type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Internetportal und Marketing GmbH v. Richard Schlicht
 (Věc C-569/08) (1)
 (Internet - Doména nejvyšší úrovně.eu - Nařízení (ES) č. 874/2004 - Jména domény - Registrace po etapách - Zvláštní znaky - Spekulativní a zneužívající registrace - Pojem „nikoli v dobré víře“)
 2010/C 209/10
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Internetportal und Marketing GmbH
 Žalovaný: Richard Schlicht
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad čl. 21 odst. 1 písm. a) a b), odst. 2 a odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace (Úř. věst. L 162, s. 40) — Spekulativní a zneužívající registrace — Pojmy „právo nebo oprávněný zájem“ a „nikoli v dobré víře“ — Registrace domény majitelem národní ochranné známky, která byla získána pouze za účelem možnosti registrace v první části registrace po etapách — Doména, která se kvůli odstranění zvláštních znaků „&“ zřetelně odlišuje od ochranné známky, na základě níž byla zaregistrována — Ochranná známka „&R&E&I&F&E&N&“.
 Výrok
 1)
 Článek 21 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace, musí být vykládán v tom smyslu, že nedostatek dobré víry lze prokázat na základě jiných okolností, než jsou okolnosti vyjmenované v písmenech a) až e) tohoto ustanovení.
 2)
 Pro posouzení, zda existuje jednání nikoli v dobré víře ve smyslu čl. 21 odst. 1 písm. b) nařízení č. 874/2004 ve spojení s odstavcem 3 téhož článku, je předkládající soud povinen zohlednit všechny relevantní faktory projednávaného případu, a zejména podmínky, za kterých byl zápis ochranné známky získán, a podmínky, za kterých bylo jméno domény nejvyšší úrovně.eu zaregistrováno.
 Pokud jde o podmínky, za kterých byl získán zápis ochranné známky, musí vnitrostátní soud vzít v úvahu zejména:
 —
 úmysl neužívat ochrannou známku na trhu, pro který byla ochrana požadována;
 —
 prezentaci ochranné známky;
 —
 skutečnost, že byl proveden zápis většího počtu jiných ochranných známek odpovídajících druhovým názvům, a
 —
 skutečnost, že zápis ochranné známky byl proveden krátce před začátkem registrace jmen domény nejvyšší úrovně.eu po etapách.
 Pokud jde o podmínky, za kterých bylo zaregistrováno jméno domény nejvyšší úrovně.eu, musí vnitrostátní soud vzít v úvahu zejména:
 —
 zneužívající užívání zvláštních znaků nebo interpunkce ve smyslu článku 11 nařízení č. 874/2004 pro účely použití transkripčních pravidel obsažených v tomto článku;
 —
 registraci během první části registrace po etapách stanovené tímto nařízením na základě ochranné známky získané za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, a
 —
 skutečnost, že byl podán velký počet žádostí o registraci jmen domény odpovídajících druhovým názvům.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


type: other

text:
Решение по Гражданско дело 2951/2016г.
 гр. Хасково, 02.08.2017 год.
 като разгледа докладваното от Съдията гр.д.No 2951 по описа за 2016 год., за да се произнесе, взе предвид следното:
 Предявен е от Т.Х.Л. и Н.С.Л.,*** против Е.М.А.,***, иск с правно основание чл. 108 от ЗС.
 В исковата молба ищецът твърди, че възоснова на Нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот No 109, том X, дело No 3486 /1995г. придобил в режим на съпружеска имуществена общност със съпругата си Н.Л. от Й.А.Й.следния недвижим имот: Нива и Лозе общо от 700 кв.м., находящи се в м. „К.“, Хасковско землище, който имот бил заснет по кадастъра на района с пл. No 2176-а, при граници: от две страни път, Х.А.и Х.И., съгласно НА за покупко-продажба на недвижим имот No109, том X, дело 3486/1995 г. на Нотариус В.М., Нотариус при Районен съд - Хасково. От датата на сделката до този момент ищците били с ясната представа, че притежават описания имот и полагат грижи за него, плащали и необходимите данъци и такси. На 15.08.2014г. сключили предварителен договор за покупко-продажба. В изпълнение на задълженията си по договора започнали да се снабдяват с необходимите за изповядване на сделката документи, съгласно задълженията им, произтичащи от сключения предварителен договор. От издадената Скица No15- 335479/19.09.2014г. от СГКК-гр.Хасково се установило за пръв път, че освен ищеца, като собственик бил вписан и ответника Е.М.А.. От същата скица било видно, че имот с идентификатор 77195.750.366 представлявал съвкупност от предишни имоти с идентификатори 77195.750.36 и 77195.750.322. Издадена била данъчна оценка, с изх. NoД0005863/29/09/2014г., в която като собственици били нанесени ищецът и съпругата му. Подадена била молба за издаване на удостоверение за тежести, която към момента на подаване на исковата молба не била уважена, поради несъответствие с титула на собственост по отношение на процесния имот, но към момента ищците не били получили изричен писмен отказ. При така създалата се ситуация, след подробно проучване, се установило, че в края на 2006г. процесният имот бил изнесен на публична продан, вследствие на което бил придобит на 19.01.2007г. от Е.Т.И. с Постановление за възлагане на недвижим имот от 19.01.2007г. на ЧСИ К.А.по изп.д. No20067710400042 и присъединените към него изпълнителни дела No20067710400076 и No20067710400114. В посоченото постановление била отразена като собственик на имота Й.А.Й., която през 1995г. продала описания в постановлението за възлагане имот на ищците. Имотът, предмет на публичната продан, или част от него, не бил прехвърлян на трети лица, върху имота или част от него нямало наложени възбрани, ипотеки, искови молби и други вещни тежести при придобиването му. Имотът не е подлежал на реституция и не е имало заявени реституционни претенции за него, не са били предявявани отменителни искове и други претенции от трети лица след придобиването от ищците. С оглед горното, не е имало правно основание собственият им имот да бъде продаден на публична продан. Посочва още в исковата молба, че на 19.12.2007г. поземленият имот с идентификатор 77195.750.322, със стар идентификатор 3282 и 2176-а, бил продаден от Е.Т.И. на Г.П.Н.с НА No 146, том VII, рег. No 12346, дело 1201 от 2007г. на К.В.-Нотариус No 352 по регистъра на Нотариалната камара. На 19.12.2008г. поземленият имот с идентификатор 77195.750.322, със стар идентификатор 3282 и 2176-а бил продаден от Г.П.Н.и М.Х.Н.на ответника Е.М.А., за което бил издаден НА No 170, том VII, рег. No 16688, дело 1209/2008г. на К.В. - Нотариус No 352 по регистъра на нотариалната камара. Междувременно ответникът придобил на 15.10.2008г. и съседния на ищците имот, а именно - поземлен имот с идентификатор 77195.750.36, със стар идентификатор 2175 от Г.П.Н.и М.Х.Н., съгласно НА No 54, том VI, рег. No 13572, дело 968 от 2008г. на К.В. - Нотариус No 352 по регистъра на нотариалната камара. Г. и М.Н.били придобили продадения от тях имот от И.Б.М., съгласно НА No 11, том V, рег. No 11731, дело 846 от 2008г. на К.В. - Нотариус No 352 по регистъра на нотариалната камара. Ищците твърдят още, че ответникът инициирал производство по изменение на кадастралната карта, с което се обединявали придобитите от него поземлени имоти с идентификатори 77195.750.36 и 77195.750.322, като от тях се създал нов поземлен имот с идентификатор 77195.750.366 с обща площ от 1692 кв.м., съгласно скица на поземлен имот No 15 – 335479/19.09.2014г. на СГКК-гр. Хасково. Имайки предвид, че ищците били вписани като собственици на имота, видно от издадената скица, то като такива не били уведомявани за производството за изменение. След като установили, че собственият им имот е продаден, предявили иск срещу ЧСИ К.А.за претърпени имуществени вреди, настъпили за тях вследствие на виновно неизпълнение на задълженията на частния съдебен изпълнител, а именно разпореждане с имот, за който не са извършени необходимите справки относно неговата собственост, с което същият имот е бил продаден на публична продан за погасяване задължения на трети лица. Окръжен съд-Хасково отхвърлил иска с Решение No 277/ 22.07.2016г., мотивиран от това, че публичната продан на недвижим имот представлявала деривативен способ, тъй като придобиването на собствеността от купувача е поставено в зависимост от притежанието на това право от длъжника. Посочвало се също, че като такъв способ, за него важи 10-годишна придобивна давност от влизане в сила на постановлението за възлагане, която към момента не била изтекла, поради което съдът приел, че ищецът и съпругата му не били изгубили собствеността върху процесния имот. В този смисъл била и трайната съдебна практика, която ищците цитират. С Уточняваща молба, вх. No 1065/16.01.2017г. ищците сочат, че претендират установяване собствеността по отношение на ответника относно процесния имот, а именно: Нива и Лозе, общо от 700 кв.м., находящи се в м.“К.“, Хасковско землище, който имот бил заснет по кадастъра на района с пл. No 2176-а, при граници: от две страни – път, Х.А.и Х.И., съгласно НА за покупко-продажба на недвижим имот No 109, том X, дело No 5986/1995г. на Нотариус В.М. – Нотариус при Районен съд-Хасково. Към настоящия момент процесният имот бил част от поземлен имот с идентификатор 77195.750.366 вследствие на инициирано производство от страна на ответника, с което се обединявали придобитите от него поземлени имоти с идентификатори 77195.750.36 и 77195.750.322, като от тях се създавал нов поземлен имот с идентификатор 77195.750.366, с обща площ от 1692 кв.м. Молят съда да вземе предвид, че съгласно Удостоверение No ТС-243/10.09.2014г. на Община Хасково, имот пл. No 2176а, описан в НА No 109, том X, дело No 3486/1995г., бил идентичен с имот пл. No 3282, м.“К.“, по плана на гр.Хасково, одобрен със Заповед No 723/2004г., и източната част на поземлен имот с идентификатор 77195.750.366 по действащата кадастрална карта на гр.Хасково /имот с идентификатор 77195.750.36, който бил обединен с идентификатор 77195.750.322 през 2010г./. Предвид изложеното, молят съда да постанови решение, с което да признае за установено по отношение на ответника, че ищците са собственици в СИО на процесния имот и го осъди да предаде на ищците владението върху него. Претендират разноски.
 В срока по чл.131 от ГПК ответникът подава отговор, в който посочва, че закупил процесния имот с Договор за покупко-продажба, обективиран в НА No 170/19.12.2008г., том VII, н.д. No 1209/2008г. по описа на Нотариус К.В., с No 352 по регистъра на Нотариалната камара на РБългария, вписан с вх. No 8742/19.12.2008г., No 71, том XXV, дело No 5922/2008г. на Служба вписвания-Хасково. Тъй като владеел имота на правно основание, годно да го направи собственик, без да знае, че праводателят му не е собственик, същият бил добросъвестен владелец по смисъла на чл.70 от ЗС. От закупуването му през 2008г. до датата на предявяване на настоящия иск ответникът владеел процесния имот непрекъснато повече от осем години и бил придобил същия на самостоятелно оригинерно основание по давност по силата на чл.79, ал.2 от ЗС, поради което бил единствен негов собственик. Поради изложеното, моли съда да приеме, че искът е неоснователен и го отхвърли, като му присъди направените по делото разноски.
 С Нотариален акт No 27, том VI, дело No 3328/94г. на Нотариус при Районен съд-Хасково, Й.А.Б.е призната за собственик на Нива и Лозе общо от 700 кв.м., находящи се в местността „К.“-Хасковско землище, който имот е заснет по кадастъра на района с пл. No 2176 а, при граници: от две страни път, Х.А.и Х.И..
 С Нотариален акт за покупко-продажба на недвижим имот No 109, том X, дело No 5486/1995г. на Нотариус при Районен съд-Хасково, Й.А.Б.чрез пълномощника си П.М.Г.е продала на Т.Х.Л. собствения си недвижим имот, а именно: Нива и Лозе общо от 700 кв.м., находящи се в местността „К.“-Хасковско землище, който имот е заснет по кадастъра на района с пл.No 2176 а, при граници: от две страни път, Х.А.и Х.И.. По делото не е спорно, че по време на посочената придобивна сделка ищецът Т.Х.Л. е бил в брак с ищцата Н.С.Л., поради което придобитото имущество е в режим на СИО.
 С Постановление за възлагане на недвижим имот от 19.01.2007г. Частен съдебен изпълнител К.А., рег. No 771, с район на действие – Окръжен съд-Хасково, е възложил върху Е.Т.И.: Поземлен имот с идентификатор 77195.750.322 по кадастрална карта и кадастрален регистър на местността „К.“, землището на гр.Хасково, с площ 659 кв.м., а по нот. Акт No 27, т.VI, дело No 3328 от 28.12.1994г. на ХРС – 700 кв.м.,при съседи:ПИ No 77195.750.36, ПИ No77195.750.61, ПИ No 77195.750.324 и ПИ No 77195.750.295, собственост на длъжника Й.А.Й.. От мотивите на постановлението става ясно още, имотът е бил изнесен на публична продан по изп. д.No20067710400042 и присъединените към него изп. дела No 20067710400076 и No 20067710400114.
 С Нотариален акт No 146, том VII, рег . No 12346, дело No 1201/2007г. на Нотариус К.В., рег. No352, Е.Т.И., представляван от пълномощника си П.И.П.е продал на Г.П.Н.описания в постановлението за възлагане на частния съдебен изпълнител недвижим имот с идентификатор 77195.750.322, като е посочено, че имотът е със стар идентификатор No 3282.
 С Нотариален акт No 122, том V, рег. No 11731, дело No 846/2008г. на Нотариус К.В., И.Б.М., действащ от свое име и като пълномощник на В.С.М. и на Л.Б.Ч., е продал на Г.П.Н.Поземлен имот с идентификатор No 77195.750.36, находящ се в местността „К.“, в землището на гр.Хасково, с площ на имота по скица 1033 кв.м., а по документ за собственост – 1000 кв.м., със стар идентификатор No 2175, при съседи: имоти No 77195.750.322, 77195.750.295.
 Представен беше по делото и Нотариален акт No 54, том VI рег. No13572, дело No 968/2008г., с който Г.П.Н.и М.Х.Н., двамата представлявани от пълномощника си И.Т.И., продават на Е.М.А. /ответникът по делото/: Поземлен имот с идентификатор No 77195.750.36, находящ се в м.“К.“, землището на гр.Хасково, с площ на имота по скица 1033 кв.м., със стар идентификатор No 2175, при съседи: имоти No 77195.750.322 и No 77195.750.295.
 Видно от Нотариален акт No 170, том VII, рег. No 16688, дело No 1209/2008г. е, че Г.П.Н.и М.Х.Н., двамата представлявани от плномощника си И.Т.И., продават на Е.М.А.: Поземлен имот с идентификатор No 77195.750.322, находящ се в м.“К.“, Хасковско землище, с площ на имота 659 кв.м., със стар идентификатор No 3282, при съседи: имоти No 77195.750.36, No 77195.750.61, No 77195.750.324, No 77195.750.295.
 Община Хасково е издала Удостоверение No ТС-243/10.09.2014г. в уверение на това, че имот пл. No 2176а, описан в н.а. No109, том X, дело No 3486/1995г., е идентичен със: западната част от имот пл. No 2176, м.“К.“ по плана на гр.Хасково, одобрен със Заповед No 969/88г.; имот пл. No 3282, м.“К.“ по плана на гр.Хасково, одобрен със Заповед No723/2004г.; източната част от поземлен имот с идентификатор 77195.750.366 по действащата кадастрална карта на гр.Хасково /имот с идентификатор 77195.750.36, който е обединен с имот с идентификатор 77195.750.322 през 2010г./.
 Представена беше по делото и Скица на Поземлен имот с идентификатор 77195.750.366, от която се установява, че посоченият имот е със стар идентификатор: 77195.750.322 и 77195.750.36; номер по предходен план: 2175; 3282 – по план, одобрен със ЗаповедNo 723/2004г. и съседи: 77195.750.295, 77195.750.61, 77195.750.324.
 Представени бяха и 20 бр. Приходни квитанции за платен данък върху недвижим имот и такса битови отпадъци със съответни номера и дати, за 2006г., 2007г., 2010г., 2011г., 2012г., 2013г., 2014г., 2015г., с данъчно задължени лица Т.Х.Л. и Н.С.Л., за имот пл. No 2176-А.
 Представиха се от ответника 28 бр. Приходни квитанции за платен данък върху недвижим имот и такса битови отпадъци със съответни номера и дати, за периода 2009-2015г. включително, с данъчно задължени лица Е.М.А. и К.М.А., за имоти No77195.750.322 /стар идент.3282/ и No 77195.750.36 /стар идент. 2175/. От представеното по делото Решение No 564/01.07.1996г., постановено по гр.д. No 161/1996г. по описа на Районен съд-Хасково, се установява, че лицето К.М.А. е бивша съпруга на ответника Е.М.А..
 Като писмено доказателство по делото бе прието Удостоверение за вписвания, отбелязвания и заличавания за имот с кадастрален No 77195.750.366 /поземлен имот с площ от 1692 кв.м., стар идентификатор: No 77195.750.322, No 77195.750.36; номер по предходен план: 2176, 2176 – а, 2175, 3282/, находящ се в гр.Хасково, ж.р.“К.“.
 От разпита на свид. К.П.става ясно, че познава район „К.“ и конкретно имота от 1977 година. Известно му е, че ищците са собственици на имот в м.“К.“. Тъй като имотът бил добре ограден с мрежи, свидетелят решил да го ползва за отглеждане на пчели и с позволение на ищците през пролетта на 2013г. сложил два кошера. Обърнал се към тях с молба да стопанисва имота, като възстанови и оградата му. Всъщност имотът бил ограден – имало бетонови колове и телена мрежа, но свидетелят я възстановил на местата, където била скъсана, за да не влизат животни. Сложил и врата. Когато свидетелят махнал кошерите, ищецът дошъл в имота си и видял, че всичко е наред.
 Свид. Л.А., който е племенник на ищците, твърди, че познава имота им в м.“К.“. Тъй като пътувал в чужбина и имал личен автомобил, който нямал къде да държи, ищецът му предложил своя имот –празно място, където автомобилът може да бъде оставен. Свидетелят оставил там автомобила си през месеците април-май на 2010г. до м.октомври-ноември на същата година. През цялото време, докато отсъствал, автомобилът му бил там. Свидетелят описва и самото място – било с ограда от колове и мрежа. Оградата не била бетонна и в задната част на имота имало сектор между два от коловете, през който можело да минава с автомобила и да го паркира. Нямало обособена врата, през която да се минава.
 Другият свидетел - С.С.С., бе ангажиран от ответника. Заявява, че го познава добре. Свидетелят имал място с вила на „Кърджалийско шосе“ в гр.Хасково от 50 години, а ответникът купил мястото, което било пред това на свидетеля, и си построил къща. Освен това място, имало и друго – на Й.А., което след това тя продала. Свидетелят виждал как в имота идват едно момче и майка му и когато ги попитал какво правят, то обяснило, че е купило мястото. Около една година по-късно от самия Е.А. свидетелят разбрал, че той е купил мястото. Тъй като то било лозе, ответникът и синът му започнали да го почистват – изнасяли от мястото трева, боклуци. Ответникът споделил със свидетеля, че има намерение да направи гараж за ремонт на коли. Дава показания още, че преди две години ответникът пуснал сонда в мястото, като винаги там имало коли. Откакто купил тези места, между тях нямало ограда. Представлявали едно общо място, където ответникът държал колите, тъй като той се занимавал именно с това – внос и продажба на автомобили. В мястото имало и склад, като свидетелят не е виждал някой да е поставял кошери или други вещи. Единствен ответникът ползвал мястото и към момента винаги имало паркирани коли. Не е чувал да има спорове или кавги за това място, откакто пред 5-6 години ответникът го купил.
 При така описаната фактическа обстановка, съдът достига до следните правни изводи:
 За да бъде уважен иск с правно основание чл.108 от ЗС, е необходимо да са налице следните предпоставки: ищецът да докаже своето право на собственост върху спорната вещ /имот/, да установи, че ответникът ползва вещта /имота/, както и че това ползване е без правно основание.
 В настоящия случай съдът намира, че ищците не проведоха пълно и главно доказване на своя иск. Преди всичко от събраните по делото доказателства не се установява по несъмнен начин, че ищците са собственици на част от Поземлен имот с идентификатор 77195.750.366, включващ в себе си имоти със стар идентификатор 77195.750.322 и 77195.750.36. Същите позовават своето право на собственост възоснова на договор за покупко-продажба, обективиран в Нотариален акт No 109/1995г., по силата на който Й.А.Б.продава на Т.Х.Л. недвижим имот, представляващ нива и лозе общо от 700 кв.м., в местността “К.“ на гр.Хасково, с пл. No 2176-а. От друга страна, видно от Удостоверение No ТС-243/10.09.2014г. на Община Хасково е,че имот пл. No 2176а, описан в НА No 109/1995г., е идентичен със: западната част от имот пл. No 2176, м.“К.“ по плана на гр.Хасково, с имот пл. No 3282, м.“К.“ по плана на гр.Хасково, одобрен със Заповед No723/2004г. и с източната част от поземлен имот с идентификатор 77195.750.366 по действащата кадастрална карта на гр.Хасково /имот с идентификатор 77195.750.36, който е обединен с имот с идентификатор 77195.750.322 през 2010г./. Именно имоти с идентификатори No 77195.750.36 с площ от 1033 кв.м. и No 77195.750.322 с площ 659 кв.м. е закупил ответникът по делото Е.А. с две последователни сделки през месец октомври и месец декември 2008г. / НА No 54/2008г. и НА No 170/2008г./. Впоследствие, с оглед предприето от ответника производство по изменение на кадастралната карта, двата, придобити от него имоти /77195.750.322 с площ от 659 кв.м.и 77195.750.36 с площ от 1033 кв.м./ са били обединени и е бил създаден имот с нов идентификатор 77195.750.366 с обща площ от 1692 кв.м.
 Безспорно е според съда, че закупеният през м.декември 2008г. от ответника имот с No 77195.750.322 с площ от 659 кв.м., същият е владеел на правно основание, годно да го направи собственик, без да знае, че праводателят му Г. Н.не е собственик. Последният е закупил имота от Е.И.през 2007г., който от своя страна го е закупил от публична продан през 2007г. По време на публичната продан обаче се установява, че имотът не е бил собствен на длъжника по делото Й.Б., която още през 1995г. го е била отчуждила в полза на ищеца Т.Л..
 Съдът приема, че ответникът е добросъвестен владелец по смисъла на чл.79, ал.2 от ЗС. На практика той е станал собственик не по силата на прехвърлителната сделка, а защото е владял имота в продължение на осем години /от 19.12.2008г. – датата на изповядване на сделката до 30.12.2016г. – датата на предявяване на иска, до който момент са изтекли дори малко повече от осем години. Това негово владение е било трайно, необезпокоявано и несмущавано от никого. Освен това съдът счита, че владението му е било явно. Предприемането на производство по изменение на кадастралната карта на гр.Хасково чрез обединяване на придобитите от него поземлени имоти с номера 77195.750.36 и 77195.750.322 сочи именно на публично демонстриране на неговата воля да владее имота за себе си и с това действие да даде гласност за неговото субективно отношение. Според съда не е съществувала никаква пречка за ищците да се противопоставят на това негово владение, ако такава е била волята им. Напротив, явно е, че те са се дезинтересирали от имота. От своя страна ответникът е владял имота достатъчно време, годно да го направи собственик на това основание /повече от 5 години/. През целия този период от време ищците не са демонстрирали поведение, което да сочи на противопоставяне на владението на ответника, което владение според съда е започнало непосредствено след неговото закупуване. От друга страна, за ищците по делото не се събраха никакви доказателства да са посещавали имота, да са демонстрирали владелческо поведение или да са се противопоставяли по някакъв начин на владението на ответника. Именно липсата на каквито й да е било претенции е дала възможност на ответника да установи едно спокойно, явно, непрекъснато, несъмнено и необезпокоявано от никого владение върху имота, което владение датира от повече от 5 години, поради което следва да намери приложение нормата на чл.79, ал.2 от ЗС.
 Досежно представените писмени доказателства за платени данъци и такси съдът счита, че следва да кредитира тези, представени от ответника. От същите се установява, че той е заплащал данъка за имоти с идентификатори 77195.750.36 и 77195.750.322 /имот с нов идентификатор 77195.750.366/, т.е. за имот, съобразно действащата кадастрална карта на м.“К.“, гр.Хасково, а ищците от своя страна са заплащали данък за имот с пл. No 2176-А, какъвто имот към 2015г., 2014г., 2013г. и 2012г. не е съществувал. Известно е, че кадастралната карта на града е в сила от 2006г., изменена през 2010г., откогато и имотите са с други идентификационни номера, което се установи и от представената скица на поземления имот.
 С оглед всичко изложено, съдът намира предявения иск с правно основание чл.108 от ЗС за недоказан, а оттам и за неоснователен, поради което ще следва да се отхвърли. Съгласно чл.154, ал.1 от ГПК, всяка страна е длъжна да установи фактите, на които основава своите искания или възражения. Това означава, че страната, която носи доказателствената тежест за установяване на съответните факти по делото, от които извлича изгодни за себе си правни последици, следва да проведе главно и пълно доказване на тези факти. За да бъде успешно проведено доказването на иска по чл.108 от ЗС, следваше ищците да докажат по несъмнен начин своето право на собственост и едва тогава да се изследват останалите два елемента от фактическия състав на нормата. В случая съдът намира, че ищците не успяха да докажат, че са собственици на претендирания от тях спорен имот. Същите позовават своето право на собственост на основание покупко-продажба от 1995г., но от всички събрани по делото доказателства съдът установи, че ответникът е придобил правото на собственост върху имота на основание давностно владение, продължило над 5 години, което право противостои на исковата претенция.
 Предвид казаното съдът намира иска за неоснователен и като такъв същият следва да се отхвърли с произтичащите от това последици, като с оглед изхода на делото, ищците следва да бъдат осъдени да заплатят на ответника направените по делото разноски в размер на 1200 лева, представляващи адвокатско възнаграждение.
 ОТХВЪРЛЯ предявения от Т.Х.Л., ЕГН ********** и Н.С.Л., ЕГН **********,***, офис 9, против Е.М.А., ЕГН **********,***, иск с правно основание чл.108 от ЗС да се признае за установено по отношение на Е.М.А., че Т.Х.Л. и Н.С.Л. са собственици в СИО на следния недвижим имот: Нива и Лозе, общо от 700 кв.м., находящи се в м.“К.“, Хасковско землище, с пл. No 2176-а, при граници: от две страни – път, Х.А.и Х.И., съгласно НА за покупко-продажба на недвижим имот No 109, том X, дело No 5986/1995г. на Нотариус В.М. – Нотариус при Районен съд-Хасково, който имот към настоящия момент е част от поземлен имот с идентификатор 77195.750.366 /стар идентификатор 77195.750.36 и 77195.750.322/, с обща площ от 1692 кв.м., с адрес на поземления имот – гр.Хасково, м.“К.“, при съседи: 77195.750.295, 77195.750.61, 77195.750.324, както и да осъди ответника да предаде на ищците владението върху посочения имот, като – НЕОСНОВАТЕЛЕН.
 ОСЪЖДА Т.Х.Л., ЕГН ********** и Н.С.Л., ЕГН **********,***, офис 9, да заплатят на Е.М.А., ЕГН **********,***, направените по делото разноски в размер на 1200 лева, представляващи адвокатско възнаграждение.