text:
A mozaikszó a szóalkotásmódok egyik formája, amely magában foglalja a betűszókat (amelyek az eredeti kifejezés egyes szavainak kezdőbetűiből állnak), a szóösszevonásokat (amelyek az eredeti kifejezés nagyobb egységeit tartalmazzák), valamint az egyéb mozaikszókat (amelyek teljes szavakat megőriznek).
 A mozaikszók abban különböznek a rövidítésektől, hogy a beszélt nyelvben is léteznek, és önálló szóként viselkednek.
 Terminológia
 A fenti terminológia mellett létezik olyan felosztás is, ahol a felső kategóriát a szóösszevonások (blend) alkotják, és ezek közé sorolják a mozaikszókat (acronym) és a szóalakvegyüléseket (portmanteau).
 A magyar helyesírás szabályai a Magyar grammatika említett felosztását tükrözi. Ugyanakkor egyes szótárak, így az Idegen szavak és kifejezések szótára, a mozaikszót az akronima kifejezéssel azonosítják.
 A mozaikszók típusai
 A betűszók
 A tulajdonnévi betűszók
 A magyar és az idegen betűszóknak minden betűjét (a többjegyűeknek minden jegyét) nagybetűvel írjuk, mivel legtöbbször nagybetűvel kezdett szavakat képviselnek: ELTE (= Eötvös Loránd Tudományegyetem), UNESCO (= United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization).
 A közszói betűszók
 Ezek csupa kisbetűből állnak, mivel kis kezdőbetűs szavakat helyettesítenek: tbc (= tuberkulózis), tmk (= tervszerű megelőző karbantartás), tv (televízió).
 A szaktudományok körében a többelemű közszói alakulatokat is csupa nagybetűkkel írt betűszókkal szokás helyettesíteni: DNS (= dezoxiribonukleinsav), EKG (= elektrokardiogram), PVC (= poli(vinil-klorid)), URH (= ultrarövidhullám).
 Nem helytelenek az ilyen köznyelvi, nagybetűkkel írt betűszók sem: OTTKT (= országos távlati tudományos kutatási terv), TDK (= tudományos diákkör vagy Tudományos Diákköri Konferencia). A közszói betűszót alkotó betűk nevét néhány esetben már teljesen kiírjuk: pévécé, tébécé, tévé.
 A szóösszevonások
 Azok a mozaikszók tartoznak ide, amelyek rövid (vagy rövidített) szavakból, kisebb-nagyobb szórészletekből, esetleg részben kezdőbetűkből alakultak ki.
 A tulajdonnévi (főként többelemű intézményneveket helyettesítő) magyar és idegen szóösszevonásoknak az első betűjét általában nagy-, a többi betűjét kisbetűvel írjuk: Ofotért (= Optikai, Finommechanikai és Fotocikkeket Értékesítő Vállalat), Alitalia (= ala: magyarul szárny és Italia: magyarul Olaszország).
 Reklámcélokból a nagybetűs írásmód is szokásos: OFOTÉRT, ALITALIA.
 A közszói szóösszevonásokat (és az idegenből átvett ilyen alakulatokat) csupa kisbetűvel írjuk, tehát úgy, ahogyan a közszavakat: gyes (= gyermekgondozási segély), radar (= radio detection and ranging), telex (= teletype exchange), trafó (= transzformátor).
 Az egyéb mozaikszók
 Ebbe a csoportba olyan intézménynevek tartoznak, amelyek az egész kifejezés értelmét tömörítve adják vissza a főbb tagjaik (jellemzően a telephely és a termék- vagy tevékenységnév) rövid alkalmazásával, pl. Ceglédtej, Albavolán, Budataxi, Kiskungáz, ily módon határesetet alkotnak a szóösszetételekkel.
 Egyéb mozaikszóknak nevezzük a mozaikszók azon harmadik, legfiatalabb csoportját, amelyek a teljes névből a tájékoztatás céljával egész (főként termék- vagy tevékenységjelölő, illetve a telephelyet megnevező) szavakat őriznek meg. Ilyen intézménynév volt például a Mátrafém (Mátra Vidéki Fémművek Tömegcikk Gyáregysége).
 Írásmódjuk
 Az egyéb mozaikszók csoportjába tartozó szavak írásmódja megegyezik a szóösszevonásokéval: tulajdonnévi voltuk miatt kezdőbetűjük nagy, a többi kicsi. Reklámcélokból a csupa nagybetűs írásmód is elfogadható.
 A toldalékok közvetlenül, kötőjel nélkül kapcsolódnak ezekhez a szerkezetekhez: Budataxival, Hajdútejet, Kiskungázhoz. A melléknévképzők itt is kifejtik betűkicsinyítő hatásukat: albavolánbeli, budagázos.
 Szóösszetételekben az összetételi utótagokat kötőjellel kapcsoljuk a tulajdonnévi előtaghoz: Zalatej-árukínálat, Budataxi-tarifa.
 A mozaikszók írásmódja a magyar nyelvben
 A mozaikszók után, illetve elemei közé nem teszünk pontot.
 Betűszók
 A kötőszók és névelők mindig kimaradnak a betűszóból: MKHB = „Magyar Kereskedelmi és Hitelbank” („MKÉHB” helyett). Néha, a jó hangzás (kiejthetőség) kedvéért vagy más betűszavaktól való megkülönböztetés céljából egyéb betűket is kihagyunk, például összetett szavak utótagjainak kezdőbetűit kihagyhatjuk, különösen ha az melléknév: RAB = „Rendszerleíró adatbázis” (a „RLAB” helyett). A közszói betűszók (amelyek közneveket jelölnek) állhatnak csupa kisbetűből, de a csupa nagybetűs írásmód sem helytelen; a szaktudományok esetében általában a csupa nagybetűs írásmód az elterjedt. A tulajdonnévi betűszóknak minden betűjét nagybetűvel írjuk (mivel általában eleve nagybetűs szavakból állnak össze). Előfordul, hogy a kétjegyű mássalhangzók második betűjét kis betűvel írják (MSz = „Magyar Szabvány”, az MSZ helyett), ez azonban helytelen. A betűszók előtti névelő a szó kiejtett változatához igazodik (amely lehet betűnkénti, vagy betű szerinti kiejtés). Ugyanígy a kiejtett változathoz igazítjuk a toldalékhasználatot is. Az utótagokat kötőjellel kötjük a betűszókhoz. Néhány közszói betűszót már kiejtés szerint, teljesen kiírunk, például: pévécé, tébécé, tévé.
 Jegyzetek
 Források
 Magyar grammatika, Nemzeti Tankönyvkiadó, Budapest, 2006, 345–349.
 A magyar helyesírás szabályai (2004) 283–287. szabály (84–85. oldal)
 A magyar helyesírás szabályainak „A rövidítések és a mozaikszók” című fejezete a Wikisource-ban
 További információk
 Abbrevia.hu
 Dr. Szabó Iván: Az angolszász alapú, informatikához kapcsolódó betűszavak szótára és feloldásaik, angolul és magyarul. (2005) Link beill.: 2010. április 9.
 Kapcsolódó szócikkek
 Mozaikszók listája
 Szóalkotásmódok


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0082
 Decisão do Comité Misto do EEE n.° 82/2002, de 25 de Junho de 2002, que altera o anexo II (regulamentação técnica, normas, ensaios e certificação) do Acordo EEE
 Jornal Oficial no L 266 de 03/10/2002 p. 0032 - 0033
 Decisão do Comité Misto do EEEn.o 82/2002de 25 de Junho de 2002que altera o anexo II (regulamentação técnica, normas, ensaios e certificação) do Acordo EEEO COMITÉ MISTO DO EEE,Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, tal como alterado pelo Protocolo que adapta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado "o acordo", e, nomeadamente, o seu artigo 98.o,Considerando o seguinte:(1) O anexo II do acordo foi alterado pela Decisão do Comité Misto do EEE n.o 52/2002, de 31 de Maio de 2002(1).(2) A Directiva 2001/82/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 6 de Novembro de 2001, que estabelece um código comunitário relativo aos medicamentos veterinários(2), deve ser incorporada no acordo.(3) A Directiva 2001/83/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 6 de Novembro de 2001, que estabelece um código comunitário relativo aos medicamentos para uso humano(3), deve ser incorporada no acordo.(4) As Directivas 2001/82/CE e 2001/83/CE revogam diversos actos já incorporados no acordo e que devem, por conseguinte, ser suprimidos deste último,DECIDE:Artigo 1.oO capítulo XIII do anexo II do acordo é alterado do seguinte modo:1. A seguir ao ponto 15o (Directiva 2001/20/CE do Parlamento Europeu e do Conselho) são inseridos os seguintes pontos:"15p. 32001 L 0082: Directiva 2001/82/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 6 de Novembro de 2001, que estabelece um código comunitário relativo aos medicamentos veterinários (JO L 311 de 28.11.2001, p. 1).15q. 32001 L 0083: Directiva 2001/83/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 6 de Novembro de 2001, que estabelece um código comunitário relativo aos medicamentos para uso humano (JO L 311 de 28.11.2001, p. 67).".2. Os textos dos pontos 1 (Directiva 65/65/CEE do Conselho), 2 (Directiva 75/318/CEE do Conselho), 3 (Segunda Directiva 75/319/CEE do Conselho), 5 (Directiva 81/851/CEE do Conselho), 6 (Directiva 81/852/CEE do Conselho), 10 (Directiva 89/342/CEE do Conselho), 11 (Directiva 89/343/CEE do Conselho), 12 (Directiva 89/381/CEE do Conselho), 13 (Directiva 90/677/CEE do Conselho), 15b (Directiva 92/25/CEE do Conselho), 15c (Directiva 92/26/CEE do Conselho), 15d (Directiva 92/27/CEE do Conselho) e 15e (Directiva 92/28/CEE do Conselho) são suprimidos.Artigo 2.oOs textos das Directivas 2001/82/CE e 2001/83/CE, nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicados no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias, fazem fé.Artigo 3.oA presente decisão entra em vigor em 26 de Junho de 2002, desde que tenham sido efectuadas ao Comité Misto do EEE todas as notificações previstas no n.o 1 do artigo 103.o do acordo(4).Artigo 4.oA presente decisão será publicada na secção EEE e no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias.Feito em Bruxelas, em 25 de Junho de 2002.Pelo Comité Misto do EEEO PresidenteP. Westerlund(1) JO L 238 de 5.9.2002, p. 10.(2) JO L 311 de 28.11.2001, p. 1.(3) JO L 311 de 28.11.2001, p. 67.(4) Não foram indicados requisitos constitucionais.


type: other

text:
50/1994 Z.z. - Devízový zákon (úplné znenie, ako v... - SLOV-LEX
 50/1994 Z.z.
 Časová verzia predpisu účinná od 14.03.1994
 úplné znenie devízového zákona č. 528/1990 Zb., ako vyplýva zo zmien a doplnení vykonaných zákonom č. 228/1992 Zb., zákonom č. 264/1992 Zb., zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 26/1993 Z. z., zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 106/1993 Z. z. a zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 161/1993 Z. z.
 Devízovými prostriedkami sú peňažné prostriedky v cudzej mene vo forme valút alebo devíz.
 Valutami sú peňažné prostriedky v cudzej mene vo forme bankoviek, štátoviek a obežných mincí.
 Devízami sú peňažné prostriedky v cudzej mene, ktoré sú na účtoch v tuzemských alebo zahraničných peňažných ústavoch alebo s ktorými možno nakladať na základe zahraničných platobných dokumentov [§ 2 písm. a)].
 zahraničnými platobnými dokumentmi doklady, s ktorými je spojené právo na peňažné plnenie v cudzej mene (zmenky, šeky, akreditívy, poukážky, platobné karty a pod.);
 zlatom zlaté mince a zlato vo svetovo-obchodovateľných zliatkoch, ktorého rýdzosť je zaručená na tento účel svetovo uznávanou právnickou osobou odtlačkom jej značky alebo pripojeným osvedčením;
 cennými papiermi dokumenty, s ktorými je spojené právo týkajúce sa účasti na majetku (akcie, podielové listy a pod.), dlhopisy (štátu, verejných inštitúcií, bánk, priemyselných a iných podnikov), ako aj dividendové a úrokové kupóny a talóny;
 zahraničnými cennými papiermi cenné papiere týkajúce sa majetku v zahraničí, ako aj znejúce na plnenie v zahraničí; cenné papiere z investičných kupónov podľa osobitných predpisov1a) nemajú povahu zahraničných cenných papierov podľa § 14 a 23 tohto zákona, ak je nákup uskutočnený v tuzemsku podľa osobitného predpisu1b); uvedené platí po dobu platnosti Platobnej zmluvy medzi Slovenskou republikou a Českou republikou1c);
 devízovými hodnotami valuty, devízy, zahraničné platobné dokumenty, zlato, zahraničné cenné papiere, vkladové listy znejúce na cudziu menu a vkladné knižky znejúce na cudziu menu;
 obchodom s devízovými hodnotami kúpa, predaj devízových hodnôt za slovenskú menu, ako aj vzájomná výmena devízových hodnôt a nakladanie s devízovými hodnotami vo všetkých druhoch obchodu (napr., záruky, arbitrážne operácie, úver);
 peňažnou pohľadávkou devízového tuzemca voči devízovému cudzozemcovi pohľadávka, ktorej plnenie sa uskutočňuje v slovenskej alebo cudzej mene;
 peňažným záväzkom devízového tuzemca voči devízovému cudzozemcovi záväzok, ktorý sa má splniť v slovenskej alebo cudzej mene.
 Devízovou bankou sa na účely tohto zákona rozumie banka so sídlom v tuzemsku a pobočka zahraničnej banky, pokiaľ sa z povolenia pôsobiť ako banka1) nevylúčilo obchodovanie s devízovými hodnotami alebo vykonávanie platobného styku so zahraničím.
 Pokiaľ tento zákon neustanovuje inak, vzťahujú sa na devízovú banku s výnimkou pobočky zahraničnej banky ustanovenia upravujúce právne postavenie devízových tuzemcov-právnických osôb. Pobočka zahraničnej banky sa pri výkone svojej činnosti vyplývajúcej z povolenia pôsobiť ako banka nepovažuje za devízového cudzozemca.
 Devízovými tuzemcami sú fyzické osoby, ktoré majú v tuzemsku trvalý pobyt,2) a právnické osoby, ktoré majú v tuzemsku svoje sídlo.
 Ostatné fyzické osoby a právnické osoby sú devízovými cudzozemcami. Devízovými cudzozemcami sú takisto medzinárodné organizácie so sídlom v tuzemsku zriadené a vyvíjajúce činnosť v Slovenskej republike podľa osobitných predpisov3).
 Práva a povinnosti devízových tuzemcov-právnických osôb sa vzťahujú takisto na devízových tuzemcov, ktorí sú fyzickými osobami-podnikateľmi, 3a) pri vykonávaní ich podnikateľskej činnosti.
 Devízovými orgánmi podľa tohto zákona sú Národná banka Slovenska, Ministerstvo financií Slovenskej republiky a Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky.
 Pôsobnosť podľa tohto zákona vykonáva, pokiaľ nie je ustanovené inak,
 Ministerstvo financií Slovenskej republiky pre oblasť vládnych úverov a vo vzťahu k rozpočtovým alebo príspevkovým organizáciám a združeniam občanov, cirkvám, náboženským spoločnostiam4) a nadáciám, ako aj k iným právnickým osobám, ktoré sa nezaoberajú podnikateľskou činnosťou, a vo vzťahu k fyzickým osobám, ktoré majú trvalý pobyt na území Slovenskej republiky, pokiaľ nejde o ich podnikateľskú činnosť,
 Národná banka Slovenska vo vzťahu k ostatným právnickým osobám a fyzickým osobám-podnikateľom pri vykonávaní ich podnikateľskej činnosti.
 Ministerstvo financií Slovenskej republiky zabezpečuje devízové súpisy a podklady pre medzištátne rokovania o majetkovoprávnych nárokoch a zabezpečuje vnútroštátne vykonanie výsledkov týchto rokovaní.
 Devízové banky môžu obchodovať s devízovými hodnotami [§ 2 písm. f)] v rozsahu ustanovenom Národnou bankou Slovenska.
 Devízoví tuzemci, ktorí nie sú devízovou bankou, môžu obchodovať bez devízového povolenia
 s devízovými hodnotami, ktoré podliehajú ponukovej povinnosti (§ 11 ods. 1, § 17 ods. 1) a ktoré devízová banka odmietla kúpiť (§ 12 ods. 3, § 17 ods. 7) a vydala im o tom potvrdenie,
 so zlatými mincami.
 V prípadoch, na ktoré sa nevzťahujú ustanovenia odseku 2, môžu devízoví tuzemci, ktorí nie sú devízovou bankou, obchodovať s devízovými hodnotami, pokiaľ jedným z účastníkov týchto obchodov nie je devízová banka, len s devízovým povolením Národnej banky Slovenska.
 Devízoví cudzozemci môžu navzájom obchodovať s devízovými hodnotami za slovenskú menu, ako aj uskutočňovať tieto obchody s devízovými tuzemcami len s devízovým povolením Národnej banky Slovenska.
 Iné osoby, ktorým Národná banka Slovenska udelila povolenie na obchodovanie s devízovými hodnotami a na vykonávanie platobného styku so zahraničím, majú v rozsahu tohto povolenia práva a povinnosti ustanovené týmto zákonom devízovej banke. Národná banka Slovenska ustanoví opatrením vyhláseným v Zbierke zákonov podmienky na vykonávanie zmenárenskej činnosti týmito osobami.
 Banky môžu nakupovať a predávať devízové hodnoty za slovenskú menu bez devízového povolenia. Pri tejto činnosti majú postavenie devízovej banky.
 Devízový tuzemec môže platiť do zahraničia a prijímať platby zo zahraničia, ak z vykonávacieho predpisu alebo z povolenia Národnej banky Slovenska alebo z povolenia iného devízového orgánu urobeného po dohode s Národnou bankou Slovenska nevyplýva inak, výhradne prostredníctvom devízovej banky, pokiaľ sa platobný styk uskutočňuje bezhotovostne.
 Povolenie podľa odseku 1 nie je potrebné na poskytovanie peňažných služieb pošty v medzinárodnom styku.5)
 PRÁVA A POVINNOSTI DEVÍZOVÝCH TUZEMCOV-PRÁVNICKÝCH OSÔB
 Devízový tuzemec-právnická osoba je povinná Národnej banke Slovenska ohlásiť do evidencie
 svoje peňažné pohľadávky a peňažné záväzky voči devízovému cudzozemcovi,
 svoje nehnuteľnosti v zahraničí, ako aj prehľad o svojich príjmoch a výdavkoch spojených s týmito nehnuteľnosťami,
 svoje majetkové účasti v zahraničí,
 svoje zahraničné cenné papiere.
 Vykonávací predpis ustanoví lehotu na splnenie ohlasovacej povinnosti podľa odseku 1 a môže ustanoviť, na ktoré prípady sa táto povinnosť nevzťahuje. V odôvodnených prípadoch možno devízového tuzemca-právnickú osobu od ohlasovacej povinnosti úplne alebo čiastočne oslobodiť udelením devízového povolenia.
 Devízový tuzemec-právnická osoba je povinná urobiť bez odkladu najneskôr do 10 pracovných dní všetky úkony potrebné na to, aby suma zaplatená v zahraničí na úhradu jej pohľadávky a devízové prostriedky na účtoch v zahraničných bankách sa previedli do tuzemska alebo doviezli do tuzemska. Uvedenú povinnosť nemá organizačná zložka devízového tuzemca-právnickej osoby na použitie prostriedkov podľa § 13a ods. 2.
 Devízový tuzemec-právnická osoba je povinná zabezpečiť, aby suma zaplatená v tretej krajine na úhradu jej pohľadávky, realizovanej prostredníctvom devízového cudzozemca z druhej krajina, bola prevedená do tuzemska v devízových prostriedkoch tretej krajiny, pokiaľ bola uzavretá medzinárodná zmluva o platbách v národnej mene, ktorou je Slovenská republika viazaná, a je publikovaná v Zbierke zákonov; sprostredkovateľskú odmenu pre devízového cudzozemca zaplatí devízový tuzemec-právnická osoba v národnej mene devízového cudzozemca.
 Vykonávací predpis môže ustanoviť, kedy devízový tuzemec-právnická osoba nemá povinnosť uvedenú v odsekoch 1 a 2. V odôvodnených prípadoch môže byť devízový tuzemec-právnická osoba zbavená tejto povinnosti udelením devízového povolenia.
 Devízový tuzemec-právnická osoba je povinná ponúknuť devízovej banke (§ 3) na kúpu devízové prostriedky a zlato s výnimkou zlatých mincí za slovenskú menu v celkovom rozsahu nadobudnutých devízových prostriedkov a zlata.
 Devízová banka je povinná ponúknuť Národnej banke Slovenska na kúpu za slovenskú menu devízové prostriedky a zlato, ktoré kúpila od devízových tuzemcov a devízových cudzozemcov za slovenskú menu, a to v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví Národná banka Slovenska.
 Ponukovej povinnosti nepodliehajú devízové prostriedky a zlato, ktorými sa devízový cudzozemec podieľa vkladom do základného imania na podniku v tuzemsku podľa osobitných predpisov6).
 Vykonávací predpis môže ustanoviť, kedy devízový tuzemec-právnická osoba nemá povinnosť ustanovenú v odsekoch 1 a 2, alebo predĺžiť lehotu na jej plnenie podľa § 12. V odôvodnených prípadoch môže byť devízový tuzemec-právnická osoba zbavená tejto povinnosti udelením devízového povolenia.
 Devízový tuzemec-právnická osoba je povinná devízové prostriedky a protihodnotu zlata v cudzej mene, ktoré nepodliehajú ponukovej povinnosti (odseky 3 a 4), uložiť na devízový účet v devízovej banke, pokiaľ vykonávací predpis alebo devízové povolenie neustanovuje inak.
 Devízové prostriedky uložené na devízovom účte nepodliehajú ponukovej povinnosti podľa odsekov 1 a 2 a vlastník ich môže použiť bez obmedzenia s výnimkou prípadov uvedených v § 7 ods. 3 a § 14 ods. 1, a pokiaľ sa nevydalo devízové povolenie podľa odseku 4 s účelovým určením použitia týchto devízových prostriedkov.
 Povinnosť ustanovenú v § 11 je devízový tuzemec-právnická osoba povinná splniť pri valutách a zlate do 30 dní po ich nadobudnutí alebo po tom, čo sa o ich nadobudnutí dozvedela, prípadne keď sa stala devízovým tuzemcom. Pri devízach je ponuková povinnosť splnená prevodom protihodnoty nadobudnutých devízových prostriedkov na účet devízového tuzemca-právnickej osoby, vedený v slovenskej mene devízovou bankou.
 Kúpa valút a zlata sa uskutočňuje podľa kurzu platného pre nákup valút alebo podľa trhovej ceny zlata platných v deň, keď sa valuty a zlato ponúkli devízovej banke na kúpu. Kúpa devíz sa uskutočňuje podľa kurzu platného v deň uvedený v platobnom príkaze zahraničnej banky. Ak nie je deň uvedený, uskutočňuje sa kúpa devíz podľa kurzu platného v deň, keď devízová banka dostala platobný príkaz zahraničnej banky v prospech devízového tuzemca-právnickej osoby. Iba v prípade, keď devízová banka nemôže zistiť sumu poukazovanú zahraničnou bankou v prospech devízového tuzemca-právnickej osoby inak ako na základe výpisu z príslušného účtu, prepočíta sa táto suma podľa kurzu platného v deň uvedený vo výpise z účtu zahraničnej banky.
 Ak devízová banka odmietne devízové prostriedky od devízového tuzemca-právnickej osoby kúpiť, vydá mu o tom potvrdenie. Devízový tuzemec-právnická osoba môže s týmito devízovými prostriedkami nakladať v tuzemsku aj v zahraničí bez obmedzenia.
 Na splnenie peňažného záväzku devízového tuzemca-právnickej osoby voči devízovému cudzozemcovi, ktorý vznikol v súlade s týmto zákonom alebo na základe iného všeobecne záväzného právneho predpisu, je devízová banka povinná uhradiť na žiadosť devízového tuzemca-právnickej osoby za slovenskú menu devízovému cudzozemcovi devízové prostriedky. Takýmto záväzkom je aj peňažný záväzok devízového tuzemca uhradiť devízovému cudzozemcovi výnosy z vložených investícií. To neplatí, pokiaľ ide o peňažný záväzok devízového tuzemca-právnickej osoby vyplývajúci z dlhopisov znejúcich na slovenskú menu so splatnosťou do jedného roka.
 Úhrada devízových prostriedkov podľa odseku 1 sa uskutočňuje podľa kurzu platného v deň vykonania úhrady, ktorý je nevyhnutný na dodržanie splatnosti peňažného záväzku. Ak deň splatnosti nie je uvedený, uskutočňuje sa úhrada devízových prostriedkov podľa kurzu dohodnutého medzi devízovou bankou a devízovým tuzemcom-právnickou osobou. V ostatných prípadoch sa úhrada uskutočňuje podľa kurzu platného v deň prijatia príkazu devízového tuzemca-právnickej osoby na úhradu devízovou bankou.
 (3) Národná banka Slovenska určuje postup devízových bánk pri uskutočňovaní úhrad podľa odseku 1 a vyhlasuje ho opatrením v Zbierke zákonov.
 Devízová banka je povinná predať devízovému tuzemcovi-právnickej osobe za slovenskú menu devízové prostriedky na úhradu výdavkov fyzickej osoby spojených s jej vyslaním na zahraničnú pracovnú cestu touto právnickou osobou v rozsahu ustanovenom v osobitnom predpise.6a)
 Devízová banka je povinná previesť do zahraničia úhradu v devízových prostriedkoch zodpovedajúcu protihodnote slovenskej meny zloženej devízovým tuzemcom-právnickou osobou určenú na krytie nákladov činnosti jej organizačnej zložky v zahraničí.
 Devízová banka je povinná predať devízovému tuzemcovi-právnickej osobe na jej žiadosť devízové prostriedky alebo vykonať úhradu devízových prostriedkov devízovému cudzozemcovi v rozsahu nevyhnutnom
 na zabezpečenie obrany a bezpečnosti štátu,
 na úhradu výdavkov spojených s poskytovaním služieb v oblasti zahraničného cestovného ruchu a platených v zahraničí.
 Vykonávací predpis ustanoví, ktorým devízovým tuzemcom-právnickým osobám je devízová banka povinná predať devízové prostriedky alebo ktoré majú právo úhrady devízových prostriedkov podľa odseku 3 písm. a).
 Devízový orgán príslušný podľa § 6 ods. 2 môže v odôvodnených prípadoch udeliť devízovému tuzemcovi-právnickej osobe devízové povolenie na výnimočný nákup devízových prostriedkov nad rámec prípadov uvedených v § 13 ods. 1 alebo v § 13a ods. 1 až 3.
 Devízová banka je povinná predať devízovému tuzemcovi-právnickej osobe devízové prostriedky nevyhnutné na splnenie peňažného záväzku vyplývajúceho z emisie tuzemských cenných papierov znejúcich na cudziu menu.6b)
 Devízový tuzemec-právnická osoba sa môže bez devízového povolenia zmluvne zaviazať na peňažné plnenie voči devízovému cudzozemcovi, ak môže na splnenie tohto záväzku použiť svoje peňažné prostriedky s výnimkou
 nákupu nehnuteľností v zahraničí,
 nákupu zahraničných cenných papierov,
 prijatie peňažného úveru od devízového cudzozemca.
 V prípadoch, na ktoré sa nevzťahuje odsek 1, sa môže devízový tuzemec-právnická osoba zmluvne zaviazať na peňažné plnenie voči devízovému cudzozemcovi iba po udelení devízového povolenia. Vykonávací predpis môže ustanoviť ďalšie prípady, na ktoré sa toto povolenie nevyžaduje.
 PRÁVA A POVINNOSTI DEVÍZOVÝCH TUZEMCOV-FYZICKÝCH OSÔB
 Devízový tuzemec-fyzická osoba je povinná na výzvu Ministerstva financií Slovenskej republiky ohlásiť mu v ustanovenej lehote do evidencie
 svoje nehnuteľnosti v zahraničí a prehľad o svojich príjmoch a výdavkoch, ktoré jej vznikli v danom období v súvislosti s touto nehnuteľnosťou,
 Ak sa splnenie peňažnej pohľadávky devízového tuzemca-fyzickej osoby uskutočňuje prostredníctvom na to určenej právnickej osoby, ohlási pohľadávku do devízovej evidencie táto právnická osoba.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba je povinná urobiť bez odkladu všetky úkony potrebné na to, aby suma uhradená v zahraničí na splnenie jej pohľadávky a devízové prostriedky na účtoch v zahraničných bankách boli prevedené do tuzemska alebo dovezené do tuzemska.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba zamestnaná v zahraničí musí povinnosť ustanovenú v odseku 1 splniť bez meškania po návrate do tuzemska po skončení tejto nepretržitej pracovnej činnosti v zahraničí.
 Vykonávací predpis môže ustanoviť, kedy devízový tuzemec-fyzická osoba nemá povinnosť uvedenú v odseku 1. V odôvodnených prípadoch môže byť devízový tuzemec-fyzická osoba tejto povinnosti zbavená udelením devízového povolenia.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba je povinná v lehote ustanovenej v odseku 3 svoje devízové prostriedky, ktoré prevyšujú protihodnotu sumy 5 000 Sk,
 uložiť na devízový účet alebo na vkladnú knižku znejúcu na cudziu menu v devízovej banke, alebo
 ponúknuť devízovej banke na kúpu za slovenskú menu.
 Devízová banka je povinná oznámiť devízovému tuzemcovi na požiadanie, aká suma v príslušnej cudzej mene zodpovedá sume 5 000 Sk.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba je povinná v lehote ustanovenej v odseku 3 ponúknuť devízovej banke na kúpu zlato [§ 2 písm. b)] za slovenskú menu alebo za devízové prostriedky. Ponuková povinnosť sa nevzťahuje na zlaté mince.
 Povinnosť podľa odsekov 1 a 2 je devízový tuzemec-fyzická osoba povinná splniť do 30 dní po nadobudnutí devízových prostriedkov a zlata alebo potom, keď sa o ich nadobudnutí dozvedela alebo keď sa stala devízovým tuzemcom. Devízové prostriedky a zlato, ktoré devízový tuzemec-fyzická osoba nadobudla počas svojho pobytu v zahraničí a doviezla ich do tuzemska, je povinná zložiť na devízový účet alebo ponúknuť devízovej banke na kúpu do 30 dní po svojom návrate zo zahraničia.
 Devízové prostriedky, ktoré neprevyšujú protihodnotu 5 000 Sk, môže devízový tuzemec-fyzická osoba použiť s výnimkou prípadov uvedených v § 7 ods. 3 a § 23.
 Pre výpočet protihodnoty sumy 5 000 Sk je rozhodný kurz platný pre nákup valút alebo devíz v deň, keď začína plynúť lehota na splnenie povinností podľa odsekov 1 a 2.
 Povinnosti podľa odseku 1 nepodliehajú devízové prostriedky predané alebo vydané devízovou bankou do šiestich mesiacov odo dňa ich kúpy alebo vydania uvedeného v potvrdení devízovej banky. V uvedenej lehote môže devízový tuzemec-fyzická osoba s týmito devízovými prostriedkami nakladať s výnimkou prípadov uvedených v § 7 ods. 3 a § 23.
 Ak devízová banka odmietne devízové prostriedky od devízového tuzemca-fyzickej osoby kúpiť, je povinná vydať jej o tom potvrdenie. Devízový tuzemec-fyzická osoba môže s týmito devízovými prostriedkami nakladať v tuzemsku aj v zahraničí bez obmedzenia.
 Vykonávací predpis môže ustanoviť úľavy z povinností, ktoré má devízový tuzemec-fyzická osoba podľa § 17.
 Udelením devízového povolenia môže byť devízový tuzemec-fyzická osoba zbavená povinností ustanovených v § 17 alebo sa jej môže predĺžiť lehota na ich splnenie.
 Devízová banka je povinná predať devízovému tuzemcovi-fyzickej osobe a devízovému cudzozemcovi za slovenskú menu devízové prostriedky v prípadoch uvedených v tomto zákone, vo vykonávacom predpise k nemu alebo v devízovom povolení, ktoré v odôvodnených prípadoch môže vydať devízový orgán príslušný podľa § 6 ods. 2 písm. a).
 Predaj devízových prostriedkov podľa odseku 1 sa uskutočňuje podľa kurzu platného pre predaj valút alebo devíz devízovou bankou v deň predaja.
 Devízová banka je povinná predať devízovému tuzemcovi-fyzickej osobe za slovenskú menu devízové prostriedky za účelom platenia výdavkov spojených so zahraničnou cestou v rozsahu vyhlásenom Národnou bankou Slovenska na určené obdobie a vydať jej o tom potvrdenie.
 Predaj devízových prostriedkov podľa odseku 1 sa uskutočňuje podľa kurzu platného pre predaj valút alebo devíz devízovou bankou v deň, keď zloží devízový tuzemec-fyzická osoba protihodnotu kupovaných devízových prostriedkov v slovenskej mene v devízovej banke.
 Devízová banka zriaďuje na žiadosť devízového tuzemca-fyzickej osoby úročený devízový účet na uloženie devízových prostriedkov v dohodnutej cudzej mene alebo zriaďuje vkladnú knižku znejúcu na cudziu menu. Vkladná knižka znejúca na cudziu menu môže byť zriadená na meno alebo doručiteľa.
 Devízové prostriedky na devízovom účte zriadenom podľa odseku 1 môže jeho vlastník alebo v rozsahu jeho splnomocnenia iný devízový tuzemec-fyzická osoba používať s výnimkou prípadov uvedených v § 7 ods. 3 a § 23.
 Devízové účty zriadené podľa odseku 1 sa úročia v mene, v ktorej sa vedú. Úroky a výhry z vkladných knižiek vedených v cudzej mene sa vyplácajú v mene, v ktorej sú vedené.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba sa môže bez devízového povolenia zmluvne zaviazať na peňažné plnenie voči devízovému cudzozemcovi v cudzej mene s výnimkou nákupu nehnuteľností v zahraničí, nákupu zahraničných cenných papierov a prijatia peňažného úveru od devízového cudzozemca, ak na splnenie tohto záväzku môže použiť v súlade s týmto zákonom
 devízové prostriedky uložené na devízovom účte alebo na vkladnej knižke znejúcej na cudziu menu v devízovej banke,
 devízové prostriedky, ktoré jej je devízová banka povinná predať podľa § 20 a 21,
 devízové prostriedky, ktoré devízová banka odmietla od nej kúpiť a vydala jej o tom potvrdenie,
 devízové prostriedky, ktoré získa počas svojho pobytu v zahraničí,
 devízové prostriedky, na ktoré sa nevzťahujú povinnosti podľa § 17.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba sa môže bez devízového povolenia zmluvne zaviazať na peňažné plnenie v slovenskej mene voči devízovému cudzozemcovi s výnimkou
 nákupu zahraničných cenných papierov a
 prijatia peňažného úveru od devízového cudzozemca.
 V prípadoch, na ktoré sa nevzťahujú odseky 1 a 2, sa môže devízový tuzemec-fyzická osoba zmluvne zaviazať na peňažné plnenie voči devízovému cudzozemcovi iba po udelení devízového povolenia. Vykonávací predpis môže ustanoviť ďalšie prípady, v ktorých sa toto povolenie nevyžaduje.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba môže len s devízovým povolením bezodplatne prevádzať na devízového cudzozemca alebo sa vzdať v prospech devízového cudzozemca svojich
 peňažných pohľadávok voči devízovému cudzozemcovi,
 nehnuteľností v zahraničí.
 Devízové povolenie podľa odseku 1 sa nevyžaduje na nakladanie s hodnotami uvedenými v odseku 1 pre prípad smrti.
 Vykonávací predpis môže ustanoviť ďalšie prípady, keď sa devízové povolenie podľa odseku 1 nevyžaduje.
 Devízový cudzozemec môže nadobudnúť vlastnícke právo k nehnuteľnostiam v Slovenskej republiky iba
 ak ide o nehnuteľnosť nadobúdanú do bezpodielového spoluvlastníctva manželov, z ktorých iba jeden je devízovým cudzozemcom, alebo ak má nadobudnúť nehnuteľnosť devízový cudzozemec-fyzická osoba od manžela, súrodencov, rodičov alebo prarodičov,
 výmenou tuzemskej nehnuteľnosti, ktorú vlastní, za inú tuzemskú nehnuteľnosť, ktorej hodnota neprevyšuje hodnotu pôvodnej nehnuteľnosti,
 pokiaľ má predkupné právo z titulu podielového spoluvlastníctva nehnuteľnosti6d),
 pokiaľ ide o stavbu, ktorú devízový cudzozemec vystaval na vlastnom pozemku,
 pokiaľ tak výslovne ustanovuje osobitný zákon7).
 Na dovoz devízových hodnôt (§ 1 a 2) do tuzemska netreba devízové povolenie.
 Dovoz zlata je devízový cudzozemec povinný si nechať potvrdiť orgánmi colnej správy.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba môže bez devízového povolenia pri svojej ceste do zahraničia vyviezť
 devízové prostriedky uvedené v potvrdení devízovej banky nie staršom ako šesť mesiacov, že jej ich predala alebo vydala,
 devízové prostriedky neprevyšujúce protihodnotu 5 000 Sk podľa kurzu platného pre nákup valút a devíz devízovou bankou v deň, keď sa tieto peňažné prostriedky vyvážajú,
 devízové prostriedky uvedené v potvrdení devízovej banky, že ich od nej odmietla kúpiť,
 platobné karty znejúce na meno devízového tuzemca vydané devízovu bankou,
 vkladné knižky znejúce na cudziu menu zriadené na meno vlastníka.
 Devízový cudzozemec môže vyvážať alebo prevádzať do zahraničia bez devízového povolenia devízové prostriedky, zahraničné platobné dokumenty, zahraničné cenné papiere a vkladné knižky znejúce na cudziu menu s výnimkou prípadu, keď ich získal v tuzemsku v rozpore so slovenským právnym poriadkom.
 Devízový cudzozemec môže bez devízového povolenia vyviezť zlato [§ 2 písm. b)], ktoré do tuzemska doviezol a nechal si jeho dovoz potvrdiť orgánmi colnej správy, a zlaté mince takisto v prípade, ak preukáže, že ich v tuzemsku nadobudol nákupom od osoby, ktorá je oprávnená na ich predaj. Vývoz zdedených zlatých mincí upravuje § 31 ods. 3 a 4.
 Na vývoz devízových hodnôt, na ktoré sa nevzťahujú ustanovenia § 27 a 28, sa vyžaduje devízové povolenie Národnej banky Slovenska.
 Národná banka Slovenska môže ustanoviť opatrením v Zbierke zákonov maximálne sumy devízových prostriedkov, ktoré možno vyviezť do zahraničia v hotovosti.
 Vývoz a dovoz slovenskej meny a iných hodnôt znejúcich na slovenskú menu
 Vývoz a dovoz platných slovenských bankoviek a mincí, ich prevod zo zahraničia a do zahraničia, platobných dokumentov znejúcich na slovenskú menu je dovolený len s devízovým povolením Národnej banky Slovenska. Vývoz a dovoz cenných papierov znejúcich na slovenskú menu je dovolený len s devízovým povolením Národnej banky Slovenska s výnimkou vývozu a dovozu v zahraničí verejne obchodovateľných cenných papierov znejúcich na slovenskú menu.1b)
 Bez devízového povolenia možno doviezť hodnoty uvedené v odseku 1, ktoré boli v súlade s týmto zákonom z tuzemska vyvezené.
 Bez devízového povolenia môže devízový tuzemec a devízový cudzozemec vyviezť do zahraničia slovenskú menu v sumách ustanovených vo vykonávacom predpise.
 Vykonávací predpis môže ustanoviť ďalšie prípady, keď sa na vývoz a dovoz hodnôt uvedených v predchádzajúcich odsekoch nevyžaduje devízové povolenie.
 Devízový cudzozemec môže bez devízového povolenia previesť alebo vyviezť do zahraničia pri splnení podmienok uvedených v odseku 2
 devízové prostriedky, ktoré zdedil,
 devízovú protihodnotu zdedených peňažných prostriedkov v slovenskej mene,
 devízovú protihodnotu peňažných prostriedkov získaných predajom zdedených nehnuteľností,
 devízovú protihodnotu peňažných prostriedkov získaných za hnuteľnosti predané do skončenia dedičského konania.
 Prevod alebo vývoz devízových prostriedkov podľa odseku 1 možno uskutočniť, pokiaľ
 nadobudnutie dedičstva súd potvrdil, schválil alebo vyporiadal a všetky poplatky týkajúce sa dedičstva boli uhradené alebo
 nadobudnutie dedičstva schválil zahraničný pozostalostný orgán a
 prevod sa má uskutočniť do štátu, v ktorom tieto prevody do tuzemska nepodliehajú devízovému obmedzeniu alebo sú podmienené vzájomnosťou.
 Pri splnení podmienok uvedených v odsekoch 1 a 2 si devízový cudzozemec môže bez povolenia takisto
 previesť do zahraničia v cudzej mene úroky a výhry patriace k zdedeným vkladom,
 previesť alebo vyviezť do zahraničia zdedené zlaté mince, pokiaľ predložil vyjadrenie právnickej osoby uvedenej vo vykonávacom predpise, že nejde o historické mince.
 V prípadoch, na ktoré sa nevzťahujú ustanovenia odsekov 1 až 3, sa vyžaduje devízové povolenie vydané ministerstvom financií republiky, na ktorej území sa konalo dedičské konanie.
 Devízový tuzemec-fyzická osoba môže bez devízového povolenia plniť zákonnú vyživovaciu povinnosť do zahraničia devízovému cudzozemcovi, pokiaľ sa plní do štátu alebo štátnemu príslušníkovi štátu, ktorý je zmluvnou stranou medzinárodnej zmluvy upravujúcej vymáhanie a prevody výživného alebo v ktorom sa neuplatňujú devízové obmedzenia na tieto prevody do tuzemska alebo v ktorom sa prevody pripúšťajú za podmienky vzájomnosti.
 Povinnosť podľa odseku 1 možno plniť vo výške ustanovenej rozhodnutím súdu alebo súdnym zmierom. Výšku vyživovacej povinnosti, do ktorej možno plniť na základe dohody strán, a spôsob tohto plnenia ustanoví vykonávací predpis.
 V prípadoch, na ktoré sa nevzťahujú odseky 1 a 2, môže devízový tuzemec platiť výživné devízovému cudzozemcovi do zahraničia len s devízovým povolením. Vykonávací predpis môže ustanoviť ďalšie prípady, keď sa toto povolenie nevyžaduje.
 Devízový tuzemec môže bez devízového povolenia
 vrátiť plnenie uskutočnené devízovým cudzozemcom devízovému tuzemcovi bez právneho dôvodu,
 platiť výdavky súvisiace so súdnym alebo iným právnym konaním v zahraničí, ktoré sa začalo proti devízovému tuzemcovi alebo devízovým tuzemcom pri plnení povinnosti podľa tohto zákona včítane výdavkov súvisiacich s právnym zastúpením,
 platiť do zahraničia, pokiaľ je na túto platbu povinný podľa vykonateľného rozhodnutia súdu alebo vykonateľného rozhodnutia iného oprávneného slovenského orgánu alebo ak táto platba je ustanovená vo všeobecne záväznom slovenskom právnom predpise8).
 Prevody, na ktoré sa nevzťahuje odsek 1, môže devízový tuzemec uskutočňovať len po udelení devízového povolenia. Vykonávací predpis môže ustanoviť ďalšie prípady, keď sa toto povolenie nevyžaduje.
 Devízový tuzemec sa môže majetkovo zúčastňovať v zahraničí len s devízovým povolením Národnej banky Slovenska vydaným po dohode s Ministerstvom financií Slovenskej republiky a Ministerstvom hospodárstva Slovenskej republiky.
 Majetkovou účasťou v zahraničí sa rozumie na účely tohto zákona majetkový podiel devízového tuzemca na právnickej osobe, ktorá je devízovým cudzozemcom, alebo majetková účasť devízového tuzemca na podnikaní devízového cudzozemca, ak s touto účasťou je spojené právo devízového tuzemca podieľať sa na zisku a jeho povinnosť podieľať sa na strate.
 Devízový tuzemec môže prevádzať svoju majetkovú účasť v zahraničí na devízového cudzozemca len s devízovým povolením Národnej banky Slovenska vydaným po dohode s Ministerstvom financií Slovenskej republiky a Ministerstvom hospodárstva Slovenskej republiky.
 Vykonávací predpis Ministerstva financií Slovenskej republiky, Národnej banky Slovenska a Ministerstva hospodárstva Slovenskej republiky môže ustanoviť, kedy sa povolenie podľa odsekov 1 a 3 nevyžaduje, a ustanoviť náležitosti takého povolenia. Devízové povolenia podľa odsekov 1 a 3 nahrádzajú devízové povolenia vyžadované podľa § 14 a § 23 ods. 3 prípadne podľa § 10 ods. 2 a § 16 ods. 3.
 Devízový tuzemec môže prevádzať svoju majetkovú účasť vzniknutú na území bývalej Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky podľa osobitných predpisov1a) na devízových cudzozemcov bez devízového povolenia podľa odseku 3. Peňažné prostriedky získané z predaja akcií získaných za investičné kupóny je možné použiť na území Českej republiky na nákup cenných papierov bez devízového povolenia podľa § 10 ods. 3 a 16 ods. 3 tohto zákona.
 Devízová banka zriaďuje na žiadosť devízového cudzozemca úročený účet v slovenskej alebo dohodnutej cudzej mene (ďalej len „cudzozemský účet“). Tým nie je dotknutý postup devízovej banky podľa osobitného predpisu6c).
 Za cudzozemský účet sa považuje takisto
 vkladový účet v banke8a) v prípade, že sa vlastník účtu stal devízovým cudzozemcom, alebo preto, že ho devízový cudzozemec zdedil,
 vkladový list vydaný bankou v prípade, že jeho vlastník je devízovým cudzozemcom alebo sa jeho vlastník stal devízovým cudzozemcom alebo ho devízový cudzozemec zdedil.
 Devízový cudzozemec môže bez obmedzenia použiť devízové prostriedky, ktoré má uložené na svojom cudzozemskom účte vedenom v cudzej mene, na platby do zahraničia a v tuzemsku s výnimkou obchodovania (§ 7 ods. 3).
 Devízový cudzozemec môže bez obmedzenia použiť peňažné prostriedky, ktoré má uložené na svojom cudzozemskom účte vedenom v slovenskej mene, na platby v tuzemsku.
 Na platby do zahraničia z cudzozemského účtu vedeného v slovenskej mene sa vyžaduje devízové povolenie Národnej banky Slovenska. Toto povolenie sa nevyžaduje, ak ide o prevod dedičstva alebo výživného (§ 31 a 32). Vykonávací predpis môže ustanoviť ďalšie prípady, kedy sa devízové povolenie nevyžaduje.
 Devízovú kontrolu vykonávajú v rámci svojej pôsobnosti Národná banka Slovenska a ostatné devízové orgány.
 Devízové orgány sledujú pri vykonávaní devízovej kontroly, či a ako sa plnia povinnosti ustanovené týmto zákonom a predpismi ho vykonávajúcimi.
 Osoby, ktoré majú povinnosti podľa tohto zákona, sú povinné poskytnúť devízovému orgánu v súvislosti s devízovou kontrolou potrebnú súčinnosť, najmä mu podávať na výzvu hlásenia, správy a vysvetlenia k okolnostiam, ktoré majú priamy alebo nepriamy význam na posúdenie prípadu s možnými devízovými dôsledkami, a predložiť na to potrebné doklady, ako aj umožniť orgánom vykonávajúcim devízovú kontrolu za tým účelom nahliadať do účtovných, evidenčných a iných dokladov tak, aby nedochádzalo k porušeniu bankového tajomstva.
 Ak devízový orgán zistí, že osoba, u ktorej vykonáva devízovú kontrolu podľa § 37, porušila povinnosti, ktoré sú jej ustanovené týmto zákonom, uloží jej, aby zistené nedostatky v určenej lehote odstránila.
 Devízový orgán môže uložiť devízovému tuzemcovi-právnickej osobe, ktorá porušila povinnosti ustanovené jej týmto zákonom, pokutu do výšky 1 milióna Sk. Devízový orgán pritom postupuje podľa predpisov o správnom konaní8b).
 Pokuta uložená podľa odseku 2 je splatná do 30 dní odo dňa doručenia právoplatného rozhodnutia devízového orgánu o uložení pokuty osobe uvedenej v odseku 2. Pokuty sa odvádzajú do štátneho rozpočtu republiky príslušnej podľa sídla alebo bydliska osoby, ktorej sa pokuta uložila.
 Devízový orgán môže uložiť pokutu podľa odseku 2 do jedného roka odo dňa zistenia porušenia tohto zákona, najneskôr však do 10 rokov odo dňa, v ktorom sa povinnosť porušila.
 Kontrolu dodržiavania ustanovení tohto zákona a vykonávacích predpisov k nemu o dovoze a vývoze devízových hodnôt (§ 26 a 27), slovenskej meny a iných hodnôt znejúcich na slovenskú menu (§ 30) vykonávajú orgány colnej správy. Túto kontrolu uskutočňujú v súlade s predpismi o ochrane osobnej slobody a listového tajomstva.
 Orgány colnej správy sú oprávnené požadovať prihlásenie a predloženie dovážaných a vyvážaných hodnôt podľa tohto zákona. Zároveň môžu od osôb, ktoré dovážajú alebo vyvážajú také hodnoty, požadovať predloženie potrebných dokladov.
 Ak je dovoz alebo vývoz devízových hodnôt, slovenskej meny a iných hodnôt znejúcich na slovenskú menu viazaný na povolenie alebo podmienený potvrdením alebo iným dokladom, je dovážajúca alebo vyvážajúca osoba povinná tieto doklady pri dovoze alebo vývoze predložiť orgánom colnej správy.
 Listové zásielky odosielané do zahraničia, ktoré obsahujú devízové hodnoty, na ktorých vývoz treba devízové povolenie, slovenskú menu a iné hodnoty znejúce na slovenskú menu, je odosielateľ povinný pred podaním na poštovú prepravu predložiť príslušnému orgánu colnej správy na kontrolu podľa tohto zákona. Po vykonaní kontroly orgány colnej správy opatria zásielku colnou uzáverou.
 Orgány colnej správy prijímajú na hraničných priechodoch do úschovy hodnoty, na ktorých vývoz sa vyžaduje povolenie (§ 27, 29 a 30), ak osoba cestujúca do zahraničia toto povolenie nemá a vzhľadom na miesto alebo dobu prechodu hraníc nemôže tieto hodnoty odovzdať do úschovy devízovej banke na hraničnom priechode alebo vrátiť do tuzemska.
 Orgány colnej správy prijímajú na hraničných priechodoch do úschovy takisto slovenskú menu, na ktorej dovoz sa vyžaduje devízové povolenie, ak osoba cestujúca do tuzemska toto povolenie nemá.
 Úschova podľa odsekov 1 a 2 sa spravuje Občianskym zákonníkom. Právo vydania predmetu úschovy však zaniká a tento predmet pripadne štátu, ak uschovateľ nepožiada o jeho vrátenie do jedného roka odo dňa, keď orgán colnej správy prevzal predmet do úschovy.
 V prípadoch, keď podľa osobitných predpisov9) platí oslobodenie od colnej prehliadky alebo sa colná prehliadka nevykonáva, nevykonáva sa ani kontrola podľa tohto zákona.
 Orgány colnej správy sú povinné na požiadanie potvrdiť dovoz devízových hodnôt, ktorých vývoz bez devízového povolenia je podmienený podľa § 26 ods. 2, § 27 ods. 3 a § 28 ich predchádzajúcim dovozom.
 devízové hodnoty neoprávnene kúpi, predá, zamení alebo inak s nimi obchoduje (§ 7),
 platí do zahraničia a prijíma zo zahraničia platby bez prostredníctva devízovej banky (§ 8),
 nesplní ohlasovaciu povinnosť (§ 9, 15),
 nesplní povinnosť previesť do tuzemska sumu zaplatenú v zahraničí na úhradu jeho pohľadávok alebo prostriedky na účte v zahraničnej banke (10, 16),
 nesplní povinnosť uložiť alebo ponúknuť svoje devízové prostriedky (§ 11, 17),
 zmluvne prevezme záväzok voči devízovému cudzozemcovi, nakupuje nehnuteľnosti v zahraničí, zahraničné cenné papiere, prijíma peňažný úver od devízového cudzozemca (§ 14, 23),
 bezodplatne prevádza alebo sa vzdá v prospech devízového cudzozemca pohľadávky voči devízovému cudzozemcovi alebo nehnuteľnosti v zahraničí (24),
 nadobúda tuzemské nehnuteľnosti (§ 25),
 uskutočňuje prevody do zahraničia (§ 33 ods. 2),
 zúčastňuje sa majetkovo na podnikaní v zahraničí alebo prevedie svoj majetkový podiel v zahraničí na devízového cudzozemca (§ 34),
 vyváža devízové hodnoty (§ 27, 29),
 dováža alebo vyváža slovenskú menu a iné hodnoty znejúce na slovenskú menu (§ 30),
 neprihlási alebo nepredloží hodnoty na výzvu orgánov colnej správy (§ 39 ods. 2),
 neposkytuje súčinnosť devízovému orgánu vykonávajúcemu devízovú kontrolu (§ 37 ods. 3),
 Devízové priestupky podľa § 43 písm. a) až j) prejednávajú príslušné orgány miestnej správy,10) priestupky podľa § 43 písm. k), l), m) orgány colnej správy, a ak ide o devízový priestupok podľa § 43 písm. n), devízové orgány. Tieto orgány rozhodujú o devízových priestupkoch podľa osobitných predpisov,11) pokiaľ tento zákon neustanovuje inak.
 Priestupok podľa § 43 písm. a) objasňujú orgány polície.11a)
 Spôsob evidencie postihu devízových priestupkov podľa 43 písm. a) upraví vláda Slovenskej republiky nariadením.
 Orgány uvedené v § 44 ods. 1 uložia s prihliadnutím na spoločenskú nebezpečnosť
 napomenutie za devízové priestupky uvedené v § 43,
 pokutu až do výšky 20 000 Sk za devízové priestupky uvedené v § 43 písm. b) až n),
 pokutu až do výšky 50 000 Sk za devízový priestupok uvedený v § 43 písm. a),
 prepadnutie veci za devízové priestupky uvedené v § 43 písm. a), k), l), m).
 Trest prepadnutia veci možno za devízový priestupok uložiť samostatne alebo s iným trestom. Tento trest sa môže uložiť len vtedy, ak vec patrí páchateľovi a vec
 bola na spáchanie priestupku použitá alebo určená alebo
 bola priestupkom získaná alebo nadobudnutá za vec priestupkom získanú.
 Trest prepadnutia veci nemožno uložiť, ak je hodnota veci v nápadnom nepomere k povahe priestupku.
 Ak sa neuložil trest prepadnutia veci podľa § 45 ods. 2, možno rozhodnúť, že sa taká vec zhabe, ak
 Zhabať nemožno vec, ak je jej hodnota v nápadnom nepomere k povahe priestupku.
 Devízový priestupok, ktorý bol spoľahlivo zistený, a ak nestačí dohovorenie osobe, ktorá sa priestupku dopustila, môžu orgány uvedené v § 44 so súhlasom tejto osoby prejednať v blokovom konaní a uložiť blokovú pokutu až do výšky 5 000 Sk.
 Ustanovenia tohto zákona sa použijú, len pokiaľ neustanovuje niečo iné medzinárodná zmluva, ktorou je Slovenská republika viazaná a ktorá bola uverejnená v Zbierke zákonov.
 Na rozhodovanie o devízovom povolení podľa tohto zákona sa vzťahujú predpisy o správnom konaní8b) s výnimkou uvedenou v odseku 2.
 Rozhodnutie devízového orgánu je konečné a nemožno proti nemu podať odvolanie.
 Federálne ministerstvo financií po dohode so Štátnou bankou česko-slovenskou a Federálnym ministerstvom zahraničného obchodu upraví vykonávacím predpisom spôsob vyporiadania nárokov z odberných poukazov podniku zahraničného obchodu Tuzex a zo zostatkov účtov v nich vedených.
 Nároky podľa odseku 1 možno uplatniť do jedného roka odo dňa účinnosti tohto zákona.
 Národná banka Slovenska po dohode s Ministerstvom financií Slovenskej republiky ustanoví opatrením vyhláseným v Zbierke zákonov postup devízových tuzemcov-právnických osôb v prípade prijatia platby v devízových prostriedkoch v hotovosti v oblasti operatívnej evidencie a výkazníctva.
 Devízové účty devízových tuzemcov-fyzických osôb zriadené podľa doterajších predpisov zostávajú zachované a po nadobudnutí účinnosti tohto zákona sa spravujú jeho ustanoveniami.
 Devízové účty devízových tuzemcov-právnických osôb (§ 5 ods. 1 a 2) zriadené podľa doterajších predpisov zostávajú zachované, a to s výnimkou devízových účtov zriadených podľa § 11 ods. 3, do ich vyčerpania. Pre použitie zostatkov na devízových účtoch platí ustanovenie § 11 ods. 6. Devízové účty devízových tuzemcov-právnických osôb zriadené na základe devízového povolania sa riadia podmienkami ustanovenými v tomto povolení.
 devízový zákon č. 162/1989 Zb. v znení zákona č. 109/1990 Zb.,
 ustanovenie § 24 zákona č. 403/1990 Zb. o zmiernení následkov niektorých majetkových krívd,
 ustanovenie § 26 zákona č. 427/1990 Zb. o prevodoch vlastníctva štátu k niektorým veciam na iné právnické alebo fyzické osoby,
 vyhláška Federálneho ministerstva financií a Štátnej banky česko-slovenskejč. 169/1989 Zb., ktorou sa vykonáva devízový zákon, v znení vyhlášky č. 234/1990 Zb.,
 § 17 ods. 2 písm. c), § 18 ods. 1, § 19 ods. 1 písm. i) a § 22 písm. j) zákona č. 42/1980 Zb. o hospodárskych stykoch so zahraničím v znení neskorších predpisov,
 vyhláška Federálneho ministerstva zahraničného obchodu a Federálneho ministerstva financií č. 8/1981 Zb. o odberných poukazoch PZO Tuzex,
 vyhláška Federálneho ministerstva financií č. 370/1990 Zb. o oprávnení na predaj tovaru a poskytovania služieb na území Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky za devízové prostriedky,
 Povolenia na predaj tovaru a poskytovanie služieb za devízové prostriedky na území Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky vydané podľa zákona č. 42/1980 Zb. o hospodárskych stykoch so zahraničím v znení neskorších predpisov strácajú platnosť 1. júlom 1992.
 Zákon č. 228/1992 Zb. z 22. apríla 1992, ktorým sa mení a dopĺňa devízový zákon č. 528/1990 Zb., nadobudol účinnosť 1. júlom 1992; zákon č. 264/1992 Zb. z 28. apríla 1992, ktorým sa mení a dopĺňa Občiansky zákonník, zrušuje zákon o štátnom notárstve a o konaní pred štátnym notárstvom (notársky poriadok) a menia a dopĺňajú niektoré ďalšie zákony, nadobudol účinnosť 1. januárom 1993; zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 26/1993 Z. z. z 2. februára 1993 o opatreniach na zabezpečenie prechodu česko-slovenskej meny na slovenskú menu a o zmene a doplnení devízového zákona nadobudol účinnosť 2. februárom 1993; zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 106/1993 Z. z. z 23. apríla 1993, ktorým sa mení a dopĺňa devízový zákon č. 528/1990 Zb. v znení zákona č. 228/1992 Zb. o zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 26/1993 Z. z., nadobudol účinnosť 1. májom 1993; zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 161/1993 Z. z. z 9. júla 1993, ktorým sa mení a dopĺňa devízový zákon č. 528/1990 Zb. v znení neskorších predpisov, nadobudol účinnosť 28. júlom 1993.
 § 6 zákona č. 21/1992 Zb. o bankách.
 Nariadenie vlády Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky č. 383/1991 Zb. o vydávaní a použití investičných kupónov v znení nariadenia vlády Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky č. 69/1992 Zb.
 Oznámenie Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 33/1993 Z. z. o uzavretí Platobnej zmluvy medzi Slovenskou republikou a Českou republikou a Zmluvy medzi Slovenskou republikou a Českou republikou o používaní peňažných prostriedkov v národných menách v oblasti vzájomného cestovného ruchu.
 Zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov (úplné znenie č. 47/1992 Zb.).
 § 37 druhá a tretia veta zákona č. 21/1992 Zb.
 Zákon Slovenskej národnej rady č. 171/1993 Z. z. o Policajnom zbore.
 Oddiel 1 Pojmy
 Oddiel 2 Devízové orgány a ich pôsobnosť
 DRUHÁ ČASŤ OBCHOD S DEVÍZOVÝMI HODNOTAMI A PLATOBNÝ STYK
 TRETIA ČASŤ PRÁVA A POVINNOSTI DEVÍZOVÝCH TUZEMCOV-PRÁVNICKÝCH OSÔB
 § 9 Ohlasovacia povinnosť
 Oddiel 2 Prevod pohľadávok devízového tuzemca – právnickej osoby do tuzemska
 Oddiel 3 Ponuková povinnosť a právo úhrady
 Oddiel 4 Zmluvné prevzatie peňažných záväzkov voči devízovým cudzozemcom a ich platenie
 ŠTVRTÁ ČASŤ PRÁVA A POVINNOSTI DEVÍZOVÝCH TUZEMCOV-FYZICKÝCH OSÔB
 Oddiel 1 Ohlasovacia povinnosť
 Oddiel 2 Prevod plnenia z pohľadávok do tuzemska
 Oddiel 3 Povinnosť uložiť alebo ponúknuť devízové prostriedky a právo na kúpu devízových prostriedkov
 Oddiel 4 Devízové účty
 Oddiel 5 Zmluvné prevzatie peňažných záväzkov a ich plnenie
 Oddiel 6 Nakladanie s niektorými hodnotami
 Oddiel 1 Dovoz a vývoz devízových a iných hodnôt
 Oddiel 2 Vývoz a dovoz slovenskej meny a iných hodnôt znejúcich na slovenskú menu
 ŠIESTA ČASŤ PREVODY DEVÍZOVÝCH PROSTRIEDKOV A INÝCH DEVÍZOVÝCH HODNÔT
 Oddiel 1 Prevod dedičstva do zahraničia
 Oddiel 2 Prevody výživného do zahraničia
 Oddiel 3 Ostatné prevody
 SIEDMA ČASŤ MAJETKOVÁ ÚČASŤ V ZAHRANIČÍ
 ÔSMA ČASŤ ÚČTY DEVÍZOVÝCH CUDZOZEMCOV
 DEVIATA ČASŤ DEVÍZOVÁ KONTROLA A KONTROLA PRI DOVOZE A VÝVOZE HODNÔT
 Oddiel 1 Devízová kontrola
 Oddiel 2 Kontrola dovozu a vývozu hodnôt upravených týmto zákonom
 DESIATA ČASŤ DEVÍZOVÉ PRIESTUPKY A KONANIE O DEVÍZOVÝCH PRIESTUPKOCH
 Oddiel 1 Devízové priestupky
 Oddiel 2 Konanie o devízových priestupkoch
 § 46a Blokové konanie
 JEDENÁSTA ČASŤ VŠEOBECNÉ, PRECHODNÉ A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
 Číslo: 50/1994 Z. z.
 Názov: Devízový zákon (úplné znenie, ako vyplýva z neskorších zmien a doplnení)
 Dátum vyhlásenia: 14.03.1994
 Dátum účinnosti od: 14.03.1994
 Nachádza sa v čiastke: 14/1994
 2. 14.03.1994 -