type: other

text:
Videos | Anastasia - main
 ACTRESS, SINGER, DIRECTOR, FIghter
 TV & MOVIE WORKS
 Performed by: Anastasia Trizna Written / Directed / Filmed / Edited by: Kim Saarinen © 2018
 Anastasia Trizna, SHOWREEL (2020)
 Anastasia Trizna is a Helsinki based freelance actress and singer. She works diverse in a diverse range of genres in both theatre and film. More info: www.anastasiatrizna.com Materials used in showreel are from the following productions: Bordertown (Sorjonen) / Fisher King Productions, 2018 Murskattu unelma / Oktober oy, 2017 Fight Like an Action Hero / Dramatic Combat Finland, 2019 Sound From the Deep / Twisted FIlms, 2017 Talk to Me, Dance with Me, Let Me Be / Saara Hasan, AMPI 2020 Arctic Circle (Ivalo) / Yellow Films, 2019 Tapaaminen / Pasi Rääsänen, 2018 Fight in a Hallway / Mikko Löppönen, 2019 Lights Out / Mikko Löppönen, 2019
 FIGHT REEL of actress Anastasia Trizna
 This is a Fight Reel of a Helsinki based actress Anastasia Trizna. She's a member of Nordic Stage Fight Society (NSFS) and Dramatic Combat Finland. Anastasia Trizna is a certified stage-fighter in Unarmed, Broadsword, Rapier and Sword & Shield. www.anastasiatrizna.com Materials used: "Fight Like an Action Hero". Video & editing - Esa Jussila, director - Oula Kitti / DRamatic Combat Finland "Fight in a Hallway". Filmed by Henry Söderlund and Mikko Lampinen, directed and edited by Mikko Löppönen. Camera Fight Workshop materials. Directed by Marika Harjusaari. "Lights Out". Filmed and edited by Mikko Löppönen.
 Elenan unelma paremmasta tulevaisuudesta vaatemyyjänä murskautui Helsingin kaduille. Ihmiskaupan uhriksi joutunut nuori yksinhuoltajaäiti pakotettiin myymään seksiä päivästä ja yöstä toiseen.
 Sound from the Deep - Trailer
 Sound from the Deep is included in H.P. Lovecraft Film Festival's best of 2017 DVD! You can get your copy at Arkham Bazaar: https://arkhambazaar.com/films/h-p-lovecraft-film-festival-best-of-2017-collection-dvd/ Best Short Film & Audience Award - H.P. Lovecraft Film Festival 2017 Best Lovecraft Short Film - A Night of Horror Film Festival 2017 Honorary Mention - Morbido 2017 Audience Award - Nevermore Film Festival 2018 Best Horror Short - Philip K Dick Film Festival 2018 Audience Award - Media Film Festival, Horror Fest 2018 Best Horror Short - Motor City Nightmares 2018 Best Horror - Hyart Film Festival 2018 An international research group is searching natural resources from the newly melted waters of Arctic Ocean. They pick up a strange underwater sound from far north. Thinking it might be natural gas, they start their journey to the uncharted waters. Soon they begin to understand the true nature of the sound. A horror short film inspired by works of H.P. Lovecraft. https://www.facebook.com/soundfromthedeep/ Written and directed by Joonas Allonen & Antti Laakso Starring Eero Ojala, Lasse Fagerström, Anastasia Trizna, Mikael Andersson, Fabian Silén Produced by Jupe Louhelainen Production country: Finland www.twistedfilms.fi
 Highway Stars: Koti-ikävä
 I Ohjaus, käsikirjoitus: Johanna Keinänen I Kuvaus, editointi: Kim Saarinen I Musiikin sävellys & sanoitus: Anne-Mari Kivimäki I Puvustus: Jaana Kurttila I Äänitys: Jari-Jukka Nippala I Esiintyjät, muusikot: Anastasia ”Kitty Kay” Trizna, laulu, Anne-Mari ”AinoA” Kivimäki, laulu, haitari ja Pekko ”Echo” Käppi, laulu, jouhikko, rumpu I Koira: Pelle I Kihtinäjärvi Records video 2018 Highway Stars, ”The Moving Band”, on maailman ainoa etno-futu-folk-root-dance-bubblegum-bändi, jonka musiikillinen kunnianhimo on korkealla, mutta keikkapalkkiot vähissä. Yhtye onkin päätynyt tekemään muuttoja rämällä keikkabussillaan. Salaperäisestä muuttokuormasta paljastuvat haikeat, hullut ja ylilyödyt kotiseutumuistot ja -uskomukset tempaavat Highway Starsin muuttokeikalta odottamattomalle soittokeikalle, joka on samalla matka tuttuun ja vieraaseen. Mistä sinä tiedät olevasi kotona? Kotiseudun tarinoita -ohjelmakilpailun voittanut ohjelma käsittelee jonnekin kuulumisen ja vierauden teemoja. Esitys tilattavissa kouluihin: konserttikeskus.fi/ohjelmat/#/highwaystars/ Tilaukset myös folkextreme.orkesteri@gmail.com
 Pathless Wood Teaser 2016
 PATHLESS WOOD - kantaesitys Savoy-teatterissa 29.11. Aiemmat kokemuksemme linkittyvät loputtomaksi muistojen verkoksi, joka ohjaa ajatteluamme ja päätöksentekoamme. Jokainen tekemämme valinta, merkityksettömältäkin tuntuva, saattaa syöstä elämämme täysin ennalta-arvaamattomaan tulevaisuuteen. Muistomme myös muuttuvat ja vääristyvät ajan kuluessa, ja matkallamme saatamme jäädä niiden vangiksi. Inspiraatio teokseen syntyi koreografin talvisella vierailulla Lapissa, jossa hän kohtasi koskemattoman hangen peitossa olleen metsän. Kun polkua ei ollut, tuntui mahdottomalta lähteä minnekään. Miten löytää oma tiensä tilanteessa, jossa kaikki valinnat ovat mahdollisia? Koreografia: Hyauk Jin Geon Esiintyjät: Kyeong Hyeon Kim, Hyauk Jin Geon, Anastasia Trizna Mikko Lampinen, Riku Lehtopolku Visuaalinen suunnittelu: Seung Jae Jung / Ground Zero Project Tuotanto: Pori Dance Company yhteistyössä Ground Zero Project
 Anastasia Trizna & Pekka Sarmanto - Bye, Bye, Blackbird
 Live at Alexander theatre, Helsinki 11.12.2013 Anastasia Trizna - vocals Pekka Sarmanto - contrabass Filming and editing - Sensus Pool Project. * * * * * "Bye, Bye, Blackbird" song was published in 1926 Music by Ray Henderson Lyrics by Mort Dixon
 Lover Man (J.Davis & B.Ramires)
 Tribute to Billie Holiday: Valeri Nikitin (piano) & Anastasia Trizna (vocals) Tämä konsertti on kunnianosoitus Billie Holidaylle ja hänen musiikilleen – vuonna 2015 Billie Holiday syntymästä tuli kuluneeksi 100 vuotta. Pietarilaissyntyinen laulaja ja näyttelijä Anastasia Trizna on teatterimaailman kasvatti, joka taiteilijaperheen lapsena ohjattiin jo viisivuotiaana musiikkikouluun opiskelemaan ja on siitä lähtien esiintynyt eri konsertti- ja teatterilavoilla Pietarissa, Saksassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. http://www.anastasiatrizna.com/ Suomessa Valeri Nikitin muodosti "Niki ́s Four Jazz Men" jazzyhtyeen, jonka kanssa esintyy mm. Suomessa, Virossa, Venäjällä. Alttoviulistina hän soitti vuonna 2001- 2004 "Finland String Quartetissa". Jousikvartetti on esiintynyt kotimaassa myös esimerkiksi Tallinnan Estonia- teatterissa sekä Pietarin Filharmoniassa. Tällä hetkellä Valeri esittää konsertteja pianistina mm. Espoo Jazz Trion kanssa sekä säveltää musiikkia. Анастасия Тризна, вокал & Валерий Никитин, фортепиано. Художественный руководитель и создатель фестиваля - альтист, композитор и пианист Валерий Никитин. Он выступит 6-го февраля в дуэте с известной зрителям фесьиваля по прошлому году певицей и актрисой Анастасией Тризной на сцене Арт Джаз клуба. Эти замечательные музыканты сотрудничают с 2012 года. Их совместное творчество за прошедшие годы порадовало уже многих любителей джаза. Дуэт представит программу, посвященную памяти известной американской джазовой певицы Билли Холидэй (Billie Holiday), чье 100-летие отмечалось в 2015 году. ◄────────♫──♪──♬────────► http://muza-w.ru/projects https://www.facebook.com/groups/satakieli 06-FEB-2016
 Valeri Nikitin (piano), Pekka Sarmanto (double bass) and Pekka Sarras (drums) have established Espoo Jazz Trio in the end of 2012 and invited Anastasia Trizna to join the ensemble soon after. The band specialises in swing, bossa nova, jazz standards, original compositions and other re-arranged tunes. Contacts: espoo.jazz.trio@gmail.com Facebook: www.facebook.com/espoojazztrio
 Let's keep smiling - Anastasia Trizna
 "Crazy to Jazz" in Pori Theatre, Finland, 2010. With PDC Pori Dance Copmany & Tanssikoulu Liisa Nojonen Jazz band: Seppo Tyni - guitar, Jouni Hokkanen - contrabass, Juha Unkila - saxophone, Timo Lilja - drums Soloist: Anastasia Trizna
 info@anastasiatrizna.com


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 11.5.2015
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 155/24
 A Törvényszék 2015. március 25-i ítélete – Sea Handling kontra Bizottság
 (T-456/13. sz. ügy) (1)
 ((„Dokumentumokhoz való hozzáférés - 1049/2001/EK rendelet - Állami támogatások ellenőrzésére irányuló eljárással kapcsolatos dokumentumok - A hozzáférés megtagadása - Az ellenőrzések, vizsgálatok és könyvvizsgálatok céljának védelmére vonatkozó kivétel - Harmadik személy kereskedelmi érdekeinek védelmével kapcsolatos kivétel - Konkrét és egyedi vizsgálat lefolytatásának kötelezettsége - Nyomós közérdek - Részleges hozzáférés”))
 (2015/C 155/27)
 Az eljárás nyelve: olasz
 Felek
 Felperes: Sea Handling (Somma Lombardo, Olaszország) (képviselők: B. Nascimbene és M. Merola ügyvédek)
 Alperes: Európai Bizottság (képviselők: kezdetben D. Grespan és C. Zadra, később D. Grespan és F. Clotuche-Duvieusart meghatalmazottak)
 Az ügy tárgya
 Állami támogatások ellenőrzésére irányuló eljárással kapcsolatos dokumentumokhoz való hozzáférést a Sea Handlingtől megtagadó, 2013. június 12-i bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem.
 Az ítélet rendelkező része
 1)
 A Törvényszék a keresetet elutasítja.
 2)
 A Sea Handling SpA maga viseli saját költségeit, valamint köteles viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.
 (1) HL C 298., 2013.10.12.


type: wikipedia

text:
Vuosi 1960 oli karkausvuosi, joka alkoi perjantaista.
 Tapahtumia
 Vuotta kuvaa nimitys "Afrikan vuosi", sillä lähes kaikissa Afrikan maissa oli liikehdintää siirtomaavaltoja vastaan, ja monet maat itsenäistyivät nimenomaan vuonna 1960. Siirtomaavalta Afrikassa purkautui.
 tammikuu–maaliskuu
 1. tammikuuta – Kamerun itsenäistyi kuuluttuaan sitä ennen Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaan.
 1. tammikuuta – Hyvinkään, Riihimäen, Kouvolan, Salon, Seinäjoen ja Rovaniemen kauppalat muuttuivat kaupungeiksi. Kyseessä olivat ensimmäiset ”uudet kaupungit”.
 1. tammikuuta − Suomessa astui voimaan uusi verotuslaki, jolla yhdistettiin valtion-, kunnallis- ja kirkollisverotus. Verovelvollinen täytti tästä lähtien vain yhden veroilmoituksen.
 4. tammikuuta – Iso-Britannia, Itävalta, Norja, Portugali, Ruotsi, Sveitsi ja Tanska allekirjoittivat Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) perustamissopimuksen.
 4. tammikuuta – Kirjailija Albert Camus sai surmansa liikenneonnettomuudessa Ranskassa Sensin lähellä kun hänen kustantajansa Michel Gallimardin Facel Vega HK500-urheiluauto, jossa Camus oli matkustajana törmäsi puuhun.
 8. tammikuuta − Neuvostoliittoon loikannut Lee Harvey Oswald asettui Minskiin Valko-Venäjälle. Hän sai ilmaisen asunnon ja pääsi työhön Valko-Venäjän radio- ja televisiotehtaaseen. Oswald palasi Yhdysvaltoihin kesällä 1962.
 9. tammikuuta – Assuanin padon rakennus alkoi Egyptissä.
 12. tammikuuta – Indonesian presidentti Sukarno otti kaikki maan poliittiset puolueet täydelliseen henkilökohtaiseen valvontaansa.
 12. tammikuuta – Suomen Joutsen -purjealusta alettiin hinata Porkkalasta Turkuun. Alus kärsi viisipäiväisen siirron aikana lieviä vaurioita.
 23. tammikuuta – Jacques Piccard ja Don Walsh laskeutuivat USS Triestellä 10 750 metrin syvyyteen Challengerin syvänteeseen Mariaanien haudassa Tyynellä valtamerellä.
 24. tammikuuta – Algerian barrikaadiviikko: Algerian ranskalaiset siirtolaiset nousivat kapinaan Algerissa ja pystyttivät kaupunkiin barrikaadeja.
 27. tammikuuta – Korkein hallinto-oikeus hylkäsi ylijohtaja Veikko Vennamon valituksen hallituksen päätöksestä, jonka nojalla hänet oli siirretty asutushallituksesta tullihallitukseen. Vennamo nimitettiin tullineuvokseksi 11. maaliskuuta.
 1. helmikuuta − Ranskan kansalliskokous myönsi presidentti Charles de Gaullelle täydet henkilökohtaiset valtuudet Algerian kapinan kukistamiseksi.
 4. helmikuuta − Presidentti Urho Kekkonen nimitti Keski-Suomen läänin ensimmäiseksi maaherraksi sisäministeri Eino Paloveden ja Pohjois-Karjalan läänin ensimmäiseksi maaherraksi Kuopion läänin maaherran Lauri Riikosen. Uudeksi Kuopion läänin maaherraksi tuli sisäministeriön kansliapäällikkö Erkki Mantere ja uudeksi sisäministeriksi kansanedustaja Eemil Luukka. Paloveden tilalle eduskuntaan tuli agronomi, maatalous- ja metsätieteiden maisteri Mauno Pohjonen.
 7. helmikuuta – Miss Suomi -kilpailuissa oli ainutlaatuinen tilanne: yhdenkään osallistujan ei katsottu yltävän ensimmäiseen sijaan saakka, vaan titteli jäi edellisen vuoden voittajan Tarja Nurmen haltuun.
 9. helmikuuta – Joanne Woodward sai ensimmäisenä tähden Hollywoodin Walk of Famelle.
 12. helmikuuta – Talviolympialaiset alkoivat Squaw Valleyssä.
 13. helmikuuta – Ranskan ensimmäinen ydinkoe, Gerboise Bleue, Algeriassa. Ranska liittyi neljäntenä maana ydinasevaltojen joukkoon. 70 kt:n Gerboise Bleue oli voimakkaampi kuin muiden ydinasevaltojen ensimmäiset kokeet ”Trinity”, ”RDS-1” ja ”Hurricane” yhteensä.
 19. helmikuuta – Keskusrikospoliisi ilmoitti, että Heinävedellä Tulilahden leirintäalueella 28. heinäkuuta 1959 tapahtuneesta kaksoissurmasta asetetaan syytteeseen Runar Holmström.
 26. helmikuuta − Ison-Britannian prinsessa Margaret ja hovivalokuvaaja Antony Armstrong-Jones julkistivat kihlauksensa. Heidät vihittiin avioliittoon 6. toukokuuta, jolloin kuningatar Elisabet II myönsi Armstrong-Jonesille Snowdonin jaarlin arvonimen.
 29. helmikuuta – Maanjäristys tuhosi Agadirin Marokossa.
 1. maaliskuuta – Uudet Keski-Suomen ja Pohjois-Karjalan läänit aloittivat toimintansa.
 6. maaliskuuta – Vietnamin sota: Yhdysvallat ilmoitti 3 500 sotilaan lähettämisestä Vietnamiin.
 7. maaliskuuta – Helsingin hovioikeudessa alkoi oikeudenkäynti Kätilöopiston talon rakentamiseen liittyneistä epäselvyyksistä, joiden vuoksi valtio kärsi yli 300 miljoonan markan tappiot.
 21. maaliskuuta – Ainakin 52 mustaihoista kuoli ja yli 160 haavoittui Sharpevillessä Etelä-Afrikassa, kun poliisi avasi tulen mieltään osoittaneeseen väkijoukkoon. Mellakan syynä oli mustaihoisille määrätty passipakko.
 22. maaliskuuta – Arthur Leonard Schawlow ja Charles Hard Townes saivat ensimmäisen patentin laserille.
 29. maaliskuuta – Eurovision laulukilpailu järjestettiin Lontoossa Iso-Britanniassa. Ranskan edustaja Jacqueline Boyer voitti kappaleella "Tom Pillibi".
 huhtikuu–kesäkuu
 1. huhtikuuta – Yhdysvaltain ensimmäinen sääsatelliitti, TIROS-1, laukaistiin.
 4. huhtikuuta – Ensimmäiset kolme naispappia vihittiin Ruotsissa.
 9. huhtikuuta – Jyrkkänä rotuerottelijana tunnettu Etelä-Afrikan pääministeri Hendrik Verwoerd yritettiin murhata ampumalla häntä päähän. Ampuja oli valkoihoinen David Pratt. Verwoerd loukkaantui vakavasti, mutta selvisi hengissä.
 10. huhtikuuta − Seinäjoen uusi kirkko Lakeuden Risti vihittiin käyttöön.
 19. huhtikuuta – Lahden ja Loviisan välinen kapearaiteinen rautatie jäi pois käytöstä. Rautatie otettiin uudelleen käyttöön toukokuun alussa rakennettuna normaaliin raideleveyteen.
 21. huhtikuuta – Brasilian pääkaupunki siirrettiin Rio de Janeirosta Brasíliaan.
 27. huhtikuuta – Togo itsenäistyi oltuaan sitä ennen Ranskan hallinnassa YK:n huoltohallintoalueena.
 1. toukokuuta – Neuvostoliitto ampui alas Yhdysvaltain U-2-vakoilukoneen, lentäjä Gary Powers vangittiin.
 4. toukokuuta – Neuvostoliitto vaati Suomelta EFTA-maiden etuja vastaavaa suosituimmuuskohtelua hintana Suomen jäsenyydelle EFTAssa.
 7. toukokuuta – Leonid Brežnevistä tuli Neuvostoliiton presidentti Kliment Vorošilovin erottua.
 11. toukokuuta – Mossadin agentit kaappasivat natsijohtaja Adolf Eichmannin Buenos Airesissa.
 16. toukokuuta – Nikita Hruštšov vaati Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhowerilta anteeksipyyntöä U-2-lennoista Neuvostoliiton yllä. Koska sopuun ei päästy, Pariisin huippukokous jouduttiin päättämään.
 23. toukokuuta − YK:n turvallisuusneuvosto aloitti U-2-välikohtauksen käsittelyn. Neuvostoliiton vakoilulentosyytös hylättiin 26. toukokuuta.
 27. toukokuuta – Presidentti Celal Bayar syrjäytettiin kenraali Cemal Gürselin johtamassa vallankaappauksessa Turkissa.
 27. toukokuuta − Yhdysvallat lopetti talousapunsa Kuuballe.
 1. kesäkuuta – Argentiina esitti Israelille Adolf Eichmannin kaappauksen johdosta vastalauseen suvereniteettinsa loukkaamisesta.
 2. kesäkuuta – Eduskunnan perustuslakivaliokunta katsoi entisten ministerien Aarre Simosen, Urho Kiukkaan ja Vilho Väyrysen menetelleen lain vastaisesti Kätilöopiston rakentamisen yhteydessä.
 4. kesäkuuta – Aimo Tukiaisen veistämä marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas paljastettiin Helsingin keskustassa.
 5. kesäkuuta – Bodominjärven murhat Espoossa.
 7. kesäkuuta − Suolahden ja Haapajärven välinen rataosuus avattiin liikenteelle.
 8. kesäkuuta – Heinäveden käräjillä alkoi oikeudenkäynti Tulilahden kaksoismurhasta syytettyä Runar Holmströmiä vastaan.
 10. kesäkuuta – Urho Kekkonen suostui Maalaisliiton ehdokkaaksi vuoden 1962 presidentinvaaliin.
 12. kesäkuuta − Argentiina kutsui Israelin-suurlähettiläänsä kotiin Israelin kieltäydyttyä palauttamasta Adolf Eichmannia Argentiinaan ja vaati YK:n turvallisuusneuvoston kutsumista koolle tapauksen vuoksi.
 20. kesäkuuta – Malin liittovaltio itsenäistyi kuuluttuaan sitä ennen Ranskan Länsi-Afrikkaan.
 23. kesäkuuta − YK:n turvallisuusneuvosto katsoi äänin 8–6 Israelin loukanneen Adolf Eichmannin kaappauksella Argentiinan suvereniteettia ja velvoitti Israelin hyvittämään tapauksen Argentiinalle ”sopivalla tavalla”.
 23. kesäkuuta – Suomen ensimmäinen kantosiipialus Sirena aloitti liikennöinnin Maarianhaminan ja Tukholman välillä.
 26. kesäkuuta – Madagaskar itsenäistyi Ranskan alaisuudesta.
 26. kesäkuuta – Brittiläinen Somalimaa sai itsenäisyyden. Se liittyi viisi päivää myöhemmin entiseen Italian Somalimaahan Somalian valtioksi toukokuuhun 1991 asti.
 29. kesäkuuta – Suomen hallitus asetti komitean tutkimaan leirintäalueiden turvallisuutta Tulilahden ja Bodominjärven murhenäytelmien vuoksi.
 30. kesäkuuta – Belgian Kongo itsenäistyi nimellä Kongon demokraattinen tasavalta. Belgialaisten kuningas Baudouin I osallistui vallanvaihtoseremoniaan pääkaupungissa Léopoldvillessä. Kongon vaaleilla valittua pääministeriä Patrice Lumumbaa ei ollut kutsuttu, mutta hän saapui siitä huolimatta paikalle ja piti Kongon itsenäisyyspuheensa, jossa arvosteli jyrkin sanankääntein entisiä siirtomaaisäntiä.
 30. kesäkuuta – Neuvostoliiton puoluejohtaja Nikita Hruštšov saapui viralliselle vierailulle Itävaltaan.
 heinäkuu–syyskuu
 1. heinäkuuta – Somalia itsenäistyi.
 1. heinäkuuta – Neuvostoliiton MiGit ampuivat alas RB-47-tiedustelukoneen Barentsinmerellä. Kaksi selviytynyttä USAF:n lentäjää vangittiin.
 1. heinäkuuta – Kuuba kansallisti Esso- ja Shell-öljy-yhtiöt. Iso-Britannia esitti Kuuballe toimenpiteen vuoksi vastalauseensa.
 4. heinäkuuta – Suomen ilmavoimien käyttämät Vihuri-lentokoneet päätettiin myydä romuksi. Koneista kertyi romumetallia 230 tonnia. Vihuri-koneille oli sattunut useita vakavia lento-onnettomuuksia.
 5. heinäkuuta – Yhdysvallat lopetti sokerin ostot Kuubasta ja asetti kuubalaisen sokerin tuontikieltoon.
 6. heinäkuuta – Kuuban parlamentti hyväksyi ja pääministeri Fidel Castro vahvisti lain, joka mahdollisti kaiken yhdysvaltalaisen omaisuuden takavarikoinnin.
 6. heinäkuuta – Kongolaiset sotilaat aloittivat useissa varuskunnissa kapinan eurooppalaisia upseereita vastaan.
 7. heinäkuuta − Ylöjärvellä vihittiin käyttöön televisioasema, johon liittyi 219 metriä korkea linkkimasto.
 9. heinäkuuta – Belgian kansallinen lentoyhtiö Sabena ilmoitti asettavansa koko kalustonsa Kongosta pakenevien valkoihoisten käyttöön.
 9. heinäkuuta – Maalaisliiton kansanedustaja, kunnallisneuvos Matti Miikki kuoli. Hänen tilalleen eduskuntaan tuli maanviljelijä Mikko Kaarna.
 11. heinäkuuta – Moise Tšombe julisti Kongon Katangan maakunnan itsenäiseksi ja sai tukea Belgialta.
 12. heinäkuuta – Kolme palomiestä sai surmansa ja 30 henkilöä loukkaantui Tilgmannin kirjapainossa Helsingissä selluloidin itsesytytyksestä syntyneessä suurpalossa.
 14. heinäkuuta – Yhdistyneet kansakunnat päätti lähettää joukkoja Katangaan valvomaan belgialaisten joukkojen vetäytymistä.
 14. heinäkuuta – Kongo katkaisi diplomaattisuhteensa Belgiaan.
 20. heinäkuuta – Ceylonin pääministeriksi valitusta Sirimawo Bandaranaikesta tuli maailman ensimmäinen parlamentaarisesti valittu nainen valtion johtajana.
 21. heinäkuuta – YK:n turvallisuusneuvosto kokoontui käsittelemään Kongon kriisiä ja vaati seuraavana päivänä Belgiaa vetämään joukkonsa Kongosta.
 25. heinäkuuta – Poikkeuksellisen voimakas ukonilma riehui eteläisessä Suomessa. Parhaimmillaan rekisteröitiin yli sata salamaa minuutissa.
 1. elokuuta – Dahomey, nykyinen Benin itsenäistyi kuuluttuaan sitä ennen Ranskan Länsi-Afrikkaan. Tämän jälkeen itsenäistyivät saman kuukauden aikana loputkin Ranskan Länsi-Afrikkaan ja Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaan kuuluneet maat:
 3. elokuuta – Niger
 5. elokuuta – Ylä-Volta (nykyinen Burkina Faso)
 7. elokuuta – Norsunluurannikko
 11. elokuuta – Tšad
 13. elokuuta – Keski-Afrikan tasavalta
 15. elokuuta – Kongon tasavalta (entinen Ranskan Kongo)
 17. elokuuta – Gabon
 5. elokuuta – Heinäveden Tulilahden kaksoismurhasta syytetty Runar Holmström määrättiin mielentilatutkimukseen.
 6. elokuuta – Kuuban vallankumous: vastauksena Yhdysvaltain kauppasaartoon Kuuba kansallisti ulkomaalaisen omaisuuden maassa.
 16. elokuuta – Kypros sai itsenäisyyden Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
 16. elokuuta – Yhdysvaltalainen Joseph Kittinger hyppäsi laskuvarjolla 31 kilometrin korkeudesta.
 17. elokuuta – Ensimmäinen Cobol-ohjelmointikielellä toteutettu ohjelma ajettiin RCA 501 -tietokoneella.
 18. elokuuta – Ensimmäinen kaupallinen ehkäisypilleri, Enovid, tuli myyntiin.
 18. elokuuta – Metsähallituksen pääjohtaja Nils Osara erotettiin virastaan.
 19. elokuuta – Yhdysvaltalainen U-2-lentäjä Gary Powers tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen vakoilusta.
 19. elokuuta – Sputnik 5 laukaistiin mukanaan koirat Belka ja Strelka, 40 hiirtä, kaksi rottaa ja erilaisia kasveja. Avaruusalus palasi maahan seuraavana päivänä ja eläimet selviytyivät.
 20. elokuuta – Senegal irtautui Malin liittovaltiosta ja julistautui itsenäiseksi.
 21. elokuuta – Neuvostoliiton puoluejohtaja Nikita Hruštšov julisti Kiinan johtajan Mao Zedongin harhaoppiseksi.
 23. elokuuta − Neuvostoliiton entinen ulkoministeri Vjatšeslav Molotov nimitettiin NL:n edustajaksi kansainväliseen atomienergiajärjestöön (IAEA).
 25. elokuuta - Kesäolympialaiset alkoivat Roomassa.
 29. elokuuta − Piispa Paavali nimitettiin Suomen ortodoksisen kirkon uudeksi arkkipiispaksi hänen edeltäjänsä Hermanin jäätyä eläkkeelle.
 3. syyskuuta – Presidentti Urho Kekkonen täytti 60 vuotta.
 12. syyskuuta – Itä-Saksan presidentin virka lakkautettiin Wilhelm Pieckin kuoltua, ja kaikki valta keskitettiin puoluejohtaja Walter Ulbrichtille.
 14. syyskuuta – OPEC perustettiin Bagdadin konferenssissa.
 15. syyskuuta − RKP:n kansanedustaja, kouluneuvos John Österholm sai sairauden vuoksi pyytämänsä eron eduskunnasta ja hänen tilalleen tuli Torsten G. Aminoff. Vuodesta 1919 lähtien yhtäjaksoisesti eduskuntaan kuulunut ja Suomen pitkäaikaisimmaksi kansanedustajaksi noussut Österholm kuoli marraskuussa.
 22. syyskuuta – Entinen Ranskan siirtomaa Mali julistautui itsenäiseksi kuuluttuaan välillä lyhyen aikaa Malin liittovaltioon.
 23. syyskuuta – Kansanedustaja Väinö Leskinen erosi SDP:n eduskuntaryhmästä.
 24. syyskuuta – Maailman ensimmäinen ydinkäyttöinen lentotukialus, USS Enterprise laskettiin vesille.
 26. syyskuuta – Yhdysvaltain presidenttiehdokkaat senaattori John F. Kennedy ja varapresidentti Richard Nixon kohtasivat ensimmäisessä televisioidussa vaaliväittelyssä, jota seurasi 66,4 miljoonaa katsojaa. Neljän ehdokkaiden välisen väittelyn jälkeen seuraavia saatiin odottaa vuoteen 1976.
 29. syyskuuta – Tampereelle muuttaneen Yhteiskunnallisen korkeakoulun rakennus valmistui. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Toivo Korhonen.
 lokakuu–joulukuu
 1. lokakuuta – Nigeria itsenäistyi oltuaan sitä ennen Ison-Britannian siirtomaa, Nnamdi Azikiwesta tuli sen ensimmäinen kenraalikuvernööri.
 1. lokakuuta – Tampereella vihittiin käyttöön Suomen koulumuseo.
 2. lokakuuta – Suomessa pidettyjen kunnallisvaalien ensimmäinen päivä. Äänestysvilkkaus nousi siihenastiseen ennätykseen, 75 prosenttiin.
 2. lokakuuta − Kirjankustantaja Werner Söderströmin patsas paljastettiin Porvoossa hänen syntymänsä 100-vuotispäivänä.
 5. lokakuuta – Valkoiset eteläafrikkalaiset äänestivät maan muuttamisesta tasavallaksi.
 12. lokakuuta – Nikita Hruštšov käytti kenkäänsä YK:n yleiskokouksessa sanojensa painoksi Itä-Euroopan tilanteesta keskusteltaessa.
 12. lokakuuta – Japanilainen äärinationalisti Otoya Yamaguchi murhasi sosialistisen puolueen puheenjohtajan Inejirō Asanuman suorassa televisiolähetyksessä.
 19. lokakuuta – Tampereen ensimmäiset liikennevalot otettiin käyttöön Itsenäisyydenkadun ja Tammelan puistokadun risteyksessä.
 24. lokakuuta – Ulkoministeri Ahti Karjalainen aloitti Lontoossa neuvottelut Suomen EFTA-jäsenyydestä.
 24. lokakuuta – Neuvostoliiton uuden R-16-ohjuksen kokeissa Baikonurilla tapahtui onnettomuus, jossa kuoli yli 100 ohjuksen kehittäjää ja sotilasta, ml. strategisten ohjusjoukkojen komentaja, marsalkka Mitrofan Nedelin.
 26. lokakuuta – Yhdysvaltain postiministeriö julkaisi marsalkka Mannerheimia esittävän postimerkin Vapauden puolustajat -sarjassa. Neljän sentin arvoista merkkiä painettiin 160 miljoonaa kappaletta. Merkin ensimmäiset kappaleet luovutettiin Suomesta asekätkentäjutun vuoksi Yhdysvaltoihin siirtyneille, Yhdysvaltain armeijassa palvelleille eversti Alpo Marttiselle ja kapteeni Olavi Alakulpille.
 1. marraskuuta – Sukselaisen hallitus nousi Suomen viiden siihen saakka pitkäikäisimmän hallituksen joukkoon istuttuaan 658 vuorokautta.
 2. marraskuuta – Ison-Britannian syyttäjäviranomaiset ilmoittivat, että D. H. Lawrencen vuonna 1928 kirjoittama romaani Lady Chatterleyn rakastaja oli vapautettu julkaisukiellosta. Lawrence oli kuollut vuonna 1930 ja romaani oli ilmestynyt suomeksi vuonna 1950.
 8. marraskuuta – Yhdysvaltain presidentinvaaleissa John F. Kennedy voitti tiukassa vaalissa Richard Nixonin.
 8. marraskuuta – Eduskunta päätti nostaa syytteet entisiä ministereitä Aarre Simosta, Urho Kiukasta ja Vilho Väyrystä vastaan valtakunnanoikeudessa ”Kätilöopiston jutun” vuoksi.
 11. marraskuuta − TPSL:n kansanedustaja Valdemar Liljeström kuoli. Hänen tilalleen eduskuntaan tuli vuoden 1958 vaaleissa pudonnut kouluneuvos Aino Malkamäki.
 13. marraskuuta – Sammy Davis meni naimisiin ruotsalaisen näyttelijä May Brittin kanssa. Rotujen välinen avioliitto oli edelleen laitonta 31:ssä Yhdysvaltain osavaltiossa.
 15. marraskuuta – Polaris-ohjuksen ensimmäiset kokeet.
 20. marraskuuta – Presidentti Urho Kekkonen matkusti Moskovaan viiden päivän vierailulle. Vierailun viimeisenä päivänä ilmoitettiin Kekkosen päässeen neuvostojohdon kanssa yhteisymmärrykseen Suomen EFTA-jäsenyydestä ja Saimaan kanavan vuokraamisesta Suomelle 50 vuodeksi.
 28. marraskuuta – Mauritania itsenäistyi Ranskasta. Tämän jälkeen Ranskan hallinnassa oli Afrikan mantereella enää vain Algeria ja Ranskan Somalimaa, nykyinen Djibouti.
 1. joulukuuta – Eversti Joseph Mobutu pidätytti Kongon tasavallan syrjäytetyn johtajan Patrice Lumumban.
 1. joulukuuta – Neuvostoliiton viisitonninen avaruusalus lähetettiin kiertoradalle mukanaan joukko koe-eläimiä. Tämä alus paloi ilmakehässä maahan palatessaan.
 2. joulukuuta – Canterburyn arkkipiispa (Geoffrey Francis Fisher) ja paavi Johannes XXIII tapasivat Vatikaanivaltiossa ensimmäistä kertaa anglikaanikirkon 500-vuotisessa historiassa.
 2. joulukuuta – Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower määräsi miljoona dollaria kuubalaispakolaisten apuun ja asuttamiseen Floridassa. Castron valtaannousun jälkeen pakolaisia oli tullut noin tuhat viikossa.
 9. joulukuuta – Presidentti Charles de Gaullen vierailu Algeriassa johti laajoihin levottomuuksiin, joissa kuoli 127 ihmistä.
 13. joulukuuta – Etiopian keisari Haile Selassien vieraillessa Brasiliassa hänen keisarillinen kaartinsa aloitti vallankaappauksen. Kapinalliset nostivat keisarin pojan, kruununprinssi Asfa-Wossenin, valtaan.
 15. joulukuuta – Belgialaisten kuningas Baudouin I nai Doña Fabiola de Mora y Aragónin.
 16. joulukuuta – Yhdysvaltain ulkoministeri Christian Herter ilmoitti Yhdysvaltain sijoittavan viisi ydinsukellusvenettä ja 80 Polaris-ohjusta Naton vahvuuteen vuoden 1963 loppuun mennessä.
 16. joulukuuta – Kaksi matkustajakonetta törmäsi New Yorkin yläpuolella Yhdysvalloissa ja putosi Brooklynin kaupunginosaan. Onnettomuudessa sai surmansa 138 ihmistä.
 17. joulukuuta – Yhdysvaltalainen sotilaslentokone törmäsi kirkontorniin Münchenissä ja putosi kadulle raitiovaunun päälle. 70 ihmistä kuoli.
 27. joulukuuta – Ranska teki kolmannen ydinkokeensa Regganessa Algeriassa.
 28. joulukuuta – Suomen suurin televisiomasto vihittiin käyttöön Ylöjärvellä.
 30. joulukuuta – Helsingin maalaiskunnassa alettiin rakentaa Silvolan tekojärveä.<ref>Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1962, s. 25. Helsinki: Otava, 1961.</ref>
 31. joulukuuta – farthingit eli neljännespennin kolikot vedettiin pois käytöstä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
 tuntematon päivämäärä
 tammikuu – Hätätila päättyi Keniassa Mau Mau -kapinan päätyttyä.
 PDP-1-tietokoneen tuotanto alkaa
 joulukuu – Yleisradion vuosittainen TV-ohjelma Joulupukin lähtö Korvatunturilta esitettiin ensimmäisen kerran.
 Syntyneitä
 tammikuu–maaliskuu
 4. tammikuuta – April Winchell, yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja radiojuontaja
 5. tammikuuta – Elsebeth Gerner Nielsen, tanskalainen poliitikko
 6. tammikuuta – Nigella Lawson, brittiläinen julkkiskokki ja kirjailija
 6. tammikuuta – Kari Jalonen, suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
 10. tammikuuta – Brian Cowen, irlantilainen poliitikko
 10. tammikuuta – Heidi Herala, suomalainen näyttelijä
 12. tammikuuta – Oliver Platt, kanadalainen näyttelijä
 13. tammikuuta – Eric Betzig, vuoden 2014 Nobelin kemianpalkinnon saanut yhdysvaltalainen fyysikko
 15. tammikuuta – Jouko Mäki-Lohiluoma, suomalainen muusikko
 18. tammikuuta – Mark Rylance, englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä
 20. tammikuuta – William R. Wright (”Will Right”), yhdysvaltalainen tietokonepelisuunnittelija
 22. tammikuuta – Michael Hutchence, australialainen muusikko (k. 1997)
 23. tammikuuta – Ville Sandqvist, suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja näyttämötyöntekijä
 29. tammikuuta – Gia Carangi, yhdysvaltalainen malli (k. 1986)
 29. tammikuuta – Sean Kerly, brittiläinen maahockeypelaaja
 29. tammikuuta – Greg Louganis, yhdysvaltalainen uimari (moninkertainen olympiavoittaja)
 2. helmikuuta – Jari Porttila (”Sporde”), suomalainen urheilutoimittaja
 4. helmikuuta – Pete Malmi, suomalainen laulaja (k. 2007)
 7. helmikuuta – Dominick Arduin, ranskalainen seikkailija ja naparetkeilijä (kadonnut 2004)
 7. helmikuuta – Kuutti Lavonen, suomalainen taidemaalari, taidegraafikko, valokuvataiteilija ja professori
 7. helmikuuta – James Spader, yhdysvaltalainen näyttelijä
 9. helmikuuta – Peggy Whitson, yhdysvaltalainen astronautti ja biokemisti
 10. helmikuuta – Robert Addie, englantilainen näyttelijä (k. 2003)
 11. helmikuuta – Tuula Haatainen, suomalainen poliitikko ja ministeri
 14. helmikuuta – Eric Shea, yhdysvaltalainen näyttelijä
 19. helmikuuta – Prinssi Andrew, Yorkin herttua (kuningatar Elisabet II:n toinen poika)
 20. helmikuuta – Kee Marcello, ruotsalainen kitaristi
 23. helmikuuta – Naruhito, Japanin kruununprinssi
 25. helmikuuta – Tuomas Nevanlinna, suomalainen filosofi, kirjoittaja ja suomentaja
 27. helmikuuta – Simon Critchley, brittiläissyntyinen filosofi
 27. helmikuuta – Andrés Gómez, ecuadorilainen tennispelaaja
 27. helmikuuta – Kaj Turunen, suomalainen yrittäjä ja Kokoomuksen kansanedustaja
 28. helmikuuta – Dorothy Ruth Hoogstraten (”Dorothy Stratten”), kanadalainen malli ja elokuvanäyttelijä (k. 1980)
 29. helmikuuta – Khaled Hadj Brahim (”Khaled”), algerialainen rai-muusikko (Kutché)
 4. maaliskuuta – Jody Campbell, yhdysvaltalainen vesipalloilija
 4. maaliskuuta – Mikko Kuustonen, suomalainen laulaja ja lauluntekijä ("Q. Stone")
 7. maaliskuuta – Joe Carter, yhdysvaltalainen baseballpelaaja
 7. maaliskuuta – Jozef Chovanec, tšekkiläinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 7. maaliskuuta – Ivan Lendl, tšekkiläinen tennispelaaja
 7. maaliskuuta – Doogie White, skotlantilainen rocklaulaja
 8. maaliskuuta – Lee Labrada, yhdysvaltalainen kehonrakentaja
 12. maaliskuuta – Keijo Leppänen, suomalainen televisiotoimittaja ja kirjailija
 12. maaliskuuta – Courtney B. Vance, yhdysvaltalainen näyttelijä
 13. maaliskuuta – Adam Clayton, englantilainen rockmuusikko
 13. maaliskuuta – Joe Ranft, yhdysvaltalainen taikuri, animaattori ja ääninäyttelijä (k. 2005)
 16. maaliskuuta – Markus Selin, suomalainen elokuvatuottaja
 17. maaliskuuta – Markus Leikola, suomalainen toimittaja, kirjailija, konsultti ja kommentaattori
 18. maaliskuuta – Guy Carbonneau, yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
 19. maaliskuuta – Simo Aalto, suomalainen taikuri
 19. maaliskuuta – Timo Halonen, Mikkelin kaupunginjohtaja
 19. maaliskuuta – Sinikka Svärd, suomalainen sanoittaja
 21. maaliskuuta – Ayrton Senna, brasilialainen Formula 1 -kuljettaja (kolminkertainen maailmanmestari) (k. 1994)
 22. maaliskuuta – Rebecca Belmore, kanadalainen valokuvaaja, performanssitaiteilija ja kuvanveistäjä
 24. maaliskuuta – Kelly LeBrock, yhdysvaltalainen näyttelijä
 25. maaliskuuta – Peter O’Brien, australialainen näyttelijä
 29. maaliskuuta – Jo Nesbø, norjalainen pörssimeklari, kirjailija ja muusikko
 huhtikuu–kesäkuu
 2. huhtikuuta – Linford Christie, brittiläinen pikajuoksija ja olympiavoittaja
 4. huhtikuuta – Hugo Weaving, australialainen näyttelijä
 9. huhtikuuta – Jaak Aab, virolainen poliitikko
 11. huhtikuuta – Jeremy Clarkson, englantilainen journalisti ja autoasiantuntija
 11. huhtikuuta – Esa Saarnio (”Rokki-Rantanen”), suomalainen kitaristi
 12. huhtikuuta – Teuvo Hakkarainen, suomalainen perussuomalaisten kansanedustaja
 15. huhtikuuta – Pedro Delgado, espanjalainen maantiepyöräilijä
 15. huhtikuuta – Philippe, belgialaisten kuningas
 17. huhtikuuta – Riitta Uusitalo, suomalainen kuvittaja, kuvataiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija
 25. huhtikuuta – Anna Babitzin, suomalainen laulaja ja show-esiintyjä
 29. huhtikuuta – Kari Kriikku, suomalainen klarinetisti
 4. toukokuuta – Werner Faymann, Itävallan liittokansleri 2008–2016
 9. toukokuuta – Johnny Paul Koroma, Sierra Leonen valtionpäämies 1997–1998 (k. 2003)
 10. toukokuuta – Paul David Hewson (”Bono”), irlantilainen muusikko (”U2”)
 12. toukokuuta – Lisa Martin, australialainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti
 16. toukokuuta – Rosario Fiorello, italialainen viihdyttäjä ja laulaja
 17. toukokuuta – Simon Fuller, brittiläinen televisio- ja levytuottaja
 18. toukokuuta – Jari Kurri, suomalainen jääkiekkoilija
 21. toukokuuta – Jeffrey Dahmer, yhdysvaltalainen sarjamurhaaja (k. 1994)
 23. toukokuuta – Linden Ashby, yhdysvaltalainen näyttelijä
 24. toukokuuta – Doug Jones, yhdysvaltalainen näyttelijä
 24. toukokuuta – Kristin Scott Thomas, englantilainen näyttelijä
 26. toukokuuta – Henrik Enckell, suomalainen psykoanalyytikko ja kirjailija
 31. toukokuuta – Greg Adams, kanadalainen jääkiekkoilija
 4. kesäkuuta – Paula Risikko, suomalainen poliitikko
 6. kesäkuuta – Steve Vai, yhdysvaltalainen kitaristi
 9. kesäkuuta – Eva Dahlgren, ruotsalainen laulaja
 18. kesäkuuta – Teemu Kakkuri, suomalainen teologi, pastori, toimitusjohtaja ja rehtori (k. 2022)
 20. kesäkuuta – Mikael Andersson, suomalainen näyttelijä
 22. kesäkuuta – Erin Brockovich, yhdysvaltalainen kansalaisaktivisti
 23. kesäkuuta – Jon Landau, yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
 heinäkuu–syyskuu
 1. heinäkuuta – Hannu Tuomainen, suomalainen elokuvatuottaja
 2. heinäkuuta – James Hirvisaari, suomalainen poliitikko
 2. heinäkuuta – Terry Rossio, yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja
 4. heinäkuuta – Roland Ratzenberger, itävaltalainen Formula 1 -kuljettaja (k. 1994)
 7. heinäkuuta – Jukka Mäkelä, suomalainen poliitikko ja Espoon kaupunginjohtaja
 14. heinäkuuta – Jane Lynch, yhdysvaltalainen näyttelijä
 18. heinäkuuta – William Dembski, yhdysvaltalainen matemaatikko, filosofi ja teologi
 21. heinäkuuta – Fritz Walter, saksalainen jalkapalloilija
 27. heinäkuuta – Tiina Onikki-Rantajääskö, suomalainen kielitieteilijä
 4. elokuuta – José Luis Rodríguez Zapatero, Espanjan pääministeri 2004–2011
 7. elokuuta – David Duchovny, yhdysvaltalainen näyttelijä
 8. elokuuta – Ralf König, saksalainen sarjakuvapiirtäjä
 10. elokuuta – José Antonio Domínguez Bandera (”Antonio Banderas”), espanjalaissyntyinen näyttelijä
 14. elokuuta – Sarah Brightman, englantilainen laulaja
 14. elokuuta – Katriina Honkanen, suomalainen näyttelijä ja laulaja
 16. elokuuta – Éric Caritoux, ranskalainen maantiepyöräilijä
 16. elokuuta – Timothy Hutton, yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä (Tavallisia ihmisiä)
 17. elokuuta – Sean Penn, yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja
 21. elokuuta – Roman Schatz, saksalais-suomalainen kirjailija, toimittaja ja ohjaaja
 26. elokuuta – Branford Marsalis, yhdysvaltalainen jazz-muusikko
 28. elokuuta – Leroy Chiao, yhdysvaltalainen astronautti
 28. elokuuta – Emma Samms, englantilainen näyttelijä
 5. syyskuuta – Karita Mattila, suomalainen oopperasopraano
 6. syyskuuta – Detlev Glanert, saksalainen säveltäjä
 8. syyskuuta – Stefano Casiraghi, italialainen liikemies ja julkisuuden henkilö (k. 1990)
 9. syyskuuta – Hugh Grant, englantilainen näyttelijä
 10. syyskuuta – Colin Firth, englantilainen näyttelijä
 11. syyskuuta – Hiroshi Amano, vuoden 2014 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut japanilainen fyysikko, yksi sinisen LED:in keksijöistä
 17. syyskuuta – Damon Hill, englantilainen Formula 1 -kuljettaja (maailmanmestari)
 18. syyskuuta – Joshua Angrist, vuoden 2021 Nobelin taloustieteen palkinnon saanut israelilais-yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja professori
 23. syyskuuta – Jason Carter, brittiläinen näyttelijä
 23. syyskuuta – Steve Conte, yhdysvaltalainen muusikko
 29. syyskuuta – Eini Pajumäki, suomalainen laulaja
 30. syyskuuta – Blanche Lincoln, yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 lokakuu–joulukuu
 7. lokakuuta – Ilkka Vainio, suomalainen sanoittaja, musiikkituottaja ja laulaja
 8. lokakuuta – Kirsi-Marja Laitinen (”Kikka Laitinen”), suomalainen laulaja, lauluntekijä, sanoittaja ja säveltäjä
 9. lokakuuta – Laura Ruohonen, suomalainen näytelmäkirjailija
 12. lokakuuta – Hiroyuki Sanada, japanilainen näyttelijä
 13. lokakuuta – Christel Liljeström, suomalainen poliitikko
 17. lokakuuta – Rob Marshall, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja koreografi
 18. lokakuuta – Craig Mello, vuoden 2006 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen biologi ja professori
 18. lokakuuta – Jean-Claude Van Varenberg (”JeanClaude Van Damme”), belgialainen itämaisten taitelulajien taitaja, toimintaelokuvien käsikirjoittaja ja näyttelijä
 24. lokakuuta – Jaime Garzón, kolumbialainen koomikko, lehtimies ja rauhanneuvottelija (k. 1999)
 29. lokakuuta – Michael Carter, yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 30. lokakuuta – Diego Maradona, argentiinalainen jalkapalloilija
 31. lokakuuta – Reza Kuruš Pahlavi, Iranin viimeisen šaahin Mohammad Reza Pahlavin vanhin poika
 1. marraskuuta – Tim Cook, yhdysvaltalainen liikemies
 2. marraskuuta – Martti Rousi, suomalainen sellisti
 4. marraskuuta – Kathy Griffin, yhdysvaltalainen näyttelijä ja stand-up-koomikko
 8. marraskuuta – Michael Nyqvist, ruotsalainen näyttelijä (k. 2017)
 10. marraskuuta – Neil Gaiman, englantilainen tieteiskirjailija
 11. marraskuuta – Christian Prudhomme, ranskalainen urheiluvaikuttaja ja toimitusjohtaja
 12. marraskuuta – Ismo Alanko, suomalainen muusikko
 17. marraskuuta – Ru Paul Andre Charles (”RuPaul”), yhdysvaltalainen drag queen
 18. marraskuuta – Kim Wilde, englantilainen pop-muusikko
 22. marraskuuta – Albert Cartier, ranskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 23. marraskuuta – Seppo Lehtikangas, suomalainen jalkapalloilija (k. 2020)
 24. marraskuuta – Jussi Pesonen, suomalainen toimitusjohtaja
 27. marraskuuta – Julija Tymošenko, Ukrainan ent. pääministeri
 25. marraskuuta – John F. Kennedy, Jr., yhdysvaltalainen lakimies ja kustantaja, presidentti John F. Kennedyn poika (k. 1999)
 29. marraskuuta – Ilkka Paananen, suomalainen pianisti
 2. joulukuuta – Nicholas Dingley (”Razzle”), englantilainen rumpali ("Hanoi Rocks") (k. 1984)
 3. joulukuuta – Daryl Hannah, yhdysvaltalainen näyttelijä
 10. joulukuuta – Kenneth Branagh, irlantilais-brittiläinen näyttelijä ja elokuvaohjaaja
 10. joulukuuta – Vesa Haltsonen, suomalainen näyttelijä
 14. joulukuuta – James Comey, yhdysvaltalainen FBI:n ent. johtaja
 17. joulukuuta – Miroslav Kalousek, tšekkiläinen poliitikko ja ministeri
 21. joulukuuta – Jarmo Saarti, suomalainen kirjastonhoitaja, tutkija ja kirjailija
 18. joulukuuta – Sirkku Peltola, suomalainen teatteriohjaaja ja kirjailija
 27. joulukuuta – Kaj Turunen, suomalainen yrittäjä ja Kokoomuksen kansanedustaja
 31. joulukuuta – Steve Bruce, englantilainen jalkapalloilija
 Kuolleita
 tammikuu–maaliskuu
 3. tammikuuta – Victor Sjöström, ruotsalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä (s. 1879)
 4. tammikuuta – Albert Camus, vuoden 1957 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut algerialaissyntyinen ranskalainen filosofi ja kirjailija (Sivullinen) (s. 1913)
 7. tammikuuta – Tellervo Laurila, suomalainen oopperalaulaja ja kirjallisuuden suomentaja (s. 1887)
 7. tammikuuta – Julius Polin, suomalainen liikemies (s. 1869)
 25. tammikuuta – Ernst Gehrcke, saksalainen fyysikko (s. 1878)
 28. tammikuuta – Ernst Linko, suomalainen säveltäjä (s. 1889)
 29. tammikuuta – Eero Antikainen, suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja (s. 1906)
 6. helmikuuta – Jussi Harjula, suomalainen päätoimittaja (s. 1898)
 9. helmikuuta – Aleksandr Benois, venäläinen taiteilija (s. 1870)
 9. helmikuuta – Ernő Dohnányi, unkarilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti (s. 1877)
 12. helmikuuta – Oskar von Hindenburg, saksalainen kenraaliluutnantti (s. 1883)
 13. helmikuuta – E. J. Nyström, suomalainen matemaatikko ja professori (s. 1895)
 17. helmikuuta – Vilho Nenonen (”Suomen tykistön isä”), suomalainen tykistökenraali (s. 1883)
 20. helmikuuta – Adone Zoli, Italian pääministeri 1957–1958 (s. 1887)
 21. helmikuuta – Ilona Jalava, suomalainen tekstiilitaiteilija (s. 1878)
 2. maaliskuuta – Stanisław Taczak, puolalainen kenraali (s. 1874)
 4. maaliskuuta – Leonard Warren, yhdysvaltalainen baritoni (s. 1911)
 9. maaliskuuta – Sigurd Laesvirta], suomalainen taiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija (s. 1910)
 9. maaliskuuta – Jalmari Jäntti, WSOY:n toimitusjohtaja (s. 1876)
 11. maaliskuuta – Roy Chapman Andrews, yhdysvaltalainen luonnontieteilijä (s. 1884)
 18. maaliskuuta – Erkki Paavolainen, suomalainen kouluneuvos, kansanopiston johtaja ja kansanedustaja (s. 1890)
 24. maaliskuuta – Helena Eeva (”A. Kajo”, ”Helen Neva”, ”L. Suolakivi”, ”Arvi Tarvainen”, ”Asser Tervasmäki”, ”Tjärbacka”, ”Aarne Torniainen”), suomalainen iskelmäsanoittaja (s. 1923)
 24. maaliskuuta – Weli Pölkki, suomalainen runoilija (s. 1912)
 25. maaliskuuta – Arturo Ambrosio, italialainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja (s. 1870)
 huhtikuu–kesäkuu
 1. huhtikuuta – Tuanku Abdul Rahman, Malaijan kuningas (s. 1895)
 3. huhtikuuta – Norodom Suramarit, Kambodžan kuningas (s. 1896)
 10. huhtikuuta – Arthur Benjamin, australialainen säveltäjä (s. 1893)
 14. huhtikuuta – Alonzo Sundman, suomalainen jääkärikenraali (s. 1895)
 17. huhtikuuta – Eddie Cochran, yhdysvaltalainen rockabilly-muusikko ja multi-instrumentalisti (s. 1938)
 20. huhtikuuta – Ksenia Aleksandrovna Romanova, venäläinen suuriruhtinatar, keisari Aleksanteri III:n tytär
 24. huhtikuuta – Max von Laue, vuoden 1914 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut saksalainen fyysikko, röntgendiffraktion keksijä (s. 1879)
 25. huhtikuuta – Aman Allah Khan, Afganistanin kuningas 1919–1929 (s. 1892)
 25. huhtikuuta – August Kopff, saksalainen tähtitieteilijä (s. 1882)
 25. huhtikuuta – Ilmari Krohn, suomalainen säveltäjä ja musiikintutkija (s. 1867)
 26. huhtikuuta – Wander Johannes de Haas, alankomaalainen fyysikko ja matemaatikko (s. 1878)
 1. toukokuuta – Charles Holden, brittiläinen arkkitehti (s. 1875)
 3. toukokuuta – Martti Elis Niemi (”Masa Niemi”), suomalainen näyttelijä ja koomikko (”Pätkä”) (s. 1914)
 5. toukokuuta – Sulho Ranta, suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikirjailija (s. 1901)
 6. toukokuuta – Pál Ábrahám (”Paul Abraham”), unkarilaissyntyinen operettisäveltäjä (Viktoria ja hänen husaarinsa) (s. 1892)
 7. toukokuuta – Elsa Heporauta, suomalainen kirjailija (Kalevala Korun perustaja) (s. 1883)
 8. toukokuuta – Hugo Alfvén, ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari (s. 1872)
 9. toukokuuta – Arvid Lydecken, suomalainen kirjailija (s. 1884)
 11. toukokuuta – John D. Rockefeller, yhdysvaltalainen liikemies (s. 1874)
 11. toukokuuta – Hugo Vasarla, suomalainen vuorineuvos (s. 1886)
 12. toukokuuta – Aly Khan, pakistanilainen diplomaatti ja YK:n yleiskokouksen varapuheenjohtaja (s. 1911)
 13. toukokuuta – Harry Schell, yhdysvaltalainen kilpa-autoilija (s. 1921)
 24. toukokuuta – Clara Ingram Judson, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1879)
 30. toukokuuta – Boris Pasternak, vuoden 1958 Nobelin kirjallisuuspalkinnosta kieltäytynyt neuvostoliittolainen kirjailija (Tohtori Živago) (s. 1890)
 31. toukokuuta – Walther Funk, saksalainen sanomalehtimies ja kansallissosialistinen poliitikko (s. 1890)
 1. kesäkuuta – Enok Rytkönen, suomalainen kirjakauppias, lasten kuvakirjojen tekijä ja kääntäjä (s. 1874)
 8. kesäkuuta – Ragnar Ekelund, suomalainen kirjailija ja taidemaalari (s. 1892)
 9. kesäkuuta – Semjon Lavotškin, neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija (s. 1900)
 12. kesäkuuta – Raul Roine, suomalainen kirjailija (s. 1907)
 19. kesäkuuta – Chris Bristow, brittiläinen Formula 1 -kuljettaja (s. 1937)
 19. kesäkuuta – Jimmy Bryan, yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja (s. 1926)
 19. kesäkuuta – Alan Stacey, brittiläinen Formula 1 -kuljettaja (s. 1933)
 24. kesäkuuta – Arvo Kuusla, suomalainen elokuvanäyttelijä ja elokuvan järjestäjä (s. 1907)
 25. kesäkuuta – Walter Baade, saksalainen tähtitieteilijä (s. 1893)
 25. kesäkuuta – Ida Outhwaite, australialainen kuvittaja, kirjailija ja taiteilija (s. 1888)
 heinäkuu–syyskuu
 5. heinäkuuta – Viljo Mikkola, suomalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko (s. 1871)
 9. heinäkuuta – Matti Miikki, suomalainen poliitikko (s. 1889)
 11. heinäkuuta – Gunnar Björling, suomalainen runoilija (s. 1887)
 13. heinäkuuta – Allina Amanda Hildén (Alli Paasikivi), Suomen presidentti Juho Kusti Paasikiven puoliso (s. 1879)
 14. heinäkuuta – Maurice de Broglie, ranskalainen fyysikko (s. 1875)
 15. heinäkuuta – Kaarlo Hildén, suomalainen maantieteilijä ja antropologi (s. 1893)
 15. heinäkuuta – Lawrence Tibbett, yhdysvaltalainen näyttelijä ja baritoni (s. 1896)
 16. heinäkuuta – Albert Kesselring, saksalainen marsalkka (s. 1881)
 18. heinäkuuta – Pekka Pennanen, suomalainen poliitikko ja kunnallisneuvos (s. 1872)
 18. heinäkuuta – Oscar Tengström, suomalainen näyttelijä (s. 1887)
 28. heinäkuuta – Vilho Annala, suomalainen poliitikko ja professori (s. 1888)
 3. elokuuta – Virginia Balistrieri, italialainen näyttelijä (s. 1888)
 7. elokuuta – Väinö Hannikainen, suomalainen säveltäjä (s. 1900)
 12. elokuuta – Kaarle Viktor Väänänen (”Kalle Väänänen”), suomalainen kirjailija (s. 1888)
 28. elokuuta – Pekka Aarnio, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1930)
 30. elokuuta – Aarre Tuompo, suomalainen psykologian professori (s. 1908)
 1. syyskuuta – Hisamuddin Alam Shah, Malaijan kuningas (s. 1898)
 3. syyskuuta – J. E. Salomaa, suomalainen filosofi ja professori (s. 1891)
 5. syyskuuta – August Alexander Korhonen (”Aku Korhonen”), suomalainen näyttelijä ja koomikko (s. 1892)
 7. syyskuuta – Wilhelm Pieck, DDR:n ensimmäinen presidentti (s. 1876)
 8. syyskuuta – Oscar Pettiford, yhdysvaltalainen jazz-sellisti, kontrabasisti ja säveltäjä (s. 1922)
 9. syyskuuta – Johan Björling (”Jussi Björling”), ruotsalainen tenori (s. 1911)
 9. syyskuuta – Armas Maasalo, suomalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko (s. 1885)
 10. syyskuuta – Fjodor Panfjorov, venäläinen neuvostokirjailija (s. 1896)
 14. syyskuuta – Antero Lamminen, suomalainen lehtitoimittaja ja kokoomuslainen poliitikko
 20. syyskuuta – Ida Rubinstein venäläinen ballerina (s. 1885)
 lokakuu–joulukuu
 6. lokakuuta – Tapio Voionmaa, suomalainen diplomaatti (s. 1896)
 7. lokakuuta – August Hyöki, suomalainen poliitikko ja kansanedustaja (s. 1874)
 14. lokakuuta – Sigurd Hoel, norjalainen kirjailija, kustannusalan vaikuttaja ja kirjallisuuskriitikko (s. 1890)
 14. lokakuuta – Abram Ioffe, neuvostoliittolainen fyysikko (s. 1880)
 14. lokakuuta – T. S. Vehkakorpi, suomalainen runoilija, sanoittaja ja kääntäjä (s. 1890)
 15. lokakuuta – Henny Porten, saksalainen mykkäelokuvien näyttelijä (s. 1890)
 17. lokakuuta – Yrjö J. E. Alanen, suomalainen teologi ja professori (s. 1890)
 18. lokakuuta – Craig Mello, vuoden 2006 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen biologi ja professori
 22. lokakuuta – Antti Aho, suomalainen kirjailija ja suomentaja (s. 1900)
 24. lokakuuta – Kaarlo Soinio, suomalainen urheilutoimittaja, voimistelija ja jalkapalloilija (s. 1888)
 25. lokakuuta – Harry Ferguson, irlantilainen insinööri ja keksijä, nykyaikaisen traktorin kehittäjä (s. 1884)
 3. marraskuuta – Harold Spencer Jones, englantilainen tähtitieteilijä ja Astronomer Royal (s. 1890)
 5. marraskuuta – Oscar Enckell, suomalainen kenraali ja teollisuusmies (s. 1878)
 5. marraskuuta – August Gailit, virolainen kirjailija (s. 1891)
 5. marraskuuta – Johnny Horton, yhdysvaltalainen kantrilaulaja (s. 1925)
 6. marraskuuta – Erich Raeder, saksalainen suuramiraali (Kriegsmarinen komentaja) (s. 1876)
 8. marraskuuta – Oscar Enckell, suomalainen kenraali ja teollisuusmies (s. 1878)
 11. marraskuuta – Valdemar Liljeström, suomalainen poliitikko (s. 1902)
 12. marraskuuta – Eero Selin, suomalainen viulisti, kapellimestari ja soitinrakentaja (s. 1893)
 16. marraskuuta – Clark Gable, yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä (s. 1901)
 16. marraskuuta – John Österholm, suomalainen poliitikko (s. 1882)
 19. marraskuuta – Hans Ahlström, suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos (s. 1904)
 24. marraskuuta – Olga Aleksandrovna Romanova, venäläinen suuriruhtinatar, keisari Aleksanteri III:n tytär (s. 1882)
 28. marraskuuta – Richard Wright, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1908)
 30. marraskuuta – Alvar Palmgren, suomalainen kasvitieteilijä ja professori (s. 1880)
 4. joulukuuta – Konrad Huber, suomalainen diplomi-insinööri ja haulikkoampuja (s. 1892)
 7. joulukuuta – Clara Haskil, romanialainen pianisti (s. 1895)
 11. joulukuuta – Heikki Mäkinen, suomalainen poliitikko (s. 1888)
 12. joulukuuta – Christopher Hornsrud, norjalainen poliitikko ja pääministeri (s. 1859)
 22. joulukuuta – Ragnar Öller (”Sten Söderskär”), suomalainen kunniakonsuli ja kirjailija (s. 1893)
 31. joulukuuta – Aune Häme, suomalainen näyttelijä (s. 1909)
 Nobelin palkinnot
 Nobelin fysiikanpalkinto: Donald Glaser
 Nobelin kemianpalkinto: Willard Libby
 Nobelin lääketieteen palkinto: Sir Frank Macfarlane Burnet ja Peter Medawar
 Nobelin kirjallisuuspalkinto: Saint-John Perse
 Nobelin rauhanpalkinto: Albert Luthuli
 Muuta
 Elokuvavuosi 1960
 Kirjallisuusvuosi 1960
 Musiikkivuosi 1960
 Urheiluvuosi 1960
 Kirjallisuus
 Pekka Tuomikoski: 50 vuotta sitten. Vuosi 1960'' (Minerva, 2010)
 Lähteet


text:
Belgisk Congo var en belgisk koloni i Centralafrika fungerende mellem 1908-1960. Den belgiske stat overtog kolonien fra kongen Leopold 2. af Belgien, som havde taget det personligt til sig i årene 1885-1908 under navnet Fristaten Congo. Efter uafhængigheden den 30. juni 1960 blev landet navngivet Congo, senere Zaire, nu Congo. Den mineralrige provins Katanga blev under kolonitiden administeret til stor del af mineselskabet Union Minière du Haut Katanga. Flaget blev skabt i Fristaten Congos periode, men forblev stort set uændret indtil landets uafhængighed.
 Historie
 Efter Henry Morton Stanleys rejse opstod tanken om at udnytte Kongofloden som trafikforbindelse til det indre land. Allerede i 1876 var ved en international kongres af Europas mest ansete geografer og forskningsrejsende, som belgiernes konge Leopold 2. havde sammenkaldt i Bruxelles, den internationale afrikanske association blevet dannet med det formål at åbne det indre Afrika for handel og civilisation. Dets virksomhedsfelt blev først østre Afrika, men efter at Stanley i 1877 havde foretaget sin store rejse ad Kongo, syntes området omkring denne flod mere egnet, og Leopold 2. dannede den 25. november 1878 i Bruxelles den såkandte Comité d’études du Haut-Congo, som under Stanleys ledelse påbegyndte besiddelsestagningen af Kongo-området. Stanley anlagde handelsstationen Vivi i august 1879, og denne fulgtes af omkring 30 handelsstationer mellem Kongoflodens munding og Stanley-vandfaldene (december 1883) samt i Kuilu-Niadi-området, og en række aftaler blev indgået med høvdinge, som afstod deres højhedsrettigheder over enorme områder. I 1882 antog kommittéen navnet Association internationale du Congo. Dets flag (blå dug med en femtakket gul stjerne i midten) anerkendtes af USA og de europæiske magter (herunder af Sverige-Norge den 10. februar 1885). Repræsentanter for disse magter samledes i Berlin i 1884 til den såkaldte Kongokonference. I forbindelse med denne, der blev afholdt i tiden november 1884-februar 1885, anerkendtes den nye fristat som "den uafhængige Kongo-stat" (État in-dépendant du Congo), som erklærede sig "bestandigt neutral", og reguleredes dets internationelle forhold. Statens overhovede blev Leopold 2., hvorved Belgien og Kongo kom i personalunion med hinanden uden, at landet i øvrigt blev stillet under administration af Belgien. Regeringens sæde blev noget senere flyttet fra Vivi til Borna.
 Oprindeligt skulle staten være et frihandelsområde åbent for alle nationer, men på en international konference i Bruxelles i 1890 bemyndigedes regeringen til at opkræve visse importtolde. Det viste sig snart, at de højt spændte forhåbninger om den nye stat ikke skulle blive opfyldte, idet hverken trafikforholdene på Kongos bifloder og ej heller kolonisations- og erhvervsmulighederne var så gode, som man havde antaget. Dertil kom, at forsøgene på at undertrykke slavehandelen fremkaldte en krig med de arabiske slavehandlere i 1891-1894 uden, at slaveriet kunne udryddes. Imidlertid overdrog kong Leopold ved testamente af 2. august 1889 sine rettigheder over Kongo efter sin død til staten Belgien, hvilket kunne anses så meget mere rimeligt, som dette land havde ydet store summer til Kongos besættelse. Ved en konvention af 3. juli 1890 mellem Belgien og Kongo anerkendtes den førstnævnte stat ret til at annektere den sidstnævnte efter 10 år, og denne overenskommelse fornyedes den 10. august 1901. I 1903 fremkom højlydte klager fra udlandet imod den ubarmhjertige måde, hvorpå kongen og hans embedsmænd udnyttede de indfødte til egen fordel. Den engelske udenrigsminister lord Lansdowne indgav herom en note til den belgiske regering den 8. august 1903. Skønt kongen forsvarede sig mod disse anklager og især lod flere forfattere vise, at tvangsarbejdet med indsamling af kautschuk var et nødvendigt vilkår for koloniens videre opblomstring, så fortsatte protesterne mod regeringssystemet i Kongo, i særdeleshed i England, hvor man tilmed dannede en Congo reform association. Kongen blev som følge heraf tvunget til at i september 1904 afsende en upartisk kommission for at undersøge forholdene; den vendte tilbage i marts 1905, men ej heller dennes redegørelse dæmpede opinionen i udlandet. Til sidst tilbød kong Leopold Belgien at allerede under hans livstid overtaga Kongo. Beslutningen herom blev udført ved en aftale mellem de to stater den 28. november 1907, hvilken blev godkendt af kamrene i august og af kongen den 18. oktober 1908. Derved fastsattes Kongos senere regeringsforhold. Dets højeste chef blev Belgiens kolonialminister, og ham bistod tre generalsekretærer (for udenrigs-, finans- og indenrigsanliggender. Han var formand for kolonialrådet, som bestod af 14 medlemmer, af hvilke 8 blev udnævnt af kongen, 3 udset af senatet og 3 af repræsentantkammaret. En fra hver af disse grupper afgik årligt, men kunne genvælges. Budgettet skulle godkendes af kamrene; sammen med budgettet skulle årligt til dem afgives en forvaltningsberetning. I Borna residerede en generalguvernør og to vicegeneralguvernører, en generalsekretær og direktører for justitsvæsenet, finanser og samfærdsel samt en overbefalende over tropperne. Der fandtes tillige en appellationsdomstol.
 Areal, grænser og landskab
 Belgisk Congos areal opgjordes til 2.382.800 km2.Dets grænser bestemtes dels ved neutralitetserklæringen i august 1895, dels ved traktater med Tyskland, Storbritannien, Frankrig og Portugal. I vest nåede Congo til Atlanterhavet omend kun med smal kyststrækning på begge sider af floden Kongo, længere inde udvidedes området og nåede i sin sydøstra del 14° sydlig bredde, mens i nord floden M’Bomou samt dennes hovedflod Ubangi udgjorde grænse mod Fransk Kongo. Den sidstnævnte flod og, efter dennes instrømning i Kongo, den sidstnævnte, dannede tillige i vest grænse mod samme naboland. I øst nåede det til Tanganika, Kivu- og Albert Njansa-søerne, mens Edvardsøen for halvdelens vedkommende lå inden for dets grænse; og i nordøst nåede det frem til Bahr-el-Gebel ved det i 1894 af England udlejede Lado-område. Dettes nordlige grænse var tillige hele koloniområdets nordligste (5° 30’ D. br.) og østligste (32° østlig længde).
 Administativ inddeling
 Området blev inddelt i 14 forvaltningsdistrikter eller provinser: Banana, Borna, Matadi, Kataraktdistriktet, Stanley pool, Kwango oriental, Lualaba-Kassai, Ækvatordistriktet, Leopold 2.s sø, Bangala, Ubangi, Uelle, Province orientale (østre distrikt) og Aruvimi, hvortil kom det forpagtede område Lado.
 I spidsen for hvert distrikt stod en kommissær med underlydende civile og militære tjenestemænd. I 1908 fandtes i alt 307 stationer, ved hvilke 1.636 europæere var ansatte. De vigtigste militært besatte stationer var Banana, Borna, Matadi. Léopoldville, Berghe S.te Marie (Kwamouth), Equateur, Neuf-Anvers (Bangala), Stanleyville, Luluabourg, Albertville, Nyangwe og Kasongo. Landet omfattede tre naturligt afgrænsede dele: det over 2,3 mio. km2 store område omkring øvre Kongo, det omkring 12.500 km2 store område omkring nedre Kongo samt den mellem de to beliggende, 400 km brede bjergrige zone omkring vandfaldene. Det synes at være et i almindelighed fladt, blot af enkelte, mindre høje bjergsstrækninger gennemtrukket land, som næsten udelukkende tilhørte Kongos flodområde (blot i øst tilhørte en del Nilens flodområde).
 Klima
 Klimaet prægedes af høj fugtighed. Varmen var på Afrikas vestkyst mindre end på den østre og modereres i det indre ved den betydelige højde over havet; dog stiger temperaturen noget fra kysten mod det indre, men aftager atter mod ækvator, givetvis som følge af den store skymængde. Vivi har et årsmedium af 25,1 °C, Léopoldville 27,3 °C og Bangala 26 °C. Under den varmeste måned plejer temperaturen ikke at overstige 27 °C, men forholdsvis lave temperaturgrader (12°-15 °C, om natten ned til 5°-6 °C på de højere plateauer) forekom også.
 På de fleste stationer ved Kongo indtraf regnmaksimum i april og i november; en mindre nedgang i nedbøren indtraf i januar og februar og den egentlig tørre tid fra juni til september.
 Under regntiden afgav jordoverfladen en ejendommelig stærk lugt ("savannestank"), som var højst karakteristisk for landet. Under den tørre tid ligger røgen fra de mange præriebrænde som et slør over landskabet. Regnmængden blev målt i Vivi til 1.041 mm og på plateauerne øst for Kwango til 1.471 mm.
 Plantevækst
 Plantevæksten udviste alle former fra træfattige savanner til tætte urskove, de sidstnævnte i de mere regnrige egne.
 En meget stor del af området optoges af savanner. Man skelnede mellem det vestre savanneområde (vest for 17° v. lgd) og det søndre (syd for 5° s. br.), hvortil kom nordøst for Uélle et af galleriskove afbrudt savanneområde. Mellem det vestre og nordøstre var landet dækket af skov, mens det vestre og det søndre hang sammen.
 Den såkaldte store Kongoskov begrænsedes i syd af en linje fra Nyangwe til Lulua (østlig biflod til Kassai), mens vestgrænsen gik i en uregelbunden linje fra denne flod til Ubangis munding; i øst sluttede den ved den østafrikanske gravsænkning, mens den i nord strakte sig over områdets grænse. Dog var den ofte afbrudt af "savanneøer", og på mange steder udtyndedes den til et parklandskab. Tættest var den omkring Aruvimi og Rubi. De mest karakteristiske træer i disse skovområder var det gigantiske uldtræ (Ceiba pentandrum), abebrødstræet, palmer af ulige slags (olie-, solfjeder-, vin- og vilde dadelpalmer) med flere. I savanneområdet (campine) voksede en mængde stive, høje græsser samt buske.
 Kongos flora talte over 3.500 arter fanerogamer; de artrigeste familier var Leguminosce, Rubiacece og Orchidacece. De vigtigste kulturplanter var majs, sukkerrør, kaffe, maniok, jordnødder, bønner, spansk peber, bananer, batater, mango- og melontræer, ananas, citroner og oranger. Den vigtigste eksportvare udgjordes dog af kautsjukplanterne. I det nedre Kongoområde var kautsjuk en handelsvare allerede inden Kongostatens dannelse, ved øvre Kongo begyndte tapningen af kautjhuk i 1889. De største mængder kom fra Ækvator-distriktet, derefter fulgte distrikterne Lualaba-Kassai, Bangala og Province orientale; også fra Uelle og Aruvimi kom store mængder, men mindre fra kystområdet, hvor den vigtigste kautsjukplante, lianen Landolphia, begyndte at blive sjælden op mod 1. verdenskrig. Eksporten voksede 1897 til 8 mio. francs og 1909 til 42,5 mio. francs; den gik næsten udelukkende til Antwerpen. Også harts (kopal), palmenødder og palmeolie var vigtige eksportvarer (1909 hhv. 0,87, l,8 og l mill. francs).
 Dyreliv
 Dyrelivet omfattede elefanter, løver, leoparder, hyæner, sjakaler, giraffer, næsehorn, flodheste, bøfler, antiloper, aber (blandt andet gorillaer og chimpanser), krokodiller, giftige slanger, flamingoer, pelikaner, mange papegøjearter, pragtfulla insekter, termiter og andre. Mange dyreformer blev sjældnere på grund af hensynsløs udryddelse. Dette gjaldt især elefanterne, der til deres redning blev beskyttede ved lov. Elfenbenseksporten (1909 omkring 6.6 mio. francs) var dog vedvarende betydelig, og Kongo udførte mere af denne end nogen anden del af Afrika.
 Mineraler
 På mineraler var Kongo ikke særligt rigt, og værdifulde malme forekom hovedsagelig blot i grænseegne. Katanga-territoriet i sydøst (sydligste del af Province orientale) var dog rigt på jern og kobber. Desuden eksporteredes guld (2,23 mio. francs 1909), foruden at bly, tin, svovl og stenkul var fundet.
 Befolkningsforhold
 Befolkningen udgjordes af bantunegre, delte på mange stammer: ved Kongos øvre løb varua, længere nede de vilde manjema, hvilke for araberne gjorde tjeneste som slavejægere, waregga, lige som befolkningen ved Aruvimi, bosoko med flere, kannibaler, ved Kongos mellemste løb mongo (balolo), gombe, bokote (wangota), bangala, batcke med flere, neden for Stanley pool bakvende, basundi, majombe og kakongo på den nordlige side samt bakongo og musorongo på den søndre, ved Sankuru og Kassai lunda, bakuba, basonge (baluba, basjilange), basenge med flere. De var i almindelighed ikke krigeriske; en undtagelse udgjorde dog de intelligente bangala (balombo) ved Kongo oven for Ubangis munding. Längst i nord boede njam-njam.
 Alla drev jordbrug, fiskeri, jagt og bearbejdede med dygtighed træ, ler, plantefibrer, sten, jern, messing, kobber og elfenben til husgeråd, prydelser og våben. Mange drev med dygtighed varehandel. Europæerne fandt blandt dem med lethed tilstrækkeligt med arbejdskraft for sine foretagender. Nogen statsdannelse fandtes intetsteds, hvilket væsentligt lettede landets besættelse.
 Indsprængte blandt disse bantufolk boede, som man formodede, rester af en oprindelig befolkning, de dværglignende batua (vua-tua), ved Kongos biflod Lomami og Sankurus biflod Lubilasch, og acka. Befolkningens størrelse beregnedes uens, fra 9 til 20 mio. Antallet af europæere i januar 1909 var 2.938, af hvilke 1.722 var belgiere, 190 svenskere, 181 italienere, 143 portugisere, 119 hollændere, 118 englændere, 63 tyskere, 48 nordmænd og 29 danskere.
 Missionsvæsen
 Missionen arbejdede med omkring 600 missionærer på 138 ulige steder. Ved nedre Kongo oprettedes i 1888 et katolsk apostolisk vikariat; dertil kom siden yderligere to a tre apostoliske præfekturer. I Kongo virkede følgende protestantiske missionsselskaber:
 Amerikanske baptistmissionsforening med 8 stationer i nedre og 2 i øvre Kongo,
 Amerikanske presbyterianske Kongomission med 2 stationer i øvre Kongo,
 Engelske baptistmissionsselskab med 5 stationer i nedre og 7 i øvre Kongo,
 Kristne og Missionsalliancen med 7 stationer i nedre Kongo,
 Balolomissionen med 7 stationer i øvre Kongo,
 Udenlandske kristne missionsselskab med 2 stationer i øvre Kongo,
 Westcotts selfstændige mission med l station i øvre Kongo,
 Svenska missionsförbundet med 6 stationer i Belgisk Congo og 2 i Fransk Congo. Disse stationer var: Mukimbungu (syd for Kongofloden), Kibunzi, Nganda, Londe, Kinkenge og Kingoyi, alle (med undtagelse af Londe, som ligger i Matadidistriktet) beliggende inden for kataraktdistriktet, samt (i Fransk Kongo) Maziya (i Mbamu-distriktet) og Musana (i Mboko-distriktet).
 Desuden fandtes 163 udstationer. Forbundet havde i 1910 ude 52 missionærer (af dem 27 kvindelige) og havde indtil da udsendt i alt 133, af hvilke 53 var omkomne som følge af klimaet. Indfødte medhjælpere (skolelærere og prædikanter) var 90, antallet af skoler 175 med 5.425 elever (hvoraf 672 søndagsskolebørn). Skoleuddannelsen var fireårig med en treårig overbygning for kommende skolelærere og prædikanter. Forsamlingsmedlemmerne var 1.564. En lægemissionær var udsendt. På det litterære område var svenskerne helt dominerende. Deres bibeloversættelse til kongosproget (udarbejdet hovedsagelig af K. E. Laman og kontrolleret af fru Rut Walfridsson og J. Lundahl) var den eneste, som ansås værdig at blive trykt på britiske og udlandske bibelselskabs bekostning. Deres skole- og sangbogslitteratur anvendtes også af de øvrige selskaber. Nils Westlinds (d. 1895) arbejde "Grammatikaliska anmärkningar öfver Kongospråket" blev oversat til engelsk. Indtil 1910 var følgende arbejder udkommet på kongosproget:
 Evangelierne, Apg. samt de apostoliske breve (af N. Westlind) 1885-92 (revidere oplag 1897),
 psaltaren (af dr. K. S. Walfridsson) 1898,
 hele bibelen (G. T. oversat og N. T. revideret af K. E. Laman) 1905,
 bibelsk historie (af N. Westlind, 3. oplag 1897),
 sangbog (af N. Westlind), 1887 (13 sange; senere udgaver i 1905 med 332 sange),
 noter (med tekst) til sangbogen (af Sven o. Anna Baur) 1905
 samt flere Abc- og læsebøger samt lærebøger i naturlære, geografi, regning og fransk (sprog). Fra og med 1892 blev årligt udgivet en almanak (dog uden astronomiske oplysninger) og et månedsskrift "Minsamu Miayenge" (Fredsbudbæreren), i omkring 700 eksemplarer. Af disse arbejder var Matthæus og Johannes evangelierne, psaltaren, geografien og sangbog med noter trykte i Sverige, ligesom den i 1910 grammatik, bibelen var blevet trykt i London, alle øvrige arbejder i Kongo, hvor missionen havde eget trykkeri ved Londe.
 Samfærdsel, handel
 På nederste Kongo til Matadi gik 11 staten tilhørende dampbåde. Derfre ledte en jernbane forbi vandfaldene til Léopoldville ved Stanley pool, hvorfra sejlfarten atter var mulig til Stanleyfaldene, samt oven for dem til Nyangwe. Disse strækninger samt dele af bifloderne trafikeredes af mere end et hundredetal grundgående dampbåde. Foruden den i 1890-98 byggede såkaldte Kongobane (399 km.) fandtes en 80 km lang jernbane fra Borna nordud for at formidle samfærdslen med det rige Majumbelandskab, og denne skulle fortsættes til Fransk Kongo; et belgisk foretagende havde bygget en jernbane fra Stanleyville til Ponthierville (forbi Stanley vandfaldene, 127 km) og arbejdede på at bygge en jernbane fra Kindu til Mussumba og derfra til Albertville ved Tanganika. Ved begyndelsen af 1909 var i alt 738 km jernbane i brug.
 Med udlandet stod Kongo i regelbunden forbindelse med dampskibslinjer til flere handelspladser i Vesteuropa.
 Kongo var medlem af Verdenspostforeningen og havde et 30-tal postanstalter.
 Telegraflinjerne havde i 1909 en længde af 1.742 km.
 Udenrigshandelen havde i 1909 en værdi af 78,29 mio. francs, hvoraf 22,13 mio. i import og 56,i6 i export. Størst var handelsforbindelsen med Belgien (15,5 mio. import, 52 mio. export); derefter fulgte Storbritannien, portugisiske besiddelser, Tyskland og Frankrig. De vigtigste eksportvarer var kautschuk, elfenben, palmekerner og palmeolia samt kopal, kakao (969,000 francs) og guld. Importens vigtigste artikler var klæder (10 mio. francs), madvarer (2,6 mio. francs), metaller (l,8 mio. francs), maskiner (1,4 mio. francs), våben og ammunition (1,2 mio. francs), skibe, glasvarer etc.
 I havnene Borna og Banana indløb i 1908 224 oceandampere på i alt 582.267 ton, hovedsagelig belgiske, britiske, franske og tyske, desuden 238 kystfartøjer på i alt 16.053 ton.
 Budgettet for 1910 balancerede med 39,7 mio. francs i indkomster og 40,37 mio. i ordinære udgifter, hvortil kom 33,5 mio. ekstraordinære udgifter. Af indkomsterne udgjorde 14,1 mio. skatter in natura af de indfødte, 2,67 mio. andre direkte skatter og 7 mio. toldindkomster. 1910 steg statsgælden til over 214,9 mio. francs.
 Møntvæsenet var det belgiske, omend ved øvre Kongo også andre værdimålere andvendtes.
 Forsvar
 Forsvarsvæsenet var ordnet udelukkende til opretholdelse af orden og sikkerhed, hvorfor den væbnede styrke (force publique) stod under generalguvernøren. I spidsen for den samme stod en kommandant med stab. Styrken udgjordes af:
 24 i ulige dele af landet forlagte kompagnier omkring 500 mand, af hvilkes personale en del var forlagt i kompaniets hovedbase, mens resten var fordelt på posteringer af ulige styrke;
 3 uddannelseslejre, i hvilke det nyantagne mandskab tilbragte i almindelighed et år;
 en reservstyrke, som indkaldtes i trængende fald;
 en skole for indfødte regnskabs-underofficerere, samt
 en skole for geværhåndværkere.
 Mandskabet udgjordes af dels indfødte frivillige, som tjente 2-4 år med mulighed for en forlængning, dels udskrevne med 7 års tjenestetid, hvor efter de i 5 år tilhørte reservestyrken og mønstredes en gang om året. Årligt indkaldtes 3.000 man af begge slags i alt. Officererne og underofficererne af højeste grad var europæere, idet europæiske underofficerere efter tre års ophold i Afrika kunne blive officerere. Hele styrken opgik til 200 officerere og 14.000 mand. Desuden udskrev man normalt årligt 2.500 mand som en "deuxiéme portion" til udførelse af almene arbejder.
 Flag og statsvåben
 Flaget havde en blå dug med en femtakket gul stjerne i midten.
 Statsvåbenet viste i blåt felt en sølvtværbjælke (Kongofloden), belagt med Belgiens skjold; i højre øvre hjørne en gylden, femtakket stjerne. Skjoldholdere: to tilbageskuende gyldne løver. Devise: "Travail et progrés" (Arbejde og fremskridt).
 Guvernører
 Baron Théophile Wahis (november 1908–maj 1912, udpeget af Leopold 2.)
 Félix Alexandre Fuchs (maj 1912–januar 1916)
 Eugène Joseph Marie Henry (januar 1916–januar 1921)
 Maurice Eugène Auguste Lippens (januar 1921–januar 1923)
 Martin Joseph Marie René Rutten (januar 1923–december 1927)
 Auguste Constant Tilkens (december 1927–september 1934)
 Pierre Marie Joseph Ryckmans (september 1934–juli 1946)
 Eugène Jacques Pierre Louis Jungers (juli 1946–januar 1952)
 Léon Antoine Marie Pétillon (januar 1952–juli 1958)
 Henri Arthur Adolf Marie Christopher Cornelis (juli 1958–juni 1960)
 Noter
 Eksterne henvisninger
 Nordisk Familjebok, 1800-talsutgåvan (1884), bind 8, sp. 1164-1168; opslag: Kongo
 Nordisk Familjebok, 1800-talsutgåvan (1899), bind 20, sp. 1369-1373; opslag: Kongostaten
 Nordisk Familjebok, Uggleupplagen (1911), bind 14, sp. 734-745; opslag: Kongo
 Nordisk Familjebok, Uggleupplagen (1924), bind 36, sp. 1128-1130; opslag: Kongo
 Willemoés d'Obry: "Fra Centralafrika" (Geografisk Tidsskrift, Bind 20; 1909)
 Willemoés d'Obry: "Fra Centralafrika" (Geografisk Tidsskrift, Bind 20; 1909)
 Willemoés d'Obry: "Fra Centralafrika" (Geografisk Tidsskrift, Bind 21; 1911)
 F. Willemoés d'Obry: "Fra Centralafrika" (Geografisk Tidsskrift, Bind 21; 1911)
 V. Willemoës d'Obry: "Fra Centralafrika" (Geografisk Tidsskrift, Bind 22; 1913)
 V. Willemoés d'Obry: "Fra Centralafrika" (Geografisk Tidsskrift, Bind 23; 1915)
 V. Willemoës d'Obry: "Nogle Træk fra Belgisk Kongo" (Geografisk Tidsskrift, Bind 26; 1921)
 Se også
 Fristaten Congo
 Congo
 Etableret i 1908
 Forhenværende afrikanske lande
 Ophørt i 1960
 Demokratiske Republik Congo
 de:Geschichte der Demokratischen Republik Kongo#Belgisch-Kongo


type: contracts

text:
 30.6.2011
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 171/15
 DECYZJA WSPÓLNEGO KOMITETU EOG
 NR 17/2011
 z dnia 1 kwietnia 2011 r.
 zmieniająca załącznik XIII (Transport) do Porozumienia EOG
 WSPÓLNY KOMITET EOG,
 uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zmienione Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej „Porozumieniem”, w szczególności jego art. 98,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Załącznik XIII do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 5/2011 z dnia 11 lutego 2011 r. (1).
 (2)
 W Porozumieniu należy uwzględnić rozporządzenie (WE) nr 392/2009 Parlamentu Europejskiego i Rady z dnia 23 kwietnia 2009 r. w sprawie odpowiedzialności przewoźników pasażerskich na morskich drogach wodnych z tytułu wypadków (2),
 STANOWI, CO NASTĘPUJE:
 Artykuł 1
 W załączniku XIII do Porozumienia po pkt 56w (dyrektywa 2009/20/WE Parlamentu Europejskiego i Rady) dodaje się punkt w brzmieniu:
 „56x.
 32009 R 0392: rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 392/2009 z dnia 23 kwietnia 2009 r. w sprawie odpowiedzialności przewoźników pasażerskich na morskich drogach wodnych z tytułu wypadków (Dz.U. L 131 z 28.5.2009, s. 24)”.
 Artykuł 2
 Teksty rozporządzenia (WE) nr 392/2009 w języku islandzkim i norweskim, które zostaną opublikowane w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej, są autentyczne.
 Artykuł 3
 Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem 2 kwietnia 2011 r., pod warunkiem że Wspólny Komitet EOG otrzyma wszystkie notyfikacje przewidziane w art. 103 ust. 1 Porozumienia (3).
 Artykuł 4
 Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w sekcji EOG oraz w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej.
 Sporządzono w Brukseli dnia 1 kwietnia 2011 r.
 W imieniu Wspólnego Komitetu EOG
 Gianluca GRIPPA
 Pełniący obowiązki Przewodniczącego
 (1) Dz.U. L 93 z 7.4.2011, s. 33.
 (2) Dz.U. L 131 z 28.5.2009, s. 24.
 (3) Wskazano wymogi konstytucyjne.


text:
 24.10.2016
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 392/45
 Recours introduit le 30 août 2016 — Sicignano/EUIPO — Inprodi (GiCapri «a giacchett'e capri»)
 (Affaire T-619/16)
 (2016/C 392/59)
 Langue de dépôt de la requête: l’italien
 Parties
 Partie requérante: Pasquale Sicignano (Santa Maria la Carità, Italie) (représentants: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G.Petrocchi, avocats)
 Partie défenderesse: Office de l’Union européenne pour la propriété intellectuelle (EUIPO)
 Autre partie devant la chambre de recours: Inghirami Produzione Distribuzione SpA (Inprodi) (Milan, Italie)
 Données relatives à la procédure devant l’EUIPO
 Demandeur de la marque litigieuse: Partie requérante
 Marque litigieuse concernée: Marque de l’Union européenne figurative comportant les éléments verbaux «GiCapri “a giacchett'e capri”» — Demande d’enregistrement no 12 512 778
 Procédure devant l’EUIPO: Procédure d’opposition
 Décision attaquée: Décision de la cinquième chambre de recours de l’EUIPO du 2 juin 2016 dans l’affaire R 806/2015-5
 Conclusions
 La partie requérante conclut à ce qu’il plaise au Tribunal:
 —
 annuler la décision de la cinquième chambre de recours de l’EUIPO du 2 juin 2016 dans l’affaire R 806/2015-5 rejetant la demande d’enregistrement 12512778 de la marque complexe GiCapri «a giacchett'e capri» pour les classes de produits 18, 25 et 35 et, par conséquent, accorder l’enregistrement;
 —
 condamner l’EUIPO à rembourser au requérant tous les dépens, droits et honoraires relatifs à la présente procédure.
 Moyen invoqué
 —
 Violation de l’article 8, paragraphe 1, sous b), du règlement no 207/2009.


text:
 5.6.2019
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 146/114
 BESLUIT Nr. 1/2019 VAN DE ACS-EU-RAAD VAN MINISTERS
 van 23 mei 2019
 over de delegatie van bevoegdheden aan het ACS-EU-Comité van ambassadeurs inzake het besluit om op grond van artikel 95, lid 4, van de ACS-EU-Partnerschapsovereenkomst overgangsmaatregelen vast te stellen [2019/920]
 DE ACS-EU-RAAD VAN MINISTERS,
 Gezien de Partnerschapsovereenkomst tussen de leden van de groep van Staten in Afrika, het Caribisch gebied en de Stille Oceaan, enerzijds, en de Europese Gemeenschap en haar lidstaten, anderzijds (1), en met name artikel 15, lid 4,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 De Partnerschapsovereenkomst tussen de leden van de groep van Staten in Afrika, het Caribisch gebied en de Stille Oceaan ("ACS"), enerzijds, en de Europese Gemeenschap en haar lidstaten, anderzijds ("ACS-EU-Partnerschapsovereenkomst") dient tot en met 29 februari 2020 te worden toegepast.
 (2)
 Overeenkomstig artikel 95, lid 4, eerste alinea, van de partnerschapsovereenkomst zijn de onderhandelingen over een nieuwe partnerschapsovereenkomst in september 2018 van start gegaan. Indien de nieuwe partnerschapsovereenkomst niet gereed is voor toepassing vóór het verstrijken van het huidige wettelijke kader, dienen er overgangsmaatregelen te worden vastgesteld.
 (3)
 In artikel 95, lid 4, tweede alinea, van de partnerschapsovereenkomst wordt bepaald dat de Raad van ministers overgangsmaatregelen kan vaststellen die nodig zijn tot aan de inwerkingtreding van de nieuwe partnerschapsovereenkomst.
 (4)
 Krachtens artikel 15, lid 4, van de partnerschapsovereenkomst kan de Raad van ministers een besluit vaststellen betreffende de delegatie van bevoegdheden aan het Comité van ambassadeurs, met inbegrip van de bevoegdheid inzake het besluit over overgangsmaatregelen.
 (5)
 De Raad van ministers houdt zijn jaarlijkse gewone vergadering op 23 en 24 mei 2019 in Brussel. Er zijn nog geen overgangsmaatregelen afgesproken en bijgevolg kan de Raad van ministers ze ook niet vaststellen tijdens zijn gewone vergadering. Aangezien er geen verdere bijeenkomsten van de Raad van ministers gepland zijn vóór het verstrijken van de partnerschapsovereenkomst, moet het besluit om overeenkomstig artikel 95, lid 4, van de partnerschapsovereenkomst overgangsmaatregelen vast te stellen, worden gedelegeerd aan het Comité van ambassadeurs, zodat het besluit over overgangsmaatregelen tijdig kan worden vastgesteld,
 HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
 Artikel 1
 De ACS-EU-Raad van ministers delegeert hierbij overeenkomstig artikel 15, lid 4, van de ACS-EU-Partnerschapsovereenkomst de nodige bevoegdheden aan het ACS-EU-Comité van ambassadeurs om overeenkomstig artikel 95, lid 4, van de ACS-EU-Partnerschapsovereenkomst te besluiten tot het vaststellen van de overgangsmaatregelen die nodig zijn totdat de nieuwe partnerschapsovereenkomst in werking treedt.
 Artikel 2
 Dit besluit treedt in werking op de datum waarop het wordt vastgesteld.
 Gedaan te Brussel, 23 mei 2019.
 Voor de ACS-EU-Raad van ministers
 De voorzitter
 Tjekero TWEYA
 (1) PB L 317 van 15.12.2000, blz. 3.


text:
 22.11.2008
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 301/19
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 17. septembra rīkojumu — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA/QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
 (Lieta C-403/08)
 (2008/C 301/34)
 Tiesvedības valoda — angļu
 Iesniedzējtiesa
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Lietas dalībnieki pamata procesā
 Prasītāji: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA
 Atbildētāji: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
 Prejudiciālie jautājumi
 A. Par Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. novembra Direktīvas 98/84/EK par tiesisku aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to, interpretāciju (1)
 1. Nelegāla iekārta
 a)
 Gadījumā, ja ierobežotas piekļuves iekārtu izveido pakalpojuma sniedzējs vai tā ir izveidota ar viņa atļauju un to pārdod ar ierobežotas izmantošanas atļaujas nosacījumu, atļaujot piekļuvi aizsargātajam pakalpojumam tikai konkrētos apstākļos, vai šī iekārta kļūst par “nelegālu iekārtu” Direktīvas 98/84/EK 2. panta e) punkta izpratnē, ja to izmanto, lai noteiktā vietā vai veidā, vai persona, kurai nav pakalpojuma sniedzēja atļaujas, sniegtu piekļuvi šim aizsargātajam pakalpojumam?
 b)
 Kāda nozīme ir Direktīvas 2. panta e) punktā minētajiem vārdiem “paredzēta vai pielāgota”?
 2. Prasības priekšmets
 Gadījumā, ja pirmais pakalpojuma sniedzējs pārraida programmas saturu kodētā formā otram pakalpojuma sniedzējam, kas apraida šo saturu saskaņā ar ierobežotu piekļuvi,
 kādi faktori ir jāņem vērā, nosakot, vai ir ietekmētas pirmā aizsargātā pakalpojuma sniedzēja intereses Direktīvas 98/84/EK 5. panta izpratnē?
 Jo īpaši:
 gadījumā, ja pirmais uzņēmums pārraida programmas saturu (kas ietver vizuālus attēlus, pavadošu skaņu un komentārus angļu valodā) kodētā formā otram uzņēmumam, kas savukārt apraida programmas saturu (kuram tas pievienojis savu logotipu un atsevišķos gadījumos — papildu audio celiņu komentāriem) publikai:
 a)
 vai pirmā uzņēmuma pārraide ir aizsargāts “televīzijas apraides” pakalpojums Direktīvas 98/84/EK 2. panta a) punkta un Direktīvas 89/552/EEK 1. panta a) punkta izpratnē?
 b)
 vai pirmajam uzņēmumam ir jābūt raidorganizācijai Direktīvas 89/552/EEK 1. panta b) punkta izpratnē, lai varētu uzskatīt, ka tas sniedz aizsargātu “televīzijas apraides” pakalpojumu Direktīvas 98/84/EK 2. panta a) punkta pirmā ievilkuma izpratnē?
 c)
 vai Direktīvas 98/84/EK 5. pants ir jāinterpretē tā, ka ar to pirmajam uzņēmumam tiek piešķirtas tiesības celt prasību par nelegālām iekārtām, kas dod piekļuvi programmai, ko apraida otrais uzņēmums, vai nu:
 (i)
 tāpēc, ka šīs iekārtas jāuzskata par tādām, kas ar apraides signāla palīdzību dod piekļuvi pirmā uzņēmuma sniegtajam pakalpojumam;
 (ii)
 vai tāpēc, ka pirmais uzņēmums ir aizsargāta pakalpojuma sniedzējs, kura intereses ietekmē nelikumīga darbība (jo šādas iekārtas dod neatļautu piekļuvi, otrā uzņēmuma sniegtajam aizsargātajam pakalpojumam)?
 d)
 vai atbildi uz c) apakšpunktā uzdoto jautājumu ietekmē tas, vai pirmais un otrais pakalpojumu sniedzējs izmanto dažādas atšifrēšanas sistēmas un ierobežotas piekļuves iekārtas?
 3. Komerciāli mērķi
 Vai direktīvas 4. panta a) punktā minētā “turēšana īpašumā komerciāliem mērķiem” attiecas tikai uz turēšanu īpašumā komerciālai darbībai (piemēram, pārdošanai) ar nelegālām iekārtām
 vai arī uz iekārtas atrašanos galalietotāja, kas veic jebkādu uzņēmējdarbību, īpašumā?
 B. Par Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā interpretāciju (2)
 4. Reproducēšanas tiesības
 Gadījumā, ja filmas, muzikāla darba vai skaņu ieraksta secīgi fragmenti (šajā gadījumā ciparu video un audio kadri) tiek radīti (i) dekodētāja atmiņā vai (ii) filmas gadījumā — televizora ekrānā un, viss darbs ir reproducēts, ja tiek ņēmti vērā visi secīgie fragmenti kopā, taču kādā noteiktā laika sprīdī ir tikai ierobežots skaits fragmentu:
 a)
 Vai jautājums par to, vai šie darbi ir reproducēti pilnībā vai daļēji, ir jāizvērtē, atsaucoties uz valsts autortiesību likuma normām, kurās ir noteikts, kas ir nelikumīga autortiesību darba reprodukcija, vai arī pamatojoties uz Direktīvas 2001/29/EK 2. panta interpretāciju?
 b)
 Ja tas ir jāizvērtē, pamatojoties uz Direktīvas 2001/29/EK 2. panta interpretāciju — vai valsts tiesai ir jāņem vērā visi katra darba fragmenti kopā vai arī tikai ierobežotais skaits fragmentu, kas ir kādā noteiktā laika sprīdī? Ja tas ir pēdējais no minētajiem, tad kāds tests valsts tiesai ir jāpiemēro jautājumam par to, vai darbi minētā panta nozīmē ir reproducēti daļēji?
 c)
 Vai 2. pantā noteiktās reproducēšanas tiesības attiecas arī uz īslaicīgu attēlu radīšanu televizora ekrānā?
 5. Patstāvīga ekonomiska nozīme
 a)
 Vai darba īslaicīgas kopijas, kas radītas satelīttelevīzijas dekodētājā vai televizora ekrānā, kurš savienots ar dekodētāju, un kuru vienīgais mērķis ir ļaut darba izmantošanu, ko neierobežo tiesību normas, ir jāuzskata par tādām, kam ir “patstāvīga ekonomiska nozīme” Direktīvas 2001/29/EK 5. panta 1. punkta izpratnē tā iemesla dēļ, ka šīs kopijas ir vienīgais personas ar šādām tiesībām pamatojums saņemt samaksu par viņas tiesību izmantošanu?
 b)
 Vai atbildi uz 5. punkta a) jautājumu ietekmē tas, (i) vai īslaicīgajām kopijām piemīt kāda vērtība; (ii) vai īslaicīgās kopijas ir neliela daļa no darbu kolekcijas un/vai kāda cita priekšmeta, ko citādi varētu izmantot bez autortiesību pārkāpšanas; (iii) vai citā dalībvalstī esošas personas, kurai ir attiecīgās tiesības, ekskluzīvās licences īpašnieks jau ir saņēmis samaksu par darba izmantošanu šajā dalībvalstī?
 6. Izziņošana, izmantojot vadus vai neizmantojot tos.
 a)
 Vai autortiesību darbs ir izziņots sabiedrībai, izmantojot vadus vai neizmantojot tos, Direktīvas 2001/29/EK 3. panta nozīmē gadījumā, ja komerciālās telpās (piemēram, bārā) tiek saņemta satelīta apraide un izziņota vai parādīta šajās telpās klātesošiem sabiedrības locekļiem, izmantojot vienu televizora ekrānu un skaļruņus?
 b)
 Vai atbildi uz 6. punkta a) apakšpunkta jautājumu ietekmē tas, ja:
 (i)
 klātesošie sabiedrības locekļi ir jauna sabiedrība, ko nav paredzējusi raidorganizācija (šajā gadījumā tāpēc, ka privāta dekodētāja karte, ko lieto vienas dalībvalsts teritorijā, tiek izmantota komerciālai auditorijai citā dalībvalstī)?
 (ii)
 sabiedrības locekļi saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav maksājoša auditorija?
 (iii)
 televīzijas apraides signāls tiek uztverts ar antenas vai paraboliskās satelītantenas, kas ierīkota vai nu uz jumta, vai blakus telpām, kurās atrodas televizors, palīdzību?
 c)
 Gadījumā, ja atbilde uz kādu no b) apakšpunktā uzdotā jautājuma daļu ir apstiprinoša, kādi faktori ir jāņem vērā, nosakot, vai notiek tāda darba izziņošana, kura izcelsmes vieta ir atšķirīga no klātesošās auditorijas atrašanās vietas?
 C. Par Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīvas 93/83/EEK par dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai (3), un EKL 28., 30. un 49. panta interpretāciju
 7. Aizstāvība saskaņā ar Direktīvu 93/83/EEK
 Vai tas, ka valsts autortiesību likumā ir noteikts, ka gadījumā, ja satelīta apraidē iekļautās īslaicīgās darbu kopijas ir radītas satelīta dekodētājā vai televizora ekrānā, ir pārkāptas autortiesības saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem, kurā saņem šo apraidi, nav pretrunā ar Direktīvu 93/83/EEK vai EKL 28., 30. vai 49. panta noteikumiem? Vai situāciju ietekmē tas, ka apraide ir dekodēta, izmantojot satelīta dekodētāja karti, ko izdevis citas dalībvalsts satelīta apraides pakalpojuma sniedzējs ar nosacījumu, ka satelīta dekodētāja karti var izmantot tikai tajā pašā dalībvalstī?
 D. Par Līguma noteikumu attiecībā uz preču un pakalpojumu brīvu apriti saskaņā ar EKL 28., 30. un 49. pantu [Ierobežotās piekļuves direktīvas] ietvaros interpretāciju
 8. Aizstāvība saskaņā ar EKL 28. un/vai 49. pantu
 a)
 Ja atbilde uz 1. jautājumu ir tāda, ka ierobežotas piekļuves iekārta, ko izveidojis pakalpojuma sniedzējs vai tā ir izveidota ar viņa atļauju, kļūst par “nelegālu iekārtu” Direktīvas 98/84/EK 2. panta e) punkta izpratnē, tad ja to izmanto ārpus pakalpojuma sniedzēja dotās atļaujas ietvariem, lai dotu piekļuvi aizsargātam pakalpojumam — kas, ņemot vērā šīs iekārtas pamatfunkciju, kāda tai piešķirta ar Ierobežotās piekļuves direktīvu, ir konkrētais tiesību priekšmets?
 b)
 Vai saskaņā ar EKL 28. vai 49. pantu ir aizliegts piemērot pirmajā dalībvalstī tādu valsts tiesību normu, kurā paredzēts, ka ir pretlikumīgi importēt vai pārdot satelīta dekodētāja karti, ko izdevis satelīta apraides pakalpojuma sniedzējs citā dalībvalstī ar nosacījumu, ka satelīta dekodētāja karti ir atļauts izmantot tikai otrajā dalībvalstī?
 c)
 Vai atbildi ietekmē tas, ja satelīta dekodētāja karti atļauts izmantot tikai personiskai lietošanai un tikai pēdējā no minētajām dalībvalstīm, bet to izmanto komerciāliem mērķiem pirmajā dalībvalstī?
 9. Vai himnai piešķirtās aizsardzības apjoms var būt plašāks par to, kāds piešķirts pārējās apraides aizsardzībai?
 Vai saskaņā ar EKL 28., 30. un 49. pantu ir aizliegts piemērot tādu valsts autortiesību likuma normu, kurā noteikts, ka ir pretlikumīgi publiski izpildīt vai atskaņot muzikālu darbu gadījumā, kad šis darbs ir aizsargāts pakalpojums, kuram piekļūst un kuru atskaņo sabiedrībai, izmantojot satelīta dekodētāja karti tad, ja šo karti izdevis pakalpojuma sniedzējs citā dalībvalstī ar nosacījumu, ka dekodētāja karti ir atļauts izmantot tikai tajā dalībvalstī? Vai ir atšķirība, ja muzikālais darbs ir aizsargātā pakalpojuma, skatot to kopumā, nenozīmīgs elements un ja citu pakalpojuma elementu rādīšana vai atskaņošana sabiedrībai nav aizliegta saskaņā ar valsts autortiesību likumu?
 E. Par Līguma noteikumu attiecībā uz konkurenci saskaņā ar EKL 81. pantu interpretāciju
 10. Aizstāvība saskaņā ar EKL 81. pantu
 Kāds tiesiskais tests jāpiemēro valsts tiesai un kuri apstākļi tai jāņem vērā, lemjot par to, vai līgumā noteiktais ierobežojums ir pretrunā ar 81. panta 1. punktā paredzēto aizliegumu gadījumā, kad programmas satura sniedzējs izsniedz virkni ekskluzīvu licenču, katru attiecībā uz vienu vai vairākām dalībvalstīm, saskaņā ar kurām raidorganizācijai ir licence apraidīt programmas saturu tikai tajā teritorijā (ieskaitot caur satelītu), un katrā licencē ir ietverta līgumsaistība, saskaņā ar kuru raidorganizācijai ir jānovērš tās satelīta dekodētāja karšu, ar ko uztver licencētās programmas saturu, izmantošana ārpus licencētās teritorijas?
 Jo īpaši:
 a)
 vai 81. panta 1. punkts ir jāinterpretē tā, ka tas attiecas uz šīm saistībām tikai tāpēc, ka to mērķis, šķiet, ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci?
 b)
 vai šādā gadījumā ir arī jāparāda, ka līgumsaistība lielā mērā nepieļauj, ierobežo vai izkropļo konkurenci, lai uz to attiecinātu 81. panta 1. punkta noteikto aizliegumu?
 (1) OV L 320, p. 54.
 (2) OV L 167, p. 10.
 (3) OV L 248, p. 15.