text:
 18.10.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 266/31
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je zapotřebí ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 80 – Jednotná ustanovení pro schvalování sedadel autobusů a těchto autobusů z hlediska pevnosti sedadel a jejich ukotvení 2019/1724
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 3 k sérii změn 03 – datum vstupu v platnost: 10. února 2018
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Požadavky na sedadla
 6.
 Požadavky na ukotvení sedadel v typu vozidla
 7.
 Požadavky na montáž sedadel do typu vozidla
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Změna a rozšíření schválení typu sedadla a/nebo typu vozidla
 11.
 Definitivní ukončení výroby
 12.
 Přechodná ustanovení
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 DODATKY
 1.
 Postupy zkoušek sedadel podle bodu 5 a/nebo ukotvení podle bodu 6.1.2 a/nebo montáž sedadel směřujících do strany podle bodu 3 dodatku 7
 2.
 Postup zkoušek ukotvení na vozidle podle bodu 6.1.1
 3.
 Požadovaná měření
 4.
 Stanovení kritérií přijatelnosti
 5.
 Požadavky a postupy statické zkoušky
 6.
 Schopnost pohlcení energie zadní části opěradla sedadel
 7.
 Požadavky na ochranu cestujících na sedadlech směřujících do strany podle bodu 7.4.4
 PŘÍLOHY
 1.
 Sdělení o udělení, odmítnutí, rozšíření či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu nebo typů sedadla z hlediska jeho (jejich) pevnosti podle předpisu č 80
 2.
 Sdělení o udělení, odmítnutí, rozšíření či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla z hlediska pevnosti ukotvení sedadel podle předpisu č 80
 3.
 Uspořádání značek schválení
 4.
 Postup stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1. Tento předpis se použije na:
 a)
 sedadla pro cestující určená k namontování tak, aby směřovala dopředu, ve vozidlech kategorie M2 a M3, třídy II, III a B (1);
 b)
 vozidla kategorie M2 a M3, třídy II, III a B (1) s ohledem na ukotvení sedadel pro cestující a montáž sedadel;
 c)
 tento předpis se nevztahuje na sedadla směřující dozadu ani na jakékoli opěrky hlavy namontované na tato sedadla.
 1.2. Na žádost výrobce se vozidla kategorie M2 (1) schválená podle předpisu č. 17 považují za vyhovující požadavkům tohoto předpisu.
 1.3. Vozidla, u nichž se na některá sedadla vztahuje výjimka podle bodu 7.4 předpisu č. 14, se schvalují podle tohoto předpisu.
 1.4. Montáž sedadel směřujících do strany je zakázána u vozidel kategorie M2 (třída II, III a B) a M3 (třída II, III a B), s výjimkou vozidel kategorie M3 (třída II, III a B) s maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla přesahující 10 t za předpokladu, že jsou splněny požadavky bodu 7.4.
 1.5. Bod 1.4 se nevztahuje na sanitky nebo na vozidla určená pro použití ozbrojenými silami, civilní ochranou, požární službou a službami odpovídajícími za udržování veřejného pořádku.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu:
 2.1. „schválením sedadla“ se rozumí schválení typu sedadla jako konstrukční části se zřetelem k ochraně cestujících na sedadlech směřujících dopředu z hlediska jejich pevnosti a konstrukce opěradel;
 2.2. „schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska pevnosti částí konstrukce vozidla, ke kterým jsou uchycena sedadla, a z hlediska montáže sedadel;
 2.3. „typem sedadla“ se rozumí sedadla, která se podstatně neliší z hlediska následujících vlastností, jež ovlivňují jejich pevnost a aktivní ochranu:
 2.3.1. konstrukce, tvar, rozměry a materiál nosných částí;
 2.3.2. typ a rozměry seřizovacího a zajišťovacího systému opěradla sedadla;
 2.3.3. rozměry, konstrukce a materiál připevňovacích a nosných částí (např. podpěr);
 2.4. „typem vozidla“ se rozumí vozidla, která se podstatně neliší z hlediska:
 2.4.1. konstrukčních vlastností podstatných z hlediska tohoto předpisu a
 2.4.2. popřípadě typu nebo typů sedadel namontovaných do vozidla, kterým bylo uděleno schválení typu;
 2.5. „sedadlem“ se rozumí konstrukce včetně polštářování a připevňovacích součástí, která může být připevněna ke konstrukci vozidla, a je určena pro použití ve vozidle a sezení jedné nebo více dospělých osob. Sedadlo se podle jeho orientace definuje takto:
 2.5.1. „sedadlem směřujícím dopředu“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje k přední části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než +10 ° nebo –10 °;
 2.5.2. „sedadlem směřujícím dozadu“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje k zadní části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než +10 ° nebo –10 °;
 2.5.3. „sedadlem směřujícím do strany“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje ke straně vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla tvoří se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel 90 ° (±10 °);
 2.6. „jednotlivým sedadlem“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění jednoho sedícího cestujícího;
 2.7. „dvojitým sedadlem“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění dvou vedle sebe sedících cestujících; dvě sedadla vedle sebe, která nejsou vzájemně spojená, se považují za dvě jednotlivá sedadla;
 2.8. „řadou sedadel“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění tří nebo více vedle sebe sedících cestujících; několik jednotlivých nebo dvojitých sedadel umístěných vedle sebe se nepovažuje za řadu sedadel;
 2.9. „sedákem“ se rozumí téměř vodorovná část sedadla, na které cestující sedí;
 2.10. „opěradlem“ se rozumí téměř svislá část sedadla určená k podepření zad cestujícího, jeho ramen a, pokud možno, hlavy;
 2.11. „seřizovacím systémem“ se rozumí zařízení, kterým se sedadlo nebo jeho části mohou seřídit do polohy, která vyhovuje sedícímu cestujícímu;
 2.12. „posunovacím systémem“ se rozumí zařízení, které umožňuje příčné nebo podélné posunutí sedadla nebo jedné z jeho částí bez pevné mezilehlé polohy za účelem snadnějšího přístupu pro cestující;
 2.13. „zajišťovacím systémem“ se rozumí zařízení, které zajišťuje sedadlo a jeho části v poloze pro používání;
 2.14. „ukotvením“ se rozumí část podlahy nebo karosérie vozidla, ke které se sedadlo připevní;
 2.15. „připevňovacími součástmi“ se rozumí šrouby nebo jiné konstrukční části, které se používají pro připevnění sedadla k vozidlu;
 2.16. „vozíkem“ se rozumí zkušební zařízení vyrobené a používané pro dynamické napodobení silničních nehod s čelním nárazem;
 2.17. „pomocným sedadlem“ se rozumí sedadlo pro figurínu, které se montuje na vozík za zkoušené sedadlo. Toto sedadlo musí být shodné se sedadlem, které má být ve vozidle umístěno za zkoušeným sedadlem;
 2.18. „vztažnou rovinou“ se rozumí rovina procházející body dotyku pat figuríny, používaná pro stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místo k sezení v motorovém vozidle v souladu s požadavky přílohy 4;
 2.19. „vztažnou výškou“ se rozumí výška vrcholu sedadla nad vztažnou rovinou;
 2.20. „figurínou“ se rozumí figurína, která odpovídá specifikacím pro HYBRID II nebo III (2), pro sedadla směřující dopředu, nebo figurína, která odpovídá specifikacím pro figurínu pro boční náraz podle přílohy 6 předpisu č. 95, pro sedadla směřující do strany;
 2.21. „vztažnou zónou“ se rozumí prostor mezi dvěma svislými podélnými rovinami ve vzdálenosti 400 mm od sebe a symetrické s bodem H a definované otočením přístroje zkušební hlavice ze svislé do vodorovné polohy, které je popsáno v příloze 1 předpisu č. 21. Přístroj se umístí podle popisu v uvedené příloze předpisu č. 21 a nastaví se na maximální délku 840 mm a minimální délku 736 mm pro určení zbytkového uvedeného prostoru;
 2.22. „tříbodovým pásem“ se rozumí pro účely tohoto předpisu rovněž pásy s více než třemi body pro ukotvení;
 2.23. „vzdáleností mezi sedadly“ se rozumí v případě sedadel směřujících stejným směrem vzdálenost mezi předním okrajem polštářování opěradla sedadla a zadním okrajem polštářování opěradla sedadla umístěného před tímto sedadlem; vzdálenost se měří horizontálně ve výšce 620 mm nad podlahou.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1. Žádost o schválení sedadla předkládá výrobce sedadla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2. Žádost o schválení vozidla předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.3. K žádosti o schválení sedadla nebo vozidla musí být ve trojím vyhotovení připojeny následující doklady a údaje:
 3.3.1. pro schválení sedadla:
 3.3.1.1. podrobný popis sedadla, jeho připevňovacích součástí a seřizovacích, posunovacích a zajišťovacích systémů;
 3.3.1.2. výkresy sedadla, jeho připevňovacích součástí a seřizovacích, posunovacích a zajišťovacích systémů, ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné;
 3.3.2. pro schválení vozidla:
 3.3.2.1. podrobný popis částí konstrukce vozidla používaných jako ukotvení;
 3.3.2.2. výkresy částí vozidla používaných jako ukotvení, ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné.
 3.4. Technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek je třeba předložit:
 3.4.1. v případě schvalování sedadla dvě sedadla, která jsou shodná se schvalovaným typem;
 3.4.2. v případě schvalování vozidla příslušnou část konstrukce vozidla.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1. Schválení typu sedadla se udělí, pokud sedadlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje příslušné požadavky bodu 5.
 4.2. Schválení typu vozidla se udělí, pokud vozidlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje příslušné požadavky bodů 6 a 7.
 4.3. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 03, což odpovídá sérii změn 03) udávají sérii změn začleňující poslední závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu sedadla nebo jinému typu vozidla.
 4.4. Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu sedadla a/nebo typu vozidla podle tohoto předpisu se oznámí smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 4.5. Na každé sedadlo shodné s typem sedadla schváleným podle tohoto předpisu a každé vozidlo shodné s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 4.5.1. písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (3);
 4.5.2. čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.5.1.
 4.6. Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.7. Značka schválení musí být umístěna na sedadlo nebo sedadla nebo na výrobní štítek s údaji o vozidle, kterým vozidlo opatřil výrobce, nebo v jeho blízkosti.
 4.8. V příloze 3 jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení typu.
 5. POŽADAVKY NA SEDADLA
 5.1. Každý typ sedadla směřujícího dopředu se na žádost výrobce podrobí požadavkům zkoušky podle dodatku 1 (dynamická zkouška), nebo požadavkům zkoušky podle dodatků 5 a 6 (statická zkouška).
 5.2. Zkoušky, kterým typ sedadla vyhověl, se zapíší do formuláře sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1.
 5.3. Každý seřizovací a posunovací systém musí zahrnovat samočinně fungující zajišťovací systém.
 5.4. U seřizovacích a zajišťovacích systémů se nepožaduje, aby po zkoušce byly plně funkční.
 5.5. Opěrka hlavy se montuje na každé vnější přední sedadlo v každém vozidle kategorie M2 s maximální hmotností nepřesahující 3 500 kg. Uvedená opěrka hlavy musí splňovat požadavky předpisu OSN č. 25 ve znění série změn 04.
 6. POŽADAVKY NA UKOTVENÍ SEDADEL V TYPU VOZIDLA
 6.1. Ukotvení sedadel ve vozidle musí vyhovět:
 6.1.1. buď zkoušce podle dodatku 2,
 6.1.2. nebo, pokud je sedadlo namontováno na zkoušenou část konstrukce vozidla, zkouškám, které jsou předepsány v dodatku 1. Sedadlo nemusí být schválené sedadlo, pokud splňuje požadavky bodu 3.2.1 výše uvedeného dodatku.
 6.2. Přípustná je trvalá deformace na ukotvení a jeho okolí, včetně lomů, za předpokladu, že byla po stanovenou dobu dodržena předepsaná velikost síly.
 6.3. Pokud je ve vozidle použit více než jeden typ ukotvení, pro získání schválení vozidla se vyzkouší každá z variant ukotvení.
 6.4. K současnému schválení sedadla i vozidla je možno použít jedinou zkoušku.
 6.5. U vozidel kategorie M3 se ukotvení sedadel považuje za vyhovující požadavkům bodů 6.1 a 6.2, jestliže je ukotvení bezpečnostních pásů sedadel příslušných míst k sezení připevněno přímo na montovaných sedadlech a jestliže toto ukotvení bezpečnostních pásů splňuje požadavky předpisu č. 14, v případě potřeby s výjimkou podle bodu 7.4.
 7. POŽADAVKY NA MONTÁŽ SEDADEL DO TYPU VOZIDLA
 7.1. Všechna montovaná sedadla směřující dopředu se schvalují podle požadavků bodu 5 tohoto předpisu a musí splňovat tyto podmínky:
 7.1.1. sedadlo má vztažnou výšku alespoň 1 m a
 7.1.2. bod H sedadla umístěného bezprostředně za zkoušeným sedadlem je maximálně o 72 mm výše než bod H zkoušeného sedadla, anebo, je-li bod H zadního sedadla vyšší o více než 72 mm, musí být zkoušené sedadlo vyzkoušeno a schváleno pro montáž v této poloze.
 7.2. Při schvalování podle dodatku 1 se provedou zkoušky 1 a 2 s těmito výjimkami:
 7.2.1. zkouška 1 se neprovede, pokud do zadní části sedadla nemůže narazit cestující nezajištěný zádržným systémem (tj. bezprostředně za zkoušeným sedadlem není žádné sedadlo směřující dopředu nebo do strany);
 7.2.2. zkouška 2 se neprovede, pokud:
 7.2.2.1. do zadní části sedadla nemůže narazit cestující zajištěný zádržným systémem nebo
 7.2.2.2. sedadlo za zkoušeným sedadlem směřuje dopředu a je vybaveno tříbodovým bezpečnostním pásem, jehož ukotvení plně vyhovuje předpisu č. 14 (bez výjimky), nebo
 7.2.2.3. sedadlo splňuje požadavky dodatku 6 tohoto předpisu.
 7.3. Při schvalování podle dodatků 5 a 6 se provedou všechny zkoušky s těmito výjimkami:
 7.3.1. zkouška podle dodatku 5 se neprovede, pokud do zadní části sedadla nemůže narazit cestující nezajištěný zádržným systémem (tj. bezprostředně za zkoušeným sedadlem není žádné sedadlo směřující dopředu nebo do strany);
 7.3.2. zkouška podle dodatku 6 se neprovede, pokud:
 7.3.2.1. do zadní části sedadla nemůže narazit cestující zajištěný zádržným systémem nebo
 7.3.2.2. sedadlo za zkoušeným sedadlem směřuje dopředu a je vybaveno tříbodovým bezpečnostním pásem, jehož ukotvení plně vyhovuje předpisu č. 14 (bez výjimky).
 7.4. Montáž sedadel směřujících do strany podléhá těmto podmínkám:
 7.4.1. sedadlo má vztažnou výšku alespoň 1 m;
 7.4.2. rovina procházející body H sousedících sedadel směřujících do strany je rovnoběžná se vztažnou rovinou;
 7.4.3. vodorovná vzdálenost mezi přímkami bodů H dvou sousedících sedadel směřujících do strany nepřesahuje 725 mm a není kratší než 450 mm, přičemž se měří vodorovně mezi svislými podélnými rovinami, které procházejí středy těchto míst k sezení (viz obrázek 1 v příloze 7), a
 7.4.4. cestující na sedadlech směřujících do strany musí být chráněni částí vozidla (např. přepážkou, stěnou nebo opěradlem sedadla směřujícího dopředu) před sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu. Uvedená část vozidla musí splňovat požadavky stanovené v dodatku 7. Během zkoušky si musí zachovat svou ochrannou funkci.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dodatku 2 k dohodě (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 8.1. Sedadla a/nebo vozidla schválená podle tohoto předpisu musí být vyrobena tak, aby odpovídala schválenému typu a splňovala požadavky stanovené v bodech 5, 6 a 7.
 8.2. Splnění požadavků bodu 8.1 se ověřuje vhodnou kontrolou výroby. V tomto případě se vhodnou kontrolou rozumí ověření rozměrů výrobku a existence postupů pro účinnou kontrolu kvality výrobků.
 8.3. Příslušný orgán, který schválení typu udělil, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení a na vzorcích může provést jakoukoli potřebnou zkoušku vybranou ze zkoušek prováděných při schvalování. Běžná četnost těchto ověření je jedenkrát za rok.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1. Schválení udělené typu sedadla a/nebo typu vozidla podle tohoto předpisu může být odňato, nejsou-li splněny výše uvedené požadavky.
 9.2. Pokud smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme již udělené schválení, musí o tom prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu ihned uvědomit ostatní smluvní strany, jež uplatňují tento předpis.
 10. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU SEDADLA A/NEBO TYPU VOZIDLA
 10.1. Každá změna typu sedadla a/nebo typu vozidla musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který schválil typ sedadla a/nebo typ vozidla. Tento orgán pak může buď:
 10.1.1. usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že sedadlo a/nebo vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 10.1.2. vyžádat si od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek další zkušební protokol.
 10.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením jednotlivých změn se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem uvedeným v bodě 4.4.
 10.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1. Počínaje úředním datem vstupu série změn 02 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.2. Od 1. listopadu 2012 udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, jsou-li splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.3. Od 1. listopadu 2014 pozbydou platnosti schválení udělená v souladu s tímto předpisem, s výjimkou schválení udělených v souladu s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.4. Od 1. listopadu 2014 mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní nebo regionální registraci (první uvedení do provozu) vozidla, pro které nebylo uděleno schválení typu v souladu s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.5. I po dni vstupu série změn 02 v platnost zůstanou v platnosti schválení konstrukčních částí podle tohoto předpisu ve znění série změn 01 a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je musí nadále uznávat a nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.6. Počínaje úředním datem vstupu série změn 03 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.7. Po uplynutí 24 měsíců ode dne vstupu série změn 03 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pro nové typy vozidel pouze tehdy, jsou-li splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.8. Po uplynutí 60 měsíců od vstupu série změn 03 k tomuto předpisu v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit vnitrostátní nebo regionální schválení typu a mohou odmítnout první vnitrostátní nebo regionální registraci (první uvedení do provozu) vozidla, které nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.9. I po dni vstupu série změn 03 v platnost zůstanou v platnosti schválení konstrukčních částí podle tohoto předpisu ve znění série změn 01 nebo 02 a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je musí nadále uznávat a nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 01 nebo 02.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo rozšíření nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2. – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Technické specifikace a podrobné nákresy figurín HYBRID II a III, které odpovídají základním rozměrům muže padesátého percentilu ve Spojených státech amerických, a specifikace pro její nastavení pro tuto zkoušku jsou uloženy u generálního tajemníka Organizace spojených národů a lze do nich na vyžádání nahlédnout na sekretariátu Evropské hospodářské komise, Palais des Nations, Ženeva, Švýcarsko.
 (3) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, Příloha 3 – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 DODATEK 1
 Postupy zkoušek sedadel podle bodu 5 a/nebo ukotvení podle bodu 6.1.2 a/nebo montáž sedadel směřujících do strany podle bodu 3 dodatku 7
 1. POŽADAVKY
 1.1. Zkoušky mají stanovit:
 1.1.1. zda je (jsou) cestující správně zadržován(i) sedadlem (sedadly) před ním (nimi) a/nebo použitím bezpečnostního pásu.
 1.1.1.1. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud dopředný pohyb kterékoli části trupu a hlavy figuríny nepřekročí příčnou svislou rovinu umístěnou ve vzdálenosti 1,6 m od bodu R pomocného sedadla;
 1.1.2. zda cestující na sedadle není (nejsou) vážně zraněn(i).
 1.1.2.1. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud jsou pro instrumentovanou (přístroji osazenou) figurínu splněna následující biomechanická kritéria přijatelnosti stanovená podle dodatku 4, to znamená:
 1.1.2.2. Figurína v pomocném sedadle směřujícím dopředu musí splňovat tato biomechanická kritéria přijatelnosti:
 1.1.2.2.1. biomechanické kritérium poranění hlavy (head injury criterion HIC, HIC) je nižší než 500;
 1.1.2.2.2. biomechanické kritérium hrudníku (thorax acceptability criterion, ThAC) je nižší než 30 g, s výjimkou případů, kdy je celková doba kratší než 3 ms (g = 9,81 m/s2);
 1.1.2.2.3. biomechanické kritérium stehenní kosti (femur acceptability criterion, FAC) je nižší než 10 kN, přičemž po celkovou dobu delší než 20 ms není překročena hodnota 8 kN.
 1.1.2.3. Figurína v pomocném sedadle směřujícím do strany musí splňovat tato biomechanická kritéria přijatelnosti:
 1.1.2.3.1. biomechanické kritérium poranění hlavy (head injury criterion HIC, HIC) je nižší než 500;
 1.1.2.3.2. biomechanická kritéria hrudníku:
 a)
 kritérium průhybu žeber (Rib Deflection Criterion, RDC) je nejvýše 42 mm;
 b)
 kritérium měkkých tkání (Soft Tissue Criterion, VC) je nejvýše 1,0 m/s;
 1.1.2.3.3. biomechanické kritérium pánve:
 maximální síla působící na stydkou kost (Pubic Symphysis Peak Force, PSPF) je nejvýše 6 kN;
 1.1.2.3.4. biomechanické kritérium břicha:
 maximální síla působící na břicho (Abdominal Peak Force, APF) je nejvýše 2,5 kN interní síly (odpovídá vnější síle 4,5 kN);
 1.1.3. zda sedadlo a části jeho upevnění jsou dostatečně pevné.
 1.1.3.1. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže:
 1.1.3.1.1. žádná část sedadla, jeho upevnění nebo příslušenství se během zkoušky zcela neoddělí;
 1.1.3.1.2. sedadlo zůstane pevně uchyceno i v případě, kdy se jedno nebo více ukotvení částečně oddělí, a veškeré zajišťovací systémy zůstanou v průběhu celé doby zkoušky zajištěny;
 1.1.3.1.3. po zkoušce žádná konstrukční část sedadla nebo jeho příslušenství nevykazuje lom, ostré nebo špičaté hrany nebo rohy, které by mohly způsobit poranění.
 1.2. Veškeré součásti, které tvoří část opěradla sedadla nebo jeho příslušenství, musí být takové, aby nemohly cestujícímu při nárazu způsobit poranění. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud kterákoli z částí, které se lze dotknout koulí o průměru 165 mm, má poloměr křivosti nejméně 5 mm.
 1.2.1. Pokud kterákoli součást či kterékoli příslušenství, jež jsou uvedeny výše, jsou vyrobeny z materiálu o tvrdosti menší než 50 podle Shoreho stupnice A na tuhém podkladu, vztahují se požadavky výše uvedeného bodu 1.2 pouze na tuhý podklad.
 1.2.2. Požadavky bodu 1.2 se nevztahují na části opěradla sedadla, jako je systém seřízení sedadla a příslušenství, pokud se v klidové poloze nacházejí pod vodorovnou rovinou nacházející se 400 mm nad vztažnou rovinou, a to i tehdy, jestliže by se cestující s nimi mohl dostat do styku.
 2. PŘÍPRAVA ZKOUŠENÝCH SEDADEL
 2.1. Zkoušené sedadlo se namontuje:
 2.1.1. buď na zkušební plošinu shodnou s karosérií vozidla,
 2.1.2. nebo na tuhou zkušební plošinu.
 2.2. Ukotvení zkoušeného (zkoušených) sedadla (sedadel) na zkušební plošině musí být stejné nebo musí mít shodné vlastnosti jako ukotvení používané ve vozidle (vozidlech), pro které (která) je sedadlo určeno.
 2.3. Zkoušené sedadlo musí být kompletní, s veškerým čalouněním a s příslušenstvím. Pokud je sedadlo vybaveno stolkem, je tento ve sklopené poloze.
 2.4. Pokud je sedadlo bočně seřiditelné, musí být v poloze maximálního vysunutí.
 2.5. Je-li opěradlo seřiditelné, nastaví se tak, aby sklon trupu figuríny použité při stanovení bodu H a skutečný úhel trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle byly co možno nejblíže úhlu doporučenému výrobcem pro běžné použití; pokud nebyl tento úhel výrobcem doporučen, nastaví se opěradlo co nejblíže úhlu 25 ° od svislice směrem dozadu.
 2.6. Je-li opěradlo sedadla vybaveno výškově nastavitelnou opěrkou hlavy, nastaví se tato opěrka do nejnižší polohy.
 2.7. Jak k pomocnému sedadlu, tak i ke zkoušenému sedadlu se na ukotvení umístěné podle předpisu č. 14 (popřípadě včetně výjimky stanovené v bodě 7.4 tohoto předpisu) namontují bezpečnostní pásy schváleného typu podle předpisu č. 16.
 3. DYNAMICKÉ ZKOUŠKY
 3.1. Zkouška 1
 Zkušební plošina se namontuje na vozík.
 3.2. Pomocné sedadlo
 Pomocné sedadlo může být shodného typu, jako je zkoušené sedadlo, a namontuje se rovnoběžně se zkoušeným sedadlem a přímo za ním. Obě sedadla musí být ve stejné výšce, shodně seřízena a vzdálenost mezi nimi musí být 750 mm.
 3.2.1. Pokud se použije pomocné sedadlo jiného typu, musí být toto sedadlo popsáno ve formuláři sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.3. Figurína
 3.3.1. Figurína se umístí bez zádržného zařízení na pomocné sedadlo tak, aby se její rovina souměrnosti shodovala s rovinou souměrnosti příslušného místa k sezení.
 3.3.2. Bez ohledu na místo k sezení, které figurína zaujímá, je úhel mezi horní částí paže a vztažnou přímkou trup–paže 40 ° ± 5 ° na každé straně. Vztažná přímka trup–paže je definována jako průsečík roviny tečné k čelnímu povrchu žeber a podélné svislé rovině figuríny procházející paží. Nohy jsou maximálně vysunuty a jsou pokud možno rovnoběžné; paty figuríny se dotýkají podlahy.
 3.3.3. Každá z požadovaných figurín se na sedadlo umístí následujícím postupem:
 3.3.3.1. figurína se umístí na sedadlo do polohy odpovídající co nejvíce požadované poloze;
 3.3.3.2. před trup figuríny se co nejníže umístí plochý tuhý povrch o rozměru 76 × 76 mm;
 3.3.3.3. tento plochý povrch se vodorovně přitlačí na trup figuríny silou 25 až 35 daN:
 3.3.3.3.1. trup se za ramena předkloní do svislé polohy a pak se položí zpět na opěradlo sedadla; tento postup se opakuje dvakrát;
 3.3.3.3.2. aniž by se hnulo trupem, umístí se hlava do takové polohy, aby plošina nesoucí měřicí zařízení v hlavě byla vodorovná a aby střední předozadní rovina hlavy byla rovnoběžná se střední předozadní rovinou vozidla (v případě sedadla směřujícího do strany je střední předozadní rovina hlavy rovnoběžná se svislou střední rovinou sedadla);
 3.3.3.4. plochý povrch se opatrně odejme;
 3.3.3.5. figurína se na sedadle posune vpřed a výše popsaný postup umístění se opakuje;
 3.3.3.6. v případě potřeby se opraví poloha dolních končetin;
 3.3.3.7. namontované měřicí přístroje nesmí nijak ovlivňovat pohyb figuríny během nárazu;
 3.3.3.8. před zkouškou se teplota systému měřicího zařízení stabilizuje a udržuje pokud možno v rozmezí od 19 do 26 °C.
 3.4. Simulace nárazu
 3.4.1. Celková změna rychlosti vozíku simulujícího náraz se pohybuje v rozmezí 30 a 32 km/hod.
 3.4.2. Zpoždění nebo, podle volby žadatele, zrychlení vozíku v průběhu simulace nárazu musí být v souladu s ustanoveními uvedenými na obrázku níže. S výjimkou intervalů o celkové délce kratší než 3 ms musí křivka zpoždění nebo zrychlení vozíku jako funkce času zůstat mezi limitními křivkami uvedenými na obrázku.
 3.4.3. Kromě toho musí průměrné zpoždění nebo zrychlení dosahovat hodnot mezi 6,5 a 8,5 g.
 3.5. Zkouška 2
 3.5.1. Zkouška 1 se opakuje s figurínou umístěnou na pomocném sedadle: figurína je zadržována bezpečnostním pásem montovaným a seřízeným v souladu s pokyny výrobce. Počet bodů pro ukotvení bezpečnostního pásu pro účely zkoušky 2 se zapíše do formuláře sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.5.2. Pomocné sedadlo musí být buď shodného typu, jako je zkoušené sedadlo, nebo jiného typu; musí být podrobně popsáno na formuláři sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.5.3. Zkouška 2 může být rovněž použita u jiných částí vozidla, než je sedadlo, podle bodu 8.1.7 předpisu č. 16 a bodu 5.3.5 předpisu č. 14.
 3.5.4. V případě, kdy se provádí zkouška 2 s figurínou připoutanou tříbodovým bezpečnostním pásem a kdy nejsou překročena biomechanická kritéria, pomocné sedadlo se s ohledem na montáž považuje za vyhovující požadavkům, které se týkají zatížení při statické zkoušce a pohybu horního ukotvení během zkoušky a které jsou uvedeny v předpisu č. 14.
 3.5.5. Zkouška 2 může být rovněž provedena u sedadel směřujících do strany. V takovém případě se jako pomocné sedadlo podle bodu 3.2 použije sedadlo směřující do strany, které se umístí tak, jak je uvedeno v dodatku 7.
 DODATEK 2
 Postup zkoušek ukotvení na vozidle podle bodu 6.1.1
 1. ZKUŠEBNÍ TĚLESO
 1.1. Upevňovacími pomůckami dodanými výrobcem (svorníky, šrouby apod.) se na části konstrukce, na níž má proběhnout zkouška, upevní tuhá konstrukce dostatečně shodná se sedadlem, které má být používáno ve vozidle.
 1.2. Pokud může být na stejné ukotvení montováno více typů sedadel, která se liší, pokud jde o vzdálenost mezi předním a zadním okrajem jejich podstavce, provede se zkouška s nejkratším podstavcem. Tento podstavec musí být popsán v certifikátu schválení typu.
 2. ZKUŠEBNÍ POSTUP
 2.1. Působí se silou F
 2.1.1. tuhou konstrukcí uvedenou v bodě 1.1, působiště síly leží 750 mm nad vztažnou rovinou na svislé přímce, na které ne nachází geometrický střed povrchu ohraničeného polygonem, jehož vrcholy jsou jednotlivé body ukotvení, případně krajní ukotvení sedadla;
 2.1.2. vodorovně, směr působení je do přední části vozidla;
 2.1.3. s co možno nejkratší dobou náběhu síly a po dobu nejméně 0,2 s.
 2.2. Velikost síly F se stanoví buď
 2.2.1. vzorcem F = (5 000 ± 50) × i, kde:
 F je síla v N a i je počet míst k sezení na sedadle, pro které se zkoušené ukotvení schvaluje, nebo jestliže tak požaduje výrobce;
 2.2.2. na základě reprezentativních zatížení změřených v průběhu dynamických zkoušek podle dodatku 1 tohoto předpisu.
 DODATEK 3
 POŽADOVANÁ MĚŘENÍ
 1. Veškerá požadovaná měření se provádějí za použití měřicího systému, který odpovídá požadavkům mezinárodní normy ISO 6487:1987 s názvem „Měřicí metody při nárazových zkouškách: Přístrojové vybavení“.
 2. Dynamická zkouška
 2.1. Měření na vozíku
 Charakteristiky zpoždění nebo zrychlení vozíku se stanoví na základě zpoždění nebo zrychlení měřeného na tuhém rámu vozíku měřicím systémem s CFC 60.
 2.2. Měření na figuríně
 Odečty z měřicích zařízení se zaznamenávají nezávislými datovými kanály s těmito CFC:
 2.2.1. Měření v hlavě figuríny
 Výsledné tříosé zrychlení vztažené k těžišti (γr) (1) se měří při CFC 600;
 2.2.2. Měření na hrudníku figuríny
 Výsledné tříosé zrychlení těžiště se měří při CFC 180. Průhyb žeber a kritérium měkkých tkání se měří při CFC 180.
 2.2.3. Měření na stehenní kosti figuríny
 Osová tlaková síla se měří při CFC 600.
 2.2.4. Měření na břiše figuríny
 Síly působící na břicho se měří při CFC 600.
 2.2.5. Měření na pánvi figuríny
 Síla působící na stydkou kost se měří při CFC 600.
 (1) Při vyjádření v g (= 9,81 m/s2) se jeho skalární hodnota vypočte ze vzorce:
 γr
 2 = γ l
 2 + γ v
 2 + γ t
 2
 kde:
 γl
 =
 hodnota okamžitého podélného zrychlení;
 γν
 =
 hodnota okamžitého svislého zrychlení;
 γt
 =
 hodnota okamžitého příčného zrychlení.
 DODATEK 4
 STANOVENÍ KRITÉRIÍ PŘIJATELNOSTI
 1. Čelní náraz (sedadlo směřující dopředu)
 1.1. Biomechanické kritérium poranění hlavy (HIC)
 1.1.1. Kritérium poranění (HIC) se stanoví na základě výsledného tříosého zrychlení měřeného v souladu s bodem 2.2.1 dodatku 3 podle následujícího vzorce:
 kde t1 a t2 jsou jakékoli hodnoty času v průběhu zkoušky a HIC je maximální hodnotou z intervalu t1, t2. Hodnoty t1 a t2 se vyjadřují v sekundách.
 1.2. Biomechanické kritérium hrudníku (ThAC)
 1.2.1. Toto kritérium se stanoví absolutní hodnotou výsledného zrychlení, vyjádřeného v g a měřeného v souladu s bodem 2.2.2 dodatku 3, a dobou zrychlení, vyjádřenou v ms.
 1.3. Biomechanické kritérium stehenní kosti (FAC)
 Toto kritérium je určeno tlakovou silou vyjádřenou v kN, která se přenese osově na každou ze stehenních kostí figuríny a měří v souladu s bodem 2.2.3 dodatku 3, a dobou působení tlakové síly, vyjádřenou v ms.
 2. Boční náraz (sedadlo směřující do strany)
 2.1. Biomechanické kritérium poranění hlavy (HIC): viz bod 1.1.
 2.2. Biomechanické kritérium hrudníku
 2.2.1. Průhyb hrudníku: maximální průhyb hrudníku je maximální hodnota průhybu libovolného žebra stanovená snímači posuvu hrudníku.
 2.2.2. Kritérium měkkých tkání (VC)
 Maximální hodnota odezvy měkkých tkání je maximální hodnota VC na libovolném žebru, která se počítá jako okamžitá hodnota součinu poměrného průhybu hrudníku vztaženého na polovinu hrudníku a rychlosti stlačení získané derivací stlačení. Pro účely tohoto výpočtu činí standardní šířka poloviny hrudního koše 140 mm.
 kde D (v metrech) je průhyb žeber.
 Algoritmus, který se má pro výpočet používat, je uveden v příloze 4 dodatku 2 předpisu č. 95.
 2.3. Biomechanické kritérium břicha
 Maximální síla působící na břicho je maximální hodnota součtu tří sil naměřených snímači, které jsou umístěny 39 mm pod povrchem na straně nárazu.
 2.4. Biomechanické kritérium pánve
 Maximální síla působící na stydkou kost (PSPF) je maximální síla naměřená snímačem na stydké kosti pánve.
 DODATEK 5
 POŽADAVKY A POSTUPY STATICKÉ ZKOUŠKY
 1. POŽADAVKY
 1.1. Požadavky na sedadla, jejichž zkoušky se provádějí v souladu s tímto dodatkem, mají stanovit:
 1.1.1. zda jsou cestující na sedadlech správně zadržováni sedadlem před sebou;
 1.1.2. zda nejsou cestující na sedadlech vážně zraněni a
 1.1.3. zda sedadlo a části jeho upevnění jsou dostatečně pevné.
 1.2. Požadavky bodu 1.1.1 se považují za splněné, pokud maximální výchylka působiště každé síly podle bodu 2.2.1 měřená ve vodorovné rovině a v podélné rovině příslušného místa k sezení nepřekročí hodnotu 400 mm.
 1.3. Požadavky bodu 1.1.2 se považují za splněné, je-li splněno toto:
 1.3.1. maximální výchylka působiště každé ze sil podle bodu 2.2.1 měřená podle ustanovení bodu 1.2 je nejméně 100 mm;
 1.3.2. maximální výchylka působiště každé ze sil podle bodu 2.2.2 měřená podle ustanovení bodu 1.2 je nejméně 50 mm;
 1.3.3. veškeré součásti, které tvoří část opěradla sedadla nebo jeho příslušenství, musí být takové, aby nemohly cestujícímu při nárazu způsobit poranění. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud kterákoli z částí, které se lze dotknout koulí o průměru 165 mm, má poloměr křivosti nejméně 5 mm.
 1.3.4. Pokud kterákoli součást či kterékoli příslušenství, jež jsou uvedeny výše, jsou vyrobeny z materiálu o tvrdosti menší než 50 podle Shoreho stupnice A na tuhém podkladu, vztahují se požadavky výše uvedeného bodu 1.3.3 pouze na tuhý podklad.
 1.3.5. Požadavky bodu 1.3.3 se nevztahují na části opěradla sedadla, jako je systém seřízení sedadla a příslušenství, pokud se v klidové poloze nacházejí pod vodorovnou rovinou nacházející se 400 mm nad vztažnou rovinou, a to i tehdy, jestliže by se cestující s nimi mohl dostat do styku.
 1.4. Požadavky bodu 1.1.3 se považují za splněné, jestliže:
 1.4.1. žádná část sedadla, jeho upevnění nebo příslušenství se během zkoušky zcela neoddělí;
 1.4.2. sedadlo zůstane pevně uchyceno i v případě, kdy se jedno nebo více ukotvení částečně oddělí, a veškeré zajišťovací systémy zůstanou v průběhu celé doby zkoušky zajištěny;
 1.4.3. po zkoušce žádná konstrukční část sedadla nebo jeho příslušenství nevykazuje lom, ostré nebo špičaté hrany nebo rohy, které by mohly způsobit poranění.
 2. STATICKÉ ZKOUŠKY
 2.1. Zkušební těleso
 2.1.1. Toto těleso je tvořeno válcovým povrchem s poloměrem křivosti 82 ± 3 mm, které je široké:
 2.1.1.1. alespoň stejně jako opěradlo každého místa k sezení zkoušeného sedadla, pokud jde o horní těleso;
 2.1.1.2. 320 –0/+10 mm, pokud jde o spodní těleso, jak je uvedeno na obrázku tohoto dodatku.
 2.1.2. Povrch tělesa, který je v kontaktu s částmi sedadla, musí být vyroben z materiálu, jehož tvrdost je nejméně 80 podle Shoreho stupnice A.
 2.1.3. Každý válcový povrch musí být vybaven nejméně jedním snímačem síly schopným měřit síly působící ve směru podle bodu 2.2.1.1.
 2.2. Zkušební postup
 2.2.1. Zařízením podle bodu 2.1 se působí zkušební silou, která se rovná ± 50 N, na zadní část sedadla odpovídající každému místu k sezení sedadla.
 2.2.1.1. Touto silou se působí ve směru svislé střední roviny dotyčného místa k sezení; síla působí vodorovně a zezadu sedadla směrem dopředu.
 2.2.1.2. Směr působení síly je ve výšce H1 rovnající se 0,70 m až 0,80 m nad vztažnou rovinou. Přesnou výšku stanoví výrobce.
 2.2.2. Zařízením podle bodu 2.1 se působí zkušební silou, která se rovná ± 100 N, současně na zadní část sedadla odpovídající každému místu k sezení sedadla a síla působí ve stejné svislé rovině a ve stejném směru ve výšce H2 rovnající se 0,45 m až 0,55 m nad vztažnou rovinou. Přesnou výšku stanoví výrobce.
 2.2.3. Zkušební těleso musí být během působení sil podle výše uvedených bodů 2.2.1 a 2.2.2 udržováno co nejvíce v kontaktu se zadní částí sedadla. Zkušební tělesa musí mít možnost otáčení ve vodorovné rovině.
 2.2.4. Pokud má sedadlo více než jedno místo k sezení, musí síly působit na příslušná místa k sezení současně a musí se použít tolik horních i dolních těles, kolik je míst k sezení.
 2.2.5. Výchozí poloha každého zkušebního tělesa se pro každé místo k sezení stanoví tak, že se zkušební zařízení přivede do styku se sedadlem silou nejméně 20 N.
 2.2.6. Síly uvedené v bodech 2.2.1 a 2.2.2 výše se vyvodí co možno nejrychleji a udržují se při jakékoli deformaci na stanovených hodnotách po dobu nejméně 0,2 s.
 2.2.7. Pokud byla zkouška provedena s jednou nebo více silami, nikoli však se všemi silami většími, než jsou síly stanovené v bodech 2.2.1 a 2.2.2, a pokud sedadlo splňuje požadavky, považuje se zkouška za vyhovující.
 Zkušební těleso pro statickou zkoušku
 DODATEK 6
 SCHOPNOST POHLCENÍ ENERGIE ZADNÍ ČÁSTÍ OPĚRADLA SEDADEL
 1. Prvky zadní části opěradel sedadel, které leží ve vztažné zóně podle bodu 2.21 tohoto předpisu, se na žádost výrobce ověří v souladu s požadavky na pohlcení energie podle přílohy 4 předpisu č. 21. K tomu účelu se veškeré montované příslušenství zkouší ve všech polohách používání, s výjimkou stolků, které se uvedou do sklopené polohy.
 2. O zkoušce se uvede záznam ve formuláři sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu. Přiloží se nákres té oblasti části opěradla sedadla, která byla ověřena zkouškou pohlcení energie.
 3. Tato zkouška může být použita u jiných částí vozidla, než je sedadlo (bod 3.5.3 dodatku 1 a bod 2.3 dodatku 7).
 DODATEK 7
 Požadavky na ochranu cestujících na sedadlech směřujících do strany podle bodu 7.4.4
 1. Vzdálenost mezi sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, a částí vozidla nacházející se před tímto sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, nesmí být větší než 450 mm. Veškerá měření musí být uskutečněna 1 000 mm nad vztažnou rovinou uvedeného sedadla směřujícího do strany, které je umístěno nejvíce vpředu (viz obrázek 1).
 Obrázek 1
 Požadavky na umístění sedadel směřujících do strany
 2. Část vozidla (např. přepážka, stěna nebo opěradlo sedadla směřujícího dopředu) před sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, musí splňovat následující požadavky, aby byla zabezpečena ochrana cestujícího na uvedeném sedadle (viz obrázek 2):
 2.1. výška uvedené části vozidla podle vztažné roviny sedadla směřujícího do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, musí být nejméně 1 020 mm a
 2.2. efektivní nárazová plocha dotčené části vozidla má šířku 200 mm a výšku 580 mm. Tato plocha se umístí tak, aby se její svislá osa nacházela 50 mm za bodem H sedadla směřujícího do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, a
 2.3. průmět příslušné plochy části vozidla do svislé roviny, která prochází tímto bodem H, musí pokrývat nejméně 95 % efektivní nárazové plochy; dotčená část vozidla musí splňovat požadavky týkající se pohlcení energie uvedené v dodatku 6.
 2.3.1. Jestliže v příslušné ploše existuje otvor (většinou otvor mezi dvěma sedadly směřujícími dopředu), vzdálenost pro každý otvor se určí pomocí koule o průměru 165 mm. Koule musí být v kontaktu s otvorem v takovém bodu oblasti otvoru, který umožňuje maximální zanoření koule, aniž by byla použita síla. Vzdálenost mezi oběma body dotyku koule musí být menší než 60 mm.
 3. Pokud si výrobce přeje, může být zkouška podle dodatku 1 provedena za použití odpovídající figuríny u sedadel směřujících do strany.
 Obrázek 2
 Požadavky na umístění části vozidla před sedadlo směřující do strany, které je umístěno nejvíce vpředu
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal:
 Název správního orgánu:
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu (typů) sedadla z hlediska jeho (jejich) pevnosti podle předpisu č. 80
 Schválení č ... Rozšíření č ...
 1. Obchodní název nebo značka sedadla: ...
 2. Typ sedadla: ...
 3. Název a adresa výrobce: ...
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce: ...
 5. Další informace:
 5.1 Stručný popis typu sedadla, jeho připevňovacích součástí a jeho seřizovacích, posunovacích a zajišťovacích systémů, včetně minimální vzdálenosti mezi body upevnění: ...
 5.2 Umístění a uspořádání sedadel: ...
 5.3 Sedadla, která mají ukotvení bezpečnostních pásů (připadá-li v úvahu): ...
 5.4 Zkouška pohlcení energie zadní části opěradla sedadla: ano/ne (2)
 5.5 Nákres té oblasti zadní části opěradla sedadla, která byla ověřena zkouškou pohlcení energie: ...
 5.6 Sedadlo schválené podle bodu 5.1 tohoto předpisu (dynamická zkouška): ano/ne (2)
 5.6.1 Zkouška 1 podle dodatku 1: ano/ne (2)
 5.6.2 Zkouška 2 podle dodatku 1: ano/ne (2)
 5.6.3 Popis bezpečnostních pásů a jejich ukotvení, použitých při zkoušce 2:...
 5.6.4 Typ pomocného sedadla použitého při zkoušce 2 (pokud se liší od schváleného sedadla): ...
 5.7 Sedadlo schválené podle bodu 5.1 tohoto předpisu (statická zkouška): ano/ne (2)
 5.8 Zkouška podle dodatku 5: ano/ne (2)
 5.9. Zkouška podle dodatku 6: ano/ne (2)
 6. Sedadlo předloženo ke schválení dne: ...
 7. Druh zařízení: zpomalení/zrychlení (2)
 8. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek: ...
 9. Datum protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 10. Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 11. Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odňato (2)
 12. Umístění značky schválení na sedadle: ...
 13. Místo: ...
 14. Datum: ...
 15. Podpis: ...
 16. Následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení lze obdržet na požádání: ...
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal:
 Název správního orgánu:
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska pevnosti ukotvení sedadel podle předpisu č. 80
 Schválení č. ... Rozšíření č. ...
 1. Obchodní název nebo značka vozidla: ...
 2. Typ vozidla: ...
 3. Název a adresa výrobce: ...
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce: ...
 5. Další informace:
 5.1 Stručný popis typu vozidla z hlediska ukotvení jeho sedadel a minimální hodnota vzdálenosti mezi body ukotvení: ...
 5.2 Značka a typ schválených sedadel (připadá-li v úvahu): ...
 5.3. Pro každou řadu sedadel: jednotlivá sedadla/lavice, pevné/seřiditelné, pevné opěradlo/seřiditelné opěradlo, výklopné opěradlo/sklopné opěradlo (2)
 5.4. Umístění a uspořádání sedadel (schválená sedadla a jiná sedadla): ...
 5.5. Sedadla, která mají ukotvení bezpečnostních pásů (připadá-li v úvahu): ...
 6. Vozidlo předáno ke schválení dne: ...
 7. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek: ...
 8. Datum protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 9. Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 10. Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odňato (2)
 11. Umístění schvalovací značky na vozidle: ...
 12. Místo: ...
 13. Datum: ...
 14. Podpis: ...
 15. Následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení lze obdržet na požádání: ...
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 1. Uspořádání značky schválení typu sedadla
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení umístěná na sedadle uvádí, že dotčený typ sedadla byl z hlediska pevnosti sedadel schválen v Nizozemsku (E4) pod číslem 032439; zkouška byla provedena v souladu s bodem 2 přílohy 4. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 80 ve znění série změn 03.
 2. Uspořádání značky schválení typu vozidla
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle uvádí, že dotčený typ vozidla byl z hlediska pevnosti ukotvení ve vozidle schválen v Nizozemsku (E4) pod číslem 032439. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 80 ve znění série změn 03.
 PŘÍLOHA 4
 Postup stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle (1)
 Dodatek 1
 –
 Popis třírozměrného zařízení pro stanovení bodu H (zařízení 3-D H) (1) (2)
 Dodatek 2
 –
 Trojrozměrná vztažná soustava (1)
 Dodatek 3
 –
 Referenční údaje o místech k sezení (1)
 (1) Postup je popsán v příloze 1 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (RE.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Podrobnosti ohledně konstrukce zařízení 3-D H může poskytnout Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Conmonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA. Uvedené zařízení odpovídá zařízení, které je popsáno v normě ISO 6549:1980.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 27.11.2014
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 342/48
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT
 nr 140/2014
 av den 27 juni 2014
 om ändring av bilaga XX (Miljö) till EES-avtalet
 GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet), särskilt artikel 98, och
 av följande skäl:
 (1)
 Europaparlamentets och rådets beslut nr 1359/2013/EU av den 17 december 2013 om ändring av direktiv 2003/87/EG vad gäller att förtydliga bestämmelserna om tidsschemat för auktioner av utsläppsrätter för växthusgaser (1) bör införlivas med EES-avtalet.
 (2)
 Bilaga XX till EES-avtalet bör därför ändras i enlighet med detta.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Följande strecksats ska läggas till i punkt 21al (Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG) i bilaga XX till EES-avtalet:
 ”—
 32013 D 1359: Europaparlamentets och rådets beslut nr 1359/2013/EU av den 17 december 2013 (EUT L 343, 19.12.2013, s. 1)”
 Artikel 2
 Texterna till beslut nr 1359/2013/EU på isländska och norska, som ska offentliggöras i EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning, ska vara giltiga.
 Artikel 3
 Detta beslut träder i kraft den 28 juni 2014 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i EES-avtalet har gjorts till gemensamma EES-kommittén (2).
 Artikel 4
 Detta beslut ska offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning.
 Utfärdat i Bryssel den 27 juni 2014.
 På gemensamma EES-kommitténs vägnar
 Gianluca GRIPPA
 Ordförande
 (1) EUT L 343, 19.12.2013, s. 1.
 (2) Inga konstitutionella krav angivna.


type: wikipedia

text:
Ο Αθλητικός και Ποδοσφαιρικός Σύλλογος (Α.Π.Σ.) Πειραιώς υπήρξε βραχύβιο ποδοσφαιρικό σωματείο που λειτούργησε μόνο για μια σεζόν, το 1923-24.
 Ιστορικό
 Ο Αθλητικός και Ποδοσφαιρικός Σύλλογος (Α.Π.Σ.) Πειραιώς ιδρύθηκε στα τέλη του 1923 από ποδοσφαιριστές των ποδοσφαιρικών τμημάτων των σωματείων Πειραϊκή Ένωση και Πειραϊκός Σύνδεσμος. Από άλλους παίκτες των ίδιων συλλόγων δημιουργήθηκε ο "Όμιλος Φιλάθλων Πειραιώς". Και οι δύο σύλλογοι μετείχαν στο πρωτάθλημα 1923-24 της Ε.Π.Σ. Ελλάδος.
 Το 1923 μετέβη στη Θεσσαλονίκη και έδωσε φιλικά ματς με τις ομάδες της πόλης, Ηρακλή και Άρη, τις οποίες νίκησε. Ο ΑΠΣ Πειραιώς συμμετείχε στο τελευταίο πρωτάθλημα της Ε.Π.Σ. Ελλάδος το 1923-24, το οποίο κατέκτησε.
 Το Μάιο του 1924 τα μέλη του εξέλεξαν νέο Δ.Σ. με πρόεδρο τον Μιχ. Μανούσκο, αντιπρόεδρο και έφορο αθλητικού τμήματος τον Π. Καμπέρο, γεν. γραμματέα τον Δημ. Ανδρόνικο, ταμία τον Φωτ. Πρωτοψάλτη, έφορο ποδοσφαίρου τον Ι. Λουλουδάκη και έφορο του ναυτικού τμήματος τον Νικ. Καλούδη. Στις 29 Ιουνίου 1924, στο Ποδηλατοδρόμιο Νέου Φαλήρου, η ομάδα του ΑΠΣ Πειραιώς ήρθε ισόπαλη 1-1 με ομάδα Άγγλων ναυτών πολεμικού πλοίου που είχε επισκεφτεί το λιμάνι Πειραιά ενώ στις 1 Ιουλίου έδωσε και δεύτερο αγώνα με τους ίδιους αντιπαλους.
 Η διάσπαση
 Ο σύλλογος διαλύθηκε αργότερα μέσα στο 1924. Από την διάσπασή του δημιουργήθηκε ο Πειραϊκός Όμιλος (όπου εντάχθηκε ο Γιώργος Χατζηανδρέου), ο μετέπειτα Εθνικός Πειραιώς. Συγκεκριμένα το ίδιο έτος διαφωνούντες ποδοσφαιριστές αποχώρησαν από το σύλλογο και εντάχθηκαν στον "Κεραυνό", ο οποίος μετονομάστηκε διαδοχικά σε "Γιάνγκ Μπόυς", "Πειραϊκό Ποδοσφαιρικό Όμιλο" και τελικά σε Εθνικό.
 Πολλοί παίκτες του Α.Π.Σ. Πειραιώς (αδερφοί Ανδριανόπουλοι κ.ά.) εντάχθηκαν στον "Όμιλο Φιλάθλων Πειραιώς". Αθλητές του "Ομίλου Φιλάθλων Πειραιώς" μετείχαν στα "Ε ́ Παναθήναια" το Σεπτέμβριο και Οκτώβριο του 1924, με συνοδό από τη διοίκηση τον κ. Παπούλια. Από τον Ο.Φ.Π. το 1925 ιδρύθηκε ο Ολυμπιακός Σύνδεσμος Φιλάθλων Πειραιώς.
 Τίτλοι
 Πρωταθλητής Ε.Π.Σ. Ελλάδος: 1923-24
 Ποδοσφαιριστές
 Τον Ιανουάριο του 1924 την ομάδα του ΑΠΣΠ που μετείχε στο πρωτάθλημα αποτελούσαν οι ποδοσφαιριστές:
 Κώστας Κλειδουχάκης (τερμ.), Νίκος Πανόπουλος, Φίλιππος Κουράντης, Θ. Νικολαΐδης, Χρήστος Πέππας, Σ. Βλάσης, Γιάννης Ανδριανόπουλος, Γεώργιος Ανδριανόπουλος, Βασίλης Ανδριανόπουλος, Ντίνος Ανδριανόπουλος, Γιώργος Χατζηανδρέου.
 Αναφορές
 Αθλητικοί σύλλογοι Πειραιά
 Ιδρύσεις αθλητικών συλλόγων το 1923
 Ποδοσφαιρικές ομάδες Ελλάδας


type: caselaw

text:
 25.9.2010
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 260/20
 Kanne 23.7.2010 — Yusef v. komissio
 (Asia T-306/10)
 ()
 2010/C 260/28
 Oikeudenkäyntikieli: englanti
 Asianosaiset
 Kantaja: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister E. Grieves ja solicitor H. Miller)
 Vastaaja: Euroopan komissio
 Vaatimukset
 —
 on todettava, että se, että komissio laiminlöi velvoitteitaan eikä poistanut kantajaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 liitteestä 1, oli lainvastaista
 —
 komissio on välittömästi velvoitettava poistamaan kantaja kyseisestä liitteestä
 —
 komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut samoin kuin tuomioistuimen kassan maksuttoman oikeudenkäynnin perusteella maksamat määrät.
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 Kantaja vaatii SEUT 265 artiklan nojalla 5.10.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1629/2005, jolla muutetaan 54. kerran tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 881/2002, (1) kumoamista kantajaa koskevilta osin.
 Kanteensa tueksi kantaja esittää kolme kanneperustetta.
 Kantaja väittää ensiksi, että komissio ei tarkastellut missään vaiheessa riippumattomasti perustaa, jonka nojalla kantaja sisällytettiin liitteeseen 1, eikä vaatinut tätä liitteeseen sisällyttämistä koskevien perustelujen esittämistä.
 Kantaja väittää toiseksi, että komissio ei perustellut mitenkään kantajalle tämän sisällyttämistä liitteeseen 1, millä loukattiin kantajan oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, kantajan puolustautumisoikeutta sekä kantajan omistusoikeuksia Euroopan ihmisoikeussopimuksen perusteella.
 Kantaja väittää kolmanneksi, että se, että komissio ei poistanut kantajaa liitteestä 1, on järjenvastaista, koska syitä, jotka täyttäisivät merkitykselliset kriteerit liitteeseen 1 sisällyttämiseksi, ei ole ja koska Yhdistyneen kuningaskunnan Foreign and Commonwealth Office (ulko- ja kansainyhteisöasiainministeriö) katsoo, että kantaja ei enää täytä merkityksellisiä kriteerejä.
 (1) EUVL L 260, s. 10


text:
 2.7.2011
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 194/19
 Klage, eingereicht am 4. Mai 2011 — Stichting Greenpeace Nederland und PAN Europe/Kommission
 (Rechtssache T-232/11)
 2011/C 194/31
 Verfahrenssprache: Englisch
 Parteien
 Klägerinnen: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Niederlande) und Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brüssel, Belgien) (Prozessbevollmächtigte: Rechtsanwältin B. Kloostra)
 Beklagte: Europäische Kommission
 Anträge
 Die Klägerinnen beantragen,
 —
 den Beschluss der Kommission vom 1. März 2011 (Ares(2011)223668) für der Verordnung Nr. 1367/2006/EG (1) zuwiderlaufend zu erklären;
 —
 den Beschluss der Kommission vom 1. März 2011 (Ares(2011)223668) für nichtig zu erklären;
 —
 die Kommission zu verpflichten, den Antrag auf interne Überprüfung vom 20. Dezember 2010 innerhalb einer vom Gericht gesetzten Frist in der Sache zu prüfen;
 —
 der Kommission die Kosten des Verfahrens aufzuerlegen.
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Zur Stützung der Klage machen die Klägerinnen zwei Klagegründe geltend.
 —
 Erster Klagegrund: Die Beklagte sei verpflichtet gewesen, die interne Überprüfung der Richtlinie 2010/77/EU (2) wie von den Klägerinnen beantragt durchzuführen, weil die genannte Richtlinie keine allgemeine Regelung sei, wie die Beklagte erklärt habe, sondern vielmehr ein Akt, der konkrete und individuelle Entscheidungen enthalten habe, die auf individuellen Anträgen der betroffenen Hersteller beruht hätten.
 —
 Zweiter Klagegrund: Der angefochtene Beschluss verstoße gegen die Verordnung Nr. 1367/2006/EG, da die Richtlinie 2010/77/EU mehrere Verwaltungsakte enthalte, die individuelle Entscheidungen über individuelle Anträge betroffen hätten. Zudem müsse der Zugang zu Gerichten gewährt sein, da die genannte Richtlinie nicht von der Kommission als Gesetzgeber erlassen worden sei.
 (1) Verordnung (EG) Nr. 1367/2006 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 6. September 2006 über die Anwendung der Bestimmungen des Übereinkommens von Århus über den Zugang zu Informationen, die Öffentlichkeitsbeteiligung an Entscheidungsverfahren und den Zugang zu Gerichten in Umweltangelegenheiten auf Organe und Einrichtungen der Gemeinschaft (ABl. L 264, S. 13).
 (2) Richtlinie 2010/77/EU der Kommission vom 10. November 2010 zur Änderung der Richtlinie 91/414/EWG hinsichtlich des Ablaufs der Fristen für die Aufnahme bestimmter Wirkstoffe in Anhang I (ABl. L 293, S. 48).


text:
 Avis juridique important
 |
 22000A1005(01)
 Euroopan talousyhteisön ja Guinean tasavallan välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2001 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan väliaikaista soveltamista koskeva kirjeenvaihtona tehty sopimus
 Virallinen lehti nro L 250 , 05/10/2000 s. 0031 - 0047
 Euroopan talousyhteisön ja Guinean tasavallan välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2001 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan väliaikaista soveltamista koskevakirjeenvaihtona tehty sopimusA. Guinean tasavallan hallituksen kirjeArvoisa Herra,Viittaan 17 päivänä joulukuuta 1999 parafoituun, kalastusmahdollisuudet ja taloudellisen korvauksen 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2001 väliseksi ajaksi vahvistavaan pöytäkirjaan ja ilmoitan, että Guinean tasavallan hallitus on valmis soveltamaan tätä pöytäkirjaa väliaikaisesti 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen sopimuksen voimaantuloon asti sen 16 artiklan mukaisesti edellyttäen, että Euroopan yhteisö on valmis tekemään samoin.On sovittu, että tässä tapauksessa pöytäkirjan 2 artiklassa vahvistetun korvauksen rahallisen osuuden ensimmäinen erä maksetaan ennen 30 päivää kesäkuuta 2000.Olisin kiitollinen, jos voisitte vahvistaa, että Euroopan yhteisö hyväksyy pöytäkirjan väliaikaisen soveltamisen.Mitä kunnioittavimmin,Guinean tasavallan hallituksen puolestaB. Yhteisön kirjeArvoisa herra,Minulla on kunnia ilmoittaa saaneeni seuraavan tänään päivätyn kirjeenne:"Viittaan 17 päivänä joulukuuta 1999 parafoituun, kalastusmahdollisuudet ja taloudellisen korvauksen 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2001 väliseksi ajaksi vahvistavaan pöytäkirjaan ja ilmoitan, että Guinean tasavallan hallitus on valmis soveltamaan tätä pöytäkirjaa väliaikaisesti 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen sopimuksen voimaantuloon asti sen 16 artiklan mukaisesti edellyttäen, että Euroopan yhteisö on valmis tekemään samoin.On sovittu, että tässä tapauksessa pöytäkirjan 2 artiklassa vahvistetun korvauksen rahallisen osuuden ensimmäinen erä maksetaan ennen 30 päivää kesäkuuta 2000.Olisin kiitollinen, jos voisitte vahvistaa, että Euroopan yhteisö hyväksyy pöytäkirjan väliaikaisen soveltamisen."Minulla on kunnia vahvistaa, että Euroopan yhteisö hyväksyy pöytäkirjan väliaikaisen soveltamisen.Mitä kunnioittavimmin,Euroopan unionin neuvoston puolesta


type: legislation

text:
 21.10.2017
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 272/14
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) 2017/1927 DELLA COMMISSIONE
 del 16 ottobre 2017
 che approva una modifica del disciplinare di una denominazione di origine protetta o di un'indicazione geografica protetta [Méntrida (DOP)]
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
 visto il regolamento (UE) n. 1308/2013 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 dicembre 2013, recante organizzazione comune dei mercati dei prodotti agricoli e che abroga i regolamenti del Consiglio (CEE) n. 922/72, (CEE) n. 234/79, (CE) n. 1037/2001 e (CE) n. 1234/2007 (1), in particolare l'articolo 99,
 considerando quanto segue:
 (1)
 La Commissione ha esaminato la domanda relativa all'approvazione di una modifica del disciplinare della denominazione di origine protetta «Méntrida», protetta in virtù del regolamento (CEE) n. 2247/73 della Commissione (2), presentata dalla Spagna in conformità dell'articolo 105 del regolamento (UE) n. 1308/2013.
 (2)
 La Commissione ha pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 (3) la domanda di approvazione di una modifica del disciplinare, in applicazione dell'articolo 97, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 1308/2013.
 (3)
 Alla Commissione non è stata notificata alcuna dichiarazione di opposizione ai sensi dell'articolo 98 del regolamento (UE) n. 1308/2013.
 (4)
 È pertanto opportuno approvare la modifica del disciplinare in conformità dell'articolo 99 del regolamento (UE) n. 1308/2013.
 (5)
 Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del Comitato per l'organizzazione comune dei mercati agricoli,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 È approvata la modifica del disciplinare pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea relativa alla denominazione «Méntrida» (DOP).
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 16 ottobre 2017
 Per la Commissione
 Il presidente
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) GU L 347 del 20.12.2013, pag. 671.
 (2) Regolamento (CEE) n. 2247/73 della Commissione, del 16 agosto 1973, relativo al controllo dei vini di qualità prodotti in regioni determinate (GU L 230 del 18.8.1973, pag. 12) e elenco dei vini di qualità prodotti in regioni determinate pubblicato in virtù dell'articolo 3, paragrafo 2, del medesimo regolamento, quale modificato nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee (GU C 146 del 13.6.1986, pag. 11).
 (3) GU C 194 del 17.6.2017, pag. 41.


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,29.6.2021
 COM(2021) 353 final
 2021/0174(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel ajavahemikuks 2021–2026 kalanduse erikomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepinguga
 SELETUSKIRI
 1.Ettepaneku teema
 Ettepanek on nõukogu otsuse kohta, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse ELi nimel ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepingu
 1
 (kaubandus- ja koostööleping aastateks 2021–2026) artikli 8 lõike 1 punkti q alusel moodustatud kalanduse erikomitees. See seisukoht hõlmab kalanduse erikomitee ülesandeid, mis sisaldavad kaubandus- ja koostöölepingu alusel õiguslikke tagajärgi omavate õigusaktide vastuvõtmist.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.ELi ja Ühendkuningriigi kaubandus- ja koostööleping
 Kaubandus- ja koostöölepingus on sätestatud sooduskord sellistes valdkondades nagu kaubavahetus ja teenuskaubandus, digikaubandus, intellektuaalomand, riigihanked, lennundus ja maanteetransport, energeetika, kalandus, sotsiaalkindlustuse koordineerimine, õiguskaitse ja õigusalane koostöö kriminaalasjades, temaatiline koostöö ja osalemine liidu programmides. Lepingu eesmärk on tagada võrdsed tingimused ja põhiõiguste austamine. Kaubandus- ja koostöölepingut kohaldati ajutiselt alates 1. jaanuarist 2021 ja see jõustus 1. mail 2021.
 2.2.Kalanduse erikomitee
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõike 1 punktiga q loodi kalanduse erikomitee. Kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 508 on esitatud mittetäielik loetelu kalanduse erikomitee ülesannetest ja pädevusvaldkondadest.
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõike 4 kohaselt on kalanduse erikomiteel oma pädevusvaldkonnas õigus:
 ·teha järelevalvet kaubandus- ja koostöölepingu ja selle lisalepingute rakendamise üle ja vaadata see läbi ning tagada nende nõuetekohane toimimine;
 ·aidata partnerlusnõukogul täita oma ülesandeid ja eelkõige anda partnerlusnõukogule aru ja täita talle viimase poolt pandud ülesandeid;
 ·võtta vastu otsuseid, sealhulgas muudatusi, ja soovitusi kõikides küsimustes, mille puhul see on kõnealuse lepingu või selle lisalepingutega nii ette nähtud või mille jaoks on partnerlusnõukogu oma õigused artikli 7 lõike 4 punkti f alusel erikomiteele delegeerinud;
 ·arutada kõnealuse lepingu või selle lisalepingute rakendamisest tulenevaid tehnilisi küsimusi;
 ·tagada foorum, kus pooled saavad vahetada teavet, arutada parimaid tavasid ja jagada rakendamise kogemusi;
 ·luua, jälgida, koordineerida ja saata laiali töörühmi ning
 ·tagada foorum konsultatsioonideks kaubandus- ja koostöölepingu artikli 738 lõike 7 kohaselt.
 Vastavalt kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõikele 10 ning erandina selle artikli 8 lõikest 9 võib kalanduse erikomitee võtta vastu oma töökorra, mis reguleerib tema tööd, ja seda hiljem muuta.
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 508 lõike 1 kohaselt võib kalanduse erikomitee eelkõige:
 ·luua kalavarude säästva majandamise arutelu- ja koostööfoorumi;
 ·kaaluda mitmeaastaste kaitse- ja majandamisstrateegiate väljatöötamist lubatud kogupüügi ja muude majandamismeetmete kindlaksmääramise alusena;
 ·töötada välja mitmeaastased strateegiad kvoodiväliste kalavarude kaitseks ja majandamiseks;
 ·kaaluda kalavarude majandamise ja kaitsmise meetmeid, sealhulgas kiireloomulisi meetmeid ja kalapüügi selektiivsuse tagamise meetmeid;
 ·kaaluda lähenemisviise teaduslikel ja kalavarude majandamise eesmärkidel vajalike andmete kogumisele, selliste andmete (sh järelevalve, kontrolli ja täitmise tagamiseks vajaliku teabe) jagamisele ning teadusasutustega konsulteerimisele seoses parimate kättesaadavate teaduslike nõuannetega;
 ·kaaluda meetmeid, et tagada kohaldatavate eeskirjade täitmine, sealhulgas ühiseid kontrolli-, järelevalve- ja seireprogramme ning andmete vahetamist, et hõlbustada püügivõimaluste kasutamise järelevalvet ning kontrolli ja täitmise tagamist;
 ·töötada välja suunised erikalavarude ajutise lubatud kogupüügi kindlaksmääramiseks;
 ·valmistada ette iga-aastased konsultatsioonid;
 ·kaaluda küsimusi, mis on seotud lossimissadamate määramisega, sealhulgas sellega, et pooled teataksid õigel ajal sellistest määramistest ja nendesse tehtud muudatustest;
 ·koostada ajakava uutest kalavarude majandamise meetmetest teatamiseks ning nende laevade nimekirjade edastamiseks, mille jaoks soovitakse saada püügiluba või kalalaevatunnistust, samuti teise lepinguosalise teavitamiseks enne kaubandus- ja koostöölepingu 37. lisas loetletud kalavarude lubatud kogupüügi (TAC) kindlaksmääramist või muutmist;
 ·luua foorum konsultatsioonideks edasiste juurdepääsu eritingimuste üle, mis on seotud a) kokkulepitud kalapüügivõimalustega, b) kvoodiväliseid kalavarusid käsitlevate mitmeaastaste strateegiatega ning c) tehniliste ja kaitsemeetmetega, ja nõuandefoorum konsultatsioonideks kaubandus- ja koostöölepingu artikli 506 lõikes 4 käsitletud küsimustes;
 ·töötada välja suunised, et toetada vetele juurdepääsu praktilist kohaldamist (kaubandus- ja koostöölepingu artikkel 500);
 ·töötada välja mehhanism, mille abil saavad pooled vabatahtlikult üks kord igal aastal kanda üle püügivõimalusi; ning
 ·kaaluda kaubandus- ja koostöölepingu artikli 502 (Guernsey sõltkonna, Jersey sõltkonna ja Mani saare vetele juurdepääsu erikord) kohaldamist ja rakendamist ning artikli 503 (kalandustoodete impordist ja otse lossimisest teatamise perioodid) kohaldamist ja rakendamist.
 2.3.Kalanduse erikomitee kavandatavad aktid
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 508 lõike 2 kohaselt võib kalanduse erikomitee võtta vastu akte või meetmeid, sealhulgas otsuseid ja soovitusi järgmise kohta:
 ·poolte vahel pärast kaubandus- ja koostöölepingu artikli 498 kohaseid konsultatsioone kokku lepitud registreerimisküsimused;
 ·kaubandus- ja koostöölepingu artikli 508 lõike 1 punktides b, c, d, e, f, g, i, j, l, m ja n osutatud küsimused;
 ·kaubandus- ja koostöölepingu artikli 496 lõikes 2 osutatud varasemate rahvusvaheliste kohustuste loetelu muutmine;
 ·kaubandus- ja koostöölepingu kalanduse rubriigi kohast kalavarude säästvat majandamist käsitleva koostöö muud aspektid ning
 ·kaubandus- ja koostöölepingu artikli 510 kohase läbivaatamise üksikasjad.
 Selliste meetmete eesmärk on rakendada kaubandus- ja koostöölepingu kalanduse rubriiki.
 3.ELi nimel võetav seisukoht
 Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 218 lõikele 9 võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu seisukoha, mis võetakse liidu nimel kalanduse erikomitees kaubandus- ja koostöölepingu artikli 508 lõike 2 alusel vastu võetud otsuste suhtes.
 Kalanduse erikomitees võetavad seisukohad tuleks kindlaks määrata kaheastmelist lähenemisviisi kasutades. Esiteks tuleks nõukogu otsuses sätestada ELi seisukoha juhtpõhimõtted ja suunad mitmeks aastaks. Teiseks tuleks iga koosoleku puhul, kus kalanduse erikomiteel võidakse paluda vastu võtta õigusliku toimega akte või meetmeid, seisukohta täiendada mitteametlike dokumentidega, mille koostab komisjon ja mida arutatakse nõukogu töörühmas.
 Käesoleva ettepaneku eesmärk on määrata kindlaks ELi seisukoht kalanduse erikomitees. Ettepanekuga rakendatakse ühise kalanduspoliitika põhimõtteid ja suuniseid, mis on sätestatud määruses (EL) nr 1380/2013, eelkõige selle artiklites 2, 28 ja 33. Samuti rakendatakse sellega mitmeaastaseid kavasid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2018. aasta määruses (EL) 2018/973, millega kehtestatakse Põhjamere põhjalähedaste kalavarude püügi mitmeaastane kava,
 2
 ja määruses (EL) 2019/472, millega kehtestatakse läänepiirkonna vetes püütavate kalavarude mitmeaastane kava
 3
 .
 Ettepanek on kooskõlas kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 494 sätestatud eesmärkide ja põhimõtetega ning selles võetakse arvesse kaubandus- ja koostöölepingu kalandusrubriigi eripära. Ettepanek hõlmab ka kalanduse erikomitees võetava ELi seisukoha iga-aastaste täpsustuste standardmenetlust.
 Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 10 ja nõukogu otsusega (EL) 2021/689
 4
 tuleb Euroopa Parlamenti kalanduse erikomitee tegevusest viivitamata ja täielikult teavitada, järgides konfidentsiaalsuse säilitamiseks vajalikku korda. Üldjuhul esitab komisjon Euroopa Parlamendile teabe vastutava parlamendikomisjoni kaudu. Selline teave peaks hõlmama teabe- ja aruandekoosolekuid enne ja pärast kalanduse erikomitee koosolekuid ning kõigi selle komitee koosolekutega seotud dokumentide jagamist samal ajal, kui komisjon jagab neid nõukoguga.
 Need töömeetodid peavad põhinema liidu institutsioonide lojaalse koostöö põhimõttel, mis on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artikli 13 lõikes 2.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 9 on sätestatud, et nõukogu võtab vastu otsuse, millega kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.
 „Õigusliku toimega aktid“ hõlmavad õigusakte, millel on õiguslik toime kõnealust asutust reguleeriva rahvusvahelise õiguse eeskirjade alusel, ja akte, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, kuid mis „võivad otsustavalt mõjutada ELi seadusandja poolt vastu võetud õigusaktide sisu“
 5
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kalanduse erikomitee on rahvusvahelise lepinguga, nimelt kaubandus- ja koostöölepinguga loodud organ.
 Kalanduse erikomitee poolt vastu võetud meetmed võivad olla lepinguosalistele siduvad vastavalt kaubandus- ja koostöölepingu artiklile 10, milles on sätestatud: „Partnerlusnõukogu või vajaduse korral komitee vastu võetud otsused on pooltele ning kõigile käesoleva lepingu ja selle lisalepingute alusel loodud organitele, sealhulgas kuuenda osa I jaotises osutatud vahekohtule siduvad. Soovitused ei ole siduvad.“
 Kalanduse erikomitee soovitused ja muud selle poolt vastuvõetud aktid või meetmed võivad otsustavalt mõjutada liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu, isegi kui neil ei ole siduvat mõju rahvusvahelise õiguse alusel. Kalanduse erikomitee vastu võetud õigusaktid või meetmed ei täienda ega muuda kaubandus- ja koostöölepingu institutsioonilist raamistikku.
 Seega on kavandatava otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mida liidu nimel võetav seisukoht puudutab. Kui aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks, mistõttu teine on pelgalt kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna puhul vajalik õiguslik alus.
 Kui kavandatava aktiga taotletakse mitut eesmärki või reguleeritakse mitut valdkonda, mis on üksteisega lahutamatult seotud ning millest ükski ei ole võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega, tuleb erandina nimetada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõigusliku alusena mitu vastavat õiguslikku alust.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kavandatava otsuse peamine eesmärk ja sisu on seotud kalandusega. Käesolevas seisukohas kajastatavate põhimõtete kehtestamise õiguslik alus on määrus (EL) nr 1380/2013.
 Seetõttu põhineb kavandatav otsus ELi toimimise lepingu artiklil 43.
 4.3.Järeldus
 Kavandatava otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikkel 43 koostoimes ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.
 2021/0174 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel ajavahemikuks 2021–2026 kalanduse erikomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepinguga
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 43 koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Nõukogu võttis 29. aprillil 2021 vastu otsuse (EL) 2021/689
 6
 ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepingu
 7
 (edaspidi „kaubandus- ja koostööleping“) sõlmimise kohta. Nimetatud leping jõustus 1. mail 2021.
 (2)Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõike 1 punktiga q loodi kalanduse erikomitee. Selle pädevused on sätestatud kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõikes 4.
 (3)Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõike 4 punktiga f on kalanduse erikomiteele antud õigus luua, jälgida, koordineerida ja saata laiali töörühmi.
 (4)Vastavalt kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõikele 10 ning erandina artikli 8 lõikest 9 võib kalanduse erikomitee võtta vastu oma töökorra, mis reguleerib tema tööd, ja seda hiljem muuta.
 (5)Kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 508 on esitatud mittetäielik loetelu kalanduse erikomitee ülesannetest ja pädevusvaldkondadest.
 (6)Kalanduse erikomitee vastutab selliste meetmete, sealhulgas otsuste ja soovituste vastuvõtmise eest, millega toetatakse kaubandus- ja koostöölepingu artikli 494 eesmärke, eelkõige koostööd, millega tagatakse, et ühiste kalavarude püük lepinguosaliste vetes oleks pikas perspektiivis majanduslikult jätkusuutlik ning aitaks saavutada majanduslikku ja sotsiaalset kasu, austades samal ajal täielikult iseseisvate rannikuriikide õigusi ja kohustusi, mida lepinguosalised teostavad, ning eesmärki kasutada ühiseid kalavarusid määral, mis aitab hoida ja järk-järgult taastada püütavate liikide populatsioonide biomassi maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tagamiseks vajalikust kõrgemal tasemel. Sellised meetmed võivad muutuda liidule siduvaks.
 (7)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1380/2013
 8
 on sätestatud, et liit peab tagama selle, et püügitegevus ja vesiviljelus on keskkonna seisukohast pikaajaliselt jätkusuutlikud ning neid majandatakse sellisel viisil, mis on kooskõlas majandusliku, sotsiaalse ja tööhõivealase kasu saavutamise ja toiduvarude kättesaadavuse toetamise eesmärkidega. Määruses on ka sätestatud, et liit peab parimate kättesaadavate teaduslike nõuannete põhjal võtma kalavarude kaitse- ja majandamismeetmeid, toetama teaduslike nõuannete ja teadmiste edasiarendamist, lõpetama järk-järgult tagasiheite ja edendama püügimeetodeid, mis aitavad kaasa selektiivsemale kalapüügile, soovimatu saagi võimalikult suurele vältimisele ja vähendamisele ning sellisele kalapüügile, millel on väike mõju mereökosüsteemile ja kalavarudele. Määruses (EL) nr 1380/2013 on konkreetselt sätestatud, et liit peab neid eesmärke ja põhimõtteid kohaldama oma kalandusalastes välissuhetes.
 (8)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel kalanduse erikomitee koosolekutel võetav seisukoht seoses kalanduse erikomitee aktidega, mis on liidu jaoks siduvad või mis võivad otsustavalt mõjutada liidu õiguse sisu.
 (9)Euroopa Parlamenti tuleb ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 10 kohaselt teavitada viivitamata ja täielikult, et võimaldada tal kasutada täiel määral oma õigusi kooskõlas aluslepingutega.
 (10)Arvestades kaubandus- ja koostöölepinguga hõlmatud kalavarude muutuvat iseloomu ja sellest tulenevat vajadust võtta liidu seisukohas arvesse uut arengut, sealhulgas uut teaduslikku ja muud asjakohast teavet, mis esitatakse enne kalanduse erikomitee koosolekuid või nende käigus, tuleks kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 13 lõikes 2 sätestatud liidu institutsioonide vahelise lojaalse koostöö põhimõttega kehtestada ajavahemikuks 2021–2026 kord liidu seisukoha iga-aastaseks täpsustamiseks,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 lõike 1 punkti q alusel moodustatud kalanduse erikomitee koosolekutel liidu nimel võetav seisukoht sätestatakse I ja II lisas.
 Artikkel 2
 Kalanduse erikomitee koosolekutel võetava, artiklis 1 osutatud liidu seisukoha täpsustused sätestatakse vastavalt III lisale.
 Artikkel 3
 Nõukogu annab artiklis 1 osutatud liidu seisukohale hinnangu ja vajaduse korral vaatab selle komisjoni ettepaneku põhjal läbi 30. juuniks 2026.
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 ELT L 149, 30.4.2021, lk 10–2539.
 (2)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2018. aasta määrus (EL) 2018/973, millega kehtestatakse Põhjamere põhjalähedaste kalavarude ja nende varude püügi mitmeaastane kava, täpsustatakse Põhjamerel kehtiva lossimiskohustuse täitmise üksikasjad ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 676/2007 ja (EÜ) nr 1342/2008 (ELT L 179, 16.7.2018, lk 1–13).
 (3)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2019. aasta määrus (EL) 2019/472, millega kehtestatakse läänepiirkonna vetes ja sellega piirnevates vetes püütavate kalavarude majandamise ja nende kalavarude püügi mitmeaastane kava ning millega muudetakse määrusi (EL) 2016/1139 ja (EL) 2018/973 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 811/2004, (EÜ) nr 2166/2005, (EÜ) nr 388/2006, (EÜ) nr 509/2007 ja (EÜ) nr 1300/2008 (ELT L 83, 25.3.2019, lk 1–17).
 (4)
 Nõukogu 29. aprilli 2021. aasta otsus (EL) 2021/689 ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepingu ja Euroopa Liidu ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise salastatud teabe vahetamise ja kaitse julgeolekukorda käsitleva lepingu liidu nimel sõlmimise kohta (ELT L 149, 30.04.2021, lk 2–9).
 (5)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.
 (6)
 ELT L 149, 30.4.2021, lk 2.
 (7)
 ELT L 149, 30.4.2021, lk 10.
 (8)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22).
 ---documentbreak---
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,29.6.2021
 COM(2021) 353 final
 LISAD
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: nõukogu otsus
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel ajavahemikuks 2021–2026 kalanduse erikomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepinguga
 I LISA
 1.Põhimõtted
 Kaubandus- ja koostöölepingu kohaselt teeb liit järgmist:
 (a)tegutseb vastavalt liidu eesmärkidele ja põhimõtetele ühise kalanduspoliitika raames, eelkõige kohaldades ettevaatusprintsiibil põhinevat lähenemisviisi ja määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 2 lõikes 2 sätestatud maksimaalse jätkusuutliku saagikusega seotud eesmärke, et edendada ökosüsteemipõhise lähenemisviisi rakendamist kalavarude majandamisel, vältida ja vähendada võimalikult palju soovimatut saaki ning kaotada järk-järgult tagasiheide, minimeerida kalapüügi mõju mereökosüsteemidele ja kalade elupaikadele, võimaldada majanduslikult elujõulise ja konkurentsivõimelise liidu kalanduse edendamise kaudu rahuldav elatustase kalapüügist sõltuvale elanikkonnale ning võtta arvesse tarbijate huve; samuti vastavalt kõnealuse määruse artiklitele 28 ja 33 ühist huvi pakkuvate kalavarude majandamise kohta;
 (b)tagab kalanduse erikomitee toimivuse, sealhulgas selle töökorra koostamise või muutmise;
 (c)tagab kalanduse erikomitee tööks vajalike töörühmade loomise, sealhulgas vajaduse korral nende töökorra koostamise ja vastuvõtmise;
 (d)püüab tagada, et kalanduse erikomitee poolt vastu võetavad õigusliku toimega aktid või meetmed on kooskõlas rahvusvahelise õigusega, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooniga, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kalavarude kokkuleppega ning ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni sadamariigi meetmeid käsitleva lepinguga;
 (e)tagab, et kalanduse erikomitee poolt vastu võetavad õigusliku toimega aktid või meetmed on kooskõlas kaubandus- ja koostöölepingu eesmärkide ja põhimõtetega (artikkel 494), sealhulgas ühiste kalavarude pikaajalise jätkusuutlikkuse ja optimaalse kasutamise edendamine, parimate kättesaadavate teaduslike nõuannete kasutamine kaitse- ja majandamisotsuste alusena, proportsionaalsete ja mittediskrimineerivate meetmete kohaldamine mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja kalavarude majandamiseks, säilitades samal ajal lepinguosaliste regulatiivse autonoomia;
 (f)edendab seisukohti, mis on kooskõlas parimate tavadega ja muudel Atlandi ookeani kirdeosa käsitlevatel foorumitel ning mitme- ja kahepoolsetel konsultatsioonidel võetud seisukohtadega, ning edendab kooskõlastamist teiste lepinguosaliste ja Kirde-Atlandi kalanduskomisjoniga;
 (g)tagab liidu rahvusvaheliste kohustuste järgimise;
 (h)järgib nõukogu 19. märtsi 2012. aasta järeldusi, milles käsitletakse komisjoni teatist ühise kalanduspoliitika välismõõtme kohta;
 (i)püüab edendada kaubandus- ja koostöölepingu raames vastu võetud meetmete õigeaegset rakendamist lepinguosaliste poolt liidu õigusraamistikus.
 II LISA
 1.Suunised
 Liit püüab vajaduse korral toetada kalanduse erikomitee tööd, eelkõige järgmisi meetmeid:
 (a)arutelu ja koostöö kalavarude säästva majandamise valdkonnas;
 (b)kaalutakse mitmeaastaste kaitse- ja majandamisstrateegiate väljatöötamist lubatud kogupüügi ja muude majandamismeetmete kindlaksmääramise alusena;
 (c)töötatakse välja mitmeaastased strateegiad kvoodiväliste kalavarude kaitseks ja majandamiseks vastavalt kaubandus- ja koostöölepingule;
 (d)kaalutakse kalavarude majandamise ja kaitse meetmeid, sealhulgas kiireloomulisi meetmeid kalapüügi selektiivsuse tagamiseks;
 (e)kaalutakse lähenemisviise teaduslikel ja kalavarude majandamise eesmärkidel vajalike andmete kogumisele, selliste andmete (sh järelevalve, kontrolli ja täitmise tagamiseks vajaliku teabe) jagamisele ning teadusasutustega konsulteerimisele seoses parimate kättesaadavate teaduslike nõuannetega;
 (f)kaalutakse meetmeid, et tagada kohaldatavate eeskirjade täitmine, sealhulgas ühiseid kontrolli-, järelevalve- ja seireprogramme ning andmete vahetamist, et hõlbustada püügivõimaluste kasutamise järelevalvet ning kontrolli ja täitmise tagamist;
 (g)töötatakse välja suunised lubatud kogupüügi kehtestamiseks, nagu on osutatud kaubandus- ja koostöölepingu artikli 499 lõikes 6, mis käsitleb ajutist lubatud kogupüüki;
 (h)ettevalmistused iga-aastasteks konsultatsioonideks;
 (i)kaalutakse küsimusi, mis on seotud lossimissadamate määramisega, sealhulgas sellega, et pooled teataksid õigel ajal sellistest määramistest ja nendesse tehtud muudatustest;
 (j)koostatakse ajakava kaubandus- ja koostöölepingu artikli 496 lõikes 3 osutatud meetmetest teatamiseks, artikli 497 lõikes 1 osutatud laevade nimekirjade edastamiseks ja artikli 498 lõikes 7 osutatud teavitamiseks;
 (k)luuakse foorum kaubandus- ja koostöölepingu artikli 501 lõike 2 ja artikli 506 lõike 4 kohasteks konsultatsioonideks;
 (l)töötatakse välja mehhanism, mille abil saavad pooled vabatahtlikult üks kord igal aastal kanda üle püügivõimalusi, nagu on osutatud kaubandus- ja koostöölepingu artikli 498 lõikes 8;
 (m)kaalutakse kaubandus- ja koostöölepingu artiklite 502 ja 503 kohaldamist ja rakendamist;
 (n)luuakse, jälgitakse, koordineeritakse ja saadetakse laiali kaubandus- ja koostöölepingu artikli 8 punkti f kohaseid töörühmi.
 2.Liit püüab vajaduse korral toetada kalanduse erikomitee tööd, et võtta vastu õigusliku toimega akte või meetmeid seoses järgmisega:
 (a)II lisa punktis 1 osutatud küsimused;
 (b)poolte vahel pärast kaubandus- ja koostöölepingu artikli 498 kohaseid konsultatsioone kokku lepitud registreerimisküsimused;
 (c)kaubandus- ja koostöölepingu artikli 496 lõikes 2 osutatud varasemate rahvusvaheliste kohustuste loetelu muutmine;
 (d)kaubandus- ja koostöölepingu raames toimuva kalavarude säästva majandamise alase koostöö muud aspektid;
 (e)kaubandus- ja koostöölepingu artikli 510 kohase läbivaatamise üksikasjad.
 III LISA
 Kalanduse erikomitee koosolekutel
 võetava liidu seisukoha iga-aastased täpsustused
 Enne õigusliku toimega aktide või meetmete vastuvõtmist kalanduse erikomitees astutakse vajalikud sammud, et liidu nimel väljendatavas seisukohas võetaks arvesse Euroopa Komisjonile edastatud viimaseid teaduslikke ja muid asjakohaseid andmeid vastavalt I ja II lisas sätestatud põhimõtetele ja suunistele.
 Sel eesmärgil ja nimetatud teabele tuginedes edastab komisjon nõukogule või selle ettevalmistavatele organitele piisavalt varakult enne kalanduse erikomitee iga koosolekut kirjaliku dokumendi, milles esitatakse liidu seisukoha kavandatud täpsustused, et neid arutada ja kiita heaks liidu nimel väljendatava seisukoha üksikasjad.
 Parlamendile antakse võimalus kasutada täielikult oma institutsioonilisi õigusi kooskõlas aluslepingutega.
 Kui kalanduse erikomitee koosoleku käigus, sealhulgas kohapeal, ei ole võimalik saavutada kokkulepet, et võtta liidu seisukohas arvesse uusi elemente, edastatakse küsimus lahendamiseks nõukogule või selle ettevalmistavatele organitele.