type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 21.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 92/1
 KONVENTION
 om centraliseret toldbehandling for så vidt angår fordelingen af de nationale opkrævningsomkostninger, der tilbageholdes, når de traditionelle egne indtægter overdrages til EU's budget
 2009/C 92/01
 DE KONTRAHERENDE PARTER, der er medlemsstater i Den Europæiske Union,
 SOM HENVISER TIL Rådets afgørelse nr. 2007/436/EF, Euratom af 7. juni 2007 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (i det følgende benævnt »afgørelsen«),
 SOM TAGER HENSYN TIL Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af ovennævnte afgørelse om egne indtægter (i det følgende benævnt »forordningen«),
 SOM TAGER I BETRAGTNING, at centraliseret toldbehandling og andre forenklinger af toldformaliteterne som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 450/2008 af 23. april 2008 om EF-toldkodeksen (i det følgende benævnt »den moderniserede toldkodeks«) kan medvirke til at skabe gunstige vilkår for handelen,
 SOM TAGER I BETRAGTNING, at enhedsbevillingen som defineret i artikel 1, nr. 13, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 indebærer de samme fordele for perioden, indtil den moderniserede toldkodeks er trådt i kraft,
 SOM TAGER HENSYN TIL Rådets erklæring af 25. juni 2007 om deling af omkostningerne ved afgiftsopkrævning, om moms og om statistikker under den centraliserede toldbehandlingsordning og Rådets og Kommissionens erklæring af 25. juni 2007 om evaluering af den centraliserede toldbehandlingsordnings funktion,
 SOM TAGER HENSYN TIL artikel 17 og 120 i den moderniserede toldkodeks, hvorved det anerkendes, at afgørelser, der træffes af toldmyndighederne, er gyldige i hele Fællesskabet, samt at resultater af verifikation har retskraft i hele Fællesskabet, og
 SOM TAGER FØLGENDE I BETRAGTNING:
 (1)
 Forvaltningen af centraliseret toldbehandling, der kan kombineres med forenklinger af toldformaliteterne, når varer angives til fri omsætning i én medlemsstat, men frembydes for toldmyndighederne i en anden medlemsstat, indebærer administrative udgifter i begge medlemsstaterne. Dette gør det berettiget at foretage en delvis omfordeling af de opkrævningsomkostninger, der tilbageholdes, når de traditionelle egne indtægter overdrages til fællesskabsbudgettet, jf. forordningen.
 (2)
 Denne omfordeling, der foretages af den kontraherende part, på hvis område toldangivelsen indgives, til fordel for den kontraherende part, på hvis område varerne frembydes, svarer til i alt 50 % af de tilbageholdte opkrævningsomkostninger.
 (3)
 En smidig gennemførelse af omfordelingen af opkrævningsomkostningerne kræver, at der indføres særlige procedurer i form af en konvention mellem de kontraherende parter.
 (4)
 Denne konvention anvendes af de kontraherende parter i overensstemmelse med deres respektive nationale love og procedurer.
 ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
 KAPITEL I
 ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
 Artikel 1
 1. I denne konvention fastlægges de procedurer vedrørende omfordeling af opkrævningsomkostningerne i forbindelse med overdragelse af egne indtægter til EU's budget, som de kontraherende parter skal anvende i tilfælde af centraliseret toldbehandling som defineret i artikel 106 i den moderniserede toldkodeks, når varer angives til fri omsætning i én medlemsstat, men frembydes for toldmyndighederne i en anden medlemsstat.
 2. De procedurer, der er omhandlet i stk. 1, finder også anvendelse, når begrebet centraliseret toldbehandling kombineres med forenklinger, som indføres under den moderniserede toldkodeks.
 3. De procedurer, der er omhandlet i stk. 1, finder også anvendelse i relation til enhedsbevillingen som defineret i artikel 1, nr. 13, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 med henblik på overgang til fri omsætning.
 Artikel 2
 I denne konvention forstås ved:
 a)
 »tilladelse«: en tilladelse udstedt af toldmyndighederne, der giver tilladelse til frigivelse af varer til fri omsætning ved det toldsted, der er ansvarligt for det sted, hvor indehaveren af tilladelsen er etableret, uanset ved hvilket toldsted, varerne frembydes
 b)
 »udstedende toldmyndigheder«: de toldmyndigheder i den deltagende medlemsstat, der giver tilladelse til frigivelse af varer til fri omsætning ved det toldsted, der er ansvarligt for det sted, hvor indehaveren af tilladelsen er etableret, uanset ved hvilket toldsted varerne frembydes
 c)
 »toldmyndigheder, der yder bistand«: de toldmyndigheder i den deltagende medlemsstat, der bistår de udstedende toldmyndigheder med at føre tilsyn med proceduren og frigivelsen af varerne
 d)
 »importafgifter«: told, der skal betales ved import af varer
 e)
 »opkrævningsomkostninger«: de beløb, som medlemsstaterne er bemyndiget til at tilbageholde i henhold til artikel 2, stk. 3, i afgørelsen eller en tilsvarende bestemmelse i en anden senere afgørelse, som måtte erstatte den.
 KAPITEL II
 FASTLÆGGELSE OG OMFORDELING AF OPKRÆVNINGSOMKOSTNINGERNE
 Artikel 3
 1. Den medlemsstat, hvor de udstedende toldmyndigheder er hjemmehørende, meddeler den medlemsstat, hvor de toldmyndigheder, der yder bistand, er hjemmehørende, elektronisk eller, hvor denne mulighed ikke foreligger, på anden hensigtsmæssig vis de relevante oplysninger om de opkrævningsomkostninger, der skal omfordeles.
 2. De toldmyndigheder, der yder bistand, meddeler de udstedende toldmyndigheder følgende:
 a)
 navn og adresse på den myndighed, der har kompetence til at modtage de i stk. 1 omhandlede oplysninger
 b)
 oplysninger om den bankkonto, som de opkrævningsomkostninger, der skal omfordeles, skal indbetales til.
 3. De relevante oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, er følgende:
 a)
 identifikation af tilladelsen
 b)
 den dato, hvor de konstaterede egne indtægter krediteres i overensstemmelse med artikel 9 og 10 i forordningen
 c)
 de egne indtægter, der overdrages, under hensyn til mulig tilbagebetaling eller efteropkrævning af importafgifter
 d)
 de opkrævningsomkostninger, der tilbageholdes.
 Artikel 4
 De opkrævningsomkostninger, der skal omfordeles af den medlemsstat, hvor de udstedende toldmyndigheder er hjemmehørende, til den medlemsstat, hvor de toldmyndigheder, der yder bistand, er hjemmehørende, skal svare til halvtreds procent (50 %) af de tilbageholdte opkrævningsomkostninger.
 Artikel 5
 1. Betalingen af det beløb, der er omhandlet i artikel 4, skal finde sted i den måned, hvor de konstaterede egne indtægter krediteres i overensstemmelse med artikel 9 og 10 i forordningen.
 2. Der opkræves morarente af det afgiftsbeløb, der er omhandlet i stk. 1, fra den dag, hvor den fastsatte frist udløber, og indtil den dag, betalingen finder sted.
 Morarenten er den rentesats, som Den Europæiske Centralbank har anvendt i forbindelse med sin seneste væsentlige refinansieringsaktion inden den første kalenderdag i det pågældende halvår (referencesatsen), plus to procentpoint.
 For så vidt angår en medlemsstat, hvor de udstedende toldmyndigheder er hjemmehørende, og som ikke deltager i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union, er referencesatsen den tilsvarende sats fastsat af medlemsstatens centralbank. I dette tilfælde fastsættes referencesatsen på det niveau, der var gældende på første kalenderdag i det pågældende halvår, med virkning for de følgende seks måneder.
 KAPITEL III
 BILÆGGELSE AF TVISTER
 Artikel 6
 Enhver uoverensstemmelse mellem de kontraherende parter i forbindelse med fortolkningen eller anvendelsen af denne konvention løses i videst mulig omfang ved forhandling. Hvis der ikke findes en løsning inden tre måneder, kan de berørte kontraherende parter efter fælles aftale vælge en mægler til at løse uoverensstemmelsen.
 KAPITEL IV
 GENNEMFØRELSE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
 Artikel 7
 1. Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union er depositar for denne konvention.
 2. Den Europæiske Unions medlemsstater kan blive kontraherende parter i denne konvention ved at deponere et ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument hos generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union, når de interne procedurer, der kræves til vedtagelse af denne konvention, er tilendebragt.
 3. Denne konvention træder i kraft 90 dage efter, at den sidste signatarstat har erklæret at have opfyldt alle nødvendige interne procedurer til vedtagelse af konventionen. Indtil da kan enhver medlemsstat, der har opfyldt disse procedurer, imidlertid erklære, at den vil anvende konventionen i sine forbindelser med de medlemsstater, der har afgivet en tilsvarende erklæring, for så vidt angår bestemmelserne i denne konvention.
 4. Alle administrative ordninger mellem medlemsstaterne vedrørende omfordeling af opkrævningsomkostninger i situationer, som falder ind under denne konvention, afløses af bestemmelserne i denne konvention fra den dato, hvor den finder anvendelse mellem de pågældende medlemsstater.
 Artikel 8
 1. Enhver kontraherende part kan foreslå ændringer af denne konvention, navnlig når denne part lider alvorlige budgetmæssige tab som følge af anvendelsen af denne konvention. Eventuelle foreslåede ændringer sendes til den i artikel 7 omhandlede depositar, der meddeler dem til de kontraherende parter.
 2. Ændringer vedtages ved fælles overenskomst mellem de kontraherende parter.
 3. Ændringer, der vedtages i overensstemmelse med stk. 2, træder i kraft i overensstemmelse med artikel 7.
 Artikel 9
 Denne konvention tages op til vurdering af de kontraherende parter senest tre år efter anvendelsesdatoen for den moderniserede toldkodeks og kan om nødvendigt ændres på basis af denne vurdering i henhold til artikel 8.
 Artikel 10
 1. Enhver kontraherende part kan opsige denne konvention ved at underrette generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union derom.
 2. Opsigelsen træder i kraft 90 dage efter den dato, på hvilken generalsekretæren har modtaget notifikationen om opsigelse.
 Til bekræftelse heraf har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne konvention.
 Udfærdiget i Bruxelles, den tiende marts to tusind og ni i ét originaleksemplar på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed, og idet originalen deponeres i Generalsekretariatet for Den Europæiske Unions arkiver.
 Voor de regering van het Koninkrijk België
 Pour le gouvernement du Royaume de Belgique
 Für die Regierung des Königreichs Belgien
 За правителството на Република България
 Za vládu České republiky
 For regeringen for Kongeriget Danmark
 Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland
 Eesti Vabariigi valitsuse nimel
 Thar ceann Rialtas na hÉireann
 For the Government of Ireland
 Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας
 Por el Gobierno del Reino de España
 Pour le gouvernement de la République française
 Per il governo della Repubblica italiana
 Για την Κυβέρνηση της Κυπριακής Δημοκρατίας
 Latvijas Republikas valdības vārdā
 Lietuvos Respublikos Vyriausybės vardu
 Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg
 A Magyar Köztársaság kormánya részéről
 Għall-Gvern ta’ Malta
 Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden
 Für die Regierung der Republik Österreich
 W imieniu Rządu Rzeczypospolitej Polskiej
 Pelo Governo da República Portuguesa
 Pentru Guvernul României
 Za vlado Republike Slovenije
 Za vládu Slovenskej republiky
 Suomen hallituksen puolesta
 På finska regeringens vägnar
 På svenska regeringens vägnar
 For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland


type: legislation

text:
 EIROPAS KOPIENU KOMISIJA
 Briselē, 21.9.2005
 COM(2004)173 galīgā redakcija/4
 2004/0055(COD)
 ADDENDUM 2
 Concerne les versions linguistiques des
 nouveaux Etats membres
 Priekšlikums
 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
 PAR Eiropas maksājuma rīkojuma izveidi
 (iesniegusi Komisija)
 LV LV
 ---pagebreak--- PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1. IEVADS UN PRIEKŠVĒSTURE
 1.1. Ievads
 Stājoties spēkā Amsterdamas Līgumam, Eiropas Savienība izvirzīja sev mērķi pakāpeniski
 izveidot brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, cita starpā pieņemot pasākumus attiecībā uz
 tiesu iestāžu sadarbību civillietās. Saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 65. panta
 c) apakšpunktu šajos pasākumos jāiekļauj pasākumi, kas likvidē šķēršļus labai civilās
 tiesvedības darbībai, vajadzības gadījumā sekmējot dalībvalstīs piemērojamo civilprocesuālo
 normu savstarpēju atbilstību.
 Padomes un Komisijas Vīnes Rīcības plāns, ko Padome pieņēma 1998. gadā1, aicināja
 identificēt, kādi civilprocesa noteikumi ir steidzami jātuvina, lai Eiropas pilsoņiem atvieglotu
 piekļuvi tiesai, un pārbaudīt papildu pasākumu izstrādāšanu, lai uzlabotu civilprocesuālo
 normu saderību.
 Eiropadomes 1999. gada Tamperes sanāksmes secinājumi2 aicināja Padomi un Komisiju
 sagatavot jaunus tiesību aktus par tiem civilprocesa elementiem, kas ir instruments, lai
 uzlabotu tiesu iestāžu sadarbību un uzlabotu tiesu pieejamību. Naudas maksājumu rīkojumi
 tika īpaši iekļauti to jautājumu sarakstā, kam jānodrošina šādas iniciatīvas tieslietu jomā.
 Komisijas un Padomes vienotā programma par pasākumiem, lai īstenotu savstarpējās
 atzīšanas principu lēmumiem civillietās un komerclietās, kuru Padome pieņēma 2000. gada
 30. novembrī3 , kā vienu no Kopienas prioritātēm uzsvēra exequatur atcelšanu neapstrīdētiem
 lēmumiem. Programmā, kas ir izteikti koncentrēta uz to, lai atvieglotu spriedumu atzīšanu un
 izpildi, arī tiek veikta atsauce uz procesuālo tiesību tuvināšanu kā tādu līdztekus pasākumu,
 kas dažās jomās varētu būt priekšnoteikums vēlamajam progresam, pakāpeniski atsakoties no
 jebkādas exequatur procedūras. Dokumentā ir arī uzsvērts, ka dažās jomās, jo īpaši attiecībā
 uz neapstrīdamu prasījumu atgūšanu, exequatur atcelšana varētu notikt tādā veidā, ka tiek
 izveidots īsts Eiropas maksājuma rīkojums, kuru iegūst kādā Kopienas ietvaros noteiktā īpašā,
 vienotā vai saskaņotā procedūrā4. Tomēr ir jāuzsver, ka, lai gan exequatur atcelšana un
 procesuālo tiesību saskaņošana ir apvienotas iepriekš minētajā programmas fragmentā, tie
 tomēr ir divi dažādi jautājumu loki. Pirmā no tām paredz lēmuma pieņemšanu, un tā attiecas
 izpildes panākšanu citā dalībvalstī, savukārt otrā attiecas uz tiesas pieejamību, lai iegūtu
 lēmumu neatkarīgi no tā, vai tas ir izpildāms ārzemēs. Šie jautājumi atšķiras pēc savas
 būtības, un tiem var pievērsties neatkarīgi un nesaistīti, kā liecina Tamperes sanāksmes
 prezidentūras secinājumi, kuros apskatīti abi jautājumi, tos savstarpēji nesaistot.
 Komisija ir nolēmusi sasniegt abus mērķus - no vienas puses, savstarpēju neapstrīdamu
 prasījumu atzīšanu un, no otras puses, īpašas procedūras izveidi lēmumu panākšanai par
 1
 OV C 19, 23.1.1999., 1. lpp., 41. punkta d) apakšpunkts.
 2
 Sanāksmes prezidentūras secinājumu 38. punkts.
 3
 OV C 12, 15.1.2000., 1. lpp.
 4
 Programmas II iedaļas A daļas 2. punkta b) apakšpunkts. Lai gan šajā iedaļā netiek minēta maksājuma
 rīkojuma procedūra (ne arī kāda cita īpaša procedūra), III iedaļas A daļā pēdējā atsauce uz priekšlikumu
 par Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētām prasībām pirmajā īstenošanas posmā liecina par to, ka
 saskaņošana šajās jomās tika paredzēta jo īpaši neapstrīdamu prasījumu atgūšanai.
 LV 2 LV
 ---pagebreak--- neapstrīdamām prasībām – ar diviem dažādiem juridiskiem līdzekļiem. Šīs divēju mērķu
 stratēģijas rezultātā neradīsies risks par jomu pārklāšanos vai pretrunām starp abiem
 projektiem, jo to robežas ir skaidri noteiktas, stingri precizējot to posmus attiecīgi pirms
 izpildāma lēmuma pieņemšanas (maksājuma rīkojuma procedūras izveidošana) un pēc tās
 (atzīšana un izpilde). Gluži otrādi – šādai pieejai ir vairākas nozīmīgas priekšrocības attiecībā
 pret tādu juridisko iniciatīvu, kas apvieno abus aspektus. Piemēram, tā pieļauj plašāku jomu,
 lai piemērotu exequatur atcelšanu, attiecinot to ne vien uz lēmumiem, kas pieņemti kādā
 konkrētā procesā, bet arī uz visiem izsniegtajiem nolēmumiem, par kuriem ir pierādāms, ka
 nepastāv nekādi strīdi par parāda dabu un apjomu.
 Komisija 2002. gada aprīlī iesniedza priekšlikumu Padomes Regulai, ar ko izveido Eiropas
 izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem5 , kurā paredz likvidēt starpposma pasākumus
 visiem izpildāmajiem dokumentiem par neapstrīdamām prasībām, saistot to obligāti ar
 nosacījumu par vairāku minimālo procedūras standartu ievērošanu attiecībā uz dokumentu
 piegādi. Iesniegtais priekšlikums ir iepriekš izklāstītās stratēģijas otrais posms.
 1.2. Zaļā grāmata par Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru un par pasākumiem
 prāvu vienkāršošanai un paātrināšanai maza apmēra prasībām
 Pirms šā priekšlikuma pieņemšanas notika gan dalībvalstu, gan visu pilsoniskās sabiedrības
 ieinteresēto personu grupu plaša mēroga konsultācijas. Zaļajā grāmatā par Eiropas maksājuma
 rīkojuma procedūru un par pasākumiem nelielu prasību prāvu vienkāršošanai un
 paātrināšanai, ko Komisija iesniedza 2002. gada 20. decembrī6 , tika sniegts pārskats pār
 pastāvošajiem modeļiem, kādi ir maksājumu rīkojuma procedūrām saskaņā ar dalībvalstu
 tiesību aktiem. Tajā, balstoties uz salīdzinošiem pētījumiem par to, kā dalībvalstis rīkojas ar
 attiecīgajiem procedūras jautājumiem, tika formulēti daudzi jautājumi, kas skar Eiropas
 dokumenta vēlamo jomu un īpašības. Pašus svarīgākos pamatjautājumus, kas tika izvirzīti
 Zaļajā grāmatā, varētu apkopot šādi.
 – Vai Eiropas dokumentam par maksājuma rīkojuma procedūru ir jābūt piemērojamam
 vienīgi pārrobežu gadījumos vai arī tīri iekšzemes prāvām?
 – Kāda veida prasību gadījumā jābūt pieejamam Eiropas maksājuma rīkojumam? Vai
 piemērošanas jomai ir jāaprobežojas vienīgi ar sodanaudas prasījumiem, un
 apstiprinošas atbildes gadījumā, vai ir jāizslēdz jebkādas tālākas sodanaudas
 prasījumu apakškategorijas?
 – Vai ir nepieciešami īpaši noteikumi attiecībā uz starptautisku jurisdikciju vai pat uz
 jurisdikcijas attiecināšanu dalībvalstu ietvaros?
 – Vai Eiropas maksājuma rīkojuma procedūrā ir jāpieprasa iesniegt dokumentālus
 pierādījumus, ko pievieno prasībai lietā un kā rezultātā tiesa kopsummā izskata so
 prasību, vai arī izpildāma lēmuma pieņemšanai pietiek ar vienkāršu prasības aprakstu
 un to, lai nepastāvētu iebildumi?
 – Vai atbildētājam jābūt iespējai apstrīdēt prasību un nodrošināt pāreju uz parastu
 procesu vienu vai divas reizes?
 5
 KOM (2002) 159 galīgais, OV C 2003 E, 27.8.2002., 86. lpp.
 6
 KOM(2002) 746 galīgais.
 LV 3 LV
 ---pagebreak--- Komisija saņēma apmēram 60 atbildes no dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, kas
 pārstāv darījumu, patērētāju un profesionālu juristu aprindas. Šajās atbildēs attiecībā uz Zaļo
 grāmatu, kuras turpināja apspriest atklātā uzklausīšanā, ko Komisija rīkoja 2003. gada
 26. jūnijā, atklājās, ka Eiropas maksājuma rīkojuma procedūras izveide ir jau vienprātīgi
 izlemts solis ceļā uz brīvības, drošības un tiesiskuma telpu.
 Eiropas Parlaments savā rezolūcijā par Zaļo grāmatu7 silti apsveica Komisijas iniciatīvu. Tas
 atgādināja Eiropadomes Tamperes sanāksmes paredzēto politisko mērķi noteikt kopīgus
 Eiropas noteikumus par neapstrīdamu parādu ātru un efektīvu atgūšanu un uzsvēra to, cik
 neizmērojami liela ir šā projekta nozīme visiem uzņēmējiem, kuri ir ieinteresēti iekšējā tirgus
 pareizā darbībā. Parlamenta atzinums lielā mērā sakrīt ar šo ierosinājumu, piemēram, attiecībā
 uz to, ka par piemērotu instrumentu izvēlas regulu, un uz faktu, ka Eiropas maksājuma
 rīkojuma procedūrai ir jābūt alternatīvai attiecībā pret tām procedūrām, kas pastāv saskaņā ar
 dalībvalstu tiesību aktiem.
 Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja savā atzinumā par Zaļo grāmatu8 atbalstīja
 Komisijas ierosmi uzsākt pārrunas šajā jautājumā. Tā uzskatīja ātras, efektīvas un taisnīgas
 maksājuma rīkojuma procedūras ieviešanu par galveno pamattiesību elementu, lai piekļūtu
 tiesai, un aicināja Komisiju iesniegt tiesību akta projektu, lai izveidotu standarta Eiropas
 procedūru.
 Atsauksmes par reakciju uz sīki izklāstītajiem jautājumiem Zaļajā grāmatā un veidu, kādā tās
 tika ņemtas vērā, sagatavojot šo priekšlikumu, tiks sniegtas šā paskaidrojuma raksta
 turpmākajās daļās, jo īpaši piezīmēs par konkrētajiem pantiem.
 2. MĒRĶI UN DARBĪBAS JOMA
 2.1. Vispārējais mērķis
 2.1.1. Nozīme, kāda ir efektīvam mehānismam, lai atgūtu neapstrīdamas prasības
 Prakse ir apstiprinājusi, ka dalībvalstīs ievērojamai tiesas procesu daļai autoritatīva objektīva
 lēmuma iegūšana par galīgiem jautājumiem vai tiesību normām nav galvenais uzdevums. Tas
 pamazām no izņēmuma pārvēršas par ikdienas likumsakarību, ka, lai gan ir pierādāma
 jebkāda strīda neesība, kreditoram ir jāvēršas tiesā pēc izpildāma dokumenta, kas viņam ļauj
 iekasēt prasījumu piespiedu izpildē, jo parādnieks vienkārši nevēlas vai nespēj to izpildīt.
 Komisija 2000. gadā uzsāka pētījumu par īpašām procedūrām, kādas ir dalībvalstīs maza
 apjoma prasījumiem. Anketā, kuru šajā sakarībā izplatīja dalībvalstīm, bija arī jautājumi par
 prasījumiem, kas netiek apstrīdēti. Dalībvalstu atbildēs atklājās, ka tur, kur ir pieejami pilnīgi
 statistikas dati, neapstrīdamo prasību procentuālais daudzums ir diapazonā no apmēram 50 %
 un vairāk līdz 80 % visu gadījumu, ar kuriem nodarbojas parastās zemākās pakāpes civilās
 tiesvedības tiesas9.
 7
 Vēl nav publicēts.
 8
 EESK 742/2003, pieņemts 2003. gada 18. jūnijā.
 9
 Evelyne Serverin (Directeur de recherche au CNRS IDHE-ENS CACHAN), Des Procedures de
 traitement judiciares des demandes de faible importance ou non contestées dans les droits des Etats-
 Membres de l’Union Européenne, Cachan 2001, 30. lpp.
 LV 4 LV
 ---pagebreak--- Uzņēmējiem Eiropas Savienībā ir sevišķi svarīgi, lai tiktu ātri atgūti tādi nesegtie parādi, kuru
 tiesiskais pamatojums netiek apšaubīts, un tas ir īpaši nozīmīgi pareizai iekšējā tirgus
 darbībai. Tiesību sistēma, kas negarantē kreditoriem piekļuvi ātrai neapstrīdamo prasījumu
 nokārtošanai, var atvēlēt debitoriem, kam ir neatmaksāti parādi, zināmu nesodāmības pakāpi
 un tādējādi pamudināt uz maksājumu kavēšanu, lai gūtu no tā labumu10. Kavēti maksājumi ir
 viens no galvenajiem maksātnespējas iemesliem, kas apdraud uzņēmumu – jo īpaši mazo un
 vidējo uzņēmumu – dzīvotspēju, un tas izraisa daudzu darbavietu zudumu. Nepieciešamība
 iesaistīties ilgstošā, sarežgītā un dārgā tiesas procesā pat neapstrīdamu parādu atgūšanai
 neizbēgami pasliktina šo kaitīgo ietekmi uz tautsaimniecību.
 Šī situācija liek meklēt dalībvalstu tiesību sistēmām daudzpusīgu risinājumu. Ir kļuvis svarīgi
 pēc iespējas agrākā procesa stadijā nodalīt lietas, kas ir lietas pēc būtības, un tādas, kurās
 nepastāv reāls tiesiskais strīds. Lai gan šāda diferencēšana ir vajadzīga, arī tas vēl nav
 pietiekošs nosacījums, lai tiesām iedalītie līdzekļi tiktu izmantoti efektīvi. Tā ļauj tiesām
 koncentrēt uzmanību uz prāvām strīdīgos jautājumos un iztiesāt tās saprātīgā termiņā. Tomēr
 šo vēlamo rezultātu var sasniegt tikai tad, ja ir pieejama ātra un efektīva procedūra
 neapstrīdētiem prasījumiem un tā atslogo tiesu iestādes, kas ir obligāti jādara, lai novērstu
 ievērojamus neizpildītos apjomus. Tādējādi, ja to lietu skaits, kas nav pēc būtības, kā teikts
 šeit iepriekš, būtu neliels, tad noteicošais faktors visas tiesiskās sistēmas rezultātiem kopumā
 ir tādu procesuālo tiesību pastāvēšana, kas nodrošina to efektīvu izskatīšanu.
 2.1.2. Maksājuma rīkojuma procedūras noteikšana
 Visas dalībvalstis, raugoties no savas valstistās perspektīvas un rīkojoties savu procesuālo
 sistēmu un tradīciju ietvaros, cenšas novērst to, ka neapstrīdamu prasību atgūšana masveidā
 notiek caur to tiesām. Nav jābrīnās, ka rastie risinājumi daudzējādā ziņā savstarpēji atšķiras
 gan no tehniskā viedokļa, gan pēc rezultativitātes pakāpes. Dažās dalībvalstīs galvenie
 procesuālie instrumenti, lai nokārtotu neapstrīdamas prasības, ir aizmuguriski taisīti
 spriedumi, īpašas summāras procedūras parastā civilprocesa struktūrā vai pat pagaidu
 pasākumi, kas ir šķietami galīgi, jo praksē tiem reti seko galvenie procesi.
 Tomēr vairumā dalībvalstu īpaša maksājuma rīkojuma procedūra ir apliecinājusi sevi par jo
 īpaši vērtīgu instrumentu, lai nodrošinātu ātru un izmaksu ziņā efektīvu tādu prasījumu
 atgūšanu, kas nav juridisku strīdu objekts. Šobrīd pašlaik vienpadsmit dalībvalstīm (Austrija,
 Beļģija, Somija, Francija, Vācija, Grieķija, Itālija, Luksmeburga, Portugāle, Spānija un
 Zviedrija) šāda procedūra ir neatņemama sastāvdaļa to civillietu procesuālo tiesību sistēmā,
 un pazīstamākie piemēri tam ir Francijas injunction de payer un Vācijas Mahnverfahren.
 Būtībā pēdējos gados bijām liecinieki tam, kā maksājuma rīkojumi tika ieviesti divās
 dalībvalstīs (Spānija un Portugāle), kuras pirms tam nevarēja saviem kreditoriem piedāvāt
 šāda veida izpildāmu spriedumu. Šāda notikumu virzība apliecina to, ka visā Eiropas
 Savienībā pieaug atzinība par šāda veida procedūru.
 Dalībvalstīs pieejamās maksājuma rīkojuma procedūras ievērojami variējas attiecībā uz
 tādiem izšķirošiem aspektiem kā piemērošanas joma, piekritība izdot rīkojumu vai prasības
 pēc formas un satura, lai iegūtu labvēlīgu lēmumu. Neraugoties uz šīm atšķirībām starp
 10
 Komisija, pamatojoties uz pētījumu rezultātiem, ko pēc Komisijas pieprasījuma veica 1994. gadā
 (‘European Late Payment Survey’ – Intrum Justitia), savā paziņojumā Padomei un Eiropas
 Parlamentam „Par efektivitātes uzlabošanu spriedumu saņemšanā un izpildē Eiropas Savienībā”
 novērtēja, ka visā Eiropas Savienībā apzināti kavētu maksājumu procents ir apmēram 35 %, OV C 33,
 31.1.1998., 3. lpp., 38. punkts.
 LV 5 LV
 ---pagebreak--- pastāvošajiem tiesību sistēmu modeļiem, tiem visiem ir šādas kopīgas raksturīgās iezīmes, kas
 var kalpot par elementu, lai noteiktu maksājuma rīkojuma procedūru.
 Pēc prasītāja pieteikuma tiesa vai cita kompetentā institūcija pieņem lēmumu par prasību
 jautājumā ex parte, t.i., tā, ka atbildētājam iepriekš nav nekādas iespējas piedalīties. Šo
 lēmumu nogādā atbildētājam kopā ar norādījumu pakļauties rīkojumam vai apstrīdēt prasību
 noteiktā termiņā. Ja atbildētājs nerīkojas nevienā no šiem abiem veidiem, maksājuma
 rīkojums kļūst izpildāms piespiedu kārtā. Vienīgi tad, ja viņš iesniedz iebildumu, lietu pārvērš
 parastā procesā. Tādējādi, pretēji parastajiem procedūras noteikumiem, iztiesāšanas procesa
 uzsākšanas slogs gulstas uz maksājuma rīkojuma adresāta pleciem. Šī atbildības pārnese, kuru
 franciski sauc „inversion du contentieux”, apvienojumā ar atbildētāja tiesību aizsardzību, kas
 izpaužas ka iespēja novērst izpildāma dokumenta rašanos, veido maksājuma rīkojuma
 procedūras galveno elementu.
 2.2. Darbības joma
 2.2.1. Nepieciešamība rīkoties Kopienas mērogā
 Tas šķiet acīmredzami, ka tādu parastu civilprocesu ilgums un izmaksas, kas nav piemēroti
 prasībām, kur nepastāv tiesisks strīds, pat vēl nesamērīgāk pieaug lietās, kas satur pārrobežu
 elementus. Citu dalībvalstu tiesību sistēmu nepārzināšana un no tā izrietošā vajadzība
 konsultēties ar juristu, laikietilpīgā tiesas dokumentu nogāde pusēm citā dalībvalstī, nekā tā,
 kurā notiek process, un ar tulkošanu saistītās izmaksas ir tikai paši pamanāmākie faktori, kas
 sarežģī kreditoru dzīvi pārrobežu prasību gadījumā. Šīs problēmas neatņemami piemīt katrā
 pārrobežu tiesvedībā neatkarīgi no tā, vai prasībai ir apstrīdams raksturs. Tomēr kontrasts
 starp ātru atgūšanas procedūru, kas pieejama vienīgi iekšējām tiesas prāvām, un aizkavēšanos
 un izmaksām, kuras rodas, ja pušu uzturēšanās vieta ir dažādās dalībvalstīs, sasniedz
 nepieļaujamu apmēru, ja attiecīgo prasību atbildētājs pat nav apstrīdējis. Šī situācija sniedz
 priekšrocības debitoriem, kam ir nesamaksāti parādi, pārrobežu attiecībās un var atturēt
 uzņēmējus no darbības jomas paplašināšanas ārpus to dalībvalsts, tādējādi ierobežojot
 tirdznieciskos darījumus dalībvalstu starpā. Pat efektīvas nacionālās procedūras esība
 neapstrīdamu parādu atgūšanai katrā dalībvalstī – tāls mērķis, raugoties no pašreizējās
 situācijas, kad pat tajās dalībvalstīs, kuras pazīst maksājuma rīkojuma procedūru, tā bieži ir
 nepieejama vai praktiski neizpildāma, ja atbildētāja dzīvesvieta atrodas ārzemēs – nebūtu
 pilnīgi noteikti izšķirošs uzlabojums, jo dziļas atšķirības starp šādām procedūrām un to
 nepārzināšana ir būtisks šķērslis, lai tajās nokārtotu pārrobežu lietas. Vienots Eiropas
 maksājuma rīkojums tikai pēc ilgāka laika varēs nodrošināt vieglāku piekļuvi efektīvai tiesu
 varai.
 2.2.2. Priekšlikuma joma
 Šeit izklāstīto iemeslu dēļ vajadzība pēc vienotas Eiropas procedūras, kādā atgūst
 neapstrīdamus prasījumus, ir visredzamākā attiecībā uz pārrobežu prāvām. Tomēr Komisija to
 uzskatītu ne vien par nepiemērotu, bet pat par neproduktīvu - aprobežot šīs procedūras
 piemērošanas jomu vienīgi ar pārrobežu lietām.
 Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līguma 65. pantā Kopienai tiek piešķirta
 likumdevējvara attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību pārrobežu civillietās, ciktāl tas vajadzīgs
 iekšējā tirgus pienācīgas darbības nodrošināšanai. Kaut arī pārrobežu pazīmju pastāvēšana ir
 priekšnosacījums tam, lai lieta būtu piekritīga Kopienas kompetencei, tas nenozīmē to, ka
 noteikumi, kurus var pieņemt uz šā pamata, var attiekties vienīgi uz pārrobežu prāvām, t.i., uz
 LV 6 LV
 ---pagebreak--- gadījumiem, kam piemīt konkrētas pārrobežu pazīmes. Tā būtu pārāk šaura šā noteikuma
 interpretēšana, kādu neparedz tā teksts. Apzināta atvērtāku jēdzienu izmantošana lietām ar
 pārrobežu elementiem 65. panta īpašajā kontekstā pieļauj zināmu elastīgumu, pieņemot tādus
 tiesību aktus, kas reglamentē ne tikai pārrobežu iztiesāšanu, jo īpaši, ja kopējam
 instrumentam, kas aptver gan pārrobežu, gan vietējos gadījumus, piemīt būtiska loma iekšējā
 tirgus darbībā. Pēdējā še minētā prasība ir izpildīta, ievērojot to, cik iekšējam tirgum
 ekonomiski nozīmīga ir efektīva procedūra, lai atgūtu neapstrīdamus parādus, un milzīgo
 atšķirību izlīdzināšana starp nacionālajām sistēmām , kā izklāstīts šeit iepriekš (2.1.1.) un
 tālāk šajā sadaļā. Šādos apstākļos paredzētos tiesību aktus pietiekoši raksturo pārrobežu
 elements, un 65. pants pieļauj šādus tiesību aktus, kas ir paredzēti nevis tikai pārrobežu tiesas
 prāvām in concreto, bet gan ir brīvi lietojami arī tīri iekšējās situācijās; šajā kontekstā ir arī
 jāņem vērā, ka instrumentu piemēros fakultatīvi. Eiropas maksājuma rīkojuma procedūras
 fakultatīvā daba un tā nozīme dalībvalstīm sīkāk izklāstīta šeit tālāk (2.2.3.).
 Turklāt atšķirt „pārrobežu” scenārijus no „iekšējiem” scenārijiem ir daudz grūtāk, nekā tas
 varētu šķist no pirmā acu uzmetiena, un tas neizbēgami saturētu subjektīvisma elementu.
 Piemēram, ja divas Francijā dzīvojošas personas cieš Vācijā satiksmes negadījumā un
 Francijā piedalās tiesvedībā attiecībā uz bojājumiem - vai tā ir tīri iekšēja situācija, jo abas
 puses un tiesa atrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī, vai arī tas pārsniedz attiecīgās valsts
 jomu sakarā ar saistību ar citu dalībvalsti, kuras jurisdikcijā tiesa varētu uzklausīt lietu, ja
 prasītājs vēlētos ierosināt lietu tur ? Ja izvēlētos pirmo alternatīvu, tad tas izvērstos par lietas
 pārrobežu dabas noliegšanu vienīgi pēc prasītāja subjektīvas izvēles; atkarībā no šā lēmuma,
 kurā tiesā vērsties, vienu un to pašu situāciju var uzskatīt vai nu par tādu, kam piemīt
 starptautisks aspekts, vai par tīri iekšēju lietu, neraugoties uz to, ka pastāv aspekti, kas to
 saista ar divām dalībvalstīm. Savukārt katrs gadījums, kas satur faktorus, kuri saista ar vairāk
 nekā vienu dalībvalsti, būtu uzskatāms par lietu ar pārrobežu elementiem. Tomēr visupirms
 jau nenovēršami būtu sarežģīti noteikt, kas uzskatāms par pietiekoši savienojošu faktoru. Vai
 kādas dalībvalsts, kura nav tā valsts, kurā notiek tiesa, materiālo tiesību piemērojamība būtu
 uzskatāma par pietiekamu šādas saiknes nodibināšanai? Turklāt Eiropas maksājuma rīkojums
 ar savu izteikto mērķi paātrināt un vienkāršot neapstrīdamu prasījumu atgūšanu nešķiet
 piemērotākā procedūra tādu komplicētu jautājumu izskatīšanai kā iepriekš izlemjami
 jautājumi attiecībā uz kāda pieteikuma piemērotību.
 Šīs neskaidrības kopā ar iespēju, ka ikvienam spriedumam var būt pārrobežu daba, ja tas ir
 jāpiemēro kādā citā dalībvalstī, liek pārdomāt tos kritērijus, ar kuru palīdzību atšķiramas
 „iekšējas” lietas no „pārrobežu” lietām.
 Turklāt specifiskajā kontekstā, ko veido neapstrīdamu prasījumu atgūšanas procedūra,
 ierobežošana līdz pārrobežu situācijām radītu nevēlamas politiskas un ekonomiskas sekas.
 Pirmkārt, uzņēmēju piekļuve mehānismiem, kuros rezultātu līmeņi ievērojami atšķiras, izraisa
 konkurences izkropļošanu iekšējā tirgū, neraugoties uz to, vai dalībnieki atrodas dažādās
 dalībvalstīs vai vienā un tajā pašā dalībvalstī. Līdzīgi, pateicoties šādas procedūras
 pieejamībai, uzņēmums, kura lielākā daļa klientu atrodas ārzemēs, varētu gūt ievērojamas
 priekšrocības pār konkurentu, kas atrodas tajā pat dalībvalstī un kura darījumi galvenokārt
 notiek iekšzemē. Turklāt dalībvalstīs, kas pašlaik nenodrošina īpaši efektīvu metodi
 neapstrīdamu parādu atgūšanai, gan kreditoriem, gan debitoriem būs politiski sarežģīti
 paskaidrot, kādēļ uz tām tām pārobežu situāciju gadījumā attiecas vai ir pieejams efektīvāks
 mehānisms nekā iekšzemes situāciju gadījumā. Lielākā daļa komentāru par Zaļo grāmatu, ko
 iesnieguši uzņēmēji vai iestādes kas tos pārstāv, kā arī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu
 komitejas atzinums apstiprina, ka nepieciešama gan pārobežu, gan vietējām situācijām
 vispārēji piemērojama Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra.
 LV 7 LV
 ---pagebreak--- 2.2.3. Subsidiaritāte un proporcionalitāte
 Ir pilnīgi skaidrs, ka šā priekšlikuma mērķi izveidot vienotu Eiropas procedūru ātrai izpildāma
 lēmuma panākšanai attiecībā uz prasījumu, kuras pamatojums nav apstrīdēts – dalībvalstis
 pašas nespēj sekmīgi īstenot, jo tās nevar garantēt piemērojamo normu līdzvērtību visā
 Kopienā. Tādēļ šo mērķi var īstenot tikai Kopienas līmenī.
 Šis priekšlikums pilnībā atbilst proporcionalitātes principam, kurā ir stingri noteikts
 nepieciešamais šā mērķa sasniegšanai. Šajā sakarā ir īpaši būtiski uzsvērt izvēlētā juridiskā
 instrumenta (regulas) kombinācijas ar Eiropas maksājuma rīkojuma procedūras fakultatīvo
 raksturu iedarbību salīdzinājumā ar dalībvalstu valstu procesuālajām tiesībām. Šeit piedāvātā
 regula tikai uzliek dalībvalstīm pienākumu padarīt pieejamu Eiropas atgūšanas mehānismu kā
 papildu instrumentu, vienlaicīgi nodrošinot procedūras vienādību un tiešu piemērojamību.
 Dalībvalstīm nav jāatsakās no to esošajiem tiesību aktiem par maksājuma rīkojumiem vai
 jebkurām citām procedūrām neapstrīdamu parādu atgūšanai, ne arī jāpielāgo tie Kopienas
 tiesībām. Tādējādi šis regulas priekšlikums, kas arī turpmāk pieļauj dalībvalstu vietējo
 noteikumu izmantošanu vienlaicīgi ar Eiropas maksājuma rīkojuma noteikumiem, daudz
 mazāk skar to procesuālās sistēmas kā direktīva, kas prasītu attiecīgo valstu tiesību aktu
 piemērošanu saskaņā ar šajā instrumentā noteiktajām prasībām. Būtībā šī likumdošanas
 tehnika nodrošina neapstrīdamu prasījumu atgūšanas minimālo efektivitātes līmeni, pieļaujot
 labākas vietējās sistēmas izmantošanu, ja kāda no dalībvalstīm tādu ir izveidojusi. Visbeidzot,
 kreditori varēs izvēlēties kuru no procedūrām tie uzskata par labāku vai ērtāku, pie kam
 pēdējais kritērijs ir jo īpaši nozīmīgs tiem kas darbojas vairākās dalībvalstīs un, pateicoties
 vienotam Eiropas maksājuma rīkojumam, tiem nav nepieciešams iepazīties ar procesuālajām
 tiesībām katrā no šīm valstīm. Visbeidzot, ir jāpatur prātā, ka pēc definīcijas maksājuma
 rīkojuma procedūra ir īpaši piemērota subsidiaritātes un proporcionalitātes principu
 ievērošanai, jo šāda veida procedūra nav cieši savstarpēji saistīta ar citiem, civilprocesu
 regulējošiem noteikumiem, bet drīzāk ir atsevišķa nodaļa. Vienīgi, ja maksājuma rīkojuma
 procedūra beidzas ar prasītāja iebildumiem, var pāriet uz parastu civilprocesu . Tādēļ Eiropas
 maksājuma rīkojuma ieviešana nerada nepieciešamību vēl vairāk tuvināt attiecīgo valstu
 procesuālās tiesības un tādējādi nodrošina iejaukšanās ierobežošanu attiecīgo valstu tiesību
 aktos līdz absolūtam minimumam.
 3. PIEZĪMES PAR ATSEVIŠĶIEM PANTIEM
 1. pants – Darbības joma
 Vispārējās piemērošanas jomas, kas norādītas 1. punktā attiecas tikai uz civillietām un
 komerclietām un sakrīt ar 2000. gada 22. decembra Padomes Regulu (EK) Nr. 44/2001 par
 jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās.
 Ar 2. punktu tiek izslēgti daži, ar civillietām un komerclietām saistīti, prasību veidi. Īpašuma
 tiesības, kas izriet no laulības un līdzīgām attiecībām (piem., reģistrētas partnerības) netiek
 iekļautas, jo bieži vien tiesa, saistībā ar ģimenes tiesībām, ir spiesta pārbaudīt faktus pēc savas
 iniciatīvas un tādējādi nevar samierināties ar iztrūkstošajiem atbildētāja iebildumiem un
 prasītāja apgalvojumiem. Saskaņā ar Regulu Nr. 44/2001 jautājumi saistībā ar maksātnespēju
 un sociālo nodrošināšanu neietilpt piemērošanas jomā. Izņemot šos jautājumus, Komisija
 uzskata, ka nav iemesla neiekļaut piemērošanas jomā pārējās prasības. Jau pati specializēto
 tiesu vai tribunālu jurisdikcija (piem., darba strīdu tribunāla, prasībām, kas saistītas ar
 nodarbinātību), nevis parasto civilo tiesvedību, nesatur pārliecinošus motīvus maksājuma
 LV 8 LV
 ---pagebreak--- rīkojuma procedūras nepieļaušanai. Piespiedu iemesli, kas varētu būt par cēloni procedūras
 piemērošanas papildu ierobežojumiem prasības rakstura vai juridiskā pamata dēļ, nav
 konstatēti. Gluži pretēji, jebkuri šāda veida ierobežojumi neizbēgami radīs sarežģītas
 problēmas saistībā ar robežu noteikšanu likumīgu un nelikumīgu prasībām. Visbeidzot,
 saskaņā ar lielāko komentāru daļu par Zaļo grāmatu, šis priekšlikums nenosaka augšējo
 robežu, līdz kurai, saistībā ar maksājuma rīkojuma procedūru, var pieteikt prasības, jo starp
 attiecīgās prasības materiālo vērtību un prasības apstrīdamo vai neapstrīdamo raksturu
 nepastāv nekāda saistība, kas radītu nepieciešamību noteikt procedūras pieejamības
 ierobežojumus par līdzekļu atgūšanu zem kādas konkrētas robežas. Pat ja tiek apgalvots, ka,
 pieaugot prasījuma vērtībai, paaugstinās varbūtība, ka palielinās strīdīgu procesu skaits, tas
 tomēr nav iemesls augšējās robežas noteikšanai, jo kreditoram ir jāizlemj, vai pastāv iespēja
 celt iebildumus, un vai tādēļ ir vērts izmantot maksājuma rīkojuma procedūru, vai arī ir
 jārēķinās ar prasījumu; ja tā tas nav, viņš nekavējoties ierosinās parastu procesu.
 Atšķirības starp šā priekšlikuma un Regulas Nr. 44/2001 piemērošanas jomas izņēmumu
 sarakstiem ir izskaidrojamas ar to, ka tie pārvalda dažādas nozares, kam nepieciešamas pilnīgi
 atšķirīgas pieejas un atšķirīgs skatījums. Šis pagaidu projekts ir koncentrēts uz procedūras
 noteikumiem un prasībām saistībā ar izpildāma lēmuma panākšanu un neapskata Regulā
 Nr. 44/2001 izklāstītos jautājumus. Tajā nav plašāk apskatīta maksājuma rīkojuma procedūras
 starptautiskā tiesvedība, jo prasītāja un atbildētāja intereses Regulā Nr. 44/2001 ir taisnīgi
 līdzsvarotas, tā kā nepastāv nekāda vajadzība atkāpties no šiem noteikumiem un ieviest īpašu
 tiesvedības režīmu Eiropas maksājuma rīkojumam. Jautājumi par atzīšanu un izpildi kādā
 citā dalībvalstī, izņemot to, kuras tiesa ir izdevusi maksājuma rīkojumu, tiks risināti vienīgi
 saskaņā ar Regulu Nr. 44/2001, kā arī saskaņā ar topošās regulas par Eiropas izpildes
 rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem spēkā stāšanos. Tādēļ ir pašsaprotami, ka apsvērumi,
 kuru rezultātā dažu veidu prasības vai procedūras, no kurām dažas pat attāli nav bijušas
 saistītas ar prasījumiem skaidrā naudā, ir izņemtas no Regulas Nr. 44/2001 darbības jomas, šā
 priekšlikuma kontekstā ir mazsvarīgi vai pat aplami.
 2. pants - Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra
 1. punkts ierobežo Eiropas maksājuma rīkojuma procedūras piemērojamību līdz likvidētu un
 maksājamu finansiālo prasījumu piedziņai. Tādējādi tā nav izmantojama prasījumiem skaidrā
 naudā, kurus nevar izteikt ar konkrētas summas starpniecību (piemēram, nemateriālu
 zaudējumu gadījumos) un prasījumiem, kas uzliek pienākumu rīkoties vai atturēties no rīcības
 kādā konkrētā gadījumā, piemēram, īpašuma nodošanas, restitūcijas vai izlikšanas gadījumā.
 Teorētiski neapstrīdētu prasījumu identificēšanas pamatprincipu varētu izmantot arī citiem
 prasību veidiem ne tikai prasījumiem skaidrā naudā, un patiešām dažās dalībvalstīs attiecībā
 uz nefinansiāliem prasījumiem tas jau ir noticis. Kā to apstiprina atgriezeniskā saite attiecībā
 uz Zaļo grāmatu, tomēr pastāv vienotība, ka šīs citas prasības, kas sastāda tikai nelielu
 procentu no visām šīs procedūras ietvaros apskatītajām prasībām, jebkurā gadījumā ir daudz
 mazāk piemērotas standartizētai apstrādei. Piemēram, vien nepieciešamība noformulēt
 prasību tā, lai būtu ievērotas izpildāmā dokumenta precizitātes prasības, vismaz
 nespeciālistam juridiskajos jautājumos bieži vien radīs nepārvaramus šķēršļus, kas savukārt
 izraisītu lielas iesniegumu daļas noraidījumu vai tiesām radītu neproporcionāli lielu darba
 apjomu.
 2. punktā ir uzsvērta Eiropas maksājuma rīkojuma fakultatīvais raksturs. Kreditors pēc saviem
 ieskatiem var izlemt vai tas vēlas uzturēt prasību saskaņā ar šī priekšlikuma darbības jomu,
 LV 9 LV
 ---pagebreak--- piemērojot Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru, vai saīsināto vai parasto procedūru, kas ir
 piejama saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā notiek tiesa. .
 3. pants - Pieteikums Eiropas maksājuma rīkojumam
 Šajā pantā ir norādīti dati, kas jāiekļauj Eiropas maksājuma rīkojuma pieteikumā attiecībā uz
 procesa pušu identifikāciju, prasības aprakstu un tās pamatojumu. Šajā pantā norādītās
 prasības lielākoties ir pašsaprotamas.
 Jāuzsver, ka šis priekšlikums neparedz dokumentāla pierādījuma uzrādīšanu kā
 priekšnosacījumu Eiropas maksājuma rīkojumam. Izvērtējot atbildes par Zaļo grāmatu, par
 divu esošo maksājuma rīkojuma procedūru modeļu būtiskākajām atšķirībām (Zaļajā grāmatā
 sauktas par “pierādījumu“ un “bezpierādījumu” modeļiem), Komisija secināja, ka šāds
 nosacījums ievērojami palielinātu risku vienoti piemērot regulu attiecībā uz dokumentu
 veidiem, kas uzzsaktāmi par apmierinošu prasījuma pierādījumu. Bez tam daudz svarīgāk ir
 ņemt vērā, ka vienīgais iesniegumam pievienotā rakstiskā pierādījuma mērķis ir kalpot par
 pamatu prasības pamatojuma kopsavilkumam, kā to nosaka tās dalībvalsts tiesību akti, kas
 seko “pierādījuma” modelim. Šis priekšlikums neparedz prasījuma pamatojuma
 sistemātiskāku un visaptverošu pārbaudi vai izvērtēšanu kopumā.
 Drīzāk gan Komisija ir centusies rast risinājumu, kas apvienotu “bezpierādījumu” maksājuma
 rīkojuma priekšrocības attiecībā uz procedūras vienkāršību un efektivitāti, ievērojot prasītāja
 tiesību atbilstošu aizsardzību. Pēdējam mērķim ir paredzēta 2. punkta e) apakšpunktā
 iesniedzējam ietvertā prasība nevis faktiski iesniegt, bet vismaz aprakstīt kādu pierādījumu,
 uz ko tas varētu balstīties parastā procesā, ja prasība ir apstrīdama. Šis priekšnosacījums, kas
 ļauj iesniedzējam izmantot ne tikai dokumentus, bet arī atsaukties uz visiem atļautajiem
 pierādījumiem, neuzliekot tam par pienākumu iesniegt visaptverošu pierādījumu sarakstu,
 rada formālu nosacījumu Eiropas maksājuma rīkojuma izsniegšanai, ko ir viegli pārbaudīt.
 Saskaņā ar 2. punkta e) apakšpunktu, prasītājam tiesai ir jāiesniedz prasījuma apraksts. Šis
 apraksts var būt un tam būtu jābūt īsam un konkrētam, tomēr tajā ir jāpaskaidro pušu tiesiskās
 attiecības, konkrētā prasījuma pamatojums un tā lielums, kā arī saikne starp prasījumu un
 piedāvātajiem pierādījumiem.
 Kā alternatīvu parakstam rokrakstā 3. punkts pieļauj elektronisko parakstu, ja saskaņā ar
 Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. decembra Direktīvu 1999/93/EK par
 Kopienas elektronisko parakstu sistēmu, tas ir saistīts tikai un vienīgi ar parakstītāju un spēj
 identificēt to, ja tas ir radīts ar tādiem līdzekļiem, ko vienmēr var kontrolēt tikai un vienīgi
 parakstītājs, un, ja tas ir saistīts ar attiecīgajiem datiem tādā veidā, ka jebkādas vēlākas to
 pārmaiņas ir atklājamas. Šis nosacījums, kas atkārtoti sastopams arī citās priekšlikuma daļās,
 atspoguļo vispārējo vēlmi atļaut procedūrā izmantot automātisko datu apstrādi un elektronisko
 saziņu, pie nosacījuma, ka pušu tiesības tiek atbilstoši aizsargātas.
 4. pants – Prasības Eiropas maksājuma rīkojuma izdošanai
 Šā panta 1. punktā ietverts pilnīgs un visaptverošs prasību saraksts Eiropas maksājuma
 rīkojuma izsniegšanai, kuru izpildi pārbauda tiesa, ja iesniegts pieteikums Šajā pārbaudē
 jāietver, bet tā nedrīkst pārsniegt:
 – procedūras piemērošanas jomu, kā tas izklāstīts 1. un 2. pantā, kā arī,
 LV 10 LV
 ---pagebreak--- – pieteikuma formālās prasības, kā tas izklāstīts 1. un 2. pantā.
 Papildus šiem jautājumiem, kas jāpārbauda amata dēļ, prasītāja pienākums ir novērtēt,
 pamatojoties uz pieteikumā sniegto informāciju, kas ļauj tam skaidri identificēt pret to celto
 prasījumu un tās pamatojumu, un izlemt, vai šo prasību apstrīdēt vai samierināties ar to.
 Pēdējā minētajā gadījumā nav cita pamatota iemesla, lai prasītājam atteiktu labvēlīgu
 lēmumu.
 Neuzliekot pienākumus, 2. punkts ļauj tiesai zināmu brīvību atgriezt pieteikumu prasītājam,
 lai dotu tam iespēju novērst sava pieprasījuma nepilnības, ja tas nav izpildījis visas 3. pantā
 norādītās formālās prasības, un, ja kļūda šķiet viegli novēršama, piemēram, nav aizpildīta
 pieteikuma veidlapas obligātā aile. Šā nosacījuma nolūks nekādā gadījumā nav kavēt
 procedūras ātru un efektīvu administrēšanu. Saskaņā ar 5. pantu noraidījuma gadījumā
 prasītājs saglabā tiesības turpināt panākt prasības izpildi parastā procesā.
 5. pants - Pieteikuma noraidīšana
 Lai saglabātu procedūras vienkāršību un vienotību, un, lai nepieļautu tās sadalīšanos divās
 atsevišķās procedūrās, 1. punkta galvenais mērķis ir precizēt, ka tiesa, ja ir izpildītas 4. panta
 prasības, var vienīgi nodrošināt maksājuma rīkojumu pilnā apmērā vai arī noraidīt to pilnībā.
 Tādējādi, ja pieteikums tikai daļēji atbilst šiem nosacījumiem, tas jānoraida pilnībā. Lai
 izvairītos no šādas noraidīšanas, ja tas nešķiet lietderīgi, tiesa var izmantot 4. panta 2. punktā
 norādītās izvēles tiesības.
 Atbilstoši komentāriem par Zaļo grāmatu un pastāvošajām valstu maksājuma rīkojuma
 procedūrām, 3. punkts paredz, ka pieteikuma noraidīšanai nepiemīt res iudicata raksturs. Šī
 procedūra ir tikai papildus mehānisms kreditoram, kas pieļauj, ka prasība netiks apstrīdēta. Ja
 šis pieņēmums izrādījies kļūdains un atbildētājs ceļ iebildumus, pāreja uz strīdīgu procesu ir
 automātiska Tomēr ir jābūt iespējai turpināt panākt prasības izpildi parasta civilprocesa ceļā,
 ja pieteikums ir noraidīts saskaņā ar 1. punktu, iemeslu dēļ, kas parasti nav saistīti ar prasības
 pamatojumu bet gan ar formāliem vai procedurālāliem apstākļiem, piemēram, šīs procedūras
 pielietojuma jomu. Iespējas turpināt uzturēt prasību loģiskās sekas ir, ka nav nepieciešama
 apelācija pret pieteikuma noraidīšanu, kas procedūrai būtu nevajadzīgs šķērslis.
 6. pants - Eiropas maksājuma paziņojums
 Šajā priekšlikumā ietverta „divpakāpju” maksājuma rīkojuma procedūras kārtība, jo tiesas
 izdotais dokuments labvēlīga lēmuma gadījumā attiecībā uz piemērošanu vēl pats par sevi nav
 maksājuma rīkojums, kura izpildāmības nosacījums ir paziņojuma iesniegšanas termiņa
 izbeigšanās, bet gan paziņojums par maksājumu, ar kuru atbildētāju informē par prasījumu, kā
 arī par viņa procesuālām tiesībām un pienākumiem, ieskaitot izpildāmā maksājuma rīkojuma
 potenciālo piesūtīšanu, ja viņam neizdosies apstrīdēt prasījumu. Tomēr ir jāatceras, ka
 dalībvalstīs, kurās piemēro „vienas pakāpes” modeli, kopumā nav novēršama tiesas otrā
 iesaistīšanās, lai pārbaudītu, ka prasījumam nav izvirzīti iebildumi un lai pievienotu izpildes
 noteikumu (formule exécutoire). Gadījumos, kā šajā priekšlikumā, otrajā pakāpē netiek
 paredzēta prasījuma pārbaude, bet maksājuma rīkojums tiek izdots automātiski, ja nav
 iesniegts aizstāvības paziņojums, un procedūras efektivitātes atšķirības ir lielā mērā
 nebūtiskas. Galvenā priekšrocība ir atsevišķa lēmuma esība, uz ko attiecas pārsūdzība un kas
 parasti nav paredzēts dalībvalstīs, kuras izvēlējušās „vienas pakāpes” procedūru, bet ko
 LV 11 LV
 ---pagebreak--- Komisija uzskata par vajadzīgu Eiropas maksājuma kontekstā, kā turpmāk izskaidrots
 11. panta piezīmēs.
 Paziņojums par Eiropas maksājumu pēc satura ir identisks pieteikuma veidlapai, kas ir
 papildināta ar informāciju par šī dokumenta nozīmīgumu, kura, kā paredzēts 3. un 4. punktā,
 ir izklāstīta saredzamā vietā un ir viegli saprotama arī tādiem saņēmējiem, kas nepārzina
 juridiskos jautājumus. Ir jāveic vajadzīgie praktiskie pasākumi, lai to informāciju, kas ietverta
 pieteikumā, automātiski pievienotu paziņojumam par maksājumu un visbeidzot –
 maksājumam. Papildus informācijai, kas paredzēta atbildētājam, ir jābūt neatņemamai
 paziņojuma sastāvdaļai, nevis tikai tā pielikumam, lai novērstu jebkuru potenciālu kļūdas
 iespēju, kas var izraisīt procesuālas grūtības.
 Priekšlikumā nav ietverti īpaši noteikumi attiecībā uz izsniegšanu saistībā ar maksājuma
 paziņojumu atbildētājam, tāpēc uz to attiecas valsts tiesību akti un attiecīgā gadījumā –
 Padomes 2000. gada 29. maija Regula 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un
 komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs. Tomēr 2. punktā ir
 paredzēts nosacījums, ka izsniegšanas metodes, kurās netiek prasīts debitora personisks
 saņemšanas apliecinājums, nav pieņemamas šī priekšlikuma mērķiem, ja nav zināma debitora
 adrese.
 Trīs nedēļu ilgais prasījuma apstrīdēšanas laika posms tiek uzskatīts par nepieciešamu, lai
 noteiktu, vai persona vēlas aizstāvēties atbilstoši dalībvalstu tiesību aktiem. Tā kā 7. pantā
 izklāstītā aizstāvības paziņojuma iesniegšana ir vienkārša, šim laika intervālam ir jābūt
 pietiekošam gan pārrobežu, gan tīri iekšzemes situācijās.
 Mērķis 5. punktam ir nodrošināt, lai neviens kreditors netiktu atturēts no maksājuma rīkojuma
 procedūras izmantošanas, lai arī pamatos tā tiek uzskatīta par atbilstošu, dēļ apsvēruma, ka
 prasījumu ierobežos noilguma noteikumi, ja vien viņš noilgumam paredzēto laiku
 nepārtrauks, ierosinot parastu civilprocesu. Tā šajā civilās tiesvedības konkrētajā gadījumā
 maksājuma paziņojumam piešķir statusu, kas līdzvērtīgs izsaukumam uz tiesu.
 7. pants – Aizstāvības paziņojums
 Saskaņā ar Eiropas maksājuma rīkojuma procedūras filozofiju, kas koncentrējas uz bezstrīdus
 prasījumiem un izpildāmu lēmumu piegādi attiecībā uz tām, vienlaicīgi atturoties no
 prasījuma pamatojuma pārbaudes, šajā pantā pieņemama aizstāvības paziņojuma prasības ir
 noteiktas līdz obligātam minimumam. Atbildētājam ir tikai noteiktā termiņā nepārprotami
 jāpaziņo tiesai rakstiski vai noteiktos apstākļos – elektroniski, ka viņš ar jebkādiem
 nosacījumiem vēlas apstrīdēt prasījumu pilnībā vai daļēji. Nav vajadzīgi sīkāki
 paskaidrojumi; faktisko un juridisko argumentu, kā arī pierādījumu uzrādīšanu var atlikt līdz
 izrietošajiem parastajiem tiesas procesiem. Atbildētājs var izmantot standarta atbildes
 veidlapu, kura viņam piegādāta kopā ar maksājuma paziņojumu, bet tas nav obligāti.
 8. pants – Aizstāvības paziņojuma sekas
 Šis nosacījums paredz, ka ar pieņemamu aizstāvības paziņojumu automātiski tiek izbeigta
 maksājuma rīkojuma procedūra un lieta pāriet parastā civiltiesvedībā bez īpaša šādas
 izbeigšanas pieprasījuma. Tā pamatā ir pieņēmums, ka parasti kreditori, kuri pieprasa
 maksājuma rīkojumu, šo procedūru izvēlas, jo sagaida, ka prasījums paliks neapstrīdēts, bet
 vajadzības gadījumā varēs turpināt lietas izskatīšanu parastajā tiesas procesā. Tomēr 1. punktā
 LV 12 LV
 ---pagebreak--- prasītājam paredzēta iespēja pieteikumā norādīt, ka viņš vēlas tiesas prāvu izbeigt, ja
 atbildētājs iesniedz aizstāvības paziņojumu. Šādu pieprasījumu var iesniegt, ja pēc prasītāja
 ieskatiem konkrētā prasījuma vērtība ir par zemu, lai attaisnotu ar strīdīgā prasījuma parasto
 tiesas procesu saistīto darbu un izmaksas.
 Mērķis 2. punktam ir precizēt, vai tehniskie aspekti īstenojamai pārejai uz parasto tiesas
 procesu atbilst ES dalībvalstu foruma tiesību aktiem.
 9. pants – Eiropas maksājuma rīkojums
 Ja atbildētājs ir pieņēmis prasījumu vai nav spējis to apstrīdēt pilnībā vai daļēji laika
 ierobežojuma dēļ, maksājuma rīkojumu tiesa piegādā pēc sava ierosinājuma, tas ir, bez
 prasītāja atsevišķa pieprasījuma.
 Šis noteikums struktūras ziņā atbilst 6. pantam attiecībā uz maksājuma paziņojumu ciktāl tas
 attiecas uz piegādes un atbildētāja informēšanas noteikumiem, lai gan šoreiz saistībā ar
 iebilduma paziņojumu aizstāvības paziņojuma vietā.
 10. pants - Eiropas maksājuma rīkojuma izpildāmība
 Šajā pantā paredzēts, ka piegādāts Eiropas maksājuma rīkojums ir izpildāms bez drošības
 nodrošināšanas, neskatoties uz atbildētājam vēl palikušo iespēju iesniegt iebildumu un kas,
 iespējams, ir rezervēta. Tas, ka atbildētājs ir izvēlējies nenoprotestēt prasību, pilnībā
 apzinoties šādas rīcības sekas, dod pietiekamu pamatu prima facie novērtējumam, ka
 prasījums ir un paliks neapstrīdēts un tāpēc tā izpildāmība netiks ierobežota.
 Saskaņā ar 2. punktu šī priekšlikuma mērķis nav ietekmēt dalībvalstu likumu piemērošanu, ne
 arī ieviest atsevišķu pilnībā izstrādātu likumu kopumu maksājuma rīkojuma procedūrai.
 Izpildāmības formālo priekšnoteikumu sīks izklāsts, kā arī tās apturēšanas vai ierobežošanas
 nosacījumi paliek valsts jurisdikcijā. Tas ietver, piemēram, iebilduma paziņojuma par
 izpildāmību iesniegšanas sekas.
 11. pants – Iebildums par Eiropas maksājuma rīkojumu
 Prasības iebilduma paziņojuma iesniegšanai sakrīt ar prasībām attiecībā uz aizstāvības
 paziņojumu. Tādēļ var atsaukties uz piezīmēm 7. pantam.
 Komisija ir pārliecināta, ka šī priekšlikuma īpašā kontekstā atbildētājam ir jādod otra iespēja
 apstrīdēt prasījumu un uzsākt pāreju uz parasto tiesas procesu pat tad, ja neskatoties uz to, ka
 tiesa maksājuma paziņojumā ir informējusi viņu par viņa tiesībām un pienākumiem, viņš nav
 paziņojis par savu nodomu aizstāvēties. Neatgriezenisks galīgais lēmums tiks pieņemts
 gadījumā, lai noteiktu pārāk smagas sankcijas, jo īpaši salīdzinājumā ar atteikšanas
 spriedumiem, kurus pieņem līdzīgā situācijā, t.i., pēc tam, kas atbildētājs ir uzaicināts uz
 uzklausīšanu un ir informēts par neierašanās sekām attiecībā uz aizstāvību, kā arī par to ka
 viņam ir iespēja spriedumu pārsūdzēt vai izmantot citu tiesiskās aizsardzības līdzekli. Šo
 apsvērumu vēl vairāk pastiprina fakts, ka pretēji dalībvalstu vairākuma sistēmām, kuras
 zināmas kā „vienas pakāpes” maksājuma rīkojuma procedūra un neparedz Eiropas maksājuma
 rīkojuma turpmāku pārsūdzību, tajā nav paredzēta labi pamatota prasījuma rakstura vispārēja
 LV 13 LV
 ---pagebreak--- izvērtēšana kopumā. Šī procedūras vienkāršošana tās efektivitātes interesēs, tātad prasītāja
 interesēs, garantē līdzsvaru ar tiesībām izmantot tiesiskās aizsardzības līdzekli.
 4. punktā ietverts papildu nodrošinājums atbildētājam, ko Komisija uzskata par īpaši svarīgu,
 jo šajā priekšlikumā nav īpašu dokumentu piegādes noteikumu. Sarunās par regulu, ar kuru
 izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, tika uzskatīts par obligātu
 atbildētājam nodrošināt iespēju apstrīdēt spriedumu neatkarīgi no pārsūdzēšanas termiņa, ja
 – bijusi izmantota piegādes metode, kurā viņš personīgi neapliecina dokumenta saņemšanu,
 un konkrētais dokuments nav viņu sasniedzis tādējādi, ka viņam nebija iespējams
 sagatavoties savai aizstāvībai, vai
 – viņa aizstāvību ir novērsuši nepārvarami iemesli vai ārkārtīgi apstākļi.
 Noteikums, kas attiecas uz iepriekš minēto regulu, ir mainīts un piemērots šī priekšlikuma
 kontekstam.
 12. pants – Iebilduma paziņojuma iesniegšanas sekas
 Ciktāl tas attiecas uz pāreju uz parasto tiesas procesu, šajā pantā tiek atkārtoti 8. pantā
 paredzētie aizstāvības paziņojuma seku noteikumi. Tas neietekmē pāreju uz parasto tiesas
 procesu, ja atbildētājs agrāk vai vēlāk procedūras gaitā izvēlas apstrīdēt prasījumu.
 Maksājuma paziņojuma un maksājuma rīkojuma statusa atšķirība ir pēdējā dokumenta
 izpildāmība. Jautājums par izpildāmību ir izklāstīts 10. pantā.
 Skaidrojums 3. pantā nosaka, ka aizstāvības paziņojumu, kas tiesu sasniedz vēlāk par
 maksājuma rīkojuma izdošanu, bet pirms iebilduma paziņojuma termiņa izbeigšanās, uzskata
 par iebilduma paziņojumu, jo ar to skaidri tiek pausts nodoms aizstāvēties.
 13. pants – Juridiskā pārstāvība
 Saskaņā ar šī priekšlikuma mērķi kreditoriem nodrošināt vienkāršu un izmaksu ziņā efektīvu
 mehānismu neapstrīdēto prasījumu piedziņai rastos pretruna, ja šo procedūru izmantošanā
 būtu nepieciešama jurista pārstāvība. Pirmkārt, prasības maksājuma rīkojuma pieteikuma
 iesniegšanai un, vēl jo vairāk, prasījuma apstrīdēšanai ir pietiekoši vienkārša, lai būtu
 nepieciešama profesionāla jurista kompetence. Otrkārt, juridiskā pārstāvība neizbēgami
 paaugstinās procedūras izmaksas. Lai arī juridisko konsultāciju meklēšana, protams, ir
 iespējama tiem, kas to uzskata par noderīgu, tā nav jānosaka par obligātu. Kā noteikts
 2. punktā skaidrojuma nolūkā šis noteikums attiecas tikai uz pašu maksājuma rīkojuma
 procedūru, bet ne uz parasto civilo procedūru, kas tiek uzsākta gadījumā, ja tiek iesniegts
 iebilduma paziņojums.
 14. pants - Izdevumi
 Kreditorus var atturēt no šīs procedūras izmantošanas, ja atbildētāja iebilduma gadījumā viņi
 riskēs ar to, ka tiesas izdevumi būs augstāki nekā izvēloties tūlītēju parasto tiesas procesu. Tā
 paša iemesla dēļ neliekas pamatoti uzlikt augstākus tiesas izdevumus atbildētājam tikai tāpēc,
 ka prasītājs vispirms izvēlas mēģināt, lai arī nesekmīgi, iegūt lēmumu vienkāršotas
 procedūras kārtībā.
 LV 14 LV
 ---pagebreak--- Šajā pantā ir noteikts iepriekšējas maksājuma rīkojuma procedūras neitralitātes princips
 parastā tiesas procesa tiesas izdevumu kopapjoma izteiksmē, atstājot dalībvalstīm izlemt, kā
 nodrošināt šā principa ievērošanu. Viens iespējams risinājums varētu būt izdevumu par
 maksājuma rīkojuma procedūru absorbēšana, ja tādi ir, tiem, kuri ierosina parasto procedūru.
 15. pants – Attiecības ar valstu procesuālajām tiesībām
 Vairākos šī priekšlikuma pantos attiecībā uz procedūras specifiskiem aspektiem ir izdarīta
 atsauce uz valstu tiesību aktiem. Lai izvairītos no jebkādiem potenciāliem pārpratumiem, šajā
 noteikumā skaidri paredzēts, ka visi procesuālie jautājumi, kuri nav atrunāti priekšlikumā un
 kuriem valstu tiesību aktu piemērošana nav nepārprotami noteikta, tiek izskatīti pēc tās
 dalībvalsts tiesību aktiem, kurā notiek Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra.
 16. pants - Informācija par tiesu jurisdikciju
 Šī noteikuma mērķis ir atvieglot pieeju informācijai par tiesām, kurās pilsoņiem jāiesniedz
 Eiropas maksājuma rīkojuma pieteikums. Paziņojumā Komisijai dalībvalstīm jānorāda, kuru
 kategoriju tiesu jurisdikcijā ir šī procedūra, piemēram, zemāko vai augstāko instanču tiesās
 tajās dalībvalstīs, kur ir šāds iedalījums. Dažās dalībvalstīs var būt nepieciešams citu starpā
 uzskaitīt vairāk par vienas kategorijas tiesām, ja par noteiktiem prasījumiem atbild specializēti
 tribunāli (piemēram, darba strīdu tribunāli prasījumiem, kuri izriet no darba līgumiem). Šī būs
 arī iespēja norādīt, vai teritoriālās jurisdikcijas vispārīgie noteikumi attiecināmi uz šo
 procedūru (sīki neizskaidrojot šos noteikumus) vai arī ir paredzēts īpašs noteikums, tāds kā,
 piemēram, kādas tiesas vai vairāku tiesu izņēmuma piekritība.
 Komisija šo informāciju vispiemērotākā veidā publiskos, ieskaitot tās ievietošanu internetā,
 iespējams, pašreiz īstenojamā projekta Eiropas Tiesu atlanta civillietās ietvarā, datu bāzi,
 kura, kā paredzēts, nodrošinās lietotājdraudzīgu pieeju visās oficiālajās Eiropas Savienības
 valodās.
 17. un 18. pants – Ieviešanas noteikumi un komiteja
 Regulā Nr. 44/2001 paredzētā padomdevēja komiteja ir minēta 18. pantā, kura, kā noteikts
 17. pantā, Komisijai palīdzēs ieviešanā, proti, veidlapas paraugu atjaunināšanā vai tehnisku
 izmaiņu veikšanā tajās. Komiteja sanāks tikai gadījumos, kad būs vajadzīgas šādas izmaiņas.
 LV 15 LV
 ---pagebreak--- 2004/0055(COD)
 Priekšlikums
 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA
 PAR Eiropas maksājuma rīkojuma izveidi
 EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 61. panta c) apakšpunktu,
 ņemot vērā Komisijas priekšlikumu 11,
 ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu12,
 saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru 13,
 tā kā:
 (1) Kopiena ir izvirzījusi sev mērķi uzturēt un attīstīt brīvības, drošības un tiesiskuma
 telpu, kurā nodrošināta personu brīva kustība. Šajā nolūkā Kopienai cita starpā ir
 jāpieņem pasākumi attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību civillietās, kuri vajadzīgi, lai
 nodrošinātu atbilstīgu iekšējā tirgus darbību.
 (2) Eiropadomes 1999. gada Tamperes sanāksmē Padome un Komisija (15-16.10.1999)
 tika aicināta sagatavot jaunus tiesību aktus par tiem civilprocesa elementiem, kas ir
 instruments, lai uzlabotu tiesu iestāžu sadarbību un uzlabotu tiesu pieejamību un šajā
 kontekstā tika izdarīta īpaša atsauce uz naudas maksājumu rīkojumu.
 (3) Padome 2000. gada 30. novembrī pieņēma Komisijas un Padomes vienoto programmu
 par pasākumiem, lai īstenotu savstarpējās atzīšanas principu lēmumiem civillietās un
 komerclietās 14. Programmā paredzēta īpašas, vienotas vai saskaņotas procedūras
 iespēja tiesas nolēmumu iegūšanai, kas Kopienā noteikti īpašās jomās, ieskaitot
 neapstrīdētus prasījumus.
 (4) Komisija 2002. gada 20. decembrī pieņēma Zaļo grāmatu par Eiropas maksājuma
 rīkojuma procedūru un par pasākumiem nelielu prasību prāvu vienkāršošanai un
 paātrināšanai. Ar Zaļo grāmatu tika aizsāktas pārrunas par vienotas vai saskaņotas
 Eiropas procedūras iespējamiem mērķiem un pazīmēm neapstrīdētu prasījumu
 piedziņai.
 11
 OV C , , . lpp.
 12
 OV C , , . lpp.
 13
 OV C , , . lpp.
 14
 OV C 12, 15.1.2005., 1. lpp.
 LV 16 LV
 ---pagebreak--- (5) Ātra un efektīva nesegto parādu piedziņa, ko neskar nekādas juridiskas pretrunas, ir
 sevišķi svarīga uzņēmējiem Eiropas Savienībā, jo kavēti maksājumi ir galvenais
 iemesls maksātnespējai, kas apdraud uzņēmumu dzīvotspēju, jo īpaši mazo un vidējo
 uzņēmumu, kā arī izraisa daudzu darba vietu zaudējumu.
 (6) Kamēr dalībvalstis cenšas risināt jautājumu par masveida nesegto parādu piedziņu,
 lielākai daļai valstu izmantojot vienkāršotu maksājuma rīkojumu, gan valstu tiesību
 aktu saturs, gan iekšējo procedūru izpilde ievērojami variē. Turklāt pašreizējās
 procedūras bieži ir vai nu nepieņemamas vai nepielietojamas pārrobežu situācijās.
 (7) No tā izrietošie šķēršļi efektīvas tiesas pieejamībai, konkrēti pārrobežu gadījumos, un
 konkurences traucējumi iekšējā tirgū dēļ kreditoriem pieejamo procesuālo līdzekļu
 darbības nelīdzsvarotības dažādās dalībvalstīs rada vajadzību pēc Kopienas tiesību
 aktiem, kuros būtu garantēti līdzvērtīgi konkurences apstākļi kreditoriem un
 debitoriem visā Eiropas Savienībā.
 (8) Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra nav paredzēta pašreizējo valstu likumos
 noteikto neapstrīdēto prasījumu piedziņas mehānismu aizstāšanai vai saskaņošanai, bet
 tā ir papildu izvēles iespēja kreditoram, kurš var izmantot arī valsts likumā paredzēto
 procedūru.
 (9) Eiropas maksājuma rīkojuma procedūrai ir jābūt pieejamai visu civilo finansiālo
 prasījumu gadījumos, kā līgumos paredzēto, tā arī neparedzēto, izņemot attiecībā uz
 īpašuma tiesībām, kuru pamatā ir laulības vai līdzīgas attiecības, kad pat iebildumu
 atteikšanas gadījumā tiesas nevar balstīties uz prasītāja pieņēmumiem, bet tām ir
 jāpārbauda fakti pēc sava ierosinājuma. Procedūru nevar ierobežot līdz prasījumiem,
 kas ir zem kādas noteiktas augšējās robežas. Tomēr to nevar piemērot prasījumiem,
 kuri vēl nav atmaksājami pieteikuma iesniegšanas laikā un jo īpaši periodiskiem
 maksājumiem nākotnē.
 (10) Šīs procedūras pamatā vislielākajā mērā ir jābūt veidlapu paraugu izmantošanai saziņā
 starp tiesu un pusēm, lai veicinātu tās administrēšanu un ļautu izmantot automātisko
 datu apstrādi.
 (11) Eiropas maksājuma rīkojuma pieteikumā, atbildētājam jānodrošina informācija, kas ir
 pietiekoša, lai skaidri noteiktu prasību un tās pamatojumu, lai atbildētājam būtu
 iespējams, pamatojoties uz pietiekamu informāciju, izdarīt izvēli prasījumu apstrīdēt
 vai atstāt to neapstrīdētu. Šajā kontekstā atbildētājam ir obligāti jāmin kāds
 pierādījums, uz kura viņš var balstīties, lai apliecinātu savu pieņēmumu pareizību bez
 faktiskas dokumentāru pierādījumu iesniegšanas tiesā.
 (12) Tiesai ir jāpiegādā Eiropas maksājuma paziņojums pēc atbilstības novērtēšanas regulā
 izklāstītajām formālajām prasībām. Tai ir jāatturas no jebkādas konkrētā prasījuma
 kvalitāšu pārbaudes.
 (13) Eiropas maksājuma paziņojumā jāinformē atbildētājs par iespējām vai nu prasītājam
 samaksāt nenosegto parādu vai arī iesniegt aizstāvības paziņojumu, ja viņš vēlas
 apstrīdēt prasījumu trīs nedēļu termiņā. Papildus pilnai informācijai par prasījumu, ko
 iesniedzis prasītājs, atbildētājs ir jāinformē par paziņojuma tiesisko nozīmīgumu un jo
 īpaši par sekām, kādas radīsies, ja prasījumu neapstrīdēs.
 LV 17 LV
 ---pagebreak--- (14) Ar noteiktā termiņā piereģistrētu aizstāvības paziņojumu jāizbeidz Eiropas maksājuma
 procedūra un jānotiek automātiskai pārejai uz parasto civilprocesu, ja vien prasītājs
 tādā gadījumā nav noteikti pieprasījis tiesas procesu pārtraukt.
 (15) Ja Eiropas maksājuma rīkojums izdodams bez aizstāvības paziņojuma, tas ir
 nekavējoties izpildāms attiecībā uz atbildētāju. Uz to attiecas iebildumi, kam būtībā
 jārada tādas pašas sekas kā aizstāvības paziņojumam. Ja nav iesniegts iebildumu
 paziņojums, maksājuma rīkojumam jābūt tādā pašā statusā kā galīgam spriedumam, ko
 pasludina parastā civilprocesā.
 (16) Šī regula neietekmē Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par
 jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 15 vai
 Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas
 civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs
 piemērošanu 16.
 (17) Tā kā šīs regulas mērķi, proti, izveidot vienotu, ātru un efektīvu mehānismu, lai atgūtu
 neapstrīdētus prasījumus skaidrā naudā visā Eiropas Savienībā, dalībvalstis nevar
 pienācīgi īstenot, un minētās rīcības mērogu un seku dēļ šo mērķi labāk var sasniegt
 Kopienas līmenī, Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu,
 kas noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes
 principu, šī regula nosaka tikai to, kas vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai. Jo īpaši tā
 līdz minimumam ierobežo iejaukšanos valstu procesuālajās tiesībās, jo tā neaizstāj.
 iekšzemes vienkāršotās procedūras, bet gan sniedz papildus iespēju.
 (18) Šī regula respektē pamattiesības un ievēro principus, kas jo īpaši ir atzīti Eiropas
 Savienības Pamattiesību hartā, kā Kopienas tiesību vispārīgos principus. Šī direktīva
 jo īpaši pilnībā nodrošina tiesības uz taisnīgu tiesu, kas atzītas minētās hartas
 47. pantā.
 (19) Šīs regulas īstenošanai veicamie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada
 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru
 īstenošanas kārtību 17.
 (20) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Eiropas Savienības un Eiropas Kopienas dibināšanas līguma
 pielikuma Protokolā par Apvienotā Karalistes un Īrijas pozīciju Apvienotā Karaliste
 un Īrija nav piedalījusies minētās regulas pieņemšanā, un tās pieņemšana tām nav
 saistoša.]/[Saskaņā ar 3. pantu Eiropas Savienības un Eiropas Kopienas dibināšanas
 līguma pielikuma Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas pozīciju, tās ir
 paziņojušas savu vēlmi piedalīties šīs regulas pieņemšanā un piemērošanā.]
 (21) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Eiropas Savienības un Eiropas Kopienas dibināšanas līguma
 pielikuma Protokolā par Dānijas pozīciju Dānija nav piedalījusies minētās regulas
 pieņemšanā, un tās pieņemšana tai nav saistoša,
 15
 OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.
 16
 OV L 160, 30.6.2000., 37. lpp.
 17
 OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.
 LV 18 LV
 ---pagebreak--- IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
 1. pants
 Darbības joma
 1. Šo regulu piemēro civillietās un komerclietās jebkura veida tiesās vai tribunālos. To
 nepiemēro, jo īpaši, attiecībā uz nodokļiem, muitas un administratīvām lietām.
 2. Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru nepiemēro:
 (a) tiesībās uz īpašumu, kas izriet no laulības vai līdzīgām attiecībām;
 (b) bankrota, ar maksātnespējīgu uzņēmumu vai citu juridisko personu darbības
 izbeigšanu saistītās procedūrās, tiesas rīkojumos, mierizlīgumos un līdzīgās
 procedūrās;
 (c) sociālā nodrošinājuma jomā.
 3. Šīs regulas nolūkiem jēdzienā „tiesa” ietilpst arī „Zviedrijas tiesu izpildītāju iestāde”
 (kronofogdemyndighet).
 4. Šīs regulas nolūkiem jēdziens „dalībvalsts” nozīmē dalībvalstis, izņemot Dāniju.
 [Apvienoto Karalisti, Īriju]
 2. pants
 Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra
 1. Ar šo regulu tiek noteikta Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra neapstrīdētu
 noteikta apmēra finansiālu prasījumu iekasēšanai, kuriem maksājuma termiņš
 iestājies līdz brīdim, kad iesniegts pieteikums Eiropas maksājuma rīkojumam.
 2. Nekas kreditoram neliedz realizēt savu prasījumu 1. punkta nozīmē, izmantojot citu
 procedūru, kas pieejama saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem, gan parastajā, gan
 saīsinātajā tiesas procedūrā.
 3.pants
 Pieteikums Eiropas maksājuma rīkojumam
 1. Pieteikums Eiropas maksājuma rīkojumam izdarāms, izmantojot 1. pielikumā
 pievienoto veidlapu.
 2. Pieteikumā norāda:
 (a) pušu nosaukumus (vārdus) un adreses, un tiesu, kurā iesniegts pieteikums,
 LV 19 LV
 ---pagebreak--- (b) prasījuma summu;
 (c) ja par prasījuma summu tiek prasīti procenti, procentu likmi un laika periodu,
 par kuru tiek pieprasīti procenti, izņemot, ja saskaņā ar dalībvalsts tiesību
 aktiem, kuras tiesā iesniegts pieteikums, pamatparādam likumīgie procenti tiek
 pievienoti bez īpaša pieteikuma;
 (d) strīda priekšmetu, iekļaujot strīda un, attiecīgos gadījumos, procentu pamatā
 esošo apstākļu, īsu aprakstu;
 (e) vismaz viena pierādīšanas līdzekļa aprakstu, kas prasījuma pamatojumam
 varētu tikt izmantots parastajā civilprocesā.
 3. Pieteikumu prasītājs vai tā pārstāvis paraksta ar roku vai progresīvo elektronisko
 parakstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. decembra
 Direktīvas (1999/93/EK) par Kopienas pamatnostādnēm par elektroniskajiem
 parakstiem 2. panta 2. punktu.
 4. pants
 Prasības Eiropas maksājuma rīkojuma izdošanai
 1. Pieteikumu izskatošā tiesa pārbauda, vai izpildītas 1., 2. un 3. pantā noteiktās
 prasības.
 2. Ja tiesa uzskata, ka pieteikums noraidāms, jo nav izpildītas 3. pantā noteiktās
 prasības, tā pieteicējam var dot iespēju pieteikumu papildināt vai labot.
 5. pants
 Pieteikuma noraidīšana
 1. Tiesa pieteikumu noraida pilnībā, ja attiecībā uz strīdīgo prasījumu vai tā daļu nav
 izpildītas 4. panta noteiktās prasības.
 2. Lēmums par Eiropas maksājuma rīkojuma noraidīšanu nav pārsūdzams.
 3. Pieteikuma noraidīšana neatņem pieteicējam tiesības attiecībā uz šo prasījumu uzsākt
 parasto tiesas procedūru.
 6. pants
 Eiropas maksājuma paziņojums
 1. Ja izpildītas 4. pantā noteiktās prasības, tiesa izdod Eiropas maksājuma paziņojumu,
 izmantojot 2. pielikumā pievienoto veidlapu.
 LV 20 LV
 ---pagebreak--- 2. Eiropas maksājuma paziņojumu izsniedz atbildētājam. Ja atbildētāja adrese nav droši
 zināma, nav pieļaujams izmantot izsniegšanas metodi, kurā atbildētājs personiski
 neapliecina, ka saņēmis paziņojumu.
 3. Paziņojumā atbildētajam norāda viņa izvēles iespējas
 (a) samaksāt prasītājam prasīto summu, ieskaitot pieprasītos procentus un
 izmaksas, un iesniegt tiesai paziņojumu par samaksu, vai
 (b) iesniegt aizstāvības paziņojumu par prasījumu vai tā daļu,
 kas jānogādā tiesā triju nedēļu laikā, sākot no dienas, kad tam izsniegts Eiropas
 maksājuma paziņojums saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem, kurā tas izsniegts.
 4. Paziņojumā atbildētāju informē, ka
 (a) tiesa pirms paziņojuma izdošanas nav pārbaudījusi prasījuma pamatojumu
 (b) tiesa pieņems piespiedu kārtā izpildāmu lēmumu, izņemot gadījumus, ja
 3. punkta noteiktajā termiņā saņems aizstāvības paziņojumu vai paziņojumu, ar
 ko atbildētājs informē tiesu, ka prasījums samaksāts.
 5. Noilguma termiņa pārtraukuma noteikšanas nolūkiem Eiropas maksājuma
 paziņojums tiek uzskatīts par līdzvērtīgu izsaukumam uz tiesu parastajā civilprocesā.
 7. pants
 Aizstāvības paziņojums
 1. Atbildētājs var iesniegt aizstāvības paziņojumu vai nu izmantojot 2. pielikumā
 pievienoto atbildes veidlapu, kas viņam tiek nogādāta kopā ar paziņojumu, vai citādi.
 2. Atbildētājs paziņojumā skaidri norāda, vai tas strīdīgo prasījumu apstrīd pilnībā vai
 daļēji. Tam nav jānorāda prasījuma apstrīdēšanas iemesli.
 3. Aizstāvības paziņojumu atbildētājs vai tā pārstāvis paraksta ar roku vai progresīvo
 elektronisko parakstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada
 13. decembra Direktīvas (1999/93/EK) par Kopienas nostādnēm par elektroniskajiem
 parakstiem 2. panta 2. punktu.
 8. pants
 Aizstāvības paziņojuma sekas
 1. Ja aizstāvības paziņojums ir iesniegts 6. panta 3. punktā noteiktajā termiņā,
 procedūra tiek turpināta saskaņa ar parastā civilprocesa noteikumiem, izņemot, ja
 prasītājs pieteikumā skaidri pieprasījis šādā gadījumā procesu izbeigt.
 LV 21 LV
 ---pagebreak--- 2. Pāreju uz parasto civilprocesu 1. punkta nozīmē regulē tās dalībvalsts tiesību akti,
 kurā izdots Eiropas maksājuma paziņojums.
 9. pants
 Eiropas maksājuma rīkojums
 1. Ja 6. panta 3. punktā noteiktajā termiņā nav iesniegts aizstāvības paziņojums vai
 paziņojums par samaksu, tiesa, izmantojot 3. pielikumā pievienoto veidlapu, pēc
 savas iniciatīvas izdod Eiropas maksājuma rīkojumu.
 2. Eiropas maksājuma rīkojumu izsniedz atbildētājam. Ja atbildētāja adrese nav droši
 zināma, nav pieļaujams izmantot izsniegšanas metodi, kurā atbildētājs personiski
 neapliecina, ka saņēmis rīkojumu.
 3. Eiropas maksājuma rīkojumā atbildētājs tiek informēts, ka tas par Eiropas
 maksājuma rīkojumu var iesniegt iebilduma paziņojumu, kas jānogādā tiesā, kura
 izdevusi rīkojumu, triju nedēļu laikā, sākot no dienas, kad tam izsniegts Eiropas
 maksājuma rīkojums saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem, kurā tas izsniegts.
 10. pants
 Eiropas maksājuma rīkojuma izpildāmība
 1. Eiropas maksājuma rīkojuma izpildei nav nepieciešams nodrošinājums.
 2. Neskarot 1. punktu, rīkojuma izpildes, apturēšanas vai noilguma noteikumi, jo īpaši,
 ja saskaņā ar 11. pantu iesniegts iebilduma paziņojums, aplūkojami saskaņā ar tās
 dalībvalsts tiesību aktiem, kurā izdots rīkojums.
 11. pants
 Iebildums par Eiropas maksājuma rīkojumu
 1. Atbildētājs par Eiropas maksājuma rīkojumu var iesniegt iebilduma paziņojumu vai
 nu izmantojot 3. pielikumā pievienoto atbildes veidlapu, kas viņam tiek nogādāta
 kopā ar Eiropas maksājuma rīkojumu, vai citādi.
 2. Atbildētājs aizstāvības paziņojumā skaidri norāda, vai tas strīdīgo prasījumu apstrīd
 pilnībā vai daļēji, un pēdējā gadījumā tas norāda, kuru prasījuma daļu tas apstrīd.
 Tam nav jānorāda prasījuma apstrīdēšanas iemesli.
 3. Iebilduma paziņojumu atbildētājs vai tā pārstāvis paraksta ar roku vai progresīvo
 elektronisko parakstu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada
 13. decembra Direktīvas (1999/93/EK) par Kopienas nostādnēm par elektroniskajiem
 parakstiem 2. panta 2. punktu.
 LV 22 LV
 ---pagebreak--- 4. Pēc 9. panta 3. punktā noteiktā termiņa izbeigšanās, ievērojot tiesību aktu
 noteikumus dalībvalstī, kurā izdots maksājuma rīkojums un par to paziņots Komisijai
 saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes ___. gada ___.
 ________________Regulas Nr. _____/___/EK, ar ko ieviests Eiropas neapstrīdēto
 prasījumu izpildes rīkojums, (19.A) pantu, parādniekam ir tiesības pieprasīt
 maksājuma rīkojuma pārskatīšanu, ja
 a) (i) maksājuma rīkojums tika izsniegts, izmantojot metodi, kurā tas
 personīgi neapliecina, ka saņēmis rīkojumu, un
 (ii) rīkojums netika izsniegts savlaicīgi vai tika izsniegts tādējādi, ka
 parādniekam nebija iespējams aizstāvēties un šī neiespējamība nebija
 parādnieka vainas dēļ,
 vai
 b) parādnieks nevarēja iebilst prasījumam nepārvaramas varas apstākļu dēļ vai
 sakarā ar ārkārtējiem apstākļiem, kuri neiestājās viņa vainas dēļ,
 ja vien katrā no šiem gadījumiem parādnieks rīkojas nekavējoties.
 12. pants
 Iebilduma paziņojuma iesniegšanas sekas
 1. Ja iebildumu paziņojums ir iesniegts 9. panta 3. punktā noteiktajā termiņā, procedūra
 tiek turpināta saskaņā ar parastā civilprocesa noteikumiem, izņemot, ja prasītājs
 pieteikumā skaidri pieprasījis šādā gadījumā procesu izbeigt.
 2. Pāreju uz parasto civilprocesu 1. punkta nozīmē regulē tās dalībvalsts tiesību akti,
 kurā izdots Eiropas maksājuma rīkojums.
 3. Ja aizstāvības paziņojums iesniegts pēc 6. panta 3. punktā noteiktā termiņa, taču
 9. panta 3. punktā minētajā termiņā, tam ir tādas pašas sekas, kā iesniedzot iebilduma
 paziņojumu.
 13. pants
 Juridiskā pārstāvība
 1. Šajos gadījumos nav nepieciešams, ka personu pārstāv jurists vai cits tiesību
 speciālists:
 (a) prasītājam attiecībā uz Eiropas maksājuma rīkojuma pieteikumu,
 (b) atbildētājam attiecībā uz aizstāvības paziņojumu vai iebilduma paziņojumu par
 Eiropas maksājuma rīkojumu.
 LV 23 LV
 ---pagebreak--- 2. Nepieciešamība darboties caur pārstāvi parastā civilprocesā, kas notiek pēc
 aizstāvības paziņojuma vai iebilduma paziņojuma par Eiropas maksājuma rīkojumu
 iesniegšanas, izskatāma pēc tās valsts likumiem, kurā notiek šis process.
 14. pants
 Izdevumi
 Kombinētie tiesu izdevumi par Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru un parasto
 civilprocesu, kas seko, ja tiek iesniegts aizstāvības paziņojums vai iebilduma paziņojums par
 Eiropas maksājuma rīkojumu, nedrīkst pārsniegt parastā civilprocesa tiesu izdevumus, pirms
 kura nav notikusi Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra.
 15. pants
 Attiecības ar valstu procesuālajām tiesībām
 Visi procesuālie jautājumi, kuri īpaši nav atrunāti Regulā, tiek izskatīti pēc tās dalībvalsts
 tiesību aktiem, kurā notiek Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra.
 16. pants
 Informācija par tiesu jurisdikciju
 1. Līdz 2005. gada 1. jūlijam dalībvalstis paziņo Komisijai, kurām tiesām ir Eiropas
 maksājuma rīkojuma izdošanas jurisdikcija. Dalībvalstis informē Komisiju par
 jebkurām vēlākām izmaiņām šajā informācijā.
 2. Komisija publicē un, ja nepieciešams, atjaunina dalībvalstu saskaņā ar 1. punktu
 iesniegto informāciju.
 17. pants
 Ieviešanas noteikumi
 Pielikumā pievienotās veidlapas atjaunināmas vai grozāmas saskaņā ar 18. pantā noteikto
 konsultāciju procedūru.
 18. pants
 Komiteja
 1. Komisijai palīdz komiteja, kas paredzēta Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001
 75. pantā.
 LV 24 LV
 ---pagebreak--- 2. Ja ir norāde uz šo pantu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. un 7. pantu, ņemot vērā
 tā 8. panta noteikumus.
 19. pants
 Stāšanās spēkā
 Šī regula stājas spēkā 2006. gada 1. janvārī.
 Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs saskaņā ar Eiropas
 Kopienas dibināšanas līgumu.
 Briselē,
 Eiropas Parlamenta vārdā - Padomes vārdā -
 priekšsēdētājs priekšsēdētājs
 LV 25 LV
 ---pagebreak--- 1. PIELIKUMS
 PIETEIKUMS EIROPAS MAKSĀJUMA RĪKOJUMAM
 1. Tiesa
 1.1. Nosaukums:
 1.2. Adrese:
 2. Prasītājs
 2.1. Nosaukums:
 2.2. Adrese:
 3. Prasītāja pārstāvis
 3.1. Vārds:
 3.2. Adrese:
 4. Atbildētājs
 4.1. Nosaukums:
 4.2. Adrese:
 5. Prasība
 5.1. Pamatsumma (neskaitot procentus un izmaksas):
 5.2. Naudas vienība: □ EUR
 □ Zviedrijas krona
 □ [Sterliņu mārciņa]
 6. Procenti
 6.1 Procentu likme (aprēķina pamatsummai līdz samaksāšanas brīdim)
 6.1.1 % □
 6.1.2 % virs ECB pamatlikmes □
 6.1.3 Obligātā procentu likme □
 6.2 Procenti jāiekasē no:
 7. Izmaksas (summas tajās pašās naudas vienībās kā 5.2. punktā)
 7.1 Izmaksas attiecībā uz šo procedūru
 7.1.1 Pieteikuma maksa:
 7.1.2 Prasītāja pārstāvja maksa:
 LV 26 LV
 ---pagebreak--- 7.1.3 Citi (paskaidrot):
 7.2 Pirmstiesas izmaksas (paskaidrot):
 7.3 Kopējās prasītās izmaksas:
 8. Prasība attiecas uz
 8.1 Pārdošanas līgumu □ 8.6 Līgumu par pakalpojumiem - cits
 □
 8.2 Nomas (īres) līgumu – nekustamais īpašums □ 8.7 Aizņēmumu/garantiju □
 8.3 Nomas līgumu – kustamais īpašums □ 8.8 Bojājumiem – satiksmes negadījums □
 8.4 Apdrošināšanas līgumu □ 8.9 Bojājumiem - cits □
 8.5 Līgumu par pakalpojumiem – elektroenerģija,
 gāze, ūdensapgāde, telefons □ 8.10 Citi □
 9. Īss galvenās prasības pamata apraksts:
 10. Īss prasītās procentu likmes pamata apraksts:
 10.1 Obligātā procentu likme □
 10.2 Procentu likme, par kuru puses vienojušās □
 10.3 Prasītāja izsniegtā aizdevuma procentu likme vismaz galvenās prasības apmērā □
 10.4 Cits (paskaidrot):
 11. Īss apraksta attiecībā uz apsvērumiem par labu starptautiskai tiesvedībai, ja atbildētāja dzīvesvieta nav tajā
 dalībvalstī, kuras tiesās iesniegta prasība:
 12. Pierādījumi
 Saīsinājumi: DE: dokumentāls pierādījums TE: liecinieku liecība EX: ekspertu liecība
 IN: objekta vai vietas apskate OT: citi
 Pierādījuma veids Piedāvātā pierādījuma apraksts
 12.1
 12.2
 12.3
 13. Ja atbildētājs iesniedz aizstāvības argumentu izklāstu vai iebildumus, izskatīšanu pārtrauc □
 (ATGĀDINĀJUMS: JA AUGSTĀK NORĀDĪTAIS KVADRĀTS NAV IEZĪMĒTS
 AR ĶEKSĪTI, TAD AIZSTĀVĪBAS ARGUMENTU IZKLĀSTA VAI IEBILDUMU
 IESNIEGŠANAS GADĪJUMĀ AUTOMĀTISKI NOTIEK PĀREJA UZ PARASTO
 CIVILO TIESVEDĪBU)
 14. Prasītāja/viņa pārstāvja paraksts
 LV 27 LV
 ---pagebreak--- 2. PIELIKUMS
 EIROPAS PAZIŅOJUMS PAR MAKSĀJUMU
 Atsauce:
 1. Izdevēja tiesa:
 Adrese:
 Tālr./fakss/e-adrese:
 2. SVARĪGS PAZIŅOJUMS ATBILDĒTĀJAM:
 Ar šo paziņojumu prasītājs Jums pieprasa samaksāt zemāk norādīto summu. Jūs varat
 izvēlēties
 – vai nu samaksāt prasītājam pilnu summu, kas norādīta zemāk, ieskaitot
 procentus un maksas, un iesniegt tiesai paziņojumu par samaksāšanu,
 – vai arī, ja gatavojaties apstrīdēt prasību, iesniegt izdevējā tiesā aizstāvības
 argumentu izklāstu
 trīs nedēļu laikā kopš šā paziņojuma saņemšanas.
 Lai ievērotu iesniegšanas termiņu, aizstāvības argumentu izklāsts vai paziņojums par
 samaksāšanu ir jānogādā tiesā pirms tā izbeigšanās.
 Jūs varat izmantot šim paziņojumam pievienoto standarta atbildes veidlapu, bet tās
 lietošana nav obligāta.
 Izdevēja tiesa pirms šā paziņojuma izdošanas nav pārbaudījusi prasības pamatojumu.
 Tomēr, ja noteiktajā termiņā netiks iesniegts paziņojums par samaksāšanu vai
 aizstāvības argumentu izklāsta dokuments, nekavējoties uz bez iepriekšēja brīdinājuma
 tiks izdots Eiropas maksājuma rīkojums, kuru var vērst pret Jums. Maksājuma
 rīkojuma izdošanu var novērst vienīgi ar aizstāvības argumentu izklāsta dokumentu vai
 paziņojumu par samaksāšanu.
 3. Prasītājs
 3.1. Nosaukums:
 3.2. Adrese:
 4. Prasītāja pārstāvis
 4.1. Nosaukums:
 4.2. Adrese:
 5. Atbildētājs
 LV 28 LV
 ---pagebreak--- 5.1. Nosaukums:
 5.2. Adrese:
 6. Prasība
 6.1. Pamatsumma (neskaitot procentus un izmaksas):
 6.2. Naudas vienība: □ EUR
 □ Zviedrijas krona
 □ [Sterliņu mārciņa]
 7. Procenti
 7.1 Procentu likme (aprēķina pamatsummai līdz samaksāšanas brīdim)
 7.1.1 % □
 7.1.2 % virs ECB pamatlikmes □
 7.1.3 Obligātā procentu likme □
 7.2 Procenti jāiekasē no:
 8. Izmaksas (summas tajās pašās naudas vienībās kā 6.2. punktā)
 8.1 Izmaksas attiecībā uz šo procedūru
 8.1.1 Pieteikuma maksa:
 8.1.2. Prasītāja pārstāvja maksa:
 8.1.3 Citi (paskaidrot):
 8.2 Pirmstiesas izmaksas (paskaidrot):
 8.3 Kopējās prasītās izmaksas:
 9. Prasība attiecas uz
 9.1 Pārdošanas līgumu □ 9.6 Līgumu par pakalpojumiem - cits □
 9.2 Nomas (īres) līgumu – nekustamais īpašums □ 9.7 Aizņēmumu/garantiju □
 9.3 Nomas līgumu – kustamais īpašums □ 9.8 Bojājumiem – satiksmes negadījums □
 9.4 Apdrošināšanas līgumu □ 9.9 Bojājumiem - cits □
 9.5 Līgumu par pakalpojumiem – elektroenerģija,
 gāze, ūdensapgāde, telefons □ 9.10 Citi □
 10. Īss galvenās prasības pamata apraksts:
 11. Īss prasītās procentu likmes pamata apraksts:
 11.1 Obligātā procentu likme □
 LV 29 LV
 ---pagebreak--- 11.2 Procentu likme, par kuru puses vienojušās □
 11.3 Prasītāja izsniegtā aizdevuma procentu likme vismaz galvenās prasības apmērā □
 11.4 Cits (paskaidrot):
 12. Īss apraksta attiecībā uz apsvērumiem par labu starptautiskai tiesvedībai, ja atbildētāja dzīvesvieta nav tajā
 dalībvalstī, kuras tiesās iesniegta prasība:
 13. Pierādījumi
 Saīsinājumi: DE: dokumentāls pierādījums TE: liecinieku liecība EX: ekspertu liecība
 IN: objekta vai vietas apskate OT: citi
 Pierādījuma veids Piedāvātā pierādījuma apraksts
 13.1
 13.2
 13.3
 (...), datums
 Paraksts un/vai zīmogs
 LV 30 LV
 ---pagebreak--- ATBILDES VEIDLAPA – EIROPAS PAZIŅOJUMS PAR MAKSĀJUMU
 Atsauce:
 1. Prasība, kas izklāstīta Eiropas paziņojumā par maksājumu, ir pamatota; esmu
 samaksājis □
 2. Ar šo iesniedzu aizstāvības argumentu izklāstu, kas attiecas uz visu prasību kopumā □
 3. Ar šo iesniedzu aizstāvības argumentu izklāstu, kas attiecas uz šādām daļām
 3.1 galvenajā prasībā: □
 3.2 attiecībā uz procentiem: □
 3.3 attiecībā uz izmaksām: □
 4. Atbildētāja/viņa pārstāvja paraksts:
 LV 31 LV
 ---pagebreak--- 3. PIELIKUMS
 EIROPAS MAKSĀJUMA RĪKOJUMS
 Atsauce:
 1. Izdevēja tiesa:
 Adrese:
 Tālr./fakss/e-adrese:
 2. SVARĪGS PAZIŅOJUMS ATBILDĒTĀJAM:
 Ar šo lēmumu tiesa Jums izsaka rīkojumu samaksāt prasītājam pilnu summu, kas
 norādīta zemāk, ieskaitot procentus un maksas. Prasītājam ir tiesības uz šo saistību
 piespiedu izpildi nekavējoties.
 Trīs nedēļu laikā kopš rīkojuma saņemšanas Jūs varat iesniegt paziņojumu par
 starplaikā veikto maksājumu vai apstrīdēt maksājuma rīkojumu, iesniedzot izdevējā
 tiesā iebildumu dokumentu.
 Lai ievērotu iesniegšanas termiņu, iebildumu dokuments vai paziņojums par
 samaksāšanu ir jānogādā tiesā pirms tā izbeigšanās.
 Jūs varat izmantot šim maksājuma rīkojumam pievienoto standarta atbildes veidlapu,
 bet tās lietošana nav obligāta.
 Ja noteiktajā termiņā netiks iesniegts paziņojums par samaksāšanu vai iebildumu
 dokuments, Eiropas maksājuma rīkojums iegūs galīgā lēmuma spēku un vairs nebūs
 apstrīdams.
 3. Prasītājs
 3.1. Nosaukums:
 3.2. Adrese:
 4. Prasītāja pārstāvis
 4.1. Nosaukums:
 4.2. Adrese:
 5. Atbildētājs
 5.1. Nosaukums:
 5.2. Adrese:
 6. Prasība
 6.1. Pamatsumma (neskaitot procentus un izmaksas):
 LV 32 LV
 ---pagebreak--- 6.2. Naudas vienība: □ EUR
 □ Zviedrijas krona
 □ [Sterliņu mārciņa]
 7. Procenti
 7.1 Procentu likme (aprēķina pamatsummai līdz samaksāšanas brīdim)
 7.1.1 % □
 7.1.2 % virs ECB pamatlikmes □
 7.1.3 Obligātā procentu likme □
 7.2 Procenti jāiekasē no:
 8. Izmaksas (summas tajās pašās naudas vienībās kā 6.2. punktā)
 8.1 Izmaksas attiecībā uz šo procedūru
 8.1.1 Pieteikuma maksa:
 8.1.2. Prasītāja pārstāvja maksa:
 8.1.3 Citi (paskaidrot):
 8.2 Pirmstiesas izmaksas (paskaidrot):
 8.3 Kopējās prasītās izmaksas:
 9. Prasība attiecas uz
 9.1 Pārdošanas līgumu □ 9.6 Līgumu par pakalpojumiem - cits □
 9.2 Nomas (īres) līgumu – nekustamais īpašums □ 9.7 Aizņēmumu/garantiju □
 9.3 Nomas līgumu – kustamais īpašums □ 9.8 Bojājumiem – satiksmes negadījums □
 9.4 Apdrošināšanas līgumu □ 9.9 Bojājumiem - cits □
 9.5 Līgumu par pakalpojumiem – elektroenerģija,
 gāze, ūdensapgāde, telefons □ 9.10 Citi □
 10. Īss galvenās prasības pamata apraksts:
 11. Īss prasītās procentu likmes pamata apraksts:
 11.1 Obligātā procentu likme □
 11.2 Procentu likme, par kuru puses vienojušās □
 11.3 Prasītāja izsniegtā aizdevuma procentu likme vismaz galvenās prasības apmērā □
 11.4 Cits (paskaidrot):
 LV 33 LV
 ---pagebreak--- 12. Īss apraksta attiecībā uz apsvērumiem par labu starptautiskai tiesvedībai, ja atbildētāja dzīvesvieta nav tajā
 dalībvalstī, kuras tiesās iesniegta prasība:
 13. Pierādījumi
 Saīsinājumi: DE: dokumentāls pierādījums TE: liecinieku liecība EX: ekspertu liecība
 IN: objekta vai vietas apskate OT: citi
 Pierādījuma veids Piedāvātā pierādījuma apraksts
 13.1
 13.2
 13.3
 (...), datums
 Paraksts un/vai zīmogs
 LV 34 LV
 ---pagebreak--- ATBILDES VEIDLAPA - EIROPAS MAKSĀJUMA RĪKOJUMS
 Atsauce:
 1. Prasība, kas izklāstīta Eiropas maksājuma rīkojumā, ir pamatota; starplaikā esmu
 samaksājis □
 2. Ar šo iesniedzu iebildumu, kas attiecas uz visu prasību kopumā □
 3. Ar šo iesniedzu iebildumu, kas attiecas uz šādām daļām
 3.1 galvenajā prasībā: □
 3.2 attiecībā uz procentiem: □
 3.3 attiecībā uz izmaksām: □
 4. Atbildētāja/viņa pārstāvja paraksts:
 LV 35 LV