text:
Решение по Гражданско дело 549/2014г.
 No 42 от 13.02.2015., гр. Троян
 Троянски районен съд, втори граждански състав в проведеното на 15.01.2015г. публично заседание в следния състав:
 секретар Е.П., като разгледа докладваното от съдията гражданско дело No 549 по описа за 2014г., за да се произнесе взе предвид следното:
 Депозирана е искова молба от Д.Р.К. и В.Р.К. ***, чрез пълномощника им мл.адв.Ц.А. от ЛАК, с която са предявени обективно съединени искове срещу И.В.К. *** и Банка ”ДСК” ЕАД със седалище и адрес на управление гр.София, п.к.1036, р-н Оборище, ул.МосковскаNo19, представлявана от Диана Митева, Доротея Николова, Мирослав Вичев и Виолина Спасова, за установяване нищожността на Договор за ипотека, обективиран в НА за учредяване на договорна ипотека вх.рег.No1715, акт No4, том.2, дело No1396/2008г. на Служба по вписванията при Районен съд - Троян на основание чл. 26 ал.1 предл.1 от ЗЗД, вр.чл.73 ал.3 от СК/отм./, във вр. чл.167 ал.3 от ЗЗД и за отмяна на констативен Нотариален акт вх. рег. No 1878, акт No 2, том VII, дело 1359/2004 год. на Служба по вписванията при Районен съд – Троян до 1/3 ид.ч. по чл.537 ал.2 от ГПК.
 Ищците твърдят, че са наследници на покойния си баща Р.К.******* година, който приживе е придобил чрез покупко - продажба недвижим имот, представляващ апартамент, находящ се в гр. Троян, ж.к. Младост, с идентификатор 73198.501.650.1.1, ведно с прилежащите избено помещение No9, при съседи подробно описани в молбата. Излага се, че процесния апартамент е придобит от техния наследодател в режим на съпружеска имуществена общност с майка им И.В.К.. Твърдят, че след смъртта на техния наследодател имота са притежавали ведно с тяхната майка, в качеството на наследници на Росен К., като двамата ищци са били собственици по 1/6 ид. част, а тяхната майка - ответницата И.К. на 4/6 ид. части. Твърдят, че е извършен договор за доброволна делба с вх. Рег.No1880 опис 67 том.2 книга Б, партида 1067 от 2004 година на Служба по вписвания при ТРС между ищците, които към 29.07.2004 година са били малолетни и същите са представлявани от адв. Стефан Гецов, назначен им за особен представител с определение от същата дата на ТРС и тяхната майка – ответницата К.. Излагат, че с решение No 47 от 10.03.2014 година постановено по гр. д. No 1317 от 2011 година на ТРС е прогласена нищожността на цитирания по – горе договор за доброволна делба, като съда е постановил, че собственици на имота са ищците с по 1/6 ид. част и И.К. притежаваща 4/6 ид. части. Излагат също, че преди да бъде постановено решение No 47 от 2014 година И.К. използвайки договор за доброволна делба, /който в последствие е приет за нищожен/ и позовавайки се на нот. акт No 17 т.3 дело No722 от 1996 година на Власко Шишков - нотариус при Районен съд гр. Троян е призната за едноличен собственик на процесния недвижим имот, което е сторено в констативен нот. акт No 1878, дело No1359 от 2004 година на Служба по вписвания при РС гр.Троян. Молят съда да постанови решение, с което да отмени по реда на чл. 537 ал.2 от ГПК цитирания по- горе нотариален акт на нотариус Кожухаров, с който първия ответник И.К. е призната за собственик на целия недвижим имот с идентификатор 73198.501.650.1.1, ведно с прилежащите към него части. Отделно от това молят да бъде констатирана, поради противоречие на закона нищожност, като съда приеме, че договора за ипотека, който е учреден от първия ответник – И.К. върху описания по-горе недвижим имот е нищожен, тъй като е в съсобственост с непълнолетните и деца, с който имот е обезпечено чуждо задължение и отделно от това, е сключен от несобственик, като излагат подробни съображения, че не са давали съгласие за сключване на този договор.
 Молят да бъде прогласена нищожността на нотариалния акт, с който е учредена договорна ипотека с вх. номер по регистъра на служба по вписвания при РС гр. Троян, а именно No1715 акт.No14 том.2 дело No 1396 от 2008 година на Служба по вписвания при РС гр. Троян. Претендират за разноски.
 В съдебно заседание ищците, редовно призовани не се явяват, представляват се от упълномощен защитник – мл.адв.Ц.А., който от името на доверителите си поддържа исковите претенции по съществото на спора и в представена по делото писмена защита.
 По реда на чл. 131 от ГПК на двамата ответници е изпратен препис от ИМ и доказателствата.
 С писмен отговор с вх. No5010 от 07.08.2014 година, Банка „ДСК” ЕАД изразява становище за неоснователност на исковите претенции, като счита, че не следва да бъде уважено искането за прогласяване нищожността на вписаната ипотека в полза на банката, тъй като към момента на учредяването й легитимен собственик на недвижимия имот е бил първият ответник И.К.. Излагат, че ипотеката е учредена за обезпечаване вземане на Банка ДСК ЕАД по предоставен кредит на И.К. в размер на 30 000 евро. Твърдят, че ипотеката е в предписаната от закона форма, както и че към датата на учредяване на ипотеката - 09.06.2008година пред нотариуса изповядал сделката се е явила лично И.К., която се е легитимирала като единствен и изключителен собственик по силата на констативен нот. акт No2 том.7, дело No1359 от 2004 година вписан в Служба по вписванията при РС гр. Троян. Излагат, че в нотариалния акт подробно е индивидуализиран недвижимия имот, изповядан е по надлежния ред пред нотариус, който е изпълнил вменените му по реда на чл. 586 ал.1 от ГПК задължения, а именно: проверил е праводателят дали е собственик на имота и дали са налице особени изисквания за извършване на сделката. При условията на евентуалност счита, че ако съда приеме, че на основание разваления договор за доброволна делба първия ответник И.К. не е била единствен собственик на целия имот, а само на 4/6 ид. части от него, то молят съда да приеме, че по отношение на тези 4/6 ид. части издадения констативен акт за собственост е в сила и не следва да бъде отменян. Излагат аргументи позовавайки се на разпоредбата на чл. 26 ал.4 от ЗЗД, като считат, че нищожността на част от договора не влече нищожност на целия договор, а само на онази част, за която се отнася порока. Молят да им бъде дадена възможност да ангажират доказателства.
 В съдебно заседание, ответника - Банка „ДСК” ЕАД се представлява от юрисконсулт В.Т., която счита исковата претенция за неоснователна, становището си поддържа по съществото на спора и представена по делото писмена защита. Не ангажира доказателства.
 По реда на чл. 131 от ГПК е постъпил отговор на исковата молба от ответника И.В.К. с вх. No 5055 от 08.08.2014 година по описа на ТРС, с която намира ИМ за основателна, а по същество на спора прави признание на обстоятелството, че с констативния нотариален акт е ощетила децата си – ищците в настоящото производство, поради което не възразява иска за отмяна на акта да бъде уважен. Признава, че за учредяване на ипотеката върху целия апартамент в полза на „Банка ДСК” ЕАД не е искала съгласието на децата си, тъй като същите са били малолетни. Не възразява да бъде прогласена нищожността на договора за ипотека описан в исковата молба. Отделно от това същата твърди, че с „Банка ДСК” ЕАД са водени преговори да бъде учредена ипотека върху процесния имот само върху нейните 4/6 ид. части, но банката категорично е отказала с аргумента, че за тях липсва интерес за ипотека върху идеални части, тъй като при евентуално неизпълнение на договора за заем и съответно публична продан можело да има големи проблеми, тъй като децата са непълнолетни. Излага, че кредита от „Банка ДСК” ЕАД е обезпечен с ипотека върху целия апартамент, за което обстоятелство се е легитимирала като собственик с договора за доброволна делба между нея и децата й, който в последствие е обявен за нищожен с решение постановено по Гр. дело No1317 от 2013 година на ТРС. Твърди, че на 23.07.2014 година мениджъра на клона на „Банка ДСК” в гр. Троян се е свързал лично с нея по телефона с молба за евентуална среща - разговор, която е осъществена на следващия ден на 24.07.2014 година, около 16.30 – 16.45 часа в офиса на банката, на която среща излага, че е била заплашвана от същия. Твърди, че той настоявал настоящото дело да бъде прекратено до 01.08.2014 година, да оттегли всичките си искания, тъй като в противен случай банката ще започне дела срещу нея, кредита ще бъде обявен за незабавно изискуем, а единственото й жилище щяло да бъде продадено. Твърди също, че мениджъра на банката е проявил натиск, като й заявил, че трябва да укаже на децата си – ищците по делото да прекратят същото. Твърди, че за отправените към нея заплахи е подала жалба до РУ „Полиция” гр. Троян, като копие от жалбата представя като доказателство по делото.
 В съдебно заседание, ответницата И.К. редовно призована не се явява и не се представлява.
 Представен е нотариален акт No 17, том III, дело No 722/1996 год. на Вл. Шишков - нотариус при Районен съд Троян, от който се установява, че наследодателят на ищците - Р.В.К.******* година е придобил чрез покупко - продажба недвижим имот, представляващ апартамент, находящ се в гр. Троян, ж.к. Младост, с идентификатор 73198.501.650.1.1, ведно с прилежащите избено помещение No9, при съседи: запад – коридор, север мазе No10, юг-мазета No7 и 8, отдолу-земя, както и 2.511%ид.ч. от общите части на сградата и отстъпено право на строеж.
 От представеното по делото у-ние за граждански брак на Община Троян от 20.05.1990г. се установява, че Р.В.К.******* година и ответницата И.В.К., са сключили граждански брак на 20.05.1990г. за което е издаден Акт No58 от същата дата на Община Троян, т.е. придобития през 1996г. с нотариален акт No 17, том III, дело No 722/1996 год. на Вл. Шишков - нотариус при Районен съд Троян недвижим имот – апартамент, е при режим на СИО.
 Приложено е удостоверение за наследници No041491 от 14.05.2008г. на Община гр.Троян, със заверка от длъжностно лице, че „към дата 14.11.2013г. няма промяна в удостоверението”, от което се установява, че Р.В.К.*******г., като е оставил свои наследници – двамата ищци и ответницата И.В.К..
 Представен е Договор за доброволна делба на наследствен имот от 29.07.2004г., от който се установява, че И.В.К. получава в дял и става едноличен собственик на описания по-горе апартамент, като за уравняване на дяловете на децата си им превежда еднократно в ОББ-АД клон Троян, по тяхна банкова сметка ***.
 Представен е Нотариален акт вх. рег. No 1878, акт No 2, том VII, дело 1359/2004 год. на Служба по вписванията при Районен съд – Троян, с който И.В.К., е призната за едноличен собственик на процесния недвижим имот.
 Представен е нотариален акт за учредяване на договорна ипотека с вх.рег No1715 от 2008г., акт No14, том2, дело No1396/2008г. на СВ при ТРС.
 Представено е решение No 47 от 10.03.2014 год. по гр.д. No 1317/2013 на ТРС, с което е прогласена нищожността на Договор за доброволна делба на наследствен имот, вписан под вх. рег. No 1880, опис No 67, том II, книга Б, партида 1067 от 29.07.2004 год. на Служба по вписванията при ТРС.
 Приложена е жалба от И.В.К. *** и Определение No54 от 22.07.2004г. на ТРС, постановено по ч.гр.д.No419/2004г. на ТРС с правно основание чл.73 ал.2 от СК.
 Относно иска по чл. 26, ал. 1 от ЗЗД във връзка с чл. 73, ал. З от СК /отм./ за прогласяването на нищожността на договора за ипотека обективиран в нотариален акт за учредяване на договорна ипотека с вх.рег. No1715 от 2008г., акт No14, том2, дело No1396/2008г. на СВ при ТРС .
 Правната доктрина и съдебната практика са категорични, че нищожността се урежда от императивни правни норми от публичен интерес, има действие по отношение на всички и съдът следи служебно за нея. Така и постановеното в производство по чл. 290 ГПК, Решение No 384 от 02.11.2011г. на ВКС по гр.дело 1450/2010г., І г.о.
 Учредената ипотека е нищожна, тъй като върху ищците не е преминало валидно ипотечно задължение относно дълга на ответника И.К. към ответника Банка”ДСК”АД, поради което ищците не могат да отговарят със своите идеални части от имота си за задължението на И.К.. За да стигне до тези изводи, настоящия състав съобрази:
 От представените по делото доказателства, признати от първия ответник И.К. и не оспорени от втория ответник Банка”ДСК” АД се установява, че процесния имот е съсобствен между ищците и ответницата И.К., като последната притежава 4/6 идеални части, а ищците -по 1/6 идеална част. Не се оспорва от втория ответник, а се признава от първия обстоятелството, че към момента на учредяване на ипотеката - 09.06.2008година, двамата ищци са били непълнолетни.
 Съгласно разпоредбата на чл.73 ал.3 /отм./, по действащия към момента на учредяване на ипотеката СЕМЕЕН КОДЕКС /Обн., ДВ, бр. 41 от 28.05.1985 г., в сила от 1.07.1985 г., изм. и доп., бр. 11 от 7.02.1992 г., попр., бр. 15 от 21.02.1992 г., изм. и доп., бр. 63 от 15.07.2003 г., доп., бр. 84 от 23.09.2003 г., изм., бр. 42 от 17.05.2005 г., бр. 30 от 11.04.2006 г., в сила от 12.07.2006 г., изм. и доп., бр. 59 от 20.07.2007 г., в сила от 1.03.2008 г., отм., бр. 47 от 23.06.2009 г., в сила от 1.10.2009 г./, „Дарение, отказ от права, даване на заем и обезпечаване на чужди задължения чрез залог, ипотека или поръчителство от не навършили пълнолетие деца са нищожни.”, т.е. извършването на тези действия води до нищожност на сделката, като противна на закона, на осн. чл. 26, ал. 1, пр. 1 от ЗЗД. Отделно от това, разпоредбата на чл. 167. ал. З от ЗЗД гласи, че ипотека може да се учреди само върху имот, който е бил собственост на лицето, което я учредява, но в настоящия казус се установи, че имотът не е бил изцяло собственост на ответницата И.К..
 Съгласно теорията /професор Петко Венедиков „Ипотеки. Залог. Привилегии”, трето издание от 1994 год. на издателство „Сиби"/, „....Ако учредителят на ипотеката при учредяването й е бил собственик на имота, но неговото право е унищожено с обратно действие, пада и ипотеката, която той е учредил. И наистина, в такъв случай се смята, че той не е бил никога собственик и следователно не е могъл да учреди ипотека...."
 В депозирания по делото отговор от ответника Банка”ДСК”АД са изложени твърдения, които се поддържат в хода на производството и в представената по делото писмена защита, в смисъл, че банката би обезпечила договора за заем чрез ипотека върху 4/6 идеални части от процесния имот и в този смисъл прави възражение по реда на чл.26 ал.4 от ЗЗД, а именно, че нищожността на отделни части не влече нищожност на договора, когато може да се предположи, че сделката би била сключена и без недействителните и части.
 Във връзка с направените възражения, с доклада по делото съдът указа на ответника „БАНКА ДСК" ЕАД, че следва да установи твърдените факти и обстоятелства във връзка с възражението по чл. 26, ал. 4 от ЗЗД, че сделката би била сключена и без недействителните й части. В хода на съденото производство ответникът банка „ДСК" ЕАД не ангажира доказателства, от които да се установи, че би сключила договора за 4/6 идеални части от неподеляем апартамент, нито че е налице случай, при който банката да е сключвала ипотека в идеални части за апартамент /недвижим имот/. Тази пасивност в процеса от тяхна страна, не може да бъде тълкувана в тяхна полза. Вярно е, че не съществува пречка ипотека да бъде сключена в идеални части от имот, стига тези идеални части да могат да бъдат реално обособени. /проф.Петко Венедиков „Ипотеки. Залог. Привилегии"/. В конкретния случай, процесният имот е апартамент, с обща площ от 70.16 кв.м, състоящ се от „дневна, спалня, столова, бокс, баня, клозет, коридор и две тераси " и няма как да бъде разделен, като от него да бъде обособен реален дял 4/6. В този смисъл настоящия състав изцяло споделя становището на процесуалния представител на ищците, че „няма как да се определи кои точно 4/6 идеални части от имота ще бъдат ипотекирани. Ако ипотеката бъде призната за нищожна само до размера на 2/6 идеални части и остане в сила за 4/6 от процесния имот, то това ще бъде основание за недействителност на ипотеката съгласно чл. 170 от ЗЗД, тъй като ще съществува неизвестност относно тъждеството на 4/6 идеални части от имота”.
 Отделно от това, съдът взе в предвид, че освен направеното с отговора към исковата молба признание, ответницата И.К. не се яви да отговори лично на поставените по реда на чл.176 от ГПК въпроси, поради което съдът приема за доказани обстоятелствата, за изясняването на които ответницата не се яви да отговори, /за които последици същата беше предупредена/, а именно: че ищците не са уведомявани за сключените сделки, че не са давали съгласие за сключването на договор за ипотека и обезпечение на чуждо задължение, както и че целта на кръга от сделки е била за избягване на императивната разпоредба на чл. 73, ал. З от СК /отм./, за да може да бъде сключен договор за заем и да бъде обезпечен с ипотека върху съсобствения им имот.
 Твърденията на ответника Банка”ДСК”АД, че с този процес ищците и първата ответница И.К. целят да увредят банката съдът намира за недоказани, тъй като от представеното по делото Удостоверение от Банка”ДСК” ЕАД, изходящ No115/03.12.2014г. /л.62/ се установява, че кредитът на И.К. не е бил просрочван и тя го заплаща редовно.
 Предвид всичко изложено настоящия състав счита, че с договора за ипотека върху процесния имот, който към момента на учредяването на ипотеката е бил в съсобственост на непълнолетни, е обезпечено чуждо задължение, поради което е налице нищожност на основание чл. 26, ал. 1 от ЗЗД поради противоречие на закона, тъй като е нарушена императивната разпоредба на чл. 73, ал. З от СК /отм./, както и че договорът за ипотека е нищожен на основание чл. 26, ал. 1 от ЗЗД във с чл. 167, ал. З от ЗЗД и поради това, че е сключен от несобственик.
 При това положение Нотариален акт за учредяване на договорна ипотека вх. рег. No 1715, акт No 14, том II, дело 1396/2008 год. на Служба по вписванията при Районен съд – Троян следва да бъде прогласен за нищожен, а Констативен нотариален акт вх. рег. No 1878, акт No 2, том VII, дело 1359/2004 год. на Служба по вписванията при Районен съд - Троян, следва да бъде отменен до 1/3 ид.ч., тъй като с него са констатирани несъществуващи права в полза на ответницата И.В.К. и са засегнати правата на ищците.
 С оглед изхода на делото и на основание чл.78 ал.1 от ГПК ответниците следва да заплатят сторените от ищците разноски.
 Тъй като с отговора на исковата молба ответницата И.К. признава исковата претенция, на основание чл.78 ал.2 от ГПК не дължи заплащане на разноски, а ответника банка ДСК”ЕАД следва да заплати сумата от 1255.35 лева разноски по делото.
 ПРОГЛАСЯВА ЗА НИЩОЖЕН на осн. чл. 26, ал. 1, пр.1 ЗЗД, поради противоречие на Закона, Договор за ипотека обективиран в нотариален акт вх. рег. No 1715, акт No 14, том II, дело 1396/2008 год. на Служба по вписванията при Районен съд – Троян, тъй като е нарушена императивната разпоредба на чл. 73, ал. З от СК /отм./.
 ПОСТАНОВЯВА ЗАЛИЧАВАНЕ на договорната ипотека, учредена с нотариален акт вх. рег. No 1715, акт No 14, том II, дело 1396/2008 год. на Служба по вписванията при Районен съд – Троян.
 ОТМЕНЯ Констативен нотариален акт вх. рег. No 1878, акт No 2, том VII, дело 1359/2004 год. на Служба по вписванията при Районен съд - Троян, до 1/3 ид.ч
 ОСЪЖДА Банка ”ДСК” ЕАД със седалище и адрес на управление гр.София, п.к.1036, р-н Оборище, ул.МосковскаNo19, представлявана от Диана Митева, Доротея Николова, Мирослав Вичев и Виолина Спасова ДА ЗАПЛАТИ НА Д.Р.К., ЕГН ********** и В.Р.К., ЕГН ********** и двамата с адрес *** сторените по делото разноски в размер на 1255.35 /хиляда двеста петдесет и пет лева и тридесет и пет стотинки/ лева съобразно приложения списък по реда на чл.80 от ГПК.
 Решението подлежи на обжалване пред Окръжен съд-Ловеч в двуседмичен срок от връчването му на страните.


type: other

text:
Konkurskarantaene
 Har du spørgsmål om konkurskarantæne eller ønsker du repræsentation i en sag, så kontakt advokat Jacob Outzen, Ret&Råd Advokater København, på jao@ret-raad.dkeller ring direkte på 23 23 03 96.
 De seneste afgørelser:
 I de seneste år har højesteret og landsretterne fået lejlighed til at afprøve et par af skifterettens afgørelser, hvor vi på den baggrund kan konkludere, at det ikke er lige så nemt som tidligere at pålægge den tidligere ledelse konkurskarantæne.
 Lad os se på 4 af de seneste afgørelser:
 I sagen U.2018.3543.H var der ikke var tilstrækkelig grundlag for at pålægge konkurskarantæne.
 Ved vurderingen lagde Højesteret navnlig vægt på, at opbygningen af gæld til til det konkursramte selskab under de konkrete omstændigheder ikke i sig selv kunne karakteriseres som groft uforsvarlig, og at der efter en samlet vurdering ikke var grundlag for at betegne den manglende afregning af moms og A-skat som misbrug af reglerne. Optagelsen af ledelseslån var under de givne omstændigheder hverken i sig selv eller i kombination med kreditorernes tab tilstrækkeligt til at medføre konkurskarantæne, og Højesteret fandt, at driften af det konkursramte selskab ikke var fortsat længere end forsvarligt, om end kreditorernes tab på ca. 6,4 mio. kr. skulle indgå i den samlede vurdering
 Optagelsen af ledelseslån var under de givne omstændigheder hverken i sig selv eller i kombination med kreditorernes tab tilstrækkeligt til at medføre konkurskarantæne
 Det samme gjorde sig gældende i U.2018.2140
 I denne højesteretsafgørelse blev virksomheden drevet videre i en periode hvor det var åbenbart at der ikke var midler til at afregne A-skat og moms for et større beløb. Der var løbende bogført og indberettet korrekt moms til myndighederne og på trods af kurators indstilling om konkurskarantæne blev dette nægtet.
 Modsat i U.2019.230.V - I denne afgørelse fra Vestre Landsret blev selskabets direktør, der er efter landsrettens vurdering var indsat som en såkaldt ”stråmandsdirektør” idømt konkurskarantæne, idet det var helt åbenbart at direktøren ikke havde taget del i den daglige drift.
 Kan man pålægges konkurskarantæne i mere end 3 år?
 I en helt ny afgørelse fra Højesteret (sag 88/2018) afsagt onsdag d. 24 april 2019 var højesteret enig med landsretten i, at en person der havde haft virke som direktør i 5 forskellige selskaber kunne pålægges konkurskarantæne i 3 år for hvert enkelt selskab, hvilket betød at den tidligere direktør blev idømt samlet set 15 års konkurskarantæne.
 Sagen angik for landsretten og højesteret, om betingelserne i konkursloven for at pålægge en tidligere direktør i en række selskaber konkurskarantæne var opfyldt og i hvor lang tid, der i så fald skulle pålægges konkurskarantæne.
 Højesteret var enig med kurator i, at den tidligere direktør havde udøvet den reelle ledelse af otte selskaber, og at hans forretningsførelse i den forbindelse havde været groft uforsvarlig, hvilket gjorde ham uegnet til at deltage i ledelsen af en erhvervsvirksomhed.
 Sagen omhandlede herefter om selskaberne var koncernforbundne og om at direktøren kunne pålægges konkurskarantæne for hvert selskab.
 Højesteret var af den opfattelse at der kunne pålægges direktøren konkurskarantæne for hvert enkelt af 5 selskaber idet der ikke var tale om ”en koncernforbundet virksomhed”.
 Højesteret udtalte, at udtrykket ”en koncernforbundet virksomhed” i mangel af holdepunkter for andet –må forstås i overensstemmelse med det selskabsretlige koncernbegreb, hvorefter en koncern består af et moderselskab og dets datterselskaber.
 Efter en samlet vurdering af sagens omstændigheder, herunder navnlig karakteren af forholdene, fandt Højesteret, at der altså ikke var grundlag for at fravige udgangspunkt i konkursloven om, at hver konkurskarantæne skulle fastsættes til 3 år. Direktøren blev derfor pålagt fem konkurskarantæner på hver 3 år, i alt 15 år, der løber i forlængelse af hinanden.
 Den samlede konkurskarantæne udløber dog i medfør af konkursloven senest 10 år fra Højesterets kendelse.
 Læse hele højesterets kendelse her


type: wikipedia

text:
Trapenes pagasts ir viena no Smiltenes novada administratīvajām teritorijām tā vidienē, Igaunijas pierobežā. Robežojas ar sava novada Virešu, Gaujienas un Apes pagastiem, Gulbenes novada Lejasciema pagastu, Alūksnes novada Alsviķu un Ilzenes pagastiem, kā arī Igaunijas Veru apriņķa Hānjamās pagastu (agrāk Menistes pagastu).
 Daba
 Hidrogrāfija
 Upes
 Baltiņupe, Bebrupīte, Blīgzna, Cēsaka, Dzērve, Ķīšupīte, Melnupe.
 Ezeri
 Garais ezers, Lukstu ezers, Sētas ezers.
 Vēsture
 1902. gadā Bormaņu pagastu (Treppenhof) pievienoja Gaujienas pagastam, bet 1923. gadā agrārreformas laikā to izveidoja no jauna. 1925. gadā Valkas apriņķa Bormaņu pagastu pārdēvēja par Trapenes pagastu. 1935. gadā tā platība bija 111,5 km2 un tajā dzīvoja 1394 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Mežu un Trapenes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Trapenes ciems ietilpis Alūksnes apriņķī (1946-1949), Apes (1949-1956), Alūksnes (1956-1962), Valkas (1962-1967) rajonos un pēc 1967. gada atkal Alūksnes rajonos. 1954. gadā Trapenes ciemam pievienoja likvidēto Mežu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Trapenes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Apes novadā. 2021. gadā Apes novadu iekļāva Smiltenes novadā.
 Pieminekļi
 Naugrubu senkapi
 Naugrubu Tinābele (kulta vieta)
 Repju senkapi
 Bormaņu muižas (Trapenes) apbūve (18. gs. b.-20. gs. s.) - kungu māja (18. gs. b.-19. gs. b.), stallis (19. gs. b.), parks (19. gs.)
 Līzespasta krogs - Līzespastā (19. gs. 1.p.)
 Līzespasta zirgu pasta stacija - Līzespastā (19. gs. 1.p.)
 Divas dzīvojamās ēkas un „Mikužu” saiešanas nams Mikužos (19. gs. 2.p.)
 Iedzīvotāji
 Apdzīvotās vietas
 Lielākās apdzīvotās vietas ir Trapene (pagasta centrs), Ādams, Indriķi, Krampji, Līzespasts, Rūpnieki.
 Ievērojamas personības
 Ojārs Vācietis (1933–1983) – dzejnieks
 Saimniecība
 Transports
 Izglītība un kultūra
 Atsauces
 Vidzeme
 Smiltenes novada pagasti


text:
ΟΑΕΔ: Νέα προγράμματα για 55.000 ανέργους απο το 2016 – ΑΠΑΣΧΟΛΗΣΗ BLOG (ΣΕ ΑΝΑΣΤΟΛΗ ΕΝΗΜΕΡΩΣΗΣ ΚΑΙ ΑΠΑΝΤΗΣΕΩΝ)
 ΟΑΕΔ: Νέα προγράμματα για 55.000 ανέργους απο το 2016
 ο πλαίσιο για την Αναδιοργάνωση του Επιχειρησιακού Μοντέλου του ΟΑΕΔ παρουσίασε η διοικήτρια του ΟΑΕΔ Μαρία Καραμεσίνη στην παρέμβαση της στο Συνέδριο του ΙΝΕ ΓΣΕΕ και ΙΜΕ ΓΣΕΒΕΕ με θέμα «Δια Βίου Μάθηση, επαγγελματική κατάρτιση, απασχόληση και οικονομία». Η κ. Καραμεσίνη ανακοίνωσε ότι αρχές του 2016 θα αναοκωθούν νέα προγράμματα του ΟΑΕΔ για περισσότερα από 55.000 άτομα Η κ. Καραμεσίνη ανέφερε ότι η αναδιοργάνωση του ΟΑΕΔ είναι επιβεβλημένη και πρέπει να ολοκληρωθεί μέσα στο 2016 καθώς αποτελεί προϋπόθεση για να συνεχίσει η χρηματοδότηση του Οργανισμού από το Ευρωπαϊκό Κοινωνικό Ταμείο. Η διαβούλευση για την ολοκλήρωση του τρόπου της αναδιοργάνωσης του ΟΑΕΔ γίνεται σε συνεργασία με τη Διεθνή Διοικούσα Επιτροπή και η ανάγκη για την Αναδιοργάνωση του Επιχειρησιακού Μοντέλου προέκυψε από την αύξηση του όγκου των ανέργων σε συνδυασμό με την αλλαγή της σύνθεσης τους. Η αναδιοργάνωση θα κινηθεί μέσα σε 4 άξονες, πρώτον μέσω της απλούστευσης των διαδικασιών και τη μείωση της γραφειοκρατίας σε ότι αφορά την απασχόληση, δεύτερον τη βελτίωση των πληροφοριακών συστημάτων του Οργανισμού και των ηλεκτρονικών υπηρεσιών του καθώς όπως σημείωσε ήδη από το νέο έτος η ανανέωση της κάρτας ανεργίας θα γίνεται μόνο ηλεκτρονικά. Τρίτος άξονας θα είναι η στόχευση για βελτίωση των σχέσεων του εργοδότη με τον άνεργο, ενώ θα θεσμοθετηθεί και ο Εργασιακός Σύμβουλος για τον Εργοδότη. Επίσης, θα επιδιωχθεί συνεργασία του Οργανισμού με τους κοινωνικούς εταίρους στο πλαίσιο των νέων ενεργητικών προγραμμάτων που έχουν στόχευση συμβουλευτική, την κατάρτιση και την εγγυημένη απασχόληση. Τέταρτος άξονας θα αφορά την αναβάθμιση των Σχολών Μαθητείας του ΟΑΕΔ στις οποίες μέσα στην κρίση σημειώθηκε μείωση 10.300 θέσεων. Η αναβάθμιση των σχολών θα γίνει μέσα από συνεχή ανανέωση των προγραμμάτων σπουδών και τη δημιουργία ειδικοτήτων με βάση τις ανάγκες της αγοράς εργασίας. Όπως τόνισε η κ. Καραμεσίνη καμιά μορφή μαθητείας δεν έχει αξία εάν δεν υπάρχουν στην αγορά θέσεις απασχόλησης για την απορρόφηση τους. Στο πλαίσιο αυτών παράλληλα με τα ήδη τρέχοντα προγράμματα του ΟΑΕΔ θα υλοποιηθούν από τις αρχές του νέου έτους νέα Προγράμματα Ολοκληρωμένης Παρέμβασης για περισσότερα από 55.000 άτομα τα οποία θα ανακοινωθούν το επόμενο διάστημα.
 ← Δώρο Χριστουγέννων 2015
 Πότε πληρώνονται οι συντάξεις Δεκεμβρίου 2015 σε ΙΚΑ, ΟΑΕΕ, Δημόσιο και ΟΓΑ →


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
Nr. L 343 / 10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 12 . 73
 AFTALE
 mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og republikken Senegal vedrørende
 levering af sorghum og blød hvede som fødevarehjælp
 RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
 på den ene side,
 REGERINGEN FOR REPUBLIKKEN SENEGAL
 på den anden side ,
 HAR VEDTAGET at indgå denne aftale og har med henblik herpå som befuldmægtigede udpeget :
 RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER :
 REGERINGEN FOR REPUBLIKKEN SENEGAL :
 SOM ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE BESTEMMELSER :
 Artikel I Artikel V
 Inden for rammerne af fødevarehjælpeprogrammet
 for korn for året 1971 /72 leverer Det europæiske Bestemmelseslandet forpligter sig til at anvende de
 økonomiske Fællesskab, herefter benævnt » Fælles som fødevarehjælp modtagne varer som forbrugs
 skabet «, som gave til republikken Senegal, herefter varer og til gratis at uddele dem til de nødlidende
 benævnt » bestemmelseslandet« en mængde på 4 000 befolkningsgrupper. Det er dog berettiget til, alt efter
 tons sorghum og 4 555 tons blød hvede. befolkningens behov, på stedet helt eller delvist at
 udskifte den som hjælp modtagne bløde hvede med
 majs eller sorghum eller til at sælge denne hvede for
 Artikel 11 at anvende provenuet ved dette salg til køb af majs
 eller sorghum på det lokale markeds fordelagtigste
 Leverancerne foretages cif bestemmelseslandets losse betingelser.
 havn i nye jutesække med en nettovægt på 50 kilo
 gram .
 Artikel VI
 Artikel 111
 Fællesskabet udbetaler bestemmelseslandet et forud
 Fællesskabets og bestemmelseslandets forpligtelser og fastsat bidrag som deltagelse i dette lands omkost
 ansvar navnlig vedrørende leveringen og overtagelsen ninger ved de leverede varers transport fra lossehav
 defineres i bilaget, som er en integrerende del af nene til bestemmelsesstederne .
 denne aftale.
 Dette bidrag er på 10 regningsenheder pr. ton leveret
 Artikel IV vare .
 Bestemmelseslandet forpligter sig til at træffe alle Fællesskabet forpligter sig til at udbetale dette bidrag
 nødvendige foranstaltninger med henblik på trans så hurtigt som muligt, efter at Kommissionen for De
 port og forsikring af de leverede varer fra lossehav europæiske Fællesskaber har modtaget den i artikel
 nene til bestemmelsesstederne. IX, første led, omhandlede beretning.
 ---pagebreak--- 13 . 12 . 73 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr.L 343 / 11
 Artikel VII Artikel IX
 Bestemmelseslandet forpligter sig til at give Fælles
 De kontraherende parter forpligter sig til at gennem skabet meddelelse om gennemførelsesbetingelserne
 føre denne aftale, således at produktionens og den for denne aftale. I dette øjemed giver det Kommis
 internationale handels normale struktur ikke berøres .
 sion for De europæiske Fællesskaber følgende oplys
 Med henblik herpå træffer de de nødvendige foran ninger :
 staltninger for at sikre, at leverancerne som fødeva
 rehjælp ikke erstatter, men supplerer de handelstrans — senest 30 dage efter losningen af hver last: skibets
 aktioner, der med rimelighed kunne forventes i man ankomsthavn og -tid, art, mængde og kvalitet af
 gel af sådanne leverancer. den lossede vare ; datoen for losningens afslut
 ning;
 Artikel VIII — hver 3 . måned indtil de som hjælp modtagne
 mængder er fuldstændigt opbrugt : distribuerede
 mængder, modtagernes antal og art, distributions
 Bestemmelseslandet træffer alle nødvendige foran
 sted og -måde.
 staltninger for at forhindre :
 Artikel X
 — reeksport af de varer, der er modtaget som føde
 varehjælp såvel som produkter og biprodukter, På begæring af en af de kontraherende parter rådfører
 der stammer fra denne leverance; disse sig med hinanden om alle spørgsmål vedrø
 rende anvendelsen af denne aftale.
 — handelsmæssig og ikke-handelsmæssig udførsel
 inden for 6 måneder efter den seneste levering Artikel XI
 såvel af de lokalt fremstillede varer, som måtte
 være af samme art som dem, der er modtaget som Denne aftale er affattet i to eksemplarer på dansk,
 fødevarehjælp, som af de produkter og biproduk engelsk, fransk, italiensk, nederlandsk og tysk, og
 ter, der stammer fra dem. hver af disse tekster har samme gyldighed.
 BILAG
 Bestemmelser fastsat i artikel III i aftalen
 Artikel 1
 Levering har fundet sted , og risikoen overgår fra Fællesskabet til bestemmelseslandet, når varerne
 faktisk overtages i skibets last i lossehavnen.
 Bestemmelseslandet afholder alle omkostninger efter varernes levering, herunder losseomkost
 ninger (såsom omstuvning, ophejsning, modtagelse) samt eventuelle lægterpenge.
 Eventuelle omkostninger for overliggedage eller en eventuel ekspeditionspræmie (dispatch money)
 i lossehavnen afholdes af bestemmelseslandet eller kommer dette til gode. Beløbenes størrelse og
 de nærmere retningslinjer, der er fastsat i kontrakten mellem Fællesskabets i artikel 5 omhandlede
 befuldmægtigede og fragtføreren, må på forhånd aftales mellem den befuldmægtigede og bestem
 melseslandets i artikel 5 nævnte ladningsmodtager.
 Artikel 2
 Fællesskabet giver så hurtigt som muligt efter ombordbringelsen af varen meddelelse til bestem
 melseslandet med angivelse af skib, tidspunkt for lastning, varens mængde og kvalitet konstateret
 ved lastningen, samt lossehavn.
 Artikel 3
 Fællesskabet giver bestemmelseslandet meddelelse om det forventede tidspunkt for skibets ankomst
 til lossehavnen mindst ti fulde dage før den formodede ankomstdato .
 Fællesskabet lader i uertepartiet indsætte en klausul om, at kaptajnen er forpligtet til mindst toog
 halvfjerds timer i forvejen at oplyse bestemmelseslandet om det sandsynlige tidspunkt for skibets
 ankomst til lossehavnen .
 Artikel 4
 Ved varens levering tillades en afgivelse på 5% eller mindre fra den i artikel I i aftalen fastsatte
 mængde .
 ---pagebreak--- Nr. L 343 / 12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 12. 73
 Artikel 5
 Til gennemførelsen af bestemmelserne i dette bilag udpeger Fællesskabet en befuldmægtiget, hvis
 navn og adresse det rettidigt meddeler bestemmelseslandet.
 Bestemmelseslandet udpeger i hver lossehavn en ladningsmodtager, hvis navn og adresse det forud
 for aftalens gennemførelse meddeler Fællesskabet.
 Meddelelse vedrørende undertegnelse af aftalen om levering af fødevarehjælp mellem
 Det europæiske økonomiske Fællesskab og republikken Senegal
 Aftalen mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og republikken Senegal om
 levering af sorghum og blød hvede som fødevarehjælp som Rådet har besluttet at indgå
 den 15 . oktober 1973, er blevet undertegnet i Bruxelles den 12. november 1973 ,
 for Rådet for De europæiske Fællesskaber af Niels Ersbøll, overordentlig og bevuld
 mægtiget ambassadør, formand for De faste repræsentanters Komité samt Hans-Broder
 Krohn, generaldirektør for udvikling og samarbejde i Kommissionen for De europæiske
 Fællesskaber;
 for regeringen for republikken Senegal af Seydina Oumar SY, ambassadør, repræsentant
 for denne regering ved De europæiske Fællesskaber.