text:
 Avis juridique important
 |
 21998A0113(03)
 Aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Canada om toldsamarbejde og gensidig bistand i toldspørgsmål
 EF-Tidende nr. L 007 af 13/01/1998 s. 0038 - 0045
 AFTALE mellem Det Europæiske Fællesskab og Canada om toldsamarbejde og gensidig bistand i toldspørgsmål DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB OG CANADAS REGERING,i det følgende benævnt »de kontraherende parter«,SOM BASERER SIG PÅ de privilegerede forbindelser, der er etableret ved aftalen om handelsmæssigt og økonomisk samarbejde mellem De Europæiske Fællesskaber og Canada, undertegnet den 6. juli 1976 i Ottawa,SOM TAGER HENSYN TIL erklæringen af 22. november 1990 om forbindelserne mellem EF og Canada,SOM ANERKENDER den fælles erklæring om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Canada, undertegnet den 17. december 1996 i Ottawa,SOM TAGER HENSYN TIL, at overtrædelser af toldlovgivningen skader deres økonomiske, fiskale, sociale, kulturelle og handelsmæssige interesser,SOM ER AF DEN OPFATTELSE, at parterne bør forpligte sig til at opbygge et toldsamarbejde med det bredest mulige anvendelsesområde i anliggender, som omfatter men ikke er begrænset til forenkling og harmonisering af toldprocedurerne,SOM TAGER HENSYN TIL betydningen af en korrekt ansættelse af told og afgifter, der opkræves ved indførsel eller udførsel, og til, at der sikres en passende håndhævelse af foranstaltninger vedrørende forbud, begrænsning og kontrol,SOM ERKENDER behovet for et internationalt samarbejde i anliggender vedrørende anvendelse og håndhævelse af deres toldlovgivning,SOM ER OVERBEVIST OM, at indsatsen mod overtrædelser af toldlovgivningen kan gøres mere effektiv ved et nært samarbejde mellem deres toldadministrationer,SOM TAGER HENSYN TIL Toldsamarbejdsrådets relevante instrumenter, særlig rekommandationen om gensidig administrativ bistand af 5. december 1953, ogSOM TILLIGE TAGER HENSYN TIL internationale konventioner, der indeholder forbud, begrænsninger og særlige kontrolforanstaltninger med hensyn til specifikke varer,ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:AFSNIT I ALMINDELIGE BESTEMMELSER Artikel 1 Definitioner I denne aftale forstås ved:1) »toldmyndighed«:- i Det Europæiske Fællesskab de kompetente tjenestegrene i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og toldmyndighederne i Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater- i Canada Department of National Revenue's kompetente tjenestegrene2) »toldlovgivning«:- i Det Europæiske Fællesskab bestemmelser vedtaget af Det Europæiske Fællesskab for indførsel, udførsel og transit af varer og deres henførsel under enhver toldprocedure, herunder forbuds-, begrænsnings- og kontrolforanstaltninger- i Canada love og administrative bestemmelser vedrørende indførsel, udførsel og transit af varer og deres henførsel under enhver toldprocedure, herunder forbuds-, begrænsnings- og kontrolforanstaltninger, hvis forvaltning og håndhævelse specifikt er tillagt toldmyndigheden, og alle forskrifter, der udstedes af toldmyndigheden i medfør af dens lovfæstede beføjelser3) »overtrædelse af toldlovgivningen«, enhver overtrædelse af toldlovgivningen og ethvert forsøg på overtrædelse af denne4) »oplysninger«, alle data, dokumenter, rapporter, attesterede kopier heraf eller andre meddelelser, herunder data, som er blevet behandlet eller analyseret for at give en antydning om, om der har forekommet en overtrædelse af toldlovgivningen5) »person«, både fysiske og juridiske personer6) »personoplysninger«, alle oplysninger vedrørende en identificeret eller identificerbar enkeltperson7) »bistandssøgte myndighed«, den kompetente toldmyndighed, som anmodes om bistand8) »bistandssøgende myndighed«, den kompetente toldmyndighed, som anmoder om bistand.AFSNIT II TOLDSAMARBEJDE Artikel 2 Samarbejdets udstrækning 1. De kontraherende parter forpligter sig til at opbygge et toldsamarbejde på det bredest mulige grundlag.2. Toldsamarbejdet i henhold til denne aftale omfatter alle anliggender vedrørende anvendelsen af toldlovgivningen.Artikel 3 Faglig bistand til tredjelande De kontraherende parter informerer i fornødent omfang hinanden om foranstaltninger, der er truffet eller vil blive truffet i forhold til tredjelande vedrørende faglig bistand på toldområdet, med sigte på at forbedre disse foranstaltninger.Artikel 4 Forenkling og harmonisering De kontraherende parter stræber mod forenkling og harmonisering af deres toldprocedurer under hensyntagen til arbejdet i den forbindelse i internationale organisationer. De vedtager tillige at undersøge, hvorledes toldrelaterede vanskeligheder, der måtte opstå i deres indbyrdes forhold, kan løses.Artikel 5 Udveksling af personale Når det er til fælles fordel, kan toldmyndighederne udveksle personale med henblik på at fremme deres forståelse for hinandens toldteknikker og -procedurer samt edb-systemer.Artikel 6 Datamatisering De kontraherende parter samarbejder om datamatisering af toldprocedurerne og -formaliteterne med sigte på at lette deres indbyrdes handel.AFSNIT III GENSIDIG BISTAND Artikel 7 Anvendelsesområde for bistanden 1. Toldmyndighederne yder enten efter anmodning eller på eget initiativ hinanden bistand ved at levere egnede oplysninger, som kan hjælpe til at sikre en korrekt anvendelse af toldlovgivningen samt forebyggelse, undersøgelse og bekæmpelse af overtrædelser af toldlovgivningen.2. Al bistand fra hver af de kontraherende parter i henhold til dette afsnit ydes i overensstemmelse med deres relevante love, regler og andre retsinstrumenter og inden for grænserne af deres toldmyndigheders beføjelser og disponible ressourcer.3. Dette afsnit gælder udelukkende den gensidige administrative bistand mellem de kontraherende parter; bestemmelserne i dette afsnit giver ingen privatpersoner ret til at opnå oplysninger, at opnå, hemmeligholde eller udelukke bevismateriale eller at hindre efterkommelsen af en anmodning.4. Dette afsnit berører på ingen måde reglerne for gensidig bistand i straffesager. Ej heller finder det anvendelse på oplysninger, der er indhentet på grundlag af beføjelser, der udøves på anmodning af domsmyndigheden, undtagen i tilfælde, hvor nævnte domsmyndighed, der høres til dette formål fra sag til sag, har givet forudgående tilladelse til meddelelse til sådanne oplysninger.Artikel 8 Oplysning om metoder, tendenser og transaktioner 1. Hver toldmyndighed meddeler enten efter anmodning eller på eget initiativ alle foreliggende oplysninger vedrørende:a) ny teknik for håndhævelse af toldlovgivningen, som har vist sig at være effektivb) nye tendenser i, samt nye midler og metoder for overtrædelse af toldlovgivningen.2. Efter anmodning eller på eget initiativ leverer toldmyndighederne hinanden oplysninger om gennemførte eller planlagte transaktioner, der udgør eller synes at udgøre en overtrædelse af toldlovgivningen på den anden kontraherende parts område.Artikel 9 Bistand efter anmodning 1. Efter anmodning oplyser den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed om, hvilken toldlovgivning og hvilke procedurer i denne kontraherende part der er relevante for undersøgelser vedrørende overtrædelse af toldlovgivningen.2. På anmodning skal den bistandssøgte myndighed navnlig give den bistandssøgende myndighed følgende oplysninger:a) om varer, der indføres til den bistandssøgende kontraherende parts område, er blevet behørigt udført fra den bistandssøgte kontraherende parts område, om fornødent med angivelse af, hvilken toldprocedure varerne er henført underb) om varer, der udføres fra den bistandssøgende kontraherende parts område, er blevet behørigt indført på den bistandssøgte kontraherende parts område, om fornødent med angivelse af, hvilken toldprocedure varerne er henført under.3. Efter anmodning og med forbehold af de specifikke bestemmelser i artikel 13 leverer den bistandssøgte myndighed oplysninger om og fører et særligt tilsyn med:a) personer, der af den bistandssøgende myndighed vides eller mistænkes for at have overtrådt toldlovgivningenb) varer under forsendelse eller oplagring, der ifølge meddelelse fra den bistandssøgende myndighed giver anledning til mistanke om ulovlig handelc) transportmidler, om hvilke der er mistanke om, at de anvendes ved overtrædelse af toldlovgivningen, ogd) lokaler, om hvilke der er mistanke om, at de anvendes ved overtrædelse af toldlovgivningen.Artikel 10 Uanmodet bistand I alvorlige tilfælde, som kan indebære betydelig skade for økonomien, folkesundheden, den offentlige sikkerhed eller nogen anden væsentlig interesse for den ene kontraherende part, forelægger den anden kontraherende parts toldmyndighed, når det er muligt, oplysninger på eget initiativ.Artikel 11 Formen for oplysningernes meddelelse 1. Den bistandssøgte myndighed meddeler den bistandssøgende myndighed egnede oplysninger i form af dokumenter, bekræftede kopier af dokumenter, rapporter eller elektroniske udgaver heraf. Samtidig meddeles alle oplysninger, som er relevante for fortolkningen eller anvendelsen af disse oplysninger.2. Der anmodes kun om originaler af sagsakter, dokumenter og andet materiale i tilfælde, hvor kopier ville være utilstrækkelige. Efter konkret anmodning bekræftes kopier af sådanne sagsakter, dokumenter og andet materiale behørigt.3. Originaler af sagsakter, dokumenter og andet materiale, som er fremsendt, returneres så hurtigt som muligt; de kontraherende parters eller tredjeparters rettigheder i forbindelse hermed påvirkes ikke.Artikel 12 Eksperter og vidner 1. Toldmyndigheden i en kontraherende part kan bemyndige sine ansatte til på anmodning af toldmyndigheden i den anden kontraherende part at optræde som vidne eller ekspert i retssager eller administrative procedurer på den anden kontraherende parts område og til at fremlægge sådanne sagsakter, dokumenter eller andet materiale eller bekræftede kopier heraf, som måtte være nødvendige for retssagen eller den administrative procedure.2. Når vidner eller eksperter giver fremmøde i en retssag eller en administrativ procedure under de i stk. 1 beskrevne omstændigheder, ydes der dem den fulde beskyttelse i henhold til loven i den bistandssøgende kontraherende part, hvad angår vidneudsagn af privilegeret eller fortrolig art, som måtte være omfattet af tavshedspligt i henhold til denne lovgivning.3. I anmodninger i henhold til stk. 1 skal det præcist angives, om hvilke spørgsmål og i hvilken egenskab tjenestemanden vil blive afhørt.Artikel 13 Fremsendelse af anmodninger 1. Anmodninger om bistand i henhold til dette afsnit fremsættes skriftligt og vedlægges alle dokumenter, som anses for at være nyttige. Når omstændighederne kræver det, kan anmodningen fremsættes mundtligt. Sådanne anmodninger skal omgående bekræftes skriftligt. Skriftlige anmodninger kan fremsættes ved hjælp af elektroniske midler, af hvilke der kan tages en udskrift.2. Anmodninger i henhold til stk. 1 skal omfatte følgende oplysninger:a) navn på den bistandssøgende myndighedb) den ønskede foranstaltningc) formål med og begrundelse for anmodningend) berørt lovgivning og andre retsmidlere) så nøjagtige og udtømmende oplysninger som muligt om de personer, der er genstand for undersøgelserne, ogf) et sammendrag af de relevante kendsgerninger og allerede gennemførte undersøgelser, herunder oplysning om, hvilke toldmyndigheder der var inddraget på tidspunktet for fremsættelsen af anmodningen.3. Den bistandssøgte myndighed skal følge en bestemt procedure i sin efterkommelse af anmodningen, medmindre denne procedure er i strid med den bistandssøgte kontraherende parts lovgivning og administrative bestemmelser.4. De i dette afsnit nævnte oplysninger meddeles kun til tjenestemænd, som af hver af toldmyndighederne er specifikt udpeget til dette formål. Lister over således udpegede tjenestemænd udveksles i overensstemmelse med artikel 19, stk. 3.5. Anmodningerne fremsættes på et af den bistandssøgte myndigheds officielle sprog eller på et for denne myndighed acceptabelt sprog.6. Hvis anmodningen ikke opfylder de formelle krav, kan den bistandssøgte myndighed anmode om en korrektion eller supplering. Den bistandssøgte myndighed kan træffe interimsforanstaltninger.Artikel 14 Efterkommelse af anmodninger 1. Hvis den bistandssøgte myndighed ikke er i besiddelse af de ønskede oplysninger, skal den i overensstemmelse med gældende lovgivning entena) indlede undersøgelser med henblik på at indhente disse oplysningerb) straks videresende anmodningen til det rette organ, ellerc) oplyse, hvilke myndigheder der er berørt.2. Undersøgelser i henhold til stk. 1, litra a), kan omfatte, at der indhentes udtalelse fra personer, fra hvem der søges oplysninger i forbindelse med overtrædelse af toldlovgivningen, og fra vidner og eksperter.Artikel 15 Tjenestemænds pligter 1. På skriftlig anmodning kan tjenestemænd, der specifikt er udpeget af den bistandssøgende myndighed, med den bistandssøgte myndigheds tilladelse og på de af denne fastsatte betingelser, med henblik på undersøgelse af en overtrædelse af toldlovgivningen være til stede ved en undersøgelse, der foretages af den bistandssøgte myndighed på den bistandssøgte kontraherende parts område, og som er af relevans for den bistandssøgende myndighed.2. Når tjenestemænd fra den bistandssøgende myndighed er til stede på den anden kontraherende parts område under de i stk. 1 beskrevne omstændigheder, skal de til enhver tid være i stand til at føre bevis for, at de optræder i tjenstligt ærinde.3. Behørigt beføjede tjenestemænd fra en kontraherende part kan med den anden kontraherende parts samtykke og på de af denne fastsatte betingelser fra den bistandssøgte myndigheds kontorer eller fra en anden myndighed, som den bistandssøgte myndighed er ansvarlig for, indhente oplysninger vedrørende overtrædelse af toldlovgivningen, som den bistandssøgende myndighed har brug for til de i dette afsnit omhandlede formål.Artikel 16 Oplysningernes fortrolighed 1. Oplysninger, der modtages i henhold til bestemmelserne i dette afsnit, skal behandles som fortrolige og mindst gøres til genstand for samme beskyttelse, som samme form for oplysninger er omfattet af i henhold til den gældende lovgivning i den kontraherende part, hvor de er modtaget.2. De indhentede oplysninger må udelukkende anvendes til de i dette afsnit omhandlede formål. Hvis en kontraherende part ønsker at benytte sådanne oplysninger til andre formål, skal den indhente forudgående skriftligt samtykke fra den toldmyndighed, som har leveret oplysningerne. En sådan benyttelse sker med de begrænsninger, som denne myndighed fastlægger.3. Stk. 2 er ikke til hinder for, at oplysninger anvendes i retssager eller administrative procedurer, som efterfølgende indledes på grund af manglende overholdelse af toldlovgivningen. De kontraherende parter kan i deres bevisprotokoller, rapporter og vidneerklæringer og i retssager indbragt for domstolene som bevis anvende oplysninger, der er indhentet i overensstemmelse med bestemmelserne i dette afsnit. Den kompetente myndighed, som har meddelt oplysningerne, skal på forhånd underrettes om en sådan anvendelse.4. Personoplysninger må kun udveksles, hvis den modtagende kontraherende part beskytter sådanne oplysninger på en måde, der mindst svarer til den, der i det pågældende tilfælde anvendes hos den kontraherende part, der måtte give oplysningerne.5. Videreformidling af oplysninger blandt toldmyndighederne i hver kontraherende part må kun ske, hvis der er behov for det. Videreformidles oplysninger i henhold til dette stykke, skal den kontraherende part, der har leveret oplysningerne, på forhånd underrettes herom.Artikel 17 Undtagelser fra pligten til at yde bistand 1. Bistand kan afslås eller gøres betinget af, at visse betingelser eller krav opfyldes, hvis bistand i henhold til dette afsnit ville stride mod en af Fællesskabets medlemsstaters eller Canadas suverænitet eller ville være til skade for den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller andre væsentlige interesser (såsom det i artikel 16, stk. 4, omhandlede tilfælde) eller ville indebære en overtrædelse af drifts- og forretningshemmeligheden eller tavshedspligten eller ville være i modstrid med lovgivningen.2. Hvis den bistandssøgende myndighed ikke ville være i stand til at imødekomme en tilsvarende anmodning fra den bistandssøgte myndighed, skal den gøre opmærksom herpå i sin anmodning. Det overlades derefter til den bistandssøgte myndighed at afgøre, om den vil imødekomme en sådan anmodning.3. Den bistandssøgte myndighed kan udsætte ydelse af bistand med den begrundelse, at den ville forstyrre en igangværende undersøgelse, retsforfølgning eller proces. I et sådant tilfælde konsulterer den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed for at afgøre, om der kan ydes bistand på de vilkår eller betingelser, som den bistandssøgte myndighed måtte kræve.4. Hvis bistand afslås eller udsættes, meddeles grundene hertil straks.Artikel 18 Bistandsudgifter 1. Toldmyndighederne afstår fra alle krav om refusion af udgifter som følge af anvendelsen af dette afsnit.2. Hvis der er eller bliver behov for betydelige og ekstraordinære udgifter for at imødekomme anmodningen, konsulterer de kontraherende parter hinanden for at fastlægge de vilkår og betingelser, på hvilke anmodningen vil blive imødekommet, samt hvorledes omkostningerne skal dækkes.AFSNIT IV AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Artikel 19 Gennemførelse af aftalen 1. Forvaltningen af denne aftale varetages af de kompetente tjenestegrene i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og i givet fald af medlemsstaternes toldmyndigheder samt af Canadas toldmyndighed.2. Toldmyndighederne træffer foranstaltninger til, at deres tjenestemænd med ansvar for undersøgelse eller bekæmpelse af overtrædelser af toldlovgivningen holder personlige og direkte kontakter med hinanden.3. Toldmyndighederne træffer afgørelse om detaljerede regler til at lette gennemførelsen af denne aftale.4. Toldmyndighederne bestræber sig på at løse alle eventuelle problemer eller tvivlstilfælde, der opstår i forbindelse med fortolkningen eller anvendelsen af denne aftale.Artikel 20 Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg 1. Der nedsættes et blandet toldsamarbejdsudvalg, som sammensættes af repræsentanter fra de kontraherende parters toldmyndigheder. Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg træder sammen på et sted og en dato og med en dagsorden, der fastsættes efter fælles aftale.2. Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg drager omsorg for, at denne aftale fungerer korrekt, og undersøger spørgsmål, der opstår i forbindelse med dens anvendelse. Dets vigtige funktioner i denne forbindelser skal være:a) at træffe de foranstaltninger, som er nødvendige for toldsamarbejdet i overensstemmelse med målene i denne aftale og for udvidelsen af denne aftale med sigte på at øge toldsamarbejdet og supplere det med specifikke sektorer og områderb) udveksle synspunkter om alle spørgsmål af fælles interesse for toldsamarbejdet, herunder nye foranstaltninger og ressourcer af betydning herforc) anbefale løsninger med henblik på at nå målene for denne aftale.3. Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg fastsætter selv sin forretningsorden.Artikel 21 Forpligtelser i henhold til andre aftaler 1. Under hensyntagen til Det Europæiske Fællesskabs og medlemsstaternes respektive kompetence vedtages det, at bestemmelserne i denne aftale:- ikke berører de kontraherende parters forpligtelser i henhold til andre internationale aftaler eller konventioner- anses for at supplere aftaler om toldsamarbejde og gensidig bistand, som er eller måtte blive indgået mellem Den Europæiske Unions enkelte medlemsstater og Canada, og- ikke berører bestemmelserne vedrørende udveksling, i det omfang det er nødvendigt, mellem de kompetente tjenestegrene i medlemsstaterne og medlemsstaternes toldmyndigheder af oplysninger, der er indhentet i henhold til denne aftale, og som kunne være af interesse for Det Europæiske Fællesskab.2. Uanset bestemmelserne i stk. 1 gælder bestemmelserne i denne aftale forud for bestemmelserne i bilaterale aftaler om toldsamarbejde og gensidig bistand, som er eller måtte blive indgået mellem Den Europæiske Unions enkelte medlemsstater og Canada, i det omfang sådanne bestemmelser er uforenelige med denne aftales bestemmelser.3. Hvad angår spørgsmål om denne aftales anvendelighed, konsulterer de kontraherende parter hinanden med henblik på at løse problemet i Det Blandede Udvalg, der er nedsat ved artikel 20.Artikel 22 Territorial anvendelse Denne aftale gælder på den ene side for de områder, hvor traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab finder anvendelse, og på de i denne traktat fastsatte betingelser, og på den anden side for Canadas område på de i canadisk lov fastsatte betingelser.Artikel 23 Fremtidig udvikling De kontraherende parter kan ved fælles overenskomst udvide denne aftale med sigte på at øge toldsamarbejdet og supplere det i overensstemmelse med deres respektive toldlovgivning ved hjælp af aftaler om specifikke sektorer eller anliggender.Artikel 24 Ikrafttrædelse og ophør 1. Denne aftale træder i kraft på den første dag i måneden efter den dato, på hvilken de kontraherende parter har givet hinanden notifikation om, at de nødvendige procedurer i så henseende er afsluttet.2. Denne aftale løber på ubestemt tid, men hver af de kontraherende parter kan opsige den til enhver tid ved notifikation gennem de diplomatiske kanaler.3. Opsigelsen får virkning en måned efter datoen for notifikationen af opsigelsen til den anden kontraherende part. Foranstaltninger, der er under gennemførelse på tidspunktet for opsigelsen, gennemføres dog i overensstemmelse med denne aftales bestemmelser.EN FE DE LO CUAL, los abajo firmantes, debidamente autorizados, suscriben el presente Acuerdo.TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede, der er behørigt beføjede hertil, undertegnet denne aftale.ZU URKUND DESSEN haben die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschrift unter dieses Abkommen gesetzt.ÓÅ ÐÉÓÔÙÓÇ ÔÙÍ ÁÍÙÔÅÑÙ, ïé õðïãåãñáììÝíïé ðëçñåîïýóéïé Ýèåóáí ôçí õðïãñáöÞ ôïõò êÜôù áðü ôçí ðáñïýóá óõìöùíßá.IN WITNESS whereof the undersigned, being duly authorised thereto, have signed this Agreement.EN FOI DE QUOI les soussignés, dûment autorisés, ont signé le présent accord.IN FEDE di che i sottoscritti, debitamente autorizzati, hanno apposto le loro firme in calce al presente accordo.TEN BLIJKE WAARVAN de ondergetekenden, daartoe naar behoren gemachtigd, deze overeenkomst hebben ondertekend.EM FÉ DO QUE, os abaixo-assinados, devidamente autorizados para o efeito, apuseram as suas assinaturas no presente acordo.TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet asianmukaisesti valtuutetut edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.TILL BEVIS HÄRPÅ har undertecknade undertecknat detta avtal.Hecho en Ottawa, el cuatro de diciembre de mil novecientos noventa y siete, en doble ejemplar en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico.Udfærdiget i Ottawa den fjerde december nitten hundrede og syvoghalvfems i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.Geschehen zu Ottawa am vierten Dezember neunzehnhundertsiebenundneunzig in zwei Urschriften in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich ist.Ç ðáñïýóá óõìöùíßá Ýãéíå óôçí ÏôÜâá, óôéò ôÝóóåñéò Äåêåìâñßïõ ÷ßëéá åííéáêüóéá åíåíÞíôá åðôÜ, óå äýï áíôßôõðá óôçí áããëéêÞ, ãáëëéêÞ, ãåñìáíéêÞ, äáíéêÞ, åëëçíéêÞ, éóðáíéêÞ, éôáëéêÞ, ïëëáíäéêÞ, ðïñôïãáëéêÞ, óïõçäéêÞ êáé öéíëáíäéêÞ ãëþóóá 7 üëá ôá êåßìåíá åßíáé åîßóïõ áõèåíôéêÜ.Done at Ottawa on the fourth day of December in the year one thousand nine hundred and ninety-seven, in two copies in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic.Fait à Ottawa, le quatre décembre mil neuf cent quatre-vingt-dix-sept, en double exemplaire en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finlandaise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chaque texte faisant également foi.Fatto a Ottawa, addì quattro dicembre millenovecentonovantasette. Il presente accordo è redatto in duplice esemplare in lingua danese, finnica, francese, greca, inglese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, tutti i testi facenti ugualmente fede.Gedaan te Ottawa, de vierde december negentienhonderd zevenennegentig in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.Feito em Otava, em quatro de Dezembro de mil novecentos e noventa e sete, em duplo exemplar, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa portuguesa e sueca, fazendo igualmente fé todos os textos.Tehty Ottawassa neljäntenä päivänä joulukuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäseitsemän kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielillä kaikkien tekstien ollessa yhtä todistusvoimaiset.Som skedde i Ottawa den fjärde december nittonhundranittiosju i två exemplar på danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska, vilka samtliga texter är lika giltiga.Por la Comunidad EuropeaFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftÃéá ôçí ÅõñùðáúêÞ ÊïéíüôçôáFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaVoor de Europese GemeenschapPela Comunidade EuropeiaEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar>REFERENCE TIL EN FILM>For the Government of CanadaPour le gouvernement du Canada>REFERENCE TIL EN FILM>


type: wikipedia

text:
Juha Rihtniemi (28. elokuuta 1927 Helsinki – 12. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtaja 1965–1971 ja puoluesihteeri 1959–1960. Kymen läänin vaalipiiristä valittuna kansanedustajana hän toimi vuosina 1958–1971. Hänen aikanaan aloitettiin vuoden 1968 presidentinvaalin jälkeen remonttimiesten voimin kokoomuksen uudelleen asemointi suomalaiseen sisäpolitiikkaan Kekkos-kriittisestä puolueesta myös ”ulkopoliittisesti kelvolliseksi” hallituspuolueeksi.
 Elämä
 Lapsuus ja nuoruus
 Juha Rihtniemi syntyi Suomenlinnassa, Helsingissä 28. elokuuta 1927. Hänen isosiskonsa ja perheen vanhin lapsi Irma oli syntynyt 27. maaliskuuta 1926 myös Suomenlinnassa. Irma Rihtniemi-Koski toimi vuosina 1978–1979 Kokoomuksen Naisten Liiton puheenjohtajana ja Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1975–1980. Lisäksi hän toimi kokoomuksen puoluehallituksen ja -valtuuston jäsenenä. Juha Rihtniemen isä oli yksi kokoomuksen perustajajäsenistä vuonna 1918 ja aktivistien johtohahmoista, everstiluutnantti Elja Rihtniemi, joka toimi 1920-luvulla Suomenlinnan komendanttina. Elja Rihtniemi oli toiminut luutnantin arvolla sisällissodassa Kajaanin sissirykmentin päällikkönä ja tämän jälkeen suojeluskuntavaikuttajana. Elja Rihtniemen isä, Juha Rihtniemen isoisä Volter Rihtniemi oli aikanaan ollut yksi jääkäriliikkeen aktivisteista. Elja Rihtniemi oli 1930-luvun alussa Kansalliseen Kokoomukseen kuuluneen presidentin P. E. Svinhufvud luottomies. Elja Rihtniemen vaimo eli Juhan äiti oli Doris Ingrid (o.s. Gruene).
 Suomenlinnasta Rihtniemet muuttivat kantakaupunkiin Suojeluskuntien taloon Merikatu 5:een. Isä Elja Rihtniemi kuoli varhaisessa iässä vuonna 1935, ja leskeksi jäänyt Doris lapsineen muutti ensin Tehtaankatu 9:ään ja sitten Tehtaankatu 5:een. Sodan jälkeen suojeluskuntalaiset joutuivat vaikeuksiin, eikä järjestön toimintaan aktiivisesti osallistuneilla Rihtniemillä ollut helppoa.
 Rihtniemi pääsi ylioppilaaksi vuonna 1946. Hänen ensimmäinen luottamustehtävänsä oli toimia Suomen oppikoulujen Karjala-seurojen pääsihteerinä. Lisäksi hän oli Teini-lehden toimitussihteeri ja Helsingin Kokoomuksen Nuorten toiminnanjohtaja vuoteen 1947. Vuonna 1953 Rihtniemestä tuli valtiotieteen kandidaatti ja 1956 valtiotieteen maisteri. Sotilasarvoltaan Rihtniemi oli luutnantti ja hän toimikin Reserviupseerikoulun 80. kurssin oppilaskunnan puheenjohtajana.
 Sota-aikana teini-ikäiset Juha Rihtniemi ja hänen tuleva puolisonsa Anna-Liisa Birgitta Silvo ottivat osaa ilmavalvontatehtäviin ja muuhun sota-ajan vapaaehtoiseen maanpuolustustyöhön. Juha Rihtniemi tapasi Anna-Liisa Silvon sotasyyllisyysoikeudenkäyntien aikana 1945–1946, jolloin Rihtniemi toimi lähettinä ja Silvo puolustuksen konekirjoittajana. Lähettinä Juha Rihtniemi vei syytettyjen puolustusasianajajan ministeri Hjalmar Procopén asiakirjoja muun muassa Risto Rytille konttorilta Katajanokan vankilaan ja toisin päin.
 Vuonna 1948 avioituneen pariskunnan Juha ja Anna-Liisa Rihtniemen ensimmäinen yhteinen asunto sijaitsi Meilahdessa Mannerheimintie 93:ssa White Ladyn talossa. Asunnon koko oli 40 m2. Pariskunnan ensimmäinen lapsi Suvi Rihtniemi syntyi 8. huhtikuuta 1954. Suvi Rihtniemi on nykyisin Helsingin seudun liikenne -kuntayhtymän toimitusjohtaja ja toimi aiemmin Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Vuonna 1956 Rihtniemet muuttivat arava-asuntoon Pohjois-Haagaan, jossa hän asui vaatimattomissa oloissa kuolemaansa saakka.
 Kansanedustaja ja puoluejohtaja
 Vuoden 1958 eduskuntavaaleissa Rihtniemi valittiin Kymen läänin vaalipiiristä Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana. Vuodet 1959–1960 valtiotieteen maisteri Rihtniemi toimi kokoomuksen puoluesihteerinä. Samaan aikaan vuosina 1955–1965 puolueen puheenjohtajana toimi Jussi Saukkonen. Rihtniemelle oli itsestään selvyys kuulua Kansalliseen Kokoomukseen, jota perhe oli kautta-aikain kannattanut. Lisäksi perheen vahva isänmaallinen ja suojeluskuntalainen tausta antoivat syyn kokoomuslaisuuteen. Rihtniemi ei kuitenkaan kuulunut perinteistä kokoomusta edustaneeseen oikeistosiipeen, jonka voimahahmo oli Suomen politiikkaa liiasta neuvostomyötäilystä arvostellut Tuure Junnila. Toisin kuin Saukkoseen, presidentti Kekkonen ei luottanut Rihtniemeen. Saukkonen oli luonteeltaan vakaa eli luotettava ja paikallaan junnaava, Rihtniemi taas oli Kekkosen mielestä epäluotettava ja ailahteleva. Kekkonen tyrmäsikin toistuvasti 1960-luvulla Rihtniemen pyrkimykset ministeriksi.
 Vuoden 1965 puoluekokouksessa Juha Rihtniemi valittiin Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajaksi. Tässä tehtävässään Rihtniemi saavutti legendaarisen maineen, osittain persoonallisen luonteensa ansiosta. Tuure Junnila oli haastanut puheenjohtajaäänestyksessä aikanaan Saukkosen ja haastoi hyvin myös Rihtniemen.
 Presidentinvaalissa 1968 Rihtniemen johtama kokoomus suunnitteli asettavansa maltillisen ja kekkosmielisen ehdokkaan, mutta ehdokkaaksi valittiinkin pankinjohtaja Matti Virkkunen. Virkkunen haastoikin Kekkosen tosissaan ja tiukasta kampanjasta tuli kekkosvastainen. Kekkonen kuitenkin voitti pääasiassa muiden puolueiden avulla, mutta hän katsoi kokoomuksen pettäneen hänet. Kekkonen oli mielestään koko 1960-luvun auttanut kokoomusta tekemällä siitä hyväksytympää puoluetta Moskovassa, mutta puolue lähtikin vaalitaistelussa vastustamaan häntä. Kekkonen luotti tällöin Rihtniemeen vielä vähemmän. Rihtniemi päätti yrittää tehdä Kokoomuksesta Kekkoselle ulkopoliittisesti kelpaavan puolueen. Rihtniemestä tulikin yksi remonttimiehistä.
 Maaliskuun 1970 eduskuntavaaleissa Rihtniemi johti Kansallisen Kokoomuksen murskaavaan vaalivoittoon. Kokoomus nousi ensi kerran toiseksi suurimmaksi puolueeksi ja ohitti kannatuksellaan sekä Keskustapuolueen että Suomen Kansan Demokraattisen Liiton. Rihtniemi yritti nousta vaikka väkisin pääministeriksi, mutta kokoomus ei kelvannut hallituskumppaniksi kuin kansanpuolueille, RKP:lle ja LKP:lle. Tässä käytännössä mahdottomassa tilanteessa Rihtniemi ehdotti Kekkoselle kokoomuksen, RKP:n ja LKP:n muodostamaa porvarillista vähemmistöhallitusta. Ehdotukseen Kekkonen vastasi Rihtniemelle: "Olette helvetin rohkea mies, jos sen teette". Lopulta Kekkonen muodosti Auran virkamieshallituksen, johon kuitenkin pääsi varapääministeriksi ja valtiovarainministeriksi kokoomuksen vasemmistosiipeen kuulunut Päiviö Hetemäki. Kekkosen mielestä Neuvostoliitto olisi suhtautunut kielteisesti kokoomusjohtoiseen vähemmistöhallitukseen, joten Rihtniemi ei päässyt koskaan pääministeriksi.
 Vuoden 1970 eduskuntavaalien aikana Rihtniemi oli sairastunut keuhkokuumeeseen ja hän kävi toipilaana erittäin raskaita hallitusneuvotteluita. Keuhkokuumeen ja väsymyksen murtama Rihtniemi kuoli 12. tammikuuta 1971. Rihtniemen paikan eduskunnassa otti Anna-Kaarina Aalto.
 Luottamustoimet
 Suomen oppikoulujen Karjala-seurojen pääsihteeri
 Suomen teiniliiton toiminnanjohtaja
 Teini-lehden toimitussihteeri
 Helsingin Kokoomuksen Nuorten toiminnanjohtaja vuoteen 1947
 Kokoomuksen Nuorten Liiton tiedotussihteeri 1947–1950
 Kokoomuksen Nuorten Liiton toiminnanjohtaja 1950–1952
 Kokoomuksen Nuorten Liiton pääsihteeri 1952–1959
 Kokoomuksen puoluesihteeri 1959–1960
 Suomen teollisuusliiton johtaja 1960–1964
 Keskus-Sato Oy:n asuntosäästännän johtaja 1964–1971
 Nuori Oikeisto -lehden päätoimittaja
 Presidentin valitsijamies 1962 ja 1968
 Hintaneuvottelukunnan jäsen
 Nuorkonservatiivien pohjoismaisen yhteistyötoimikunnan puheenjohtaja
 Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtaja 1965–1971
 Kokoomuksen Nuorten Liiton liittovaltuuston jäsen
 Ilmarisen hallintoneuvoston jäsen
 Ammattienedistämislaitoksen säätiön hallintoneuvoston jäsen
 Alkon hallintoneuvoston jäsen
 Suomen Asuntoliiton neuvottelukunnan jäsen
 Oy Yhtyneet Ravintolat Ab:n hallituksen jäsen
 Taloustieto Ry:n hallituksen jäsen
 Suomen Työn Liiton (nyk. Kotimaisen Työn Liitto) hallituksen jäsen
 Uuden Suomen johtokunnan ja neuvottelukunnan jäsen
 Paasikivi-seuran valtuuskunnan jäsen
 Keskus-Sato Oy:n johtokunnan jäsen
 Opintorahastoyhdistysten tuen johtokunnan jäsen
 Ulkopolitiikka-lehden toimituskunnan jäsen
 Sinisen kirjan toimitusneuvoston jäsen
 Talouselämä-lehden toimitusneuvoston jäsen
 Eduskunta:
 Puolustusvaliokunnan jäsen
 Suuren valiokunnan jäsen
 Työväenasiainvaliokunnan jäsen
 Ulkoasiainvaliokunnan jäsen
 Valtiovarainvaliokunnan jäsen
 Verovaliokunnan jäsen
 Eduskunnan pankkivaltuusmiesten puheenjohtaja
 Pohjoismaiden Neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja
 Lähteet
 Kirjallisuutta
 Aiheesta muualla
 Kaila, Aarno: Juha Rihtniemen syntymästä 75 vuotta. Verkkouutiset 27.8.2002. (Arkistoitu sivu.)
 Kansanedustajat
 Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
 Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajat
 Kansallisen Kokoomuksen puoluesihteerit
 Kymen vaalipiiri
 Suomalaiset päätoimittajat
 Vuonna 1927 syntyneet
 Vuonna 1971 kuolleet


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 20.6.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 141/17
 Arrêt de la Cour (cinquième chambre) du 2 avril 2009 (demande de décision préjudicielle du Bundesfinanzhof — Allemagne) — Hauptzollamt Bremen/J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.
 (Affaire C-134/08) (1)
 (Règlement (CE) no 2193/2003 - Droits de douane supplémentaires sur les importations de certains produits originaires des États-Unis d’Amérique - Champ d’application ratione temporis - Article 4, paragraphe 2 - Produits exportés après l’entrée en vigueur dudit règlement, mais pour lesquels il peut être prouvé qu’ils étaient déjà en route vers la Communauté à la date de la première application desdits droits - Assujettissement)
 2009/C 141/28
 Langue de procédure: l'allemand
 Juridiction de renvoi
 Bundesfinanzhof
 Parties dans la procédure au principal
 Partie requérante: Hauptzollamt Bremen
 Partie défenderesse: J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.
 Objet
 Demande de décision préjudicielle — Bundesfinanzhof — Interprétation de l'art. 4, par. 2, du règlement (CE) no 2193/2003 du Conseil, du 8 décembre 2003, instituant des droits de douane supplémentaires sur les importations de certains produits originaires des États-Unis d'Amérique (JO L 328, p. 3) — Assujettissement aux droits de douane supplémentaires des produits exportés des États-Unis d'Amérique vers la Communauté après l'entrée en vigueur du règlement précité mais pour lesquels il peut être prouvé qu'ils étaient déjà en route vers la Communauté, sans possibilité de changer de destination, à la date de la première application desdits droits
 Dispositif
 L’article 4, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2193/2003 du Conseil, du 8 décembre 2003, instituant des droits de douane supplémentaires sur les importations de certains produits originaires des États-Unis d’Amérique, doit être interprété dans un sens conforme à celui de son libellé, à savoir que les produits pour lesquels il peut être prouvé qu’ils sont déjà en route vers la Communauté européenne à la date d’entrée en vigueur de ce règlement et que leur destination ne peut être changée ne sont pas assujettis aux droits supplémentaires.
 (1) JO C 171 du 5.7.2008.


jurisdiction: US

text:
 212 Md. 637 (1957)
 128 A.2d 903
 SCHWARTZ
 v.
 WARDEN OF MARYLAND HOUSE OF CORRECTION
 [H.C. No. 55, October Term, 1956.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided February 7, 1957.
 Before BRUNE, C.J., and COLLINS, HENDERSON, HAMMOND and PRESCOTT, JJ.
 COLLINS, J., delivered the opinion of the Court.
 This is an application by Rodney W. Schwartz for leave to appeal from the denial of a writ of habeas corpus by Judge D.K. McLaughlin of the Circuit Court for Washington County.
 Petitioner was convicted and sentenced to three years in *638 the Maryland House of Correction for burglary and larceny and later sentenced to six months additional for escape. He was afterwards placed on parole until December 20, 1955, and on January 4, 1956, he was given a hearing for violation of parole and returned to the House of Correction.
 Petitioner contends that he should have been given credit on his sentence for time spent on parole. The action of the Board in denying him credit for time spent on parole was one within its discretion and there are no circumstances here shown to make its action reviewable. The failure of the Board to exercise its discretion to grant credit for time spent on parole does not deprive petitioner of any constitutional rights, even if we assume, without deciding, that such an issue could be raised on habeas corpus. Forrester v. Warden, 207 Md. 622, 114 A.2d 44; Williams v. Warden, 209 Md. 627, 120 A.2d 184; Creager v. Warden, 211 Md. 649, 127 A.2d 135.
 Application denied, with costs.


type: legislation

text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2017 05 31
 COM(2017) 277 final
 2017/0122(COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
 kuriuo iš dalies keičiami Reglamente (EB) Nr. 561/2006 nustatyti būtiniausi reikalavimai dėl maksimalios kasdienio bei kassavaitinio vairavimo trukmės, minimalių pertraukų ir kasdienio bei kassavaitinio poilsio laikotarpių ir Reglamente (ES) Nr. 165/2014 nustatyti reikalavimai dėl vietos nustatymo tachografais
 {SWD(2017) 184 final}{SWD(2017) 185 final}{SWD(2017) 186 final}{SWD(2017) 187 final}
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai
 ES teisės aktais vairuotojų vairavimo trukmė ir poilsio laikas reglamentuojami nuo 1969 m. Dabartiniu Reglamentu (EB) Nr. 561/2006
 1
 (Vairavimo trukmės reglamentu) nustatyti būtiniausi reikalavimai dėl maksimalios kasdienės ir kassavaitinės vairavimo trukmės, minimalių pertraukų ir kasdienio bei kassavaitinio poilsio laikotarpių. Juo taip pat reikalaujama, kad pagrindinė priemonė tikrinant, ar laikomasi tų reikalavimų, būtų tachografas. Siekiant pritaikyti tachografus prie technologijų raidos, vienas po kito buvo priimti keli reglamentai, iš kurių naujausias – Reglamentas (ES) 165/2014 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų (Tachografų reglamentas). Jame buvo pristatytas išmanusis tachografas, sujungtas su vietos nustatymo paslauga, pagrįsta palydovine navigacijos sistema.
 Tiek Vairavimo trukmės reglamentas, tiek Tachografų reglamentas yra dalis didesnių pastangų pagerinti vairuotojų darbo sąlygas, užtikrinti sąžiningą ūkio subjektų konkurenciją ir pagerinti saugumą Europos keliuose. Griežtesni tachografo naudojimo reikalavimai laipsniškai padėjo pasiekti, kad jų vykdymo užtikrinimas būtų veiksmingesnis ir nuoseklesnis visoje ES.
 Kelių transporto srities socialinių teisės aktų ir tų aktų vykdymo užtikrinimo ex-post vertinime, atliktame 2015–2017 m.
 2
 pagal Reglamentavimo kokybės ir rezultatų programą (REFIT), buvo padaryta išvada, kad Vairavimo trukmės reglamentas tik iš dalies padėjo pagerinti vairuotojų darbo sąlygas ir užtikrinti sąžiningą ūkio subjektų konkurenciją. Kelių eismo saugumas tuo laikotarpiu pagerėjo, tačiau tokio pagerėjimo priežastis nėra tik tas reglamentas.
 Pagrindiniai sunkumai yra susiję su pačių taisyklių trūkumais ir nepakankamu vykdymo užtikrinimu, taip pat su tuo, kad tos taisyklės nepadeda spręsti sektoriui kylančių naujų socialinių ir rinkos uždavinių. Šio pasiūlymo, kuris yra programos REFIT iniciatyva
 3
 , tikslas – pašalinti nustatytus trūkumus ir padėti pagerinti sektoriaus darbo ir verslo sąlygas. Tai bus pasiekta išaiškinant ir atnaujinant tam tikras nuostatas ir papildomai patobulinant dabartinių ir ateityje ketinamų naudoti tachografų naudojimą siekiant užtikrinti ekonomiškesnį reikalavimų vykdymo užtikrinimą
 •Suderinamumas su kitomis numatytomis kelių transporto sektoriaus iniciatyvomis
 Šis pasiūlymas yra šiuo metu vykstančios Sąjungos kelių transporto teisės aktų platesnės peržiūros dalis. Jis yra glaudžiai susijęs su iniciatyva pagerinti taisyklių, kuriomis reglamentuojami vairavimo ir poilsio laikotarpiai, laikymosi užtikrinimą ir nustatyti konkrečiuose sektoriuose taikomus darbuotojų komandiravimo kelių transportu kriterijus. Jis taip pat yra glaudžiai susijęs su vykdoma toliau nurodytų rinkos taisyklių peržiūra: Reglamento (EB) Nr. 1071/2009 dėl galimybės verstis profesine vežimo kelių transportu veikla, Reglamento (EB) Nr. 1072/2009 dėl patekimo į tarptautinio krovinių vežimo rinką ir Reglamento (EB) Nr. 1073/2009 dėl patekimo į tarptautinę keleivių vežimo rinką.
 Socialinės ir rinkos taisyklės sudaro išsamią ir nuoseklią teisinę sistemą, o nuoseklus ir veiksmingas jų laikymosi užtikrinimas yra labai svarbus siekiant sukurti teisingą, saugų, aplinkos ir socialiniu požiūriu tvarų kelių transporto sektorių. Nė viena iš tų iniciatyvų atskirai negalima veiksmingai išspręsti esamų socialinių ir rinkos problemų.
 •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis
 Pasiūlymas padeda siekti dviejų šios kadencijos Komisijos prioritetų, konkrečiai, kurti „tvirtesnę ir teisingesnę vidaus rinką“ ir skatinti „darbo vietų kūrimą, ekonomikos augimą ir investicijas“. Jis yra suderintas su veiksmais, kuriais siekiama įveikti socialinį neteisingumą ir nesąžiningą konkurenciją, taip pat sukurti socialinę sistemą, kuria suteikiama naujų užimtumo galimybių ir sudaromos sąžiningos verslo sąlygos.
 Kadangi vienas iš jo tikslų yra užtikrinti deramas darbo sąlygas ir tinkamą socialinę apsaugą, jis atitinka Komisijos socialinės politikos darbotvarkės tikslus, taip pat ES socialinių teisių ramsčio sukūrimo iniciatyvą. Jis taip pat yra suderintas su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsniu, kuriame visų pirma numatyta teisė į kasdienį ir kassavaitinį poilsį. Šio pasiūlymo nuostatos dėl kassavaitinio poilsio yra skirtos tam, kad būtų padidintas ūkio subjektų lankstumas leidžiant darbuotojams neprarasti atitinkamų poilsio laikotarpių ir suteikiant pirmenybę galimybei ilsėtis namuose arba atitinkamame būste.
 Pasiūlymas yra REFIT programos dalis, nes jame yra išaiškinamos ir pritaikomos tam tikros socialinės nuostatos, o jų vykdymo užtikrinimas tampa ekonomiškesnis.
 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI
 •Teisinis pagrindas
 Šiuo pasiūlymu iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 561/2006 ir (ES) 165/2014, todėl jis yra pagrįstas tuo pačiu teisiniu pagrindu – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 91 straipsnio 1 dalimi.
 •Subsidiarumo principas
 Pagal SESV 4 straipsnio 2 dalies g punktą pasidalijamajai Sąjungos ir valstybių narių kompetencijai priskiriama transporto sritis. Tačiau esamos taisyklės gali būti iš dalies keičiamos tik Sąjungos teisės aktų leidėjo.
 Dabartinių teisės aktų trūkumai rodo, kad valstybės narės skirtingai įgyvendina ES socialines taisykles ir užtikrina jų laikymąsi. Komisijos rekomendacijos dėl valstybių narių taikomo savireguliavimo nebūtų tinkamos siekiant užtikrinti, kad kelių transporto srities socialinės taisyklės būtų nuosekliai taikomos ir jų vykdymas būtų nuosekliai užtikrinamas visoje Sąjungoje. Todėl veiksmai Sąjungos lygmeniu yra pateisinami.
 Remdamasi SESV 154 straipsniu, kuriuo numatyta, kad Europos lygmeniu būtų konsultuojamasi su socialinių partnerių organizacijomis klausimais, susijusiais su užimtumu ir socialiniais reikalais, nurodytais Sutarties 153 straipsnyje, Komisija pradės konsultacijų procesą, kad gautų socialinių partnerių nuomones apie galimą Sąjungos veiksmų dėl Direktyvos 2002/15/EB, kuria papildomos Reglamento (EB) Nr. 561/2006 nuostatos, kryptį.
 •Proporcingumo principas
 Pasiūlymu neviršijama to, kas būtina nustatytoms vairuotojams netinkamų darbo sąlygų ir ūkio subjektų konkurencijos iškraipymo problemoms spręsti.
 Kaip nurodyta poveikio vertinimo 7.2 skirsnyje, pasiūlymu įgyvendinama ta politikos galimybė, kuri yra laikoma tinkamiausiu ir proporcingiausiu sprendimu. Šiuo sprendimu sukuriama vairuotojų darbo ir poilsio sąlygų pusiausvyra, kartu suteikiant galimybę ūkio subjektams kuo veiksmingiau organizuoti transporto operacijas ir užtikrinant, kad esamos taisyklės būtų veiksmingai bei nuosekliai taikomos ir kitose valstybėse narėse.
 Pasiūlyme daugiausia dėmesio skiriama esamų taisyklių supaprastinimui bei išaiškinimui ir tam tikrų taisyklių suderinimui su sektoriaus poreikiais. Taip bus sudarytos sąlygos lengviau laikytis taisyklių ir užtikrinti, kad jos būtų nuosekliai taikomos visoje Sąjungoje. Pasiūlymu bus sumažinta ūkio subjektų administracinė našta ir užtikrinama, kad valstybių narių administracinio bendradarbiavimo ir abipusės pagalbos reikalavimai būtų proporcingi nustatytoms problemoms. Poveikio vertinime daroma išvada, kad numatytos politikos priemonės neturės neproporcingo poveikio MVĮ.
 •Priemonės pasirinkimas
 Kadangi pasiūlymu daromi keli dviejų tarpusavyje susijusių reglamentų pakeitimai, pasirinkta priemonė taip pat yra reglamentas. Atsižvelgiant į tai, kad siūlomų pakeitimų skaičius nėra didelis, neatrodo, kad reikėtų abu reglamentus išdėstyti nauja redakcija.
 3.EX-POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 •Galiojančių teisės aktų ex-post vertinimas ir (arba) tinkamumo patikros
 2015–2017 m.
 4
 buvo atliekamas išsamus Vairavimo trukmės reglamento ex-post vertinimas pagal REFIT programą. Kartu buvo vertinamos Direktyva 2002/15/EB dėl darbo laiko organizavimo ir Direktyva 2006/22/EB dėl socialinių teisės aktų vykdymo užtikrinimo. Vertinimas buvo pagrįstas nepriklausomu papildomu tyrimu.
 Pagrindiniai klausimai, susiję su Vairavimo trukmės reglamentu, buvo:
 - skirtingas nuostatų dėl reguliaraus kassavaitinio poilsio aiškinimas ir vykdymo užtikrinimas, dėl kurio nacionalinės priemonės nebuvo koordinuojamos, o vairuotojams ir ūkio subjektams buvo sudarytos nevienodos sąlygos;
 - nuolatinis vairavimo laikotarpių, pertraukų ir poilsio laikotarpių nepaisymas dėl to, kad jų taikymas nebuvo pakankamai lankstus, visų pirma, esant nenumatytoms aplinkybėms;
 - nepakankamai aiški sąvoka „vežimas nekomerciniais tikslais“ ir nepakankamai paaiškinta, kas yra privačiais tikslais vykdomos operacijos, todėl jos skirtingai aiškinamos ir sudaromos nevienodos sąlygos vairuotojams bei ūkio subjektams;
 - nuostata dėl pertraukų nėra tinkama vairavimo su porininkais (vairuojant komandomis) atveju, todėl laikomasi skirtingos vykdymo užtikrinimo praktikos;
 - nepakankamas administracinis bendradarbiavimas ir vangi valstybių narių abipusė pagalba kliudo veiksmingai ir nuosekliai užtikrinti reikalavimų vykdymą.
 Šios problemos daro neigiamą poveikį darbo bei konkurencijos sąlygoms ir netiesiogiai užkerta kelią tolesniam kelių eismo saugumo gerinimui.
 Tachografų reglamentas nebuvo pagal šią REFIT programą vykdomo ex-post vertinimo dalis. Tačiau iš vertinimo paaiškėjo, kad vienas vykdymo užtikrinimo sistemos trūkumas yra nevienodas ir neveiksmingas kontrolės priemonių ir keitimosi duomenimis sistemos, įskaitant tachografus, taikymas. Dabartinės tachografų sistemos funkcijomis būtų galima geriau naudotis iki bus instaliuoti ir pradėti plačiau naudoti išmanieji tachografai.
 •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
 Rengiant šį pasiūlymą buvo išsamiai konsultuojamasi su suinteresuotosiomis šalimis. Konsultacijos buvo vykdomos laikantis 2002 m. gruodžio 11 d. Komisijos komunikate (COM(2002) 704 galutinis) nustatytų konsultacijoms su suinteresuotosiomis šalimis taikomų minimaliųjų standartų.
 Konsultacijų proceso dalį sudarė nuomonių ir duomenų rinkimas. Dalyvauti konsultacijų procese buvo pakviestos visos susijusios suinteresuotųjų šalių grupės: nacionalinės transporto ministerijos, nacionalinės vykdymo užtikrinimo institucijos, asociacijos, atstovaujančios krovinių ir keleivių vežimo kelių transportu ūkio subjektams, ekspeditoriams, siuntėjams, MVĮ, profesinėms sąjungoms, vairuotojams ir kitiems kelių transporto darbuotojams.
 Visų pirma, proceso metu buvo aktyviai konsultuojamasi su Europos socialiniais partneriais. Buvo naudojami įvairūs atvirų ir tikslinių konsultacijų metodai:
 -
 2015 m. birželio 4 d. įvykusioje aukšto lygio konferencijoje „Transporto socialinė darbotvarkė“ buvo pradėtos plataus masto diskusijos dėl kelių transporto sektoriaus socialinių aspektų. Konferencijoje dalyvavo apie 350 asmenų, daugiausia politikos formuotojai, transporto srities ekspertai ir socialiniai partneriai;
 -
 2015 m. pabaigoje surengti tiksliniai seminarai, kuriuose dalyvavo sektoriaus suinteresuotosios šalys, valstybių narių atstovai ir Europos socialiniai partneriai. Diskusijose daugiausia dėmesio buvo skiriama socialinių ir vidaus rinkos teisės aktų veikimui kelių transporto sektoriuje;
 -
 2016 m. balandžio 19 d. įvyko Kelių transporto konferencija. Vienas iš seminarų buvo skirtas kelių transporto vidaus rinkai ir socialiniams aspektams. Į jį susirinko apie 400 dalyvių, visų pirma valstybių narių atstovai, Europos Parlamento nariai ir pagrindinės suinteresuotosios šalys, ir aptarė planuojamų su keliais susijusių iniciatyvų tikslus bei aprėptį;
 -
 Buvo pradėti penki specialiai parengti tyrimai siekiant sužinoti, kokios nuomonės laikosi nacionalinės transporto ministerijos (daugiausia dėmesio buvo skiriama taisyklių įgyvendinimui ir aiškinimui), vykdymo užtikrinimo institucijos (daugiausia dėmesio buvo skiriama vykdymo užtikrinimo praktikai, sąnaudoms ir naudai), įmonės (daugiausia dėmesio buvo skiriama tam, kokį poveikį teisės aktai daro rinkoje veiklą vykdantiems ūkio subjektams), profesinės sąjungos (daugiausia dėmesio buvo skiriama tam, kokį poveikį teisės aktai daro vairuotojams) ir kitos suinteresuotosios šalys, pavyzdžiui, pramonės asociacijos (daugiausia dėmesio buvo skiriama bendram požiūriui į teisės aktų poveikį). Iš viso buvo gautas 1 441 atsakymas (iš kurių 1 269 pateikė kelių transporto įmonės).
 -
 Buvo apklausta 90 suinteresuotųjų šalių (iš kurių 37 buvo vairuotojai) siekiant sužinoti jų patirtį, kaip nacionalinės institucijos užtikrina ES kelių transporto teisės aktų vykdymą, ar šis vykdymo užtikrinimas yra veiksmingas ir ar yra kokių reikalavimų laikymosi sunkumų.
 -
 2016 m. rugsėjo 5 d. – gruodžio 11 d. vykusiose viešosiose konsultacijose
 5
 buvo siekiama patvirtinti ex-post vertinime nustatytas problemas ir nustatyti galimus jų sprendimus. Iš 1 378 gautų atsakymų 1 209 pateikė vairuotojai, ūkio subjektai, siuntėjai, ekspeditoriai ir piliečiai, o 169 – nacionalinės valdžios institucijos, vykdymo užtikrinimo institucijos, darbuotojų organizacijos ir pramonės asociacijos.
 -
 2016 m. lapkričio 4 d. – 2017 m. sausio 4 d. MVĮ darbo grupė atliko tyrimą. 109 respondentai pateikė savo nuomonę apie teisinės sistemos peržiūros tikslus ir galimus sprendimus.
 -
 Buvo atlikta internetinė vairuotojų apklausa (gauti 345 atsakymai, kuriuose išreiškiamas požiūris į galimas priemones). Tačiau požiūris nebuvo visiškai reprezentatyvus, nes 140 atsakymų gauta iš Nyderlandų, o 127 – iš Jungtinės Karalystės.
 -
 Komisija taip pat atliko nacionalinių valdžios institucijų ir nacionalinių vykdymo užtikrinimo institucijų apklausą (41 atsakymas gautas iš 27 ES valstybių narių, taip pat Norvegijos ir Šveicarijos) ir ūkio subjektų apklausą (gauti 73 atsakymai, kurie, deja, taip pat nebuvo visiškai reprezentatyvūs, nes 58 atsakymai gauti iš Vengrijos).
 -
 suorganizuoti pokalbiai su 7 transporto bendrovėmis, 9 nacionalinėmis pramonės asociacijomis, 9 nacionalinėmis valdžios institucijomis, 4 nacionalinėmis darbuotojų sąjungomis ir 6 Europos socialiniais partneriais.
 Kelių transporto sektoriaus Europos socialiniai partneriai taip pat buvo reguliariai informuojami ir su jais buvo konsultuojamasi keliuose dvišaliuose posėdžiuose, kuriuose dalyvavo Komisijos atstovai, ir reguliariuose Sektoriaus kelių transporto socialinio dialogo komiteto ir Socialinių partnerių darbo grupės posėdžiuose.
 Per konsultacijas buvo patvirtinta, kad pagrindinės problemos yra:
 1) netinkamos vairuotojų darbo sąlygos,
 2) transporto ūkio subjektų konkurencijos iškraipymai ir
 3) ūkio subjektams ir valstybėms narėms reguliariai užkraunama našta.
 Taip pat buvo nustatytos pagrindinės tuos sunkumus lemiančios teisinės problemos, t. y. neaiškios arba netinkamos socialinės taisyklės, skirtingas taisyklių aiškinimas, nenuoseklus ir neveiksmingas vykdymo užtikrinimas ir nepakankamas valstybių narių administracinis bendradarbiavimas.
 Kalbant apie parengtus politikos priemonių projektus, visos suinteresuotosios šalys tvirtai pritarė vykdymo užtikrinimo ir vykdymo užtikrinimo institucijų bendradarbiavimo sustiprinimui, nors kai kurios nacionalinės vykdymo užtikrinimo valdžios institucijos išreiškė susirūpinimą dėl galimų papildomų vykdymo užtikrinimo sąnaudų.
 Reguliariam kassavaitiniam poilsiui tinkamų poilsio patalpų problemą nurodė profesinės sąjungos, nacionalinės valdžios institucijos, vairuotojai, ūkio subjektai ir jiems atstovaujančios asociacijos.
 Parengti politikos priemonių projektai dėl vidutinio kassavaitinio poilsio laikotarpio apskaičiavimo ir dėl galimybės lanksčiau taikyti vairavimo ir poilsio laiko taisykles, kad vairuotojai galėtų parvykti į namus reguliaraus kassavaitinio poilsio, buvo vertinami įvairiai. Šioms priemonėms pritarė ūkio subjektai ir vairuotojai, tuo tarpu profesinės sąjungos joms nepritarė, o vykdymo užtikrinimo institucijos išreiškė susirūpinimą dėl veiksmingos reikalavimų laikymosi stebėsenos.
 •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas
 Komisijai padėjo nepriklausomi rangovai. Jie 2016 m. birželio mėn.
 6
 parengė papildomą ex-post vertinimo tyrimą ir atskirą papildomą poveikio vertinimo tyrimą – pastarasis buvo baigtas 2017 m. gegužės mėn.
 •Poveikio vertinimas
 Prie pasiūlymo pridedamas poveikio vertinimas, dėl kurio Reglamentavimo patikros valdyba išreiškė teigiamą nuomonę ir pateikė rekomendacijų. Visos valdybos pagrindinė pastaba buvo susijusi su poveikio vertinimo redaguota versija (žr. poveikio vertinimo ataskaitos 1 priedą).
 Poveikio vertinime nagrinėjamos keturios politikos galimybės. Pirmųjų trijų poveikis yra bendras – jomis visomis padidinamas reguliavimo intervencijos ir tikėtino poveikio lygis, o ketvirta galimybė yra horizontalaus pobūdžio ir pagal ją taikomos priemonės galėtų būti derinamos su visomis trimis pirmosiomis galimybėmis.
 Pagal pirmą politikos galimybę daugiausia dėmesio buvo skiriama teisinės sistemos išaiškinimui ir vykdymo užtikrinimo institucijų bendradarbiavimo gerinimui. Pagal antrąją daugiausia dėmesio buvo skiriama vykdymo užtikrinimo griežtinimui. Trečiajame politikos dokumentų rinkinyje buvo siūloma iš esmės keisti taisykles, visų pirma susijusias su rezultatais grindžiamu užmokesčiu ir vidaus bei tarptautinio keleivių vežimo tolimojo susisiekimo autobusais išimtimis. Pagal ketvirtąją politikos galimybę nustatyti konkrečiuose sektoriuose taikytini darbuotojų komandiravimo kelių transportu kriterijai ir numatytos specialios reikalavimų vykdymo užtikrinimo priemonės. Į šią politikos galimybę buvo įtraukti trys laiko ribomis pagrįsti variantai.
 Panašu, kad 1 politikos galimybė būtų mažiausiai veiksminga sprendžiant teisinio aiškumo ir vairuotojų bei ūkio subjektų nelygybės klausimus. Pagrindinė priežastis yra ta, kad priemonės būtų savanoriškos ir valstybės narės pačios nuspręstų, ar reikėtų jas taikyti. Šis savanoriškumo principu pagrįstas metodas padidintų susirūpinimą, kad gali išaugti nacionalinių priemonių, kurias turėtų taikyti vairuotojai ir ūkio subjektai, skaičius.
 3 politikos galimybė gali turėti tam tikrą neigiamą šalutinį poveikį keleivinio transporto vairuotojų darbo sąlygoms. Taip yra dėl to, kad atidedamo kassavaitinio poilsio priemonė galėtų padidinti nuovargio indeksą 20–33 proc., o riziką, kad bus pakenkta kelių eismo saugumui, – 4–5 proc.). Be to, kad padidėtų nuovargio ir rizikos indeksai, 3–5 proc. sumažėtų ūkio subjektų patiriamos reikalavimų laikymosi išlaidos.
 Priimtiniausia galimybė yra 2 ir 4 politikos galimybių derinys. Dėl 4 politikos galimybės poveikio sustiprėja tikėtinas 2 politikos galimybės poveikis: pagerėja vairuotojų darbo ir poilsio sąlygos (nuovargio indeksas sumažėja 28 proc., o buvimo kelyje laikotarpis sumažėja 43 proc. (ES 13 vairuotojų) ir 16 proc. (ES 15 vairuotojų)). Sujungus 2 ir 4 galimybę taip pat padidės sinergija, nes bus veiksmingiau vykdoma komandiravimo taisyklių stebėsena, o tai leis ūkio subjektams sumažinti sąnaudas.
 Apskritai, 2 ir 4 politikos galimybės sujungimas yra veiksmingiausias būdas poveikio vertinime nurodytoms problemoms spręsti. Apskaičiuota, kad 4 politikos galimybė padės ūkio subjektams, teikiantiems tarpvalstybines kelių transporto paslaugas, sutaupyti apie 785 mln. EUR administracinių sąnaudų per metus. Kiekybinis taupymo taikant pagal 2 politikos galimybę nustatytas priemones vertinimas nebuvo įmanomas. Tačiau tikimasi, kad šios priemonės padės sumažinti pažeidimų skaičių ir todėl labai sumažės reikalavimų nesilaikymo sąnaudos. Be to, pagal 2 politikos galimybę bus galima vykdyti veiksmingesnes transporto operacijas, taip pat pagal ją vairuotojas turėtų didesnes paskatas dažniau grįžti į namus. Tačiau pereinamuoju laikotarpiu, kai bus diegiamos peržiūrėtos taisyklės, pagal abi politikos galimybes nacionalinės valdžios institucijos patirs šiek tiek (1,3–8 proc.) didesnių vykdymo užtikrinimo sąnaudų. Šios galimybės taip pat šiek tiek padidins tam tikrų ūkio subjektų patiriamas reikalavimų laikymosi išlaidas, nes jie turės mokėti už būstą, skirtą reguliariam kassavaitiniam poilsiui ne transporto priemonėje (apie 50–160 EUR kelionei).
 Pasiūlymas atitinka poveikio vertinime nurodytą tinkamiausią galimybę.
 •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas
 Šiuo pasiūlymu siekiama programos REFIT tikslo didinti veiksmingumą ir mažinti įmonėms tenkančią reglamentavimo naštą. To jame siekiama daugiausia supaprastinant ir pritaikant taisykles prie sektoriaus poreikių ir gerinant skaitmeninės įrašymo įrangos (tachografų) naudojimą, kad būtų galima atlikti veiksmingesnes patikras. Nors manoma, kad nacionalinių valdžios institucijų sąnaudos šiek tiek padidės, šį padidėjimą pateisina geresnės vairuotojų darbo sąlygos ir ūkio subjektų verslo sąlygos. Tai leis sumažinti dėl reikalavimų nesilaikymo patiriamas sąnaudas. Pasiūlymas taip pat padės padidinti reikalavimų vykdymo užtikrinimo veiksmingumą, nes, pavyzdžiui, bus pagerintos būsimų išmaniųjų tachografų savybės. Labai mažoms įmonėms išimtis pasiūlyme nėra numatyta, nes kiltų rizika, kad bus sudarytos nevienodos konkurencinės ir darbo sąlygos.
 Pagrindinės teisės
 Pasiūlymu prisidedama prie Pagrindinių teisių chartijos tikslų, visų pirma 31 straipsnio, kuriame numatyta teisė į tinkamas ir teisingas darbo sąlygas.
 4.POVEIKIS BIUDŽETUI
 Pasiūlymas jokio poveikio Sąjungos biudžetui neturės.
 5.KITI ELEMENTAI
 •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka
 Socialinių taisyklių pažeidimų skaičiaus, tipo ir dažnumo pokyčiai bus stebimi remiantis keliomis nacionalinio įgyvendinimo ataskaitomis ir analizuojant ES vykdymo užtikrinimo organizacijų duomenis. Įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo klausimus reguliariai stebės ir vertins Kelių transporto komitetas.
 Kiti rinkos pokyčiai, galimas jų poveikis ir darbo bei konkurencijos sąlygos bus vertinami remiantis susijusiais kitoms iniciatyvoms surinktais duomenimis, visų pirma, peržiūrint Reglamentą dėl patekimo į tarptautinio krovinių vežimo rinką (Reglamentą (EB) Nr. 1072/2009) ir Reglamentą dėl galimybės verstis profesine vežimo kelių transportu veikla (Reglamentą (EB) Nr. 1071/2009).
 •Išsamus konkrečių pasiūlymo nuostatų paaiškinimas
 Pagrindiniai pasiūlymo elementai:
 Reglamentas (EB) Nr. 561/2006
 3 straipsnis
 3 straipsnio h dalis yra iš dalies keičiama siekiant išaiškinti, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo sprendimą byloje C-317/12 Lundberg, kad privatūs asmenys, naudojantys transporto priemones, patenkančias į Reglamento (EB) Nr. 561/2006 taikymo sritį, privatiems daiktams vežti savo tikslais, nėra įpareigoti registruoti savo vairavimo ir poilsio laikotarpių, todėl nėra įpareigoti turėti ar naudoti tachografą arba vairuotojo kortelę.
 4 straipsnis
 4 straipsnis papildomas r punktu siekiant apibrėžti sąvoką „vežimas nekomerciniais tikslais“, kuri dažnai vartojama šiame reglamente, nes dėl bendros apibrėžties nebuvimo kyla neaiškumų ir atsiranda aiškinimo skirtumų.
 6 straipsnis
 6 straipsnio 5 dalis yra iš dalies keičiama siekiant išaiškinti įpareigojimą ir suderinti vairuotojo kitų darbų (ne vairavimo) registravimo praktiką ir jo buvimo darbo vietoje laikotarpius. Vairuotojo visų darbų, o ne tik vairavimo visapusiškas registravimas (vairavimas yra automatiškai registruojamas tachografu), yra svarbus siekiant veiksmingai stebėti vairuotojo darbo modelius, kurie gali nuvarginti ir kelti pavojų kelių eismo saugumui.
 7 straipsnis
 7 straipsnis papildomas trečia pastraipa siekiant išaiškinti, kad vairuotojai, dirbantys su porininku, gali nuspręsti padaryti privalomą pertrauką transporto priemonėje, kurią vairuoja kitas vairuotojas. Ši praktika jau yra taikoma pagal neprivalomas Komisijos rekomendacijas.
 8 straipsnis
 8 straipsnis yra iš dalies keičiamas siekiant išaiškinti kassavaitinio poilsio reikalavimus ir pritaikyti juos prie sektoriaus poreikių ir faktinės transporto tvarkaraščių suderinimo praktikos, visų pirma, vykdant tolimojo susisiekimo transporto operacijas. Šiuo pakeitimu siekiama pagerinti vairuotojų poilsio sąlygas ir palengvinti vykdymo užtikrinimą, visų pirma, tikrinant, ar vairuotojui buvo kompensuotas sutrumpintas kassavaitinio poilsio laikotarpis.
 8 straipsnio 6 dalis yra iš dalies keičiama siekiant išaiškinti, kad vairuotojai gali savo kassavaitinio poilsio laikotarpius pasirinkti lanksčiau, per keturias paeiliui einančias savaites, kartu užtikrinant, kad kompensacija už sutrumpintą kassavaitinį poilsį būtų pasinaudota kartu su kassavaitinio poilsio laikotarpiu per tris savaites. Šiuo pakeitimu nėra keičiami dabartiniai reikalavimai dėl maksimalios kasdienio ir kassavaitinio vairavimo trukmės.
 8 straipsnio 7 dalis yra iš dalies keičiama siekiant nurodyti, kad poilsio laikotarpis, kuriuo kompensuojamas sutrumpintas kassavaitinio poilsio laikotarpis, turi būti pridedamas prie kito ne trumpesnio nei 45 valandų reguliaraus kassavaitinio poilsio laikotarpio. Taip bus lengviau patikrinti, kokį dėl sutrumpinto kassavaitinio poilsio laikotarpio susikaupusį kompensuotiną poilsio laiką vairuotojas išnaudojo, ir leisti jam pasinaudoti susikaupusiais kassavaitinio poilsio laikotarpiais.
 8 straipsnis papildytas 8a dalimi siekiant paaiškinti, kad 45 valandų arba ilgesniu kassavaitinio poilsio laikotarpiu negali būti naudojamasi transporto priemonėje: darbdavys turi parūpinti vairuotojui tinkamą būstą, kuriame yra tinkamos miegamosios ir sanitarinės patalpos, jei vairuotojas negali pasinaudoti kassavaitiniu poilsiu pasirinktoje privačioje vietoje.
 8 straipsnis yra papildomas 8b dalimi siekiant patikslinti transporto įmonėms taikomą įpareigojimą organizuoti vairuotojų darbą taip, kad jie galėtų grįžti į savo namus kassavaitinio poilsio ne rečiau kaip kartą per tris savaites iš eilės.
 9 straipsnis
 9 straipsnis yra iš dalies keičiamas siekiant jį pritaikyti prie dabartinės praktikos pasinaudoti poilsio laikotarpiais kelte arba traukinyje. Pagal dabartines taisykles 24 val. ar ilgesnius poilsio laikotarpius draudžiama registruoti kaip sutrumpinto kassavaitinio poilsio laikotarpius, jei jais buvo iš dalies pasinaudota kelte arba traukinyje. Tai sukuria bereikalingą naštą vairuotojams ir ūkio subjektams. Todėl šiuo pakeitimu nurodoma, kad kai vairuotojas lydi keltu ar traukiniu gabenamą transporto priemonę, jam leidžiama kelte arba traukinyje praleidžiamą laikotarpį išnaudoti kaip sutrumpintą kassavaitinį laikotarpį.
 12 straipsnis
 12 straipsnis papildomas 2 punktu siekiant padėti vairuotojui įveikti nenumatytas aplinkybes, dėl kurių vėluojama atlikti transporto operaciją arba dėl kurių vairuotojas negali grįžti į namus kassavaitinio poilsio. Jame nurodoma, kad vairuotojai gali atidėti savo kassavaitinio poilsio pradžią, kad galėtų grįžti namo, su sąlyga, kad jie laikosi kasdienio ir kassavaitinio vairavimo laikotarpių ir minimalios kassavaitinio poilsio laikotarpio trukmės reikalavimų.
 14 straipsnis
 14 straipsnis yra iš dalies keičiamas siekiant nurodyti, kad neatidėliotinais atvejais valstybių narių leidžiamos taikyti laikinos išimtys turi būti deramai pagrįstos išimtinių aplinkybių buvimu ir poreikiu skubiai spręsti susidariusią padėtį.
 15 straipsnis
 15 straipsniu valstybės narės įpareigojamos pranešti Komisijai apie autobusų vairuotojams, kuriems netaikomas šis reglamentas, taikomas nacionalines taisykles, kuriomis reglamentuojama vairavimo trukmė, pertraukos ir poilsio laikotarpiai.
 19 straipsnis
 19 straipsnis yra iš dalies keičiamas siekiant nurodyti, kad nacionalinės sankcijos, taikomos už reglamento pažeidimus, turėtų būti proporcingos pažeidimo sunkumui, remiantis atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose pateikta klasifikacija. Jame taip pat nurodoma, kad apie visus nacionalinės sankcijų sistemos pakeitimus turėtų būti nedelsiant pranešama Komisijai.
 22 straipsnis
 22 straipsnis yra iš dalies keičiamas siekiant dar labiau sustiprinti valstybių narių administracinį bendradarbiavimą ir paskatinti aktyviau keistis duomenimis bei informacija. Taip siekiama, kad šio reglamento nuostatų įgyvendinimas ir tarpvalstybinis reikalavimų vykdymo užtikrinimas būtų nuoseklesni ir veiksmingesni.
 22 straipsnio 1 dalis yra iš dalies keičiama siekiant nurodyti, kad valstybės narės turi teikti abipusę pagalbą nedelsdamos, per Direktyvoje 2006/22/EB aiškiai nustatytus terminus.
 22 straipsnio 2 dalis papildoma c punktu siekiant išaiškinti, kad keitimasis informacija taip pat apima keitimąsi duomenimis apie įmonių rizikos vertinimą ir kita informacija, kuri būtina siekiant veiksmingo ir efektyvaus vykdymo užtikrinimo.
 22 straipsnio 3 dalies a punkte nurodoma, kad ryšiams Bendrijoje palaikyti paskirtos įstaigos turi būti atsakingos už sklandaus informacijos mainų organizavimą.
 22 straipsnio 3 dalis papildoma b punktu siekiant paaiškinti, kad abipusė pagalba turi būti teikiama nemokamai.
 25 straipsnis
 25 straipsnio 2 dalis iš dalies keičiama siekiant nurodyti, kad tais atvejais, kai būtina, Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais išaiškinamos šio reglamento nuostatos. Šiais aktais turėtų būti užtikrinamas šio reglamento vienodas taikymas ir vykdymo užtikrinimas.
 Reglamentas (ES) Nr. 165/2014
 8 straipsnis
 8 straipsnis iš dalies keičiamas siekiant dar labiau pagerinti išmaniųjų tachografų savybes, kad būtų galima tiksliau nustatyti transporto priemonės, naudojamos tarpvalstybinėms vežimo operacijoms, buvimo vietą. Tai padeda užtikrinti, kad būtų laikomasi socialinių taisyklių.
 34 straipsnis
 34 straipsniu vairuotojai papildomai įpareigojami sustoję pirmoje kirtus sieną tinkamoje sustoti vietoje į skaitmeninį tachografą įvesti savo transporto priemonės buvimo vietą. Tai palengvins socialinių taisyklių laikymosi stebėjimą. Šis įpareigojimas netaikomas vairuotojams, naudojantiems išmaniuosius tachografus, kurie automatiškai registruoja sienos kirtimą.
 2017/0122 (COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
 kuriuo iš dalies keičiami Reglamente (EB) Nr. 561/2006 nustatyti būtiniausi reikalavimai dėl maksimalios kasdienio bei kassavaitinio vairavimo trukmės, minimalių pertraukų ir kasdienio bei kassavaitinio poilsio laikotarpių ir Reglamente (ES) Nr. 165/2014 nustatyti reikalavimai dėl vietos nustatymo tachografais
 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 91 straipsnio 1 dalį,
 atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
 teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
 atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę
 7
 ,
 atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę
 8
 ,
 laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
 kadangi:
 (1)norint, kad kelių transporto sektorius būtų saugus, našus ir jame būtų atsižvelgiama į socialinius poreikius, svarbiausia vairuotojams sudaryti geras darbo sąlygas, o kelių transporto įmonėms – sąžiningas verslo sąlygas. Kad šis procesas būtų lengvesnis, kelių transporto sektoriuje taikomos Sąjungos socialinės apsaugos taisyklės turi būti aiškios, atitikti paskirtį, turi būti lengva jas taikyti bei užtikrinti, kad jų būtų laikomasi, ir jos turi būti veiksmingai ir nuosekliai įgyvendinamos visoje Sąjungoje;
 (2)vertinant, ar šiuo metu galiojančios Sąjungos socialinės apsaugos taisyklės, visų pirma Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006
 9
 , kelių transporto sektoriuje įgyvendinamos veiksmingai ir efektyviai, nustatyta tam tikrų dabartinės teisinės sistemos trūkumų. Taisyklės, kuriomis reglamentuojamas kassavaitinis poilsis, poilsio vietos ir su porininkais dirbančių vairuotojų pertraukos, yra neaiškios ir netinkamos, be to, nėra taisyklių, kuriomis reglamentuojamas vairuotojų grįžimas į jų gyvenamąsias vietas, todėl valstybės narės tas taisykles aiškina skirtingai ir skirtingai užtikrina, kad jų būtų laikomasi. Kelios valstybės narės neseniai priėmė vienašales priemones, dėl kurių dar labiau padidėjo teisinis netikrumas ir dar labiau ėmė skirtis vairuotojams ir ūkio subjektams taikomos sąlygos;
 (3)atlikus Reglamento (EB) Nr. 561/2006 ex post vertinimą patvirtinta, kad Sąjungos socialinės apsaugos taisyklės nenuosekliai ir neveiksmingai taikomos daugiausia todėl, kad jos yra neaiškios, taip pat dėl to, kad neveiksmingai taikomos kontrolės priemonės ir nepakankamai aktyviai vyksta valstybių narių administracinis bendradarbiavimas;
 (4)siekiant politikos tikslo – pagerinti vairuotojų darbo sąlygas (visų pirma užtikrinti neiškraipytą ūkio subjektų konkurenciją ir padidinti visų kelių eismo dalyvių saugumą) – taip pat būtina nustatyti aiškias bei tinkamas taisykles ir užtikrinti, kad jų būtų vienodai laikomasi;
 (5)dabartinis reikalavimas dėl pertraukų pasirodė netinkamas ir nepraktiškas komandomis dirbantiems vairuotojams. Todėl reikalavimą registruoti pertraukas tikslinga pakoreguoti atsižvelgiant į transporto operacijų, kurias vykdo komandomis dirbantys vairuotojai, specifiškumą;
 (6)tolimųjų reisų vairuotojai, dalyvaujantys tarptautinėse transporto operacijose, daug laiko praleidžia ne savo gyvenamojoje vietoje. Dėl dabartinių reguliaraus kassavaitinio poilsio reikalavimų tas laikas be jokios būtinybės dar labiau pailgėja. Todėl nuostatą dėl reguliaraus kassavaitinio poilsio pageidautina pakoreguoti taip, kad vairuotojams būtų lengviau vykdyti transporto operacijas laikantis taisyklių, kad jie galėtų kassavaitinio poilsio laikotarpiu pasinaudoti savo gyvenamosiose vietose ir kad jiems būtų visiškai atlyginta už visus trumpesnius kassavaitinio poilsio laikotarpius. Taip pat būtina numatyti, kad ūkio subjektai turi organizuoti vairuotojų darbą taip, kad poilsio laikotarpiai, kuriais naudojamasi ne gyvenamojoje vietoje, nebūtų pernelyg ilgi;
 (7)valstybės narės skirtingai aiškina ir įgyvendina kassavaitinio poilsio reikalavimus, t. y. reikalavimą dėl vietos, kurioje turėtų būti naudojamasi kassavaitinio poilsio laikotarpiu. Todėl tikslinga tą reikalavimą paaiškinti ir taip užtikrinti, kad nuo gyvenamosios vietos nutolusiems vairuotojams būtų suteikiamos normaliam kassavaitiniam poilsiui tinkamas būstas;
 (8)vairuotojai dažnai susiduria su nenumatytomis aplinkybėmis, dėl kurių neįmanoma nepažeidus Sąjungos taisyklių pasiekti norimos paskirties vietos, kurioje būtų galima pasinaudoti kassavaitinio poilsio laikotarpiu. Pageidautina sudaryti vairuotojams palankesnes sąlygas įveikti tokias aplinkybes ir, nepažeidžiant maksimalios vairavimo trukmės reikalavimų, pasiekti paskirties vietą, kurioje jie galėtų pasinaudoti kassavaitinio poilsio laikotarpiu;
 (9)tam, kad mažiau skirtųsi taisyklių laikymosi užtikrinimo praktika ir tokių skirtumų būtų galima išvengti, taip pat tam, kad būtų veiksmingiau ir efektyviau užtikrinama, jog taisyklių būtų laikomasi tarpvalstybiniu mastu, būtina nustatyti aiškias reguliaraus valstybių narių administracinio bendradarbiavimo taisykles;
 (10)siekiant užtikrinti vienodas Reglamento (EB) Nr. 561/2006 įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai, kad ji galėtų išaiškinti to reglamento nuostatas ir nustatyti bendrą požiūrį į jų taikymą ir vykdymo užtikrinimą. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi pagal Reglamentą (ES) Nr. 182/2011
 10
 ;
 (11)tam, kad būtų galima ekonomiškiau užtikrinti, jog būtų laikomasi socialinės apsaugos taisyklių, reikėtų visiškai išnaudoti dabartinių ir būsimų tachografų sistemų teikiamas galimybes. Todėl tachografo funkcijas reikėtų patobulinti taip, kad juo būtų galima tiksliau nustatyti vietą, visų pirma per tarptautines transporto operacijas;
 (12)todėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 561/2006 ir (ES) 165/2014
 11
 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeisti,
 PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
 1 straipsnis
 Reglamentas (EB) Nr. 561/2006 iš dalies keičiamas taip:
 (1)3 straipsnio h punktas pakeičiamas taip:
 „h) transporto priemonėmis ar jų junginiais, naudojamais kroviniams vežti nekomerciniais tikslais;“;
 (2)4 straipsnis papildomas šiuo r punktu:
 „r)
 vežimas nekomerciniais tikslais – vežimas keliais (išskyrus vežimą samdos pagrindais ar už atlygį arba savo sąskaita), už kurį negaunama atlygio ir pajamų.“;
 (3)6 straipsnio 5 dalies pirmas sakinys pakeičiamas taip:
 „4 straipsnio e punkte apibrėžtos veiklos trukmė, taip pat transporto priemonės, naudojamos komercinėms operacijoms, kurioms netaikomas šis reglamentas, vairavimo trukmė vairuotojo turi būti įregistruota kaip kiti darbai; vairuotojas taip pat turi įregistruoti visą kitą buvimo darbo vietoje laiką, apibrėžtą Direktyvos 2002/15/EB 3 straipsnio b punkte, pagal Reglamento (ES) Nr. 165/2014 34 straipsnio 5 dalies b punkto iii papunktį. Šis įrašas atliekamas ranka registracijos lape ar spaudinyje arba įvedamas panaudojant įrašymo įrangos rankinio įvedimo mechanizmą.“;
 (4)7 straipsnis papildomas šia trečia pastraipa:
 „Su porininku dirbantis vairuotojas gali nuspręsti padaryti 45 minučių pertrauką transporto priemonėje, kurią vairuoja kitas vairuotojas, su sąlyga, kad jis tam kitam vairuotojui transporto priemonės vairuoti nepadeda.“;
 (5)8 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
 (a)6 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:
 „6.
 Per bet kurias keturias paeiliui einančias savaites vairuotojas turi pasinaudoti mažiausiai:
 a)
 keturiais normaliais kassavaitinio poilsio laikotarpiais arba
 b)
 dviem normaliais ne trumpesniais nei 45 valandų kassavaitinio poilsio laikotarpiais ir dviem sutrumpintais ne trumpesniais nei 24 valandų kassavaitinio poilsio laikotarpiais.
 Taikant b punktą, sutrumpintas kassavaitinio poilsio laikotarpis kompensuojamas lygiaverčiu poilsiui skirtu laikotarpiu, kuriuo visu iš karto pasinaudojama iki trečios savaitės, einančios po atitinkamos savaitės, pabaigos.“;
 (b)7 dalis pakeičiama taip:
 „7. Poilsio laikotarpis, kuriuo kompensuojamas sutrumpintas kassavaitinio poilsio laikotarpis, pridedamas prie kito normalaus ne trumpesnio nei 45 valandų kassavaitinio poilsio laikotarpio pradžios arba pabaigos.“;
 (c)įterpiamos šios 8a ir 8b dalys:
 „8a.
 Normaliais kassavaitinio poilsio laikotarpiais ir ilgiau nei 45 valandas trunkančiu kassavaitiniu poilsiu, kuriuo kompensuojamas ankstesnis sutrumpintas kassavaitinis poilsis, negali būti naudojamasi transporto priemonėje. Jais turi būti naudojamasi tinkamame būste, kuriame yra tinkamos miegamosios bei sanitarinės patalpos ir:
 a) kurį suteikia arba už kurį sumoka darbdavys, arba
 b) kuris yra vairuotojo gyvenamojoje vietoje arba kitoje jo pasirinktoje privačioje vietoje.
 8b.
 Transporto ūkio subjektas organizuoja vairuotojų darbą taip, kad vairuotojai galėtų pasinaudoti ne mažiau kaip vienu normaliu kassavaitinio poilsio laikotarpiu arba ilgiau nei 45 valandas trunkančiu kassavaitiniu poilsiu, kuriuo kompensuojamas sutrumpintas kassavaitinis poilsis, savo gyvenamojoje vietoje kas tris paeiliui einančias savaites.“;
 (6)9 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
 „9.
 Nukrypstant nuo 8 straipsnio, kai vairuotojas lydi keltu ar traukiniu gabenamą transporto priemonę ir naudojasi normaliu kasdienio poilsio laikotarpiu arba sutrumpintu kassavaitinio poilsio laikotarpiu, tas laikotarpis negali būti pertraukiamas kita veikla, kurios bendra trukmė neviršija vienos valandos, daugiau kaip du kartus. Per tą normalų kasdienio poilsio arba sutrumpintą kassavaitinio poilsio laikotarpį vairuotojui sudaromos sąlygos ilsėtis savo gulte ar miegamojoje vietoje.“;
 (7)12 straipsnis papildomas šia antra pastraipa:
 „Jei saugiam eismui keliuose nekeliamas pavojus, vairuotojas gali nukrypti nuo 8 straipsnio 2 dalies ir 8 straipsnio 6 dalies antros pastraipos, kad galėtų pasiekti tinkamą būstą, nurodytą 8 straipsnio 8a dalyje, ir jame pasinaudoti kasdieniu ar kassavaitiniu poilsiu. Dėl tokio nukrypimo negali būti viršijama kasdienio ar kassavaitinio vairavimo trukmė arba sutrumpėti kasdienio ar kassavaitinio poilsio laikotarpiai. Ne vėliau nei atvykęs į tinkamą būstą, vairuotojas įrašymo įrangos registracijos lape ar spaudinyje arba darbo grafike ranka įrašo šio nukrypimo priežastį.“;
 (8)14 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
 „2.
 Neatidėliotinais atvejais valstybės narės gali išimtinėmis aplinkybėmis suteikti laikiną išimtį ne ilgesniam nei 30 dienų laikotarpiui; ta išimtis turi buti deramai pagrįsta ir apie ją nedelsiant turi būti pranešta Komisijai.“;
 (9)15 straipsnis pakeičiamas taip:
 „15 straipsnis
 Valstybės narės užtikrina, kad 3 straipsnio a punkte nurodytų transporto priemonių vairuotojams būtų taikomos nacionalinės taisyklės, kuriomis suteikiama pakankama su leidžiama vairavimo trukme ir privalomomis pertraukomis bei poilsio laikotarpiais susijusi apsauga. Valstybės narės praneša Komisijai apie atitinkamas tokiems vairuotojams taikomas nacionalines taisykles.“;
 (10)19 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
 „1.
 Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikytinų už šio reglamento ir Reglamento (ES) Nr. 165/2014 pažeidimus, ir imasi visų reikiamų priemonių, kad jos būtų įgyvendintos. Šios sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos pažeidimų dydžiui, kaip nustatyta laikantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/22/EB
 12
 III priedo, atgrasomos ir nediskriminacinės. Nei už vieną šio reglamento ar Reglamento (ES) Nr. 165/2014 nuostatų pažeidimą negali būti taikoma daugiau kaip viena sankcija ar procedūra. Apie tas priemones ir sankcijų taikymo taisykles valstybės narės praneša Komisijai iki 29 straipsnio antroje pastraipoje nurodytos dienos. Jos nedelsdamos praneša apie bet kokius tų priemonių ir taisyklių pakeitimus. Komisija atitinkamai informuoja kitas valstybes nares.“;
 (11)22 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
 (a)
 1 dalis pakeičiama taip:
 „1.
 Valstybės narės glaudžiai bendradarbiauja ir nepagrįstai nedelsdamos viena kitai teikia pagalbą, kad padėtų nuosekliai taikyti šį reglamentą ir veiksmingai užtikrintų jo nuostatų vykdymą, laikydamosi Direktyvos 2006/22/EB 8 straipsnyje nustatytų reikalavimų.“;
 (b)2 dalis papildoma šiuo c punktu:
 „c)
 ir kita konkrečia informacija, įskaitant įmonės rizikos vertinimą, galinčia turėti pasekmių šio reglamento nuostatų laikymuisi.“;
 (c)įterpiamos šios 3a ir 3b dalys:
 „3a.
 Keisdamosi informacija pagal šį reglamentą, valstybės narės naudojasi ryšių palaikymo įstaigomis, paskirtomis pagal Direktyvos 2006/22/EB 7 straipsnį.“;
 „3b.
 Tarpusavio administracinis bendradarbiavimas vykdomas ir pagalba teikiama nemokamai.“;
 (12)25 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
 „2.
 1 dalyje nurodytais atvejais Komisija, laikydamasi 24 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros, priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomas bendras požiūris.“.
 2 straipsnis
 Reglamentas (ES) Nr. 165/2014 iš dalies keičiamas taip:
 (13)8 straipsnio 1 dalies antra įtrauka pakeičiama taip:
 „– kas tris bendros vairavimo trukmės valandas ir kiekvieną kartą, kai transporto priemonė kerta sieną.“;
 (14)34 straipsnio 7 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:
 „7.
 Atvykęs į sustoti tinkamą vietą, vairuotojas į skaitmeninį tachografą įveda tų šalių, kuriose kasdienio darbo laikas prasidėjo ir baigėsi, simbolius, taip pat informaciją apie tai, kur ir kada jis kirto sieną būdamas transporto priemonėje. Valstybės narės gali reikalauti, kad transporto priemonių, kurios naudojamos jų teritorijoje atliekant vežimo operacijas, vairuotojai prie šalies simbolio nurodytų išsamesnius geografinius duomenis, jei tos valstybės narės tuos išsamius geografinius duomenis perdavė Komisijai anksčiau nei 1998 m. balandžio 1 d.“.
 3 straipsnis
 Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
 Priimta Briuselyje
 Europos Parlamento vardu
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 Pirmininkas
 (1)
 OL L 102, 2006 4 11, p. 1.
 (2)
 Ex-post vertinimo objektai buvo Reglamentas (EB) Nr. 561/2006, Direktyva 2006/22/EB dėl reglamento nuostatų vykdymo užtikrinimo ir Direktyva 2002/15/EB dėl asmenų, kurie verčiasi mobiliąja kelių transporto veikla, darbo laiko organizavimo.
 (3)
 2017 m. Komisijos darbo programos 2 priede nurodyta iniciatyva Nr. 11.
 (4)
 https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/facts-fundings/evaluations/doc/2016-ex-post-eval-road-transport-social-legislation-final-report.pdf.
 (5)
 Nustatytų faktų santrauka
 http://ec.europa.eu/transport/modes/road/consultations/2016-social-legislation-road_en.
 (6)
 Galutinė ataskaita
 https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/facts-fundings/evaluations/doc/2016-ex-post-eval-road-transport-social-legislation-final-report.pdf
 .
 (7)
 OL C , , p. .
 (8)
 OL C , , p. .
 (9)
 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 (OL L 102, 2006 4 11, p. 1).
 (10)
 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL L 55, 2011 2 28, p. 13).
 (11)
 2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 165/2014 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų ir iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo (OL L 60, 2014 2 28, p. 1).
 (12)
 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/22/EB dėl būtiniausių sąlygų Tarybos reglamentams (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 dėl su kelių transporto veikla susijusių socialinių teisės aktų įgyvendinti ir panaikinanti Tarybos direktyvą 88/599/EEB (OL L 102, 2006 4 11, p. 35).


type: other

text:
A346-06
 Auto 346/06
 SALA PLENA DE LA CORTE CONSTITUCIONAL-Conocimiento de conflictos de competencia
 DECRETO REGLAMENTARIO DE COMPETENCIA PARA REPARTO DE ACCION DE TUTELA-Reglas para trámite
 ACCION DE TUTELA CONTRA TELECOM EN LIQUIDACION-Entidad del sector descentralizado por servicios del orden nacional
 Referencia: expediente I.C.C. 1044
 Conflicto de competencia suscitado entre el Juzgado Tercero del Circuito Judicial Administrativo de Bucaramanga y el Juzgado Quinto Civil Municipal de Bucaramanga.
 Bogotá, D. C., cinco (5) de diciembre de dos mil seis (2006)
 La Sala Plena de la Corte Constitucional, en ejercicio de sus facultades constitucionales y legales, adopta la decisión que en derecho corresponde, frente al conflicto de competencia suscitado entre las autoridades judiciales de la referencia, con ocasión de la acción de tutela promovida por el señor Guillermo Torres Chinchilla, contra la Empresa Nacional de Telecomunicaciones (Telecom), hoy Telecom en liquidación o el Patrimonio Autónomo de Remanentes (PAR) o quien haga sus veces o el Ministerio de Comunicaciones.
 1- El señor Guillermo Torres Chinchilla, el tres (3) de octubre de año dos mil seis (2006), mediante escrito dirigido al Juez Penal del Circuito de Bucaramanga, interpuso acción de tutela contra la Empresa Nacional de Telecomunicaciones (Telecom), hoy Telecom en liquidación o el Patrimonio Autónomo de Remanentes (PAR) o quien haga sus veces o el Ministerio de Comunicaciones, por violación a sus derechos fundamentales a la salud en conexidad con la vida.
 2- La acción de tutela le correspondió por reparto al Juzgado Tercero del Circuito Judicial Administrativo de Bucaramanga, el cual mediante auto del cinco (5) de octubre de dos mil seis (2006) se abstuvo de asumir el conocimiento de la acción interpuesta, por considerar que no era el Juez competente de acuerdo con lo dispuesto por el artículo 1, numeral 1, penúltimo inciso, del Decreto 1382 de 2000[1], habida consideración que la demanda, se dirigía contra Telecom en liquidación, la cual no ostenta el carácter de entidad pública como quiera que dicha entidad se encuentra liquidada y los recursos que se generaron de la liquidación, constituyen patrimonio autónomo, administrado por la Fiduciaria la Previsora, en su calidad de liquidador y el consorcio de Remanentes de Telecom, conformado por Fiduagraria S.A. y Fidupopular S.A. para la constitución del Patrimonio Autónomo de Remanentes (PAR). Por esta razón, remitió el expediente al Juez Civil Municipal de reparto.
 3.- Recibida la demanda de tutela por parte del Juzgado Quinto Civil Municipal de Bucaramanga, mediante auto del diez (10) de octubre de dos mil seis (2006), se abstuvo de conocer la acción interpuesta por considerar que la fiduciaria La Previsora S.A., en su calidad de accionada, es una entidad cuya naturaleza jurídica es de una sociedad de economía mixta, de carácter indirecto y del orden nacional, sometida al régimen de Empresa Industrial y Comercial del Estado, vinculada al Ministerio de Hacienda y Crédito Público, En consecuencia, propuso la colisión negativa de competencia atendiendo a lo regulado en el artículo 1, numeral 1, inciso 2 del Decreto 1382 de 2000, remitiendo el expediente a la Corte Constitucional con el propósito de dirimirlo.
 3. Una vez se pronunció el organismo competente, continúa vigente el resto de la normatividad contenida en el citado decreto y éste mantiene su obligatoria aplicación, como lo ha reiterado esta Corporación[3].
 Analizada la controversia procesal planteada en el presente asunto, la Sala observa que la acción de tutela fue dirigida contra la Empresa Nacional de Telecomunicaciones (Telecom) la cual es una entidad del orden descentralizado por servicios del orden nacional y vinculada al Ministerio de Comunicaciones, donde actúa como ente liquidador la fiduciaria La Previsora S.A., cuya naturaleza jurídica es de una sociedad de economía mixta donde el Estado posee mas del noventa por ciento (90%) del capital social, lo que la somete al régimen previsto para las empresas industriales y comerciales del Estado, es decir hace parte del sector descentralizado por servicios[4]. En igual sentido, el accionante enfila su demanda contra Fiduagraria S.A. y Fidupopular S.A., las que hacen parte del consorcio del remanente, para la constitución del Patrimonio Autónomo de Remanentes (PAR). Por último, establece el contradictorio contra el Ministerio de Comunicaciones, la cual es una autoridad del perteneciente al sector central de la Rama Ejecutiva. Por lo expuesto, se evidencia que lo pretendido por el actor es que el Juez de tutela determine a que autoridad corresponde hacer efectiva la protección de los derechos que considera vulnerados, en consecuencia el juzgador debe correr traslado a todos lo organismo estatales reseñados y de esta manera determinar si existe vulneración de un derecho fundamental y establecer a su vez cual autoridad es responsable de dicha violación.
 Ahora bien, en el presente caso la demanda vinculó al Ministerio de Comunicaciones, el cual es una autoridad pública del orden nacional, en consecuencia la tutela debe ser repartida a un Tribunal Superior de Distrito, según lo consagrado en el artículo 1 numeral 1 del decreto 1382 de 2000, "Por el cual se establecen reglas para el reparto de la acción de tutela", que expresamente consagra: “Artículo 1o.- Para los efectos previstos en el artículo 37 del Decreto 2591 de 1991, conocerán de la acción de tutela, a prevención, los jueces con jurisdicción donde ocurriere la violación o la amenaza que motivare la presentación de la solicitud o donde se produjeren sus efectos, conforme a las siguientes reglas: 1. Las acciones de tutela que se interpongan contra cualquier autoridad pública del orden nacional, salvo lo dispuesto en el siguiente inciso, serán repartidas para su conocimiento, en primera instancia, a los tribunales superiores de distrito judicial, administrativos y consejos seccionales de la judicatura”. Por tanto, atendiendo a que existen demandados de diversas categorías, en concordancia a lo establecido en el último inciso del artículo 1 numeral 1o del Decreto 1382 de 2000, norma que señala: “cuando la acción de tutela se promueva contra más de una autoridad y éstas sean de diferente nivel, el reparto se hará al juez de mayor jerarquía”, y teniendo en cuenta que el accionante fijó la competencia a prevención en los jueces de especialidad penal y determinó como territorio de la vulneración el municipio de Bucaramanga, la Sala concluye, como lo ha hecho en otras oportunidades, que el despacho judicial que debe conocer de la solicitud de amparo constitucional impetrada por el accionante es la Sala Penal del Tribunal Superior del Distrito Judicial de Bucaramanga. En este sentido, la actuación será remitida a esa Corporación. A su vez, debe comunicarse la decisión adoptada por la Sala Plena de la Corte, a los entes judiciales involucrados en el presente conflicto de competencia.
 PRIMERO: REMITIR el expediente al Tribunal Superior del Distrito Judicial de Bucaramanga, para que adelante la correspondiente actuación judicial.
 SEGUNDO: Comuníquese al Juzgado Tercero Civil Judicial Administrativo de Bucaramanga y Juzgado Quinto Civil Municipal de Bucaramanga, lo aquí resuelto.
 Salvamento de voto al Auto 346/06
 Referencia: expediente ICC-1044
 Peticionario: GUILLERMO TORRES CHINCHILLA
 [1] “a los jueces municipales les será repartidas para su conocimiento en primera instancia, las acciones de tutela que se interpongan contra cualquier autoridad pública del orden distrital o municipal contra particulares.
 [3] Cfr. entre otros, auto 108 B del 23 de julio de 2002, M.P. Álvaro Tafur Galvis, expediente ICC-395.
 [4] Ley 489 Art. 38 numeral 2, inciso b y Parágrafo 1.