text:
 Avis juridique important
 |
 21988A1031(01)
 Wienkonvention för skydd av ozonskiktet
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 297 , 31/10/1988 s. 0010 - 0020 Finsk specialutgåva Område 11 Volym 14 s. 0148 Svensk specialutgåva Område 11 Volym 14 s. 0148
 WIENKONVENTION FÖR SKYDD AV OZONSKIKTET INLEDNINGPARTERNA I DENNA KONVENTION,SOM ÄR MEDVETNA om den potentiellt skadliga inverkan på människors hälsa och miljön till följd av förändringar av ozonskiktet,SOM ERINRAR om tillämpliga bestämmelser i deklarationen från Förenta nationernas konferens om den mänskliga miljön och i synnerhet princip 21, vari föreskrivs att "Staterna har i överensstämmelse med Förenta nationernas stadga och folkrättens principer, den suveräna rättigheten att utnyttja sina egna naturtillgångar i enlighet med sin egen miljöpolitik samt ansvaret att tillse att verksamheter inom ramen för deras jurisdiktion eller kontroll inte förorsakar skada på andra länders miljö eller på områden utanför nationell jurisdiktion",SOM TAR HÄNSYN till utvecklingsländernas förhållanden och särskilda behov,SOM UPPMÄRKSAMMAR det arbete och de studier som pågår inom såväl internationella som nationella organisationer och i synnerhet UNEP:s världsaktionsplan beträffande ozonskiktet,SOM ÄVEN UPPMÄRKSAMMAR de försiktighetsåtgärder för skyddet av ozonskiktet som redan har vidtagits på såväl nationell som internationell nivå,SOM ÄR MEDVETNA om att åtgärder för att skydda ozonskiktet från förändringar beroende på mänsklig verksamhet kräver internationellt samarbete och handlande och bör grundas på relevanta vetenskapliga och tekniska överväganden,SOM ÄVEN ÄR MEDVETNA om behovet av ytterligare forskning och systematiska observationer för att vidareutveckla de vetenskapliga kunskaperna om ozonskiktet och eventuella skadeeffekter till följd av att detta förändras,SOM ÄR FAST BESLUTNA att skydda människors hälsa och miljön mot skadeeffekter till följd av förändringar i ozonskiktet,HAR ÖVERENSKOMMIT OM FÖLJANDE.Artikel 1DefinitionerI denna konvention avses med1. "Ozonskiktet" ozonskiktet i atmosfären ovanför atmosfärens gränsskikt.2. "Skadeeffekter" förändringar i den fysiska miljön eller biota, däri inbegripet klimatförändringar, som har påvisbara negativa effekter på människors hälsa eller på de naturliga och reglerade ekosystemens sammansättning, återhämtningsförmåga och produktivitet eller på material som är till nytta för mänskligheten.3. "Alternativ teknik eller utrustning" teknik eller utrustning vars användning gör det möjligt att minska eller effektivt eliminera utsläpp av ämnen som har eller kan tänkas ha skadliga effekter på ozonskiktet.4. "Alternativa ämnen" ämnen som minskar eller eliminerar skadliga effekter på ozonskiktet.5. "Parterna", såvida inte annat anges i texten, parterna i denna konvention.6. "Regional organisation för ekonomisk integration" en organisation bestående av suveräna stater i en viss region vilken har kompetens i frågor som regleras genom denna konvention eller dess protokoll och som har vederbörligen bemyndigats i enlighet med sitt interna förfarande att underteckna, ratificera, godta, godkänna eller ansluta sig till berörda instrument.7. "Protokoll" protokoll till denna konvention.Artikel 2Allmänna åtaganden1. Parterna skall vidta lämpliga åtgärder enligt bestämmelserna i denna konvention och i gällande protokoll, som de anslutit sig till för att skydda människors hälsa och miljön mot skadeeffekter till följd av eller som kan bli en följd av mänsklig verksamhet som förändrar eller kan tänkas förändra ozonskiktet.2. För detta ändamål skall parterna i enlighet med de medel som står till deras förfogande och efter förmågaa) samarbeta genom systematiska observationer, forskning och informationsutbyte i syfte att bättre kunna förstå och bedöma effekterna av mänsklig verksamhet på ozonskiktet och effekterna på människors hälsa och miljön på grund av att ozonskiktet förändras;b) vidta erforderliga lagstiftnings- eller administrativa åtgärder och medverka till en harmonisering av lämpliga program för att kontrollera, begränsa, minska eller förhindra mänsklig verksamhet under deras jurisdiktion eller kontroll, om det skulle visa sig att denna verksamhet medför eller kan tänkas medföra skadeeffekter till följd av en förändring eller trolig förändring av ozonskiktet;c) samverka vid utformningen av överenskomna åtgärder, förfaranden och normer för genomförandet av denna konvention i syfte att anta protokoll och bilagor;d) samarbeta med behöriga internationella organ för att effektivt genomföra denna konvention och de protokoll som de har anslutit sig till.3. Bestämmelserna i denna konvention skall inte på något sätt inverka på parternas rätt att i enlighet med internationell rätt vidta interna åtgärder utöver de som avses i punkterna 1 och 2 ovan och skall inte heller inverka på de ytterligare interna åtgärder som redan vidtagits av en part, förutsatt att dessa åtgärder inte är oförenliga med deras förpliktelser enligt denna konvention.4. Tillämpningen av denna artikel skall grundas på relevanta vetenskapliga och tekniska hänsynstaganden.Artikel 3Forskning och systematiska observationer1. Parterna åtar sig att på lämpligt sätt och antingen direkt eller genom behöriga internationella organ inleda samarbete beträffande forskning och vetenskaplig bedömningar i fråga oma) de fysiska och kemiska processer som kan påverka ozonskiktet;b) effekter på människors hälsa och andra biologiska effekter till följd av förändringar av ozonskiktet, i synnerhet sådana som uppkommer på grund av förändringar i den ultravioletta solstrålningen med biologiska effekter (UV-B);c) effekter på klimatet till följd av förändringar av ozonskiktet;d) effekter på naturliga och syntetiska material som är till nytta för mänskligheten till följd av förändringar av ozonskiktet och därav följande förändring i UV-B-strålningen;e) ämnen, metoder, processer och aktiviteter som kan påverka ozonskiktet och ackumulerade effekter därav;f) alternativa ämnen och alternativ teknik;g) närbesläktade samhällsekonomiska frågor;samt såsom närmare anges i bilagorna I och II.2. Parterna åtar sig att på lämpligt sätt, direkt eller genom behöriga internationella organ och med fullständigt beaktande av nationell lagstiftning och pågående verksamhet av betydelse på såväl nationell som internationell nivå, främja eller upprätta gemensamma eller kompletterande program för systematisk observation av ozonskiktets tillstånd och andra relevanta områden såsom anges i bilaga I.3. Parterna åtar sig att samarbete regelbundet och på lämpligt sätt, antingen direkt eller genom behöriga internationella organ, och säkerställa insamling, utvärdering och överföring av forsknings- och observationsdata genom lämpliga världsdatacentra.Artikel 4Samarbete på det rättsliga, vetenskapliga och tekniska området1. Parterna skall underlätta och uppmuntra utbyte av vetenskaplig, teknisk, samhällsekonomisk, kommersiell och juridisk information av betydelse för denna konvention såsom närmare anges i bilaga II. Sådan information skall lämnas till de organ som parterna kommer överens om. Varje sådant organ, som erhåller information betraktad som hemlig av den part som lämnar informationen, skall garantera att informationen inte röjs och skall vidta sådana åtgärder med den så att dess hemliga karaktär skyddas innan den lämnas ut till samtliga parter.2. Parterna skall samarbeta i överensstämmelse med sina nationella lagar, föreskrifter och praxis, varvid hänsyn tas särskilt till utvecklingsländernas behov, för att direkt eller genom behöriga internationella organ främja utveckling och överföring av teknologi och kunskap. Sådant samarbete skall främst genomföras genom atta) underlätta för andra parter att skaffa alternativ teknik;b) lämna information om alternativ teknik och utrustning och tillhandahålla instruktioner i anslutning därtill;c) tillhandahålla den utrustning och de anordningar som behövs för forskning och systematiska observationer; samt genomd) lämplig utbildning av vetenskaplig och teknisk personal.Artikel 5Översändande av informationParterna skall genom sekretariatet till parternas konferens, inrättad enligt artikel 6, översända information, i den form och vid de tidpunkter som bestäms vid möten med parterna i tillämpliga instrument, beträffande de åtgärder de vidtagit för att genomföra denna konvention och de protokoll som de anslutit sig till.Artikel 6Parternas konferens1. En parternas konferens inrättas härmed. Det första mötet med parternas konferens skall sammankallas av det på interimsbasis enligt artikel 7 utsedda sekretariatet senast ett år efter det att denna konvention trätt i kraft. Därefter skall ordinarie möten med parternas konferens hållas med jämna mellanrum som bestäms av konferensen vid dess första möte.2. Extramöten med parternas konferens skall hållas vid sådana andra tidpunkter som konferensen finner nödvändiga eller efter skriftlig begäran från en part, under förutsättning att denna begäran stöds av minst en tredjedel av parterna inom sex månader efter det att sekretariatet underrättat dem om denna begäran.3. Parternas konferens skall enhälligt komma överens om och anta en arbetsordning och ett finansreglemente för egen del och för de underordnade organ som den kan inrätta, liksom finansiella bestämmelser angående sekretariatets verksamhet.4. Parternas konferens skall fortlöpande granska förverkligandet av denna konvention och skall dessutoma) fastställa form och tidpunkt för översändande av den information som skall tillställas konferensen enligt artikel 5 och överväga sådan information liksom rapporter från underordnade organ;b) granska vetenskaplig information angående ozonskiktet, en eventuell förändring av detta och tänkbara effekter till följd av sådan förändring;c) i enlighet med artikel 2 främja en harmonisering av lämpliga program, strategier och åtgärder för att till ett minimum begränsa utsläpp av ämnen som orsakar eller skulle kunna orsaka förändring av ozonskiktet och avge rekommendationer beträffande andra åtgärder med avseende på denna konvention;d) i enlighet med artiklarna 3 och 4 anta program för forskning, systematiska observationer, vetenskapligt och teknologiskt samarbete, informationsutbyte samt teknologi- och kunskapsöverföring;e) i enlighet med artiklarna 9 och 10 efter behov behandla och anta ändringar i denna konvention och dess bilagor;f) behandla ändringar i såväl protokoll som i bilagor till dessa och, om så beslutas, rekommendera parterna i berörda protokoll att anta ändringarna;g) i enlighet med artikel 10 vid behov behandla och anta ytterligare bilagor till denna konvention;h) i enlighet med artikel 8 efter behov behandla och anta protokoll;i) inrätta de underordnade organ som anses nödvändiga för förverkligandet av denna konvention;j) då så är lämpligt, anlita de tjänster som behöriga internationella organ och vetenskapliga kommittéer, i synnerhet Meteorologiska världsorganisationen och Världshälsoorganisationen, erbjuder liksom samordningskommittén för ozonskiktet i fråga om vetenskaplig forskning, systematiska observationer och annan verksamhet som har samband med denna konventions ändamål samt, när så är lämpligt, utnyttja information från dessa organ och kommittéer;k) överväga och vidta de ytterligare åtgärder som kan erfordras för att uppnå denna konventions syften.5. Förenta nationerna, dess fackorgan och det internationella atomenergiorganet liksom varje stat som inte är part i denna konvention kan låta sig företrädas genom observatörer vid möten med parternas konferens. Organ eller myndigheter, oavsett om de är nationella eller internationella, statliga eller icke-statliga och med kompetens inom områden som berör skyddet av ozonskiktet, vilka har underrättat sekretariatet om sin önskan att delta vid ett möte med parternas konferens såsom observatör, kan få tillträde, om inte minst en tredjedel av närvarande parter gör invändningar. Observatörers tillträde och deltagande skall regleras av bestämmelser som fastställs av parternas konferens.Artikel 7Sekretariatet1. Sekretariatet skall ha följande uppgifter:a) att anordna och ge service vid de möten som avses i artiklarna 6, 8, 9 och 10;b) att utarbeta och översända rapporter på grundval av information som erhållits enligt artiklarna 4 och 5 samt från möten med underordnade organ, vilka upprättats enligt artikel 6;c) att utföra de uppgifter som det tilldelats enligt något protokoll;d) att utarbeta rapporter om sin verksamhet i samband med genomförandet av sina uppgifter enligt denna konvention och lägga fram dem för parternas konferens;e) att säkerställa nödvändig samordning med andra lämpliga internationella organ och särskilt överenskomma om sådana administrativa åtgärder och ingå sådana avtal som kan erfordras för att effektivt kunna fullgöra sina uppgifter;f) att fullgöra sådana andra uppgifter som parternas konferens kan bestämma.2. Sekretariatsuppgifterna skall utföras av Förenta nationernas miljöprogram på interimsbasis till dess att det första ordinarie mötet med parternas konferens, som hålls enligt artikel 6, har avslutats. Parternas konferens skall vid sitt första ordinarie möte utse sekretariatet bland befintlig behöriga internationella organisationer, som har uttryckt sin villighet att utföra sekretariatsuppgifter enligt denna konvention.Artikel 8Antagande av protokoll1. Parternas konferens kan vid ett möte anta protokoll enligt artikel 2.2. Texten till ett föreslaget protokoll skall tillställas parterna av sekretariatet minst sex månader före sådant möte.Artikel 9Ändring av konventionen eller protokoll1. Varje part kan föreslå ändringar i denna konvention eller i ett protokoll. Ändringarna skall ta vederbörlig hänsyn till bl a vetenskapliga och tekniska överväganden av betydelse.2. Ändringar i denna konvention skall antas vid ett möte med parternas konferens. Ändringar i ett protokoll skall antas vid ett möte med parterna i ifrågavarande protokoll. Texten till en föreslagen ändring i denna konvention eller i ett protokoll skall, utom då annat föreskrivs i protokollet, tillställas parterna av sekretariatet minst sex månader före det möte vid vilket den läggs fram för antagande. Sekretariatet skall även överlämna ändringsförslagen till signatärerna av denna konvention för kännedom.3. Parterna skall göra allt för att enhälligt nå överenskommelse om en föreslagen ändring i denna konvention. Om alla ansträngningar att nå en enhällig överenskommelse har varit förgäves och ingen överenskommelse träffats, skall ändringen i sista hand antas med tre fjärdedels majoritet av vid mötet närvarande och röstande parter. Ändringsförslaget skall sändas till alla parter av depositarien för ratificering, godkännande eller godtagande.4. Det i punkt 3 ovan nämnda förfarandet skall tillämpas på ändringar i protokoll dock att två tredjedels majoritet av parterna i berörda protokoll, vilka är närvarande och röstar vid mötet, skall räcka för deras antagande.5. Depositarien skall skriftligen underrättas om ratificering, godkännande eller godtagande av ändringar. Ändringar som godtagits enligt punkterna 3 och 4 skall träda i kraft mellan parter som har godtagit dem den nittionde dagen efter det att depositarien mottagit underrättelse om att ändringarna ratificerats, godkänts eller godtagits av minst tre fjärdedelar av parterna i denna konvention eller av minst två tredjedelar av parterna i berörda protokoll, utom då annat anges i protokollet. Därefter skall ändringarna i förhållande till annan part träda i kraft den nittionde dagen efter det att vederbörande part deponerat sitt ratifikations-, godkännande- eller godtagandeinstrument avseende ändringarna.6. Vid tillämpningen av denna artikel avses med "närvarande och röstande parter" parter som är närvarande och avger en ja- eller en nej-röst.Artikel 10Antagande och ändringar av bilagor1. Bilagorna till denna konvention eller till ett protokoll skall allt efter omständigheterna utgöra en integrerad del av konventionen eller protokollet, såvida inte annat uttryckligen anges, och en hänvisning till denna konvention eller dess protokoll innebär samtidigt en hänvisning till bilagorna. Bilagorna skall begränsas till vetenskapliga, tekniska och administrativa frågor.2. Om inte annat anges i ett protokoll beträffande dess bilagor, skall nedanstående gälla i fråga om förslag till, antagande och ikraftträdande av tilläggsbilagor till denna konvention eller bilagor till ett protokoll:a) bilagor till denna konvention skall föreslås och antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 9, punkterna 2 och 3, medan bilagor till ett protokoll skall föreslås och antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 9, punkterna 2 och 4;b) en part som ej kan godkänna en tilläggsbilaga till denna konvention eller en bilaga till ett protokoll, som den är part i, skall skriftligen anmäla detta till depositarien inom sex månader efter den dag då depositarien lämnade underrättelse om antagandet. Depositarien skall utan dröjsmål underrätta alla parter om sådan anmälan. En part kan när som helst ersätta en tidigare invändning med ett godtagande och bilagorna träder därefter i kraft för den parten;c) sex månader efter det att depositarien skickat ut underrättelsen skall bilagan träda i kraft för alla parter i denna konvention eller i berörda protokoll som inte har gjort anmälan enligt b) ovan.3. Förslag till samt antagande och ikraftträdande av ändringar i bilagor till denna konvention eller till ett protokoll skall vara föremål för samma förfarande som gäller för förslag till samt antagande och ikraftträdande av bilagor till konventionen eller bilagor till ett protokoll. Bilagor och ändringar i dessa skall ta vederbörlig hänsyn till bl a relevanta vetenskapliga och tekniska överväganden.4. Om en tilläggsbilaga eller en ändring i en bilaga medför en ändring i denna konvention eller i ett protokoll, träder inte tilläggsbilagan eller den ändrade bilagan i kraft förrän ändringen i denna konvention eller i berörda protokoll träder i kraft.Artikel 11Biläggande av tvister1. I händelse av tvist mellan parter om tolkningen eller tillämpningen av denna konvention skall berörda parter söka lösa tvisten genom förhandlingar.2. Om berörda parter inte kan nå en överenskommelse genom förhandlingar, kan de gemensamt vända sig till eller begära medling av en tredje part.3. Då en stat eller regional organisation för ekonomisk integration ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till denna konvention eller när som helst därefter kan den lämna en skriftlig förklaring till depositarien att den, beträffande en tvist som inte bilagts enligt punkt 1 eller 2 ovan, godtar som bindande den ena eller båda nedanstående metoder för biläggande av tvister:a) skiljedom enligt förfarande som antas av parternas konferens vid dess första ordinarie möte;b) hänskjutande av tvisten till internationella domstolen.4. Om parterna inte har godtagit samma eller något förfarande överhuvudtaget enligt punkt 3 ovan skall tvisten hänskjutas till förlikning i enlighet med punkt 5 nedan, såvida parterna inte kommer överens om annat.5. En förlikningskommission skall upprättas på begäran av en av parterna i tvisten. Kommissionen skall bestå av ett lika antal medlemmar, som utses av varje part i tvisten och en ordförande som väljs gemensamt av de av vardera parten utsedda medlemmarna. Kommissionen skall meddela ett slutgiltigt beslut med rekommendationer som parterna samvetsgrant skall överväga.6. Bestämmelserna i denna artikel skall tillämpas på protokoll, utom då annat föreskrivs i det berörda protokollet.Artikel 12UndertecknandeDenna konvention skall stå öppen för undertecknande av stater och regionala organisationer för ekonomisk integration vid republiken Österrikes federala utrikesministerium i Wien från den 22 mars 1985 till den 21 september 1985 samt vid Förenta nationernas huvudkontor i New York från den 22 september 1985 till den 21 mars 1986.Artikel 13Ratifikation, godtagande eller godkännande1. Denna konvention och varje protokoll skall ratificeras, godtagas eller godkännas av stater samt organisationer för ekonomisk integration. Ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrument skall deponeras hos depositarien.2. En i punkt 1 ovan nämnd organisation, som blir part i denna konvention eller i ett protokoll utan att någon av dess medlemsstater är part, skall allt efter omständigheterna vara bunden av alla förpliktelser enligt konventionen eller protokollet. I fråga om sådana organisationer där en eller flera av medlemsstaterna anslutit sig till konventionen eller relevant protokoll, skall organisationen och dess medlemsstater besluta om sitt respektive ansvar för fullgörandet av förpliktelser enligt konventionen eller protokollet. I sådana fall skall organisationen och medlemsstaterna ej ha rätt att samtidigt utöva sina rättigheter enligt konventionen eller relevant protokoll.3. De organisationer som avses i punkt 1 ovan skall i sina ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrument uppge sin kompetens i frågor som regleras i konventionen eller relevant protokoll. Dessa organisationer skall även underrätta depositarien om varje väsentlig ändring beträffande sin kompetens.Artikel 14Anslutning1. Denna konvention och varje protokoll skall vara öppna för anslutning av stater och regionala organisationer för ekonomisk integration från den dag då konventionen eller berörda protokoll stängs för undertecknande. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos depositarien.2. De organisationer som avses i punkt 1 ovan skall i sina anslutningsinstrument uppge sin kompetens beträffande frågor som regleras i konventionen eller relevant protokoll. Dessa organisationer skall även underrätta depositarien om varje väsentlig ändring i sin kompetens.3. Bestämmelserna i artikel 13, punkt 2 skall tillämpas på regionala organisationer för ekonomisk integration som ansluter sig till denna konvention eller ett protokoll.Artikel 15Rösträtt1. Varje part i denna konvention eller i ett protokoll skall ha en röst.2. Med undantag av vad som föreskrivs i punkt 1 ovan skall regionala organisationer för ekonomisk integration i frågor som ligger inom deras kompetens utöva sin rösträtt med samma antal röster som antalet medlemsstater som är parter i konventionen eller relevant protokoll. Sådana organisationer skall inte utöva sin rösträtt, om deras medlemsstater utövar sin och vice versa.Artikel 16Förhållandet mellan konventionen och dess protokoll1. En stat eller en regional organisation för ekonomisk integration kan inte bli part i ett protokoll, såvida den inte samtidigt blir part i konventionen.2. Beslut beträffande ett protokoll skall endast fattas av parterna i det berörda protokollet.Artikel 17Ikraftträdande1. Denna konvention träder i kraft den nittionde dagen efter dagen för deponeringen av det tjugonde ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet.2. Utom i de fall då annat anges i protokollet, träder ett protokoll i kraft den nittionde dagen efter dagen för deponeringen av det elfte ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet avseende ett sådant protokoll.3. I förhållande till part som ratificerar, antar, godkänner eller ansluter sig till denna konvention efter deponeringen av det tjugonde ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet träder konventionen i kraft den nittionde dagen efter dagen för denna parts deponering av sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument.4. Utom i de fall då annat anges i protokollet, träder ett protokoll i kraft för en part som ratificerar, godtar eller godkänner protokollet eller ansluter sig till detta efter dess ikraftträdande enligt punkt 2 ovan den nittionde dagen efter den dag då denna part deponerat sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument eller den dag då konventionen träder i kraft för denna part, om detta infaller senare.5. Vid tillämpningen av punkterna 1 och 2 ovan skall ett instrument som deponeras av en regional organisation för ekonomisk integration inte räknas som ett tillägg till de instrument som deponeras av en sådan organisations medlemsstater.Artikel 18ReservationerInga reservationer får göras med avseende på denna konvention.Artikel 19Uppsägning1. När som helst efter fyra år från den dag då denna konvention har trätt i kraft för en part kan denna part säga upp konventionen genom skriftlig notifikation till depositarien.2. Med undantag av vad som kan vara föreskrivet i ett protokoll kan en part när som helst efter fyra år från den dag då protokollet har trätt i kraft för den parten säga upp protokollet genom skriftlig notifikation till depositarien.3. En sådan uppsägning träder i kraft ett år efter den dag då depositarien fick underrättelse därom eller vid den senare tidpunkt som anges i uppsägningen.4. En part som säger upp denna konvention skall även anses ha sagt upp varje protokoll som den är part i.Artikel 20Depositarie1. Förenta nationernas generalsekreterare skall åta sig uppgiften att vara depositarie för denna konvention och alla protokoll.2. Depositarien skall underrätta parterna särskilt oma) undertecknande av denna konvention och varje protokoll samt deponering av ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument enligt artiklarna 13 och 14;b) dag då konventionen och protokoll träder i kraft enligt artikel 17;c) uppsägning enligt artikel 19;d) ändringar i konventionen och protokoll, parternas godtagande av dessa och dag för ändringarnas ikraftträdande enligt artikel 9;e) alla underrättelser avseende antaganden och godkännande av bilagor och ändring av bilagor enligt artikel 10;f) meddelanden från regionala organisationer för ekonomisk integration om deras kompetens i frågor som regleras genom denna konvention och protokoll samt om ändringar vad gäller denna kompetens;g) deklarationer enligt artikel 11, punkt 3.Artikel 21Autentiska texterOriginalet till denna konvention, vars arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska texter har lika giltighet, skall deponeras hos Förenta nationernas generalsekreterare.Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen bemyndigade, undertecknat denna konvention.Upprättad i Wien den 22 mars 1985Bilaga 1FORSKNING OCH SYSTEMATISKA OBSERVATIONER1. Parterna i konventionen erkänner att de viktigaste vetenskapliga frågorna ära) ändring av ozonskiktet, vilket skulle medföra en förändring av mängden ultraviolett solstrålning med biologiska effekter (UV-B) som når jordens yta samt potentiella följder därav för människors hälsa, organismer, ekosystem och material som är till nytta för mänskligheten;b) ändring av den vertikala fördelningen av ozon, vilket skulle kunna ändra atmosfärens temperaturstruktur samt potentiella följder därav för väderlek och klimat.2. Parterna i konventionen skall i enlighet med artikel 3 samarbeta i fråga om forskning och systematiska observationer samt vid utarbetandet av rekommendationer för framtida forskning och observationer på följande områden:a) Forskning med inriktning på atmosfärens fysik och kemii) omfattande teoretiska modeller: vidareutveckling av modeller som beaktar samverkan mellan strålnings-, dynamiska och kemiska processer; studier av samtidiga effekter av olika antropogena och naturligt förekommande ämnen på atmosfäriskt ozon; tolkning av data från satellit- och icke-satellitmätning; utvärdering av trender i atmosfäriska och geofysiska parametrar samt utveckling av metoder för att hänföra förändringar i dessa parametrar till särskilda orsaker;ii) laboratoriestudier av: hastighetskoefficienter, absorbtionstvärsnitt och mekanismer i troposfärens och stratosfärens kemiska och fotokemiska processer; spektroskopiska data för att bekräfta fältmätningar i alla relevanta spektralområden;iii) fältmätningar: koncentration och flöden av särskilt viktiga gaser med både naturligt och antropogent ursprung; studier av atmosfärens rörelser; samtidiga mätningar av fotokemiskt kopplade ämnen ned till atmosfärens gränsskikt genom användning av in situ- och fjärranalysinstrument; jämförelser mellan olika mätinstrument, inklusive samordnade, jämförande mätningar för satellitinstrument; tredimensionell fördelning av viktiga atmosfärkomponenter, flödet av solstrålning i olika våglängder samt meteorologiska parametrar;iv) instrumentutveckling, innefattande satellit- och icke-satellitsensorer för atmosfärens innehåll av spårämnen, solstrålning och meteorologiska parametrar;b) Forskning beträffande effekter på hälsan, biologiska effekter samt effekter till följd av fotokemisk nedbrytningi) förhållandet mellan människornas exponering för synlig och ultraviolett solstrålning och a) utvecklingen av såväl icke-melanom som melanom hudcancer samt b) effekterna på immunförsvaret;ii) effekter av UV-B-strålning, innefattande våglängsberoende, på a) grödor, skogar och andra ekosystem på land samt b) den akvatiska näringskedjan och fisket, liksom tänkbar minskning av syreproduktionen från marina växtplankton;iii) hur UV-B-strålning påverkar biologiska material, arter och ekosystem, innefattande: förhållandet mellan dos, dosfrekvens och dosrespons; fotoreparation, anpassning och skydd;iv) studier av biologiska aktionsspektra och spektralrespons genom att använda polykromatisk strålning för att inkludera möjlig interaktion av olika våglängdsområden;v) UV-B-strålningens inverkan på: känsligheten och aktiviteten hos biologiska arter som är av betydelse för den biosfäriska balansen; primära processer såsom fotosyntes och biosyntes;vi) UV-B-strålningens inverkan på den fotokemiska nedbrytningen av föroreningar, jordbrukskemikalier och andra material;c) Forskning beträffande klimateffekteri) teoretiska studier och studier grundade på observationer av inverkan på strålningen av ozon och andra spårämnen samt inverkan på klimatparametrar, såsom yttemperaturen på land och i havet, nederbördsmönster, utbytet mellan troposfär och stratosfär;ii) undersökning av effekterna av sådan klimatpåverkan på olika områden av mänsklig verksamhet;d) Systematiska observationer beträffandei) ozonskiktets tillstånd (dvs den rumsliga och tidsmässiga variationen av det totala innehållet och den vertikala fördelningen) genom att göra det globala systemet för observation av ozon, som bygger på en samordning av satellit- och markbaserade system, fullt operationellt;ii) koncentration i troposfären och stratosfären av källgaser med avseende på HOx, NOx, ClOx, och kolföreningar;iii) temperaturen från marken till mesosfären, med utnyttjande av både markbaserade system och satellitsystem;iv) solstrålning, uppdelad på olika våglängder, som träffar och termisk strålning som lämnar jordatmosfären genom att använda satellitmätningar;v) solstrålning, uppdelad på olika våglängder, som når jordens yta i ultraviolettområdet och som har biologiska effekter (UV-B);vi) aerosolegenskaper och distribution från marken till mesosfären genom användning av markbaserade och luftburna system samt satellitsystem;vii) klimatiskt viktiga variabler genom att genomföra program baserade på högkvalitativa, meteorologiska mätningar vid marken;viii) spårämnen, temperatur, solstrålning och aerosoler med utnyttjande av förbättrade metoder för analys av globala data.3. Parterna i konventionen skall med beaktande av utvecklingsländernas särskilda behov samarbeta och främja lämplig vetenskaplig och teknisk utbildning som krävs för att delta i den forskning och de systematiska observationer som anges i denna bilaga. Särskild tonvikt bör läggas vid interkalibrering av observationsinstrument och observationsmetoder i syfte att få fram jämförbara eller standardiserade vetenskapliga data.4. Följande kemiska ämnen av naturligt och antropogent ursprung, ej angivna i prioritetsordning, anses kunna ändra ozonskiktets kemiska och fysiska egenskaper.a) Kolföreningari) Koloxid (CO)Koloxid har betydande naturliga och antropogena källor och anses spela en viktig direkt roll i fråga om troposfärisk fotokemi och en indirekt roll i fråga om stratosfärisk fotokemi.ii) Koldioxid (CO2)Koldioxid har betydande naturliga och antropogena källor och påverkar ozon i stratosfären genom att inverka på atmosfärens värmestruktur.iii) Metan (CH4)Metan har både naturliga och antropogena källor och påverkar ozon i såväl troposfären som stratosfären.iv) Icke-metanhaltiga kolvätenIcke-metanhaltiga kolväten, som består av ett stort antal kemiska föreningar, har både naturliga och antropogena källor och spelar en direkt roll i fråga om troposfärisk fotokemi och en indirekt roll i fråga om stratosfärisk fotokemi.b) Kväveföreningari) Dikväveoxid (N2O)De främsta källorna till N2O är naturliga, men bidrag från antropogena källor blir allt viktigare. Dikväveoxid är den främsta källan till strosfärisk NOx, som spelar en viktig roll då det gäller att kontrollera mängden av ozon i stratosfären.ii) Kväveoxider (NOx)Källor på marknivå till NOx spelar en viktig roll endast i fråga om fotokemiska processer i troposfärens och en indirekt roll i fråga om stratosfärisk fotokemi, medan däremot tillförsel av NOx nära övergångszonen mellan troposfär och stratosfär direkt kan leda till en förändring vad gäller ozon i övre troposfären och stratosfären.c) Klorföreningari) Fullständigt halogenerade alkaner t.ex. CC14, CFC13 (CFC-11), CF2C12 (CFC-12), C2F3C13 (CFC-113), C2F4C12 (CFC-114)Fullständigt halogenerade alkaner är antropogena och fungerar som en källa till C10x, som spelar en viktig roll i fråga om ozonets fotokemi, särskilt på 30-50 kilometers höjd.ii) Delvis halogenerade alkaner, t.ex. CH3C1, CHF2C1 (CFC-22), CH3CC13, CHFC2 (CFC-21).Källorna till CH3C1 är naturliga, medan övriga delvis halogenerade alkaner som nämns ovan är antropogena till sitt ursprung. Dessa gaser fungerar också som en källa till stratosfäriskt C10x.d) BromföreningarFullständigt halogenerade alkaner, t.ex. CF3BrDessa gaser är antropogena och fungerar som en källa till BrOx, som uppträder på ungefär samma sätt som C1Ox.e) Väteföreningari) Väte (H2)Väte, vars källa är både naturlig och antropogen, spelar en mindre roll i fråga om stratosfärisk fotokemi.ii) Vatten (H2O)Vatten, vars källa är naturlig, spelar en viktig roll i både troposfärisk och stratosfärisk fotokemi. Lokala källor till vattenånga i stratosfären innefattar oxidation av metan och, i mindre utsträckning, av väte.Bilaga IIINFORMATIONSUTBYTE1. Parterna i konventionen erkänner att insamling och spridning av information är ett viktigt medel för att genomföra denna konventions syften och för att säkerställa att de åtgärder som vidtas är ändamålsenliga och rättvisa. Därför skall parterna utbyta vetenskaplig, teknisk, samhällsekonomisk, kommersiell och juridisk information.2. Parterna i konventionen skall, då de beslutar om vilken information som skall samlas in och utbytas, ta hänsyn till informationens användbarhet och kostnaderna för att få fram den. Parterna erkänner vidare att samarbete enligt denna bilaga måste ske i överensstämmelse med nationella lagar, föreskrifter och praxis med avseende på patent, affärshemligheter samt skyddet av hemlig och företagsägd information.3. Vetenskaplig informationDenna innefattar information oma) planerad och pågående forskning, såväl statlig som privat, för att underlätta en samordning av forskningsprogram så att tillgängliga nationella och internationella resurser utnyttjas på bästa sätt;b) utsläppsdata som behövs för forskning;c) vetenskapliga resultat publicerade i facklitteratur angående förståelsen av fysiska och kemiska processer i jordens atmosfär och dess känslighet för förändring, särskilt angående ozonskiktets tillstånd och effekterna på människors hälsa, miljön och klimatet till följd av förändringar på alla tidsskalor i antingen det totala innehållet eller den vertikala fördelningen av ozon;d) bedömningen av forskningsresultat och rekommendationer för framtida forskning.4. Teknisk informationDenna innefattar information oma) tillgänglighet av och kostnader för alternativa kemiska ämnen och alternativ teknik för att minska utsläppen av ämnen som påverkar ozon samt planerad och pågående forskning på detta område;b) begränsningar och eventuella risker i samband med användningen av alternativa kemiska och andra ämnen samt alternativ teknik.5. Samhällsekonomisk och kommersiell information om de ämnen som anges i bilaga IDenna innefattar information oma) produktion och produktionskapacitet;b) användning och användningsmönster;c) import/export;d) kostnader för samt risker och fördelar med mänsklig verksamhet som indirekt kan ändra ozonskiktet samt effekter av kontrollåtgärder som vidtas eller övervägs för att kontrollera denna verksamhet.6. Juridisk informationDenna innefattar information oma) nationella lagar, administrativa åtgärder och rättsvetenskaplig forskning av betydelse för skyddet av ozonskiktet;b) internationella överenskommelser, innefattande bilaterala överenskommelser, av betydelse för skyddet av ozonskiktet;c) metoder och villkor för att få licens och tillgång till patent av betydelse i samband med skyddet av ozonskiktet.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 2.4.2005
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 82/24
 Euroopa Ühenduste Komisjoni 15. veebruari 2005. aasta hagi Luksemburgi Suurhertsogiriigi vastu
 (Kohtuasi C-74/05)
 (2005/C 82/49)
 Kohtumenetluse keel: prantsuse
 Euroopa Ühenduste Komisjon esitas 15. veebruaril 2005. aastal hagi Luksemburgi Suurhertsogiriigi vastu. Euroopa Komisjoni esindaja on Nicola Yerrell, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis.
 Komisjon palub Euroopa Kohtul:
 1)
 tuvastada, et kuna Luksemburgi Suurhertsogiriik ei ole vastu võtnud 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/79/EÜ, mis käsitleb Euroopa Lennuettevõtjate Ühenduse (AEA), Euroopa Transporditöötajate Föderatsiooni (ETF), Euroopa Lennumeeskonnaliikmete Liidu (ECA), Euroopa Piirkondlike Lennuettevõtjate Ühenduse (ERA) ja Rahvusvahelise Lennutranspordi- ettevõtjate Ühenduse (IACA) sõlmitud kokkulepet tsiviillennunduse lennupersonali tööaja korralduse kohta, (1) ülevõtmiseks kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme või taganud, et töösuhte pooled kehtestaksid vajalikud meetmed lepinguga ja/või ei ole komisjonile nimetatud meetmetest teatanud, on Luksemburgi Suurhertsogiriik rikkunud EÜ asutamislepingust tulenevaid kohustusi;
 2)
 jätta kohtukulud Luksemburgi Suurhertsogiriigi kanda.
 Õiguslikud alused ja peamised argumendid
 Direktiivi ülevõtmise tähtaeg möödus 1. detsembril 2003.
 (1) EÜT L 302, 1.12.2000, lk 57.


type: wikipedia

text:
 Události
 20. května – 25. července zasedá v Nikaji první nikajský koncil – první ekumenický koncil církve se usnesl na nikajském vyznání víry a způsobu výpočtu data Velikonoc.
 V Římské říši jsou zakázány gladiátorské zápasy.
 V Římě se stává prefektem města křesťan Acilius.
 V Nazaretě je zbudován kostel Narození.
 Úmrtí
 Pravděpodobný rok úmrtí křesťanského řečníka a spisovatele Lactantia.
 Hlavy států
 Papež – Silvestr I. (314–335)
 Římská říše – Constantinus I. (306–337)
 Perská říše – Šápúr II. (309–379)
 Kušánská říše – Šaka (305–335)
 Čína – Jin Cheng Di nastupuje na trůn po Jin Ming Di jako čínský císař.
 Externí odkazy
 4. století


type: legislation

text:
 17.8.2017
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 211/6
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) 2017/1477
 z dnia 11 sierpnia 2017 r.
 zmieniające rozporządzenie (WE) nr 1051/2009 dotyczące klasyfikacji niektórych towarów według Nomenklatury scalonej
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 952/2013 z dnia 9 października 2013 r. ustanawiające unijny kodeks celny (1), w szczególności jego art. 57 ust. 4 i art. 58 ust. 2,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 W rozporządzeniu (WE) nr 1051/2009 (2) Komisja sklasyfikowała nowy czterokołowy pojazd opisany w pierwszej kolumnie w pkt 2 tabeli w załączniku do tego rozporządzenia do podpozycji 8701 90 90.
 (2)
 Trybunał Sprawiedliwości orzekł w sprawie C-91/15 Kawasaki (3), że pkt 2 tabeli w załączniku do rozporządzenia (WE) nr 1051/2009 jest nieważny w zakresie, w jakim klasyfikuje ten pojazd do podpozycji 8701 90 90 Nomenklatury scalonej określonej w załączniku I do rozporządzenia Rady (EWG) nr 2658/87 (4), zmienionego rozporządzeniem Komisji (WE) nr 948/2009 (5), a nie do podpozycji od 8701 90 11 do 8701 90 39 Nomenklatury scalonej.
 (3)
 Przez wzgląd na pewność prawa należy usunąć przepisy, które nie mają już zastosowania, z unijnego porządku prawnego. Przepis uznany za nieważny należy zatem skreślić w celu uniknięcia potencjalnych rozbieżności w klasyfikacji taryfowej niektórych pojazdów i zapewnienia jednolitego stosowania Nomenklatury scalonej w Unii Europejskiej.
 (4)
 Należy zatem odpowiednio zmienić rozporządzenie (WE) nr 1051/2009.
 (5)
 Środki przewidziane w niniejszym rozporządzeniu są zgodne z opinią Komitetu Kodeksu Celnego,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 W tabeli w załączniku do rozporządzenia (WE) nr 1051/2009 skreśla się pkt 2.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie dwudziestego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 11 sierpnia 2017 r.
 W imieniu Komisji,
 za Przewodniczącego,
 Stephen QUEST
 Dyrektor Generalny
 Dyrekcja Generalna ds. Podatków i Unii Celnej
 (1) Dz.U. L 269 z 10.10.2013, s. 1.
 (2) Rozporządzenie Komisji (WE) nr 1051/2009 z dnia 3 listopada 2009 r. dotyczące klasyfikacji niektórych towarów według Nomenklatury scalonej (Dz.U. L 290 z 6.11.2009, s. 56).
 (3) Wyrok Trybunału Sprawiedliwości z dnia 22 września 2016 r., Kawasaki Motors Europe, C-91/15, ECLI:EU:C:2016:716.
 (4) Rozporządzenie Rady (EWG) nr 2658/87 z dnia 23 lipca 1987 r. w sprawie nomenklatury taryfowej i statystycznej oraz w sprawie Wspólnej Taryfy Celnej (Dz.U. L 256 z 7.9.1987, s. 1).
 (5) Rozporządzenie Komisji (WE) nr 948/2009 z dnia 30 września 2009 r. zmieniające załącznik I do rozporządzenia Rady (EWG) nr 2658/87 w sprawie nomenklatury taryfowej i statystycznej oraz w sprawie Wspólnej Taryfy Celnej (Dz.U. L 287 z 31.10.2009, s. 1).


text:
 12.5.2011
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 141/12
 ORDNI TAL-QORTI
 tal-31 ta’ Jannar 2011
 fil-Kawża E-13/10
 Aleris Ungplan AS v l-Awtorità ta’ Sorveljanza tal-EFTA
 (Ċaħda min-naħa tal-Awtorità ta’ Sorveljanza tal-EFTA li tibda’ proċedimenti dwar allegat nuqqas minn Stat taż-ŻEE li jwettaq l-obbligi tiegħu fil-qasam tal-kuntratti tal-appalt – Miżuri azzjonabbli – Ammissabbiltà)
 2011/C 141/12
 Fil-Kawża E-13/10: Aleris Ungplan AS v l-Awtorità ta’ Sorveljanza tal-EFTA – RIKORS skont it-tieni paragrafu tal-Artikolu 36 tal-Ftehim bejn l-Istati tal-EFTA dwar l-Istabbilment ta’ Awtorità ta’ Sorveljanza u ta’ Qorti tal-Ġustizzja għall-annullament tad-Deċiżjoni tal-Awtorità ta’ Sorveljanza Nru 248/10/COL tal-21 ta’ Ġunju 2010 dwar il-kuntratti tal-appalt għal servizzi tal-kura taż-żgħażagħ fin-Norveġja, il-Qorti, komposta minn: Carl Baudenbacher, il-President, Thorgeir Örlygsson (Imħallef-Rapporteur) u Per Christiansen, Imħallfin, ħarġet ordni fl-31 ta’ Jannar 2011, li l-parti operattiva tagħha hi kif ġej:
 (1)
 Ir-rikors ġie miċħud bħala inammissibbli.
 (2)
 Ir-rikorrent għandu jeħel l-ispejjeż tal-proċedimenti.


type: other

text:
Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 15.6.2017.
 Saale Kareda versus Stefan Benkö.
 Eelotsusetaotlus – Kohtualluvus tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus (EL) nr 1215/2012 – Artikli 7 punkt 1 – Mõisted „lepinguid puudutavad asjad“ ja „teenuste osutamise leping“ – Krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue – Krediidilepingu täitmise koha kindlaksmääramine.
 Kohtuasi C-249/16.
 15. juuni 2017 ( *1 )
 „Eelotsusetaotlus — Kohtualluvus tsiviil‐ ja kaubandusasjades — Määrus (EL) nr 1215/2012 — Artikli 7 punkt 1 — Mõisted „lepinguid puudutavad asjad“ ja „teenuste osutamise leping“ — Krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue — Krediidilepingu täitmise koha kindlaksmääramine”
 Kohtuasjas C‐249/16,
 mille ese on ELTL artikli 267 alusel Oberster Gerichtshofi (Austria kõrgeim üldkohus) 31. märtsi 2016. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 2. mail 2016, menetluses
 S. Kareda, esindaja: Rechtsanwalt C. Függer,
 S. Benkö, esindaja: Rechtsanwalt S. Alessandro,
 Euroopa Komisjon, esindajad: M. Heller ja M. Wilderspin,
 olles 26. aprilli 2017. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
 Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil‐ ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1) artikli 7 punkti 1.
 Taotlus on esitatud S. Benkö ja S. Kareda vahelises vaidluses, mille ese on ühise krediidilepingu nende igakuiste tagasimaksete hüvitamine, mida S. Benkö tegi S. Kareda poolt tagasimaksete tegemata jätmise tõttu.
 Määruse nr 1215/2012 põhjendusest 4 nähtuvalt on määruse eesmärk siseturu häireteta toimimise huvides kehtestada „sätted, millega ühtlustatakse kollisiooninormid kohtualluvuse kohta tsiviil‐ ja kaubandusasjades ning tagatakse, et liikmesriigis tehtud kohtuotsuste vastastikune tunnustamine ja täitmine oleks kiire ja lihtne“.
 Määruse põhjendustes 15 ja 16 on sedastatud:
 Lisaks kostja alalisele elukohale peaks kohtualluvusel olema ka muid aluseid, mis toetuksid tihedale seosele kohtu ja menetluse vahel või aitaksid kaasa tõrgeteta õigusemõistmisele. Tihe seos peaks tagama õiguskindluse ja hoidma ära võimaluse, et kostja vastu esitatakse hagi liikmesriigi kohtusse, mida ta ei saanud mõistlikult ette näha. See on oluline eelkõige lepinguväliste võlasuhete puhul, mis tulenevad eraelu puutumatuse ja isikuõiguste rikkumisest, sealhulgas laimust.“
 Kohtualluvuse eeskirjad on toodud sama määruse II peatükis. See peatükk hõlmab muu hulgas 1., 2. ja 4. jagu, mille pealkirjad on vastavalt „Üldsätted“, „Valikuline kohtualluvus“ ja „Kohtualluvus tarbijalepingute puhul“.
 Määruse nr 1215/2012 artikli 4 lõige 1, mis kuulub II peatüki 1. jakku, on sõnastatud järgmiselt:
 Määruse nr 1215/2012 artikkel 7, mis kuulub II peatüki 2. jakku, on sõnastatud järgmiselt:
 Määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 sõnastus on identne määrusega nr 1215/2012 kehtetuks tunnistatud nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‐ ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 5 punkti 1 sõnastusega. Artikli 7 punkt 1 vastab peale selle 27. septembri 1968. aasta tsiviil‐ ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni (EÜT 1972, L 299, lk 32), mida on muudetud hilisemate konventsioonidega, mis käsitlevad uute liikmesriikide ühinemist selle konventsiooniga (edaspidi „Brüsseli konventsioon“), artikli 5 punktile 1.
 Määruse nr 1215/2012 artikli 17 lõikes 1, mis sisaldub määruse II peatüki 4. jaos, on sätestatud järgmist:
 muudel juhtudel lepinguga, mis on sõlmitud isikuga, kes tegeleb tarbija alalise elukoha liikmesriigis äri- või kutsetegevusega või kelle selline tegevus on mis tahes vahenditega suunatud nimetatud liikmesriiki või mitme liikmesriigi hulgas ka nimetatud liikmesriiki, ning kui leping kuulub sellise tegevuse raamesse.“
 Määruse artikli 18 lõigetes 1 ja 2, mis asuvad samuti 4. jaos, on sätestatud:
 Määruse nr 1215/2012 artiklite 17 ja 18 sõnastus vastab määruse nr 44/2001 artiklite 15 ja 16 sõnastusele.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta („Rooma I“) (ELT L 177, lk 6; parandus ELT 2009, L 309, lk 87) põhjendustes 7 ja 17 on märgitud:
 Käesoleva määruse sisuline reguleerimisala ja sätted peaksid olema kooskõlas [määrusega nr 44/2001] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta [...] („Rooma II“).
 Valiku puudumisel kohaldatava õigusega seoses tuleks „teenuste osutamise“ ja „kaupade müügi“ mõistet tõlgendada samal viisil kui [määruse nr 44/2001] artiklit 5 kohaldades, niivõrd kuivõrd kaupade müük ja teenuste osutamine on selle määrusega hõlmatud. Kuigi frantsiisi‐ ja turustuslepingud on teenuse osutamise lepingud, kohaldatakse nende suhtes erinorme.“
 Määruse artiklis 15 „Nõudeõiguse üleminek seaduse alusel“ on sätestatud:
 „Kui isikul („võlausaldaja“) on lepinguline nõue teise isiku („võlgnik“) vastu ning kui kolmas isik on kohustatud täitma võlausaldaja nõuet või on seda juba teinud, määratakse see, kas ja millises ulatuses on kolmandal isikul õigus kasutada võlgniku vastu võlausaldaja õigusi, mis tal olid nende suhet reguleerinud õiguse kohaselt, kindlaks selle õigusega, mille kohaselt on kolmas isik kohustatud täitma võlausaldaja nõuet.“
 Määruse artiklis 16 „Võlgnike paljusus“ on ette nähtud:
 Austria tsiviilseadustiku (Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch, edaspidi „ABGB“) § 896 on sõnastatud järgmiselt:
 „Solidaarvõlgnikul, kes tasus üksi kogu võlasumma, on lubatud ka ilma õiguste loovutamiseta nõuda teistelt võlgnikelt hüvitamist, mis peab toimuma võrdsete osadena, kui nende vahel ei ole kokku lepitud muud vahekorda.“
 Enne ABGB muutmist hilinenud maksete seadusega (Zahlungsverzugsgesetz; BGBl. I, 2013/50) nägi ABGB § 905 lõige 2 ette, et „kahtluse korral peab võlgnik raha maksmise kohustuse täitma võlausaldaja elukohas (asukohas), kusjuures võlgnik kannab sellega seonduvad riskid ja kulud“.
 ABGB §‐s 1042 on ette nähtud:
 „Isikul, kes teeb teise isiku eest kulutusi, mille teine isik oleks seaduse kohaselt pidanud ise tegema, on õigus nõuda selle hüvitamist.“
 Austria kodanik Stefan Benkö, kes elab Austrias, esitas Landesgericht St. Pöltenile (St. Pölteni esimese astme kohus, Austria) hagi oma endise elukaaslase, Eesti kodaniku Saale Kareda vastu, kelle elukoha aadress Eestis on teadmata, nõudes temalt 17145,41 euro suuruse summa hüvitamist koos intressiga ning kulude tasumist. Eelotsusetaotlusest nähtub, et 2007. aastal Austrias koos elades omandasid S. Benkö ja S. Kareda 190000 euro eest eramu, millest kummagi omandisse kuulub jagamatu pool eramust. Omavahendite puudumise tõttu võtsid nad ostu rahastamiseks ja vajalike hoone ümberehitustööde tegemiseks 2007. aasta märtsis ühelt Austria pangalt kolm laenu – 150000 eurot, 100000 eurot ja 50000 eurot. Laenusaajad olid nii S. Benkö kui ka S. Kareda.
 S. Kareda lõpetas oma kooselu S. Benköga 2011. aasta lõpus ja läks tagasi Eestisse elama, kusjuures tema elukoha aadress on S. Benköle teadmata. S. Kareda ei tasunud alates 2012. juunist enam laenu tagasimakseid, mistõttu S. Benkö tasus laenu tagasimakseid üksinda. Sellest tulenevalt palub S. Benkö esitatud hagis, et S. Karedat kohustataks talle ABGB § 1042 kohaselt hüvitama summa, mis vastab tagasimaksetele, mille S. Benkö tema eest kuni 2014. aasta juunini (kaasa arvatud) tegi.
 Esimese astme kohus Landesgericht St. Pölten (St. Pölteni esimese astme kohus, Austria) võttis S. Kareda elukoha aadressi teadasaamiseks ühendust Eesti suursaatkonnaga Austrias, kuid see ei andud tulemust.
 Dokumentide vastuvõtmiseks volitatud esindaja, kes S. Karedale määrati, esitas pädevuse puudumise vastuväite põhjendusel, et S. Kareda elukoht on Eestis. Esiteks oli esindaja arvamusel, et S. Benkö kirjeldatud asjaolud ei kuulu määruse nr 1215/2012 II peatüki 2.–7. jao sätete kohaldamisalasse. Teiseks ei ole tema arvates kohtul, kelle poole pöörduti, territoriaalset pädevust, seda enam, et laenu andnud panga registrijärgne asukoht, mis vastab laenude tagasimaksmise kohustuse täitmise kohale, ei ole Landesgericht St. Pölteni (St. Pölteni esimese astme kohus) tööpiirkonnas.
 Viimati nimetatud kohus nõustus nende argumentidega ja tuvastas rahvusvahelise kohtualluvuse puudumise kohtuasja lahendamiseks.
 S. Benkö kaebas selle kohtumääruse edasi Oberlandesgericht Wieni (Viini teise astme kohus, Austria), kes otsustas, et kohtualluvus määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alusel tehakse kindlaks koha järgi, kus toimub tagasimakseid puudutava lepingulise kohustuse täitmine ehk selle kohtu arvates oli selleks võlgniku elukoht. Asi allub seega rahvusvahelise kohtualluvuse kohaselt Landesgericht St. Pöltenile (St. Pölteni esimese astme kohus), kellel on samuti territoriaalne pädevus.
 S. Kareda esindaja esitas teise astme kohtu määruse peale määruskaebuse Oberster Gerichtshofile (Austria kõrgeim kohus), paludes tuvastada, et Austria kohtud ei ole pädevad vaidlust lahendama.
 Neil asjaoludel otsustas Oberster Gerichtshof (Austria kõrgeim üldkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
 Kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et kui võlgnike (ühises) pangaga sõlmitud krediidilepingus ette nähtud krediidi tagasimakseid tasus üks võlgnik üksinda, siis võlgnike omavahelisest suhtest tulenev tagasinõue (kulutuste hüvitamise või tagasinõue) on samast krediidilepingust tulenev (teisene) lepinguline nõue teise võlgniku vastu?
 kas krediidilepingust tuleneva tagasinõude puhul (kulutuste hüvitamise või tagasinõue), mille üks võlgnik teise võlgniku vastu esitab, määratakse vastava kohustuse täitmise koht kindlaks:
 määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teise taande („teenuste osutamine“) alusel või
 määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti a kohaselt koostoimes alapunktiga c lex causae alusel?
 Kui teise küsimuse punktile a tuleb vastata jaatavalt, siis
 Kui teise küsimuse punktile b tuleb vastata jaatavalt, siis
 kas rikutud lepingulise kohustuse täitmise koha kindlaksmääramisel on määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti a järgi:
 määrava tähtsusega mõlema võlgniku poolse krediidivõtmise aeg (2007. aasta märts) või
 aeg, mil krediidisaaja, kellel on õigus esitada tagasinõuet, tegi pangale tagasimaksed, millest ta järeldab, et tal on kostja vastu tagasinõudeõigus (2012. aasta juunist kuni 2014. aasta juunini)?“
 Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue kuulub selle sätte tähenduses „lepinguid puudutavate asjade“ alla.
 Sellele küsimusele vastamiseks tuleb viidata Euroopa Kohtu tõlgendusele, mis puudutab määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 ja Brüsseli konventsiooni artikli 5 punkti 1 ning mis kehtib ka määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 kohta, kuna neid sätteid võib pidada samaväärseks (vt selle kohta kohtuotsus, 18.7.2013, ÖFAB, C‐147/12, EU:C:2013:490, punkt 28).
 Kohtupraktikast selgub esiteks, et mõistet „lepingutega seotud asjad“ määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 tähenduses tuleb tõlgendada autonoomselt, et tagada selle ühetaoline kohaldamine kõigis liikmesriikides, ning teiseks peab selleks, et tegemist oleks „lepingutega seotud asjadega“, olema hageja nõudega vaidlustatud juriidiline kohustus, mille isik on endale vabatahtlikult teise isiku ees võtnud (vt selle kohta kohtuotsused, 14.3.2013, Česká spořitelna, C‐419/11, EU:C:2013:165, punktid 45–47, ning 28.1.2015, Kolassa, C‐375/13, EU:C:2015:37, punktid 37 ja 39).
 Selle kohta tuleb kõigepealt meelde tuletada, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunktis b sätestatud seotuse kriteeriume kohaldatakse kõigi samast lepingust tulenevate nõuete suhtes (vt selle kohta kohtuotsus, 9.7.2009, Rehder, C‐204/08, EU:C:2009:439, punkt 33).
 Seejärel tuleb asuda seisukohale, et lepinguid puudutavate asjade alla kuuluvad kõik kohustused, mille alus on leping, mille täitmata jätmisel hageja hagi põhineb (vt selle kohta kohtuotsused, 6.10.1976, De Bloos, 14/76, EU:C:1976:134, punktid 16 ja 17, ning 8.3.1988, Arcado, 9/87, EU:C:1988:127, punkt 13).
 Sama kehtib ka selliste kohustuste suhtes, mis on tekkinud selliste solidaarvõlgnike nagu põhikohtuasjas vahel, ning eriti võimaluse suhtes, et solidaarvõlgnik, kes on maksnud täielikult või osaliselt teise solidaarvõlgniku osa ühisest võlast, saab sisse nõuda selliselt tasutud summa, esitades tagasinõude (vt analoogia alusel kohtuotsus, 12.10.2016, Kostanjevec, C‐185/15, EU:C:2016:763, punkt 38). Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 31 märkis, siis kuna selle nõude põhjus on ise seotud lepingu olemasoluga, oleks määruse nr 1215/2012 kohaldamisel kunstlik lahutada need õigussuhted lepingust, mis need tekitas ja mis on nende alus.
 Lõpuks tuleb märkida, et isegi kui määruse nr 1215/2012 sätteid tuleb tõlgendada määrusega kehtestatud süsteemi ja seda toetavaid eesmärke arvestades (vt selle kohta kohtuotsus, 16.1.2014, Kainz, C‐45/13, EU:C:2014:7, punkt 19), tuleb võtta arvesse ühtsuse eesmärki eelkõige viimati nimetatud määruse ja Rooma I määruse kohaldamisel (vt selle kohta kohtuotsus, 21.1.2016, ERGO Insurance ja Gjensidige BalticC‐359/14 ja C‐475/14, EU:C:2016:40, punkt 43). Tõlgendus, mille kohaselt sellist tagasinõuet, nagu on arutlusel põhikohtuasjas, tuleb pidada lepingut puudutavaks asjaks määruse nr 1215/2012 tähenduses, on aga samuti kooskõlas nimetatud ühtsuse eesmärgiga. Nimelt Rooma I määruse artikkel 16 seob mitme võlgniku vahelise suhte sõnaselgelt võlgniku ja võlausaldaja vahelise suhtega.
 Eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue kuulub selle sätte tähenduses „lepinguid puudutavate asjade“ alla.
 Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et selline krediidileping, nagu on arutlusel põhikohtuasjas ning mille on sõlminud krediidiasutus ja kaks solidaarvõlgnikku, tuleb kvalifitseerida selle sätte tähenduses teenuste osutamise lepinguna.
 Euroopa Kohtu praktika on, et mõiste „teenused“ määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti b tähenduses, mille sõnastus on identne määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b sõnastusega, tähendab, et vähemalt see lepingupool, kes teenust osutab, sooritab tasu eest mingi kindla tegevuse (vt selle kohta kohtuotsus, 14.7.2016, Granarolo, C‐196/15, EU:C:2016:559, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
 Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 40 märkis, seisneb krediidilepingus, mille krediidiasutus sõlmis krediidisaajaga, teenuse osutamine selle summa andmises krediidiasutuse poolt krediidisaajale tasu eest, mida krediidisaaja maksab põhimõtteliselt intressi vormis.
 Seega tuleb leida, et sellist krediidilepingut tuleb pidada „teenuste osutamise lepinguks“ määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti b teise taande tähenduses.
 Järelikult tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et selline krediidileping, nagu on arutlusel põhikohtuasjas ning mille on sõlminud krediidiasutus ja kaks solidaarvõlgnikku, tuleb kvalifitseerida selle sätte tähenduses „teenuste osutamise lepinguks“.
 Kolmanda küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kui krediidiasutus annab krediiti kahele solidaarvõlgnikule, siis „koht liikmesriigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või kus neid oleks tulnud osutada“ selle sätte tähenduses on koht, kus on krediidiasutuse asukoht, sealhulgas selleks, et teha kindlaks selle kohtu territoriaalne pädevus, kes peab otsustama solidaarvõlgnike vahelise tagasinõude üle, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
 Sellega seoses tuleb vastavalt Euroopa Kohtu praktikale kindlaks määrata lepingut iseloomustav kohustus (vt selle kohta kohtuotsus, 14.7.2016, Granarolo, C‐196/15, EU:C:2016:559, punkt 33).
 Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 45 märkis, on krediidilepingu raames iseloomulik kohustus laenatud summa andmine, samas kui krediidisaaja kohustus laenatud summa tagasi maksta on üksnes krediidiandja soorituse tagajärg.
 Seega tuleb leida, et kui ei ole kokku lepitud teisiti – millele viitas eelotsusetaotluse esitanud kohus oma küsimuses –, on teenuste osutamise koht määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teise taande tähenduses krediidiasutuse poolt krediidi andmise korral selle krediidiasutuse asukoht.
 Mis puudutab seda, kas see kaalutlus on samuti asjakohane selleks, et teha kindlaks, milline kohus on territoriaalselt pädev otsustama tagasinõude üle tagasimaksete suhtes solidaarvõlgnike vahel, siis on oluline meenutada, nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktist 31, et see nõue tugineb krediidilepingul, mille on sõlminud solidaarvõlgnikud ja krediidiasutus.
 Eeltoodust ja prognoositavuse, ühtlustamise ja tõrgeteta õigusemõistmise eesmärkidest, mida määruse nr 1215/2012 põhjenduste 15 ja 16 kohaselt selle määrusega taotletakse, tuleneb, et määruse artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kohus, kes on pädev otsustama sellise nõude üle, on selle liikmesriigi kohus, kus on krediidiasutuse asukoht kui tagasinõude aluseks oleva kohustuse täitmise koht.
 Sellega seoses ei ole asjakohane põhikohtuasja mõlema poole seisukoht, et nad on mõlemad tarbijad ja neile peaks seetõttu kohaldama kohtualluvuse eeskirju, mis on määruse nr 1215/2012 artiklites 17 ja 18 ette nähtud tarbijalepingute puhul. Nimelt on Euroopa Kohus määruse nr 44/2001 artiklite 15 ja 16 suhtes märkinud, et neid norme ei kohaldata kahe tarbija vahelistele suhetele (vt selle kohta kohtuotsus, 5.12.2013, Vapenik, C‐508/12, EU:C:2013:790, punkt 34).
 Eeltoodut arvestades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kui krediidiasutus annab krediiti kahele solidaarvõlgnikule, siis „koht liikmesriigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või kus neid oleks tulnud osutada“ selle sätte tähenduses on koht, kus on krediidiasutuse asukoht, sealhulgas selleks, et teha kindlaks selle kohtu territoriaalne pädevus, kes peab otsustama solidaarvõlgnike vahelise tagasinõude üle, kui ei ole kokku lepitud teisiti.
 Arvestades kolmandale küsimusele antud vastust, on vajadus neljandale küsimusele vastamiseks ära langenud.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 7 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et krediidilepingu solidaarvõlgnike vaheline tagasinõue kuulub selle sätte tähenduses „lepinguid puudutavate asjade“ alla.
 Määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et selline krediidileping, nagu on arutlusel põhikohtuasjas ning mille on sõlminud krediidiasutus ja kaks solidaarvõlgnikku, tuleb kvalifitseerida selle sätte tähenduses „teenuste osutamise lepinguks“.
 Määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kui krediidiasutus annab krediiti kahele solidaarvõlgnikule, siis „koht liikmesriigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või kus neid oleks tulnud osutada“ selle sätte tähenduses on koht, kus on krediidiasutuse asukoht, sealhulgas selleks, et teha kindlaks selle kohtu territoriaalne pädevus, kes peab otsustama solidaarvõlgnike vahelise tagasinõude üle, kui ei ole kokku lepitud teisiti.


text:
5.4.2003 FR Journal officiel de l’Union européenne C 83/23
 Recours introduit le 29 janvier 2003 par C.A.S. Succhi di Dans la décision attaquée, la Commission estime notamment
 Frutta contre la Commission des Communautés européen- que 32 certificats de circulation des marchandises A.TR 1 sont
 nes faux. Elle a rejeté la demande de remise de la requérante pour
 un montant de 3 296 190 371 ITL.
 (Affaire T-23/03)
 (2003/C 83/51) À l’appui de son recours en annulation formé contre la partie
 de la décision refusant la remise, la requérante fait valoir que
 la Commission a violé le droit d’accès au dossier, celle-ci ne
 (Langue de procédure: l’allemand)
 lui ayant pas divulgué et communiqué tous les documents
 concernant cette affaire.
 Le Tribunal de première instance des Communautés européen-
 nes a été saisi le 29 janvier 2003 d’un recours dirigé contre la Elle fait en outre valoir que la Commission a violé l’obligation
 Commission des Communautés européennes et formé par de remise ou de remboursement prévue à l’article 239 du
 C.A.S. Succhi di Frutta, Vérone (Italie), représentée par code des douane pour les 32 certificats de circulation des
 Me D. Ehle, avocat. marchandises A.TR 1 prétendument faux, puisque c’est avec le
 concours des autorités douanières turques compétentes, qui
 La partie requérante conclut à ce qu’il plaise au Tribunal: étaient conscientes d’une possible absence de caractère origi-
 naire, que ces certificats ont été émis et enregistrés, ainsi que
 — annuler la décision de la Commission du 18 octobre 2002 transmis à l’exportateur lors du dédouanement des marchandi-
 (REC 10/01), dans la mesure où, pour 32 importations ses pour l’exportation; les autorités turques en avaient donc
 accompagnées des 32 certificats A.TR.1 spécifiés, la connaissance.
 Commission a refusé la remise ou le remboursement des
 droits à l’importation d’un montant de
 3 296 190 371 ITL, qui ont fait l’objet d’un recouvrement La Commission aurait en outre violé l’article 220, paragra-
 a posteriori; phe 2, sous b), du code des douanes en ce que les autorités
 douanières turques savait ou tout au moins aurait dû raisonna-
 — condamner la Commission aux dépens. blement savoir que les livraisons qui avaient fait l’objet des
 32 certificats A.TR 1 n’étaient pas d’origine turque, étant
 entendu que la requérante a agi de bonne foi en important les
 marchandises et n’était pas au courant du manquement des
 Moyens et principaux arguments autorités douanières turques.
 Le règlement (CEE) no 4115/86 ( 1) a supprimé, sous réserve de
 certaines exceptions, les droits pour les produits originaires de (1 ) Règlement (CEE) n o 4115/86 du Conseil, du 22 décembre 1986,
 Turquie énumérés à l’annexe II du traité CEE. relatif à l’importation dans la Communauté de produits agricoles
 originaires de Turquie (JO L 380, p. 16).
 La requérante, une entreprise italienne produisant entre autres
 des concentrés de jus de fruits, a commercialisé entre le 5 avril
 1995 et le 20 novembre 1997 des concentrés de jus de
 pommes et de jus de poires, déclarés comme étant d’origine
 turque. Selon la requérante, les expéditions étaient accompa-
 gnées de documents réguliers, dont les certificats de circulation
 des marchandises A.TR 1. En 1998, l’administration des
 douanes de Ravenne a présenté à la requérante une liste de Recours introduit le 28 janvier 2003 par Marco de Stefano
 certificats de circulation des marchandises A.TR 1. À la suite contre Commission des Communautés européennes
 de contrôles effectués dans les locaux des autorités douanières
 turques pour vérifier l’authenticité et l’exactitude des certificats,
 la requérante s’est vu reprocher d’avoir importé des concentrés (Affaire T-25/03)
 de jus de pommes au moyen de certificats A.TR 1 falsifiés.
 Dans le même temps, le paiement des droits d’importation a (2003/C 83/52)
 été imposé à la requérante par voie de recouvrement a
 posteriori.
 (Langue de procédure: le français)
 La requérante a introduit une réclamation contre les avis de
 paiement des droits émis par l’autorité douanière compétente
 à Ravenne. Elle a parallèlement présenté une demande de
 remise sur le fondement de l’article 220, paragraphe 2, sous b), Le Tribunal de première instance des Communautés européen-
 et de l’article 239 du code des douanes. L’autorité financière nes a été saisi le 28 janvier 2003 d’un recours introduit contre
 italienne a soumis à la Commission la décision sur la remise la Commission des Communautés européennes par Marco de
 des droits à l’importation ayant fait l’objet d’un recouvrement Stefano, domicilié à Bruxelles, représenté par Mes Georges
 a posteriori. Vandersanden et Guy Verbrugge, avocats.
 ---pagebreak--- C 83/24 FR Journal officiel de l’Union européenne 5.4.2003
 Le requérant conclut à ce qu’il plaise au Tribunal: La partie requérante conclut à ce qu’il plaise au Tribunal:
 — annuler la décision de la Commission de rejeter la — annuler la décision de la deuxième chambre de recours
 candidature du requérant et de ne pas l’admettre à la de l’Office de l’harmonisation dans le marché intérieur du
 procédure écrite du concours général EUR/A/166/01, 18 novembre 2002 dans l’affaire R 803/2001-2;
 telle qu’elle lui a été notifiée par décision de l’AIPN en
 — faire droit à l’opposition formée par la requérante contre
 date du 8 avril 2002;
 la marque CARPO;
 — octroyer au requérant, à titre subsidiaire, la réparation du — condamner la partie défenderesse aux dépens.
 préjudice moral subi, ce préjudice étant évalué, à titre
 provisoire à 2 500 euros;
 Moyens et principaux arguments
 — condamner la défenderesse à l’ensemble des dépens.
 Demanderesse de la Basf Aktiengesellschaft
 marque communautaire:
 Moyens et principaux arguments Marque ayant fait l’objet la marque verbale «CARPO» pour
 de la demande: des produits de la classe 5 (fongici-
 des, herbicides, insecticides et pes-
 Le requérant dans la présente affaire s’oppose au refus de sa ticides).
 candidature aux épreuves du concours EUR/A/166/01, visant
 la constitution d’une réserve de recrutement d’administrateurs Titulaire du droit sur la requérante.
 A7/A6 dans le domaine de l’audit, au motif que les titres et marque ou sur le signe
 diplômes produits par le requérant ne satisfaisaient pas aux invoqué par voie d’op-
 conditions prévues au point III.B.2 de l’avis de concours. Le position dans la procé-
 jury a en effet estimé que les titres de «Ragionere e Perito dure d’opposition:
 Commerciale» et «Revisore Contabile» que possède le requérant
 ne peuvent pas être considérés comme équivalents au titre de Marque ou signe invo- marque verbale espagnole
 «Dottore Commercialista». qué par voie d’opposi- «HARPO Z», pour des produits
 tion dans la procédure de la classe 5 (produits pour la
 d’opposition: destruction des animaux nuisibles;
 À l’appui de ses prétentions, le requérant fait valoir la violation fongicides, herbicides).
 de l’avis de concours et de l’obligation de motivation, ainsi que
 Décision de la division rejet de l’opposition.
 l’existence en l’espèce d’une erreur manifeste d’appréciation. Il
 d’opposition:
 estime concrètement que le jury n’a pas correctement apprécié
 ses titres, diplômes, activités professionnelles et stages dans le Décision de la chambre rejet du recours.
 domaine de l’audit, lui permettant de se prévaloir effectivement de recours:
 d’une qualification professionnelle de niveau équivalent.
 Moyens: application incorrecte de l’ar-
 ticle 8, paragraphe 1, sous b), du
 règlement (CE) no 40/94 (risque
 de confusion).
 Recours introduit le 31 janvier 2003 par Aventis Crop-
 science SA contre l’Office de l’harmonisation dans le
 marché intérieur (marques, dessins et modèles) Recours formé le 4 février 2003 par Open Mobile Alliance
 Ltd. contre l’Office d’harmonisation dans le marché inté-
 rieur (OHMI)
 (Affaire T-35/03)
 (Affaire T-37/03)
 (2003/C 83/53)
 (2003/C 83/54)
 (Langue de procédure: l’espagnol)
 (Langue de procédure: l’anglais)
 Le Tribunal de première instance des Communautés européen- Le Tribunal de première instance des Communautés européen-
 nes a été saisi le 31 janvier 2003 d’un recours dirigé contre nes a été saisi le 4 février 2003 d’un recours formé contre
 l’Office de l’harmonisation dans le marché intérieur (marques, l’Office d’harmonisation dans le marché intérieur (OHMI) par
 dessins et modèles) et formé par Aventis Cropscience SA, Lyon Open Mobile Alliance Ltd., Reading, Royaume-Uni, représentée
 (France), représentée par Me Enrique Armijo Chávarri, avocat. par Mme Alexandria Dellmeier, avocat.