text:
 |
 52012PC0576
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném rozdělení přínosů plynoucích z jejich využívání v Unii /* COM/2012/0576 final - 2012/0278 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 ·
 Odůvodnění a cíle návrhu
 Hlavním cílem návrhu nařízení Evropského
 parlamentu a Rady o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a
 rovnocenném rozdělení přínosů plynoucích z jejich využívání v
 Unii je implementovat Nagojský protokol v Unii a usnadnit Unii ratifikaci této
 smlouvy.
 ·
 Obecné souvislosti
 Genetické zdroje – genofond jak
 přírodního, tak pěstovaného původu – hrají významnou a rostoucí
 úlohu v mnoha hospodářských odvětvích: 26 % všech nových
 léků schválených za posledních 30 let jsou přírodní produkty nebo
 byly získány z přírodního produktu[1].
 Genetické zdroje pro účely výzkumu a
 vývoje využívá v Unii celá řada aktérů, včetně
 výzkumných pracovníků akademické sféry a podniků z různých
 odvětví průmyslu (například rostlinná a živočišná výroba,
 biologická kontrola, kosmetika, potraviny a nápoje, zahradnictví,
 průmyslová biotechnologie, farmaceutika); někteří z nich
 využívají i tradiční znalosti související s genetickými zdroji.
 Evropská
 unie a všech jejích 27 členských států jsou smluvními stranami Úmluvy
 o biologické rozmanitosti[2]
 (dále jen „Úmluva“). Úmluva uznává, že státy mají suverénní právo na genetické
 zdroje nacházející se v jejich působnosti a pravomoc určit
 přístup k těmto zdrojům. Úmluva ukládá všem smluvním stranám
 povinnost, aby usnadnily přístup ke genetickým zdrojům, na něž
 mají suverénní právo. Zároveň se musí všechny smluvní strany
 spravedlivě a rovnoprávně dělit o výsledky výzkumu a vývoje a
 přínosy vyplývající z komerčního a jiného využívání genetických
 zdrojů se smluvní stranou poskytující takové zdroje.
 Úmluva se také zabývá právy domorodých a
 místních společenství, která mají tradiční znalosti související s
 genetickými zdroji a která mohou poskytnout důležité informace při
 vědeckých objevech zajímavých genetických nebo biochemických vlastností.
 Úmluva však v současné době
 poskytuje jen málo podrobností o tom, jak by přístup a rozdělení
 přínosů z využívání genetických zdrojů a souvisejících
 tradičních znalostí měl probíhat v praxi. Aktéři stojící na
 počátku hodnotového řetězce genetických zdrojů v Unii
 (většinou sbírky a výzkumní pracovníci z akademické sféry) jsou v
 přímém kontaktu s právními předpisy a orgány zemí poskytujících tyto
 zdroje. Tito první aktéři předávají vzorky genetických zdrojů a
 první výsledky výzkumu dalším uživatelům, kteří jsou zapojeni do
 základního nebo aplikovaného výzkumu. Aktéři, kteří se nacházejí na
 konci řetězce se často věnují zdlouhavé činnosti v
 oblasti vývoje, která vyžaduje značné investice s nejistým výsledkem. Ve
 velké míře jsou závislí na materiálech a informacích, které získali od
 předchozích uživatelů v řetězci, a to i pokud jde o
 přístup a rozdělení. Vzhledem k tomu, že ve většině
 zemí, které genetické zdroje poskytují, buď jasná pravidla neexistují,
 nebo jsou velmi složitá, jsou evropští výzkumní pracovníci opakovaně
 obviňováni z „biopirátství“ zeměmi, které se odvolávají na porušení
 svých suverénních práv. Srozumitelný rámec povinností pro všechny uživatele
 genetických zdrojů v celém hodnotovém řetězci má zásadní význam
 pro vytvoření příznivého prostředí pro snazší přístup ke
 kvalitním vzorkům genetických zdrojů s vysokou právní jistotou.
 Nagojský protokol o přístupu ke
 genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném rozdělení
 přínosů plynoucích z jejich využívání k Úmluvě o biologické
 rozmanitosti (dále jen „Nagojský protokol“) je nová mezinárodní smlouva, která
 byla přijata dne 29. října 2010 konsensem 193 smluvních stran Úmluvy.
 Jedná se o smlouvu s právně závaznými účinky, která významně
 rozšiřuje obecný rámec Úmluvy týkající se přístupu a rozdělení.
 Očekává se, že Nagojský protokol vstoupí v platnost v roce 2014.
 Jakmile nabude platnosti, začne přinášet státům, které
 zpřístupní genetické zdroje, na něž mají suverénní právo, značné
 výhody. Zejména:
 –
 stanoví předvídatelnější podmínky pro
 přístup ke genetickým zdrojům,
 –
 zajistí rozdělení přínosů mezi
 uživatele a poskytovatele genetických zdrojů,
 –
 zajistí, že budou využívány pouze zákonně
 získané genetické zdroje.
 Protokol se opírá o dva hlavní pilíře –
 opatření týkající se přístupu a opatření týkající se dodržování
 pravidel uživateli.
 Pilíř týkající se přístupu ponechává
 smluvním stranám možnost volného uvážení, zda si přejí přístup
 regulovat a zda budou při využívání jejich genetických zdrojů
 vyžadovat předchozí souhlas a rozdělení přínosů, či
 nikoli. Pokud se však smluvní strana k tomu rozhodne, pak
 musí prostřednictvím závazných právních předpisů implementovat
 poměrně podrobné „mezinárodní normy týkající se přístupu“
 stanovené ve smlouvě. Protokol rovněž vysvětluje, že se státy
 musí spojit se svými domorodými a místními společenstvími, pokud je
 vyžadován přístup k tradičním znalostem nebo genetickým
 zdrojům, které jsou ve vlastnictví těchto společenství. K
 hlavním zásadám protokolu týkajícím se přístupu patří: i) Státní
 orgány nebo domorodí zástupci musí vyslovit před přístupem svůj
 předchozí souhlas, ii) v soukromoprávních smlouvách mezi
 poskytovatelem a uživatelem musí být stanoveny zvláštní povinnosti týkající se
 rozdělení přínosů a iii) rámec přístupu musí být jasný a
 transparentní a současně založený na objektivních pravidlech, aby
 jeho výsledkem mohla být spolehlivá a včasná, nákladově efektivní
 rozhodnutí.
 Pilíř protokolu týkající se dodržování
 pravidel uživateli vyžaduje od všech smluvních stran protokolu, aby
 přijaly taková opatření, která zajistí, že budou v jejich
 působnosti využívány pouze genetické zdroje a související tradiční
 znalosti získané zákonným způsobem. Smluvní strany musí sledovat, zda
 uživatelé v jejich působnosti dodržují pravidla, a určit pro
 tento účel jeden nebo více kontrolních bodů. Musí rovněž
 přijmout vhodná, efektivní a přiměřená opatření v
 případech, kdy uživatelé v rámci jejich působnosti nedodržují
 povinnosti související s přístupem nebo rozdělením
 přínosů. Smluvní strany musí rovněž zajistit, aby bylo možno
 řešit spory vyplývající ze zvláštních smluv o rozdělení
 přínosů soudní cestou. Narozdíl od oblasti týkající se přístupu
 však ustanovení Nagojského protokolu o dodržování pravidel uživateli ponechává
 smluvním stranám určitou volnost, pokud jde o typ a kombinování zvolených
 prováděcích opatření.
 Další rozhodnutí budou muset smluvní strany
 protokolu přijmout ohledně dočasného uplatňování
 prováděcích opatření, ohledně dodržování stávajících
 specializovaných nástrojů týkajících se přístupu a rozdělování
 přínosů[3],
 ohledně uplatňování zvláštních kritérií v případě
 nekomerčního výzkumu, výměny genetických zdrojů s patogenními
 vlastnostmi a genetických zdrojů pro výživu a zemědělství.
 Rovněž budou muset řešit vztahy se státy, které nejsou smluvními
 stranami protokolu. Všechny smluvní strany protokolu musí dále zřídit
 národní kontaktní místo pro otázky přístupu a rozdělení
 přínosů, které bude v kontaktu s mezinárodním sekretariátem a
 bude reagovat na žádosti o informace ze strany zúčastněných stran.
 Smluvní strany musejí také jmenovat jeden nebo více příslušných státních
 orgánů, které budou odpovídat za udělování přístupu a poskytovat
 poradenství ohledně příslušných postupů při žádostech o
 předchozí souhlas a jednání o vzájemně dohodnutých podmínkách.
 Smluvní strany mohou určit k výkonu obou funkcí, kontaktního místa i
 odpovědného státního orgánu, jediný subjekt.
 Unie a většina jejích členských
 států[4]
 podepsala Nagojský protokol a tím se zavázala dále pracovat na jeho
 provádění a ratifikaci. Provádění a ratifikace protokolu Unií
 vytvoří nové příležitosti pro výzkum v oblasti přírody a
 přispějí k rozvoji biohospodářství[5].
 ·
 Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu
 Na provádění pilíře protokolu
 týkajícího se přístupu ani pilíře, který se týká dodržování pravidel
 uživateli, se v současnosti právo Unie nevztahuje.
 ·
 Soulad s ostatními politikami a cíli Unie
 EU a její členské státy jsou politicky
 vázány stát se smluvními stranami protokolu, aby zajistily přístup
 výzkumných pracovníků a podniků v EU ke kvalitním vzorkům
 genetických zdrojů, a to na základě spolehlivých, nákladově
 efektivních rozhodnutí o přístupu[6].
 Návrh je rovněž v souladu s podpisem
 protokolu Evropskou unií a s cílem č. 16 strategického plánu
 Úmluvy, který počítá s tím, že Nagojský protokol vstoupí
 v platnost a bude fungovat v souladu s vnitrostátními právními
 předpisy do roku 2015.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Tato iniciativa je výsledkem rozsáhlých
 konzultací s širokou veřejností a příslušnými zúčastněnými
 stranami. Kromě toho provedla Komise posouzení dopadů navrhovaných
 variant politiky, na jehož základě pak zveřejnila zprávu.
 ·
 Veřejné konzultace
 Komise vedla veřejnou konzultaci na webových stránkách od 24.
 října do 30. prosince 2011, aby získala odpovědi na seznam otázek,
 které se týkaly klíčových aspektů provádění Nagojského
 protokolu. Obdržela čtyřicet tři odpovědi, které
 představovaly mnohem větší počet respondentů, protože většina
 odpovědí přišla od evropských či mezinárodních asociací, které
 mají stovky i tisíce členů. Odpovědi se týkaly většiny
 sektorů, jichž se pravděpodobně dotknou prováděcí
 opatření v rámci Nagojského protokolu. Seznam otázek spolu s výsledky
 veřejné konzultace na internetu byly zveřejněny na internetových
 stránkách Evropské komise na adrese: http://ec.europa.eu/environment/consultations/abs_en.htm.
 ·
 Konzultace ad hoc
 GŘ pro životní prostředí
 uspořádalo dne 26. ledna 2012 odborné zasedání, kterého se zúčastnili
 všichni respondenti veřejné konzultace, bruselští zástupci
 zúčastněných stran a odborníci jmenovaní členskými státy. Na
 zasedání předložila Komise své shrnutí výsledků veřejné
 konzultace a členové konzultantského týmu předložili
 předběžné výsledky své práce. Účastníci využili
 příležitosti a některá zjištění konzultantského týmu
 zpochybnili.
 Úředníci GŘ pro životní
 prostředí uspořádali řadu jednání se zástupci botanických
 zahrad, sbírek kultur, průmyslových svazů či jednotlivých
 podniků a účastnili se různých odborných konferencí o Nagojském
 protokolu. Konzultantský tým vedl se zástupci zúčastněných stran a
 podniků polostrukturované rozhovory.
 ·
 Konzultace s třetími zeměmi
 V roce 2011 požádalo GŘ pro životní
 prostředí několik delegací EU ve třetích zemích, aby získaly
 informace od hlavních partnerských zemí o aktuálním stavu a jejich konkrétní
 nápady na provádění Nagojského protokolu. Získané odpovědi byly
 doplněny podrobnějšími dvoustrannými jednáními s Austrálií, Brazílií,
 Indií, Japonskem, Mexikem a Švýcarskem.
 ·
 Zpráva o posouzení dopadů
 V souladu s politikou zlepšování právní úpravy
 provedla Komise posouzení ekonomických, sociálních a environmentálních
 dopadů jednotlivých variant politiky provádění Nagojského protokolu.
 Zpráva o tom je dostupná na internetových stránkách Evropské komise (GŘ
 pro životní prostředí). Komise rovněž pověřila poradenskou
 firmu provedením studie, která byla jedním z podkladů pro vypracování
 uvedené zprávy. Tato studie je k dispozici na stejné internetové stránce.
 V posouzení dopadů provedeném Komisí je
 zvážena široká škála možností, jak provádět Nagojský protokol.
 Podrobněji byly analyzovány dvě varianty opatření týkajících se
 přístupu a čtyři varianty opatření týkajících se dodržování
 pravidel uživateli. Všechny možnosti byly analyzovány ve srovnání s
 nezměněným výchozím stavem bez prováděcích opatření na
 úrovni EU nebo na úrovni členských států. Rovněž byly
 analyzovány dvě varianty dočasného uplatňování opatření na
 úrovni EU, jakož i řada doplňujících opatření.
 Při analýze bylo jako nejlepší varianta
 týkající se přístupu vybráno zřízení platformy EU pro projednávání
 přístupu ke genetickým zdrojům a pro sdílení osvědčených
 postupů, zatímco jako nejlepší varianta v oblasti dodržování pravidel
 uživateli bylo vybráno uložení povinnosti uživatelům z EU postupovat
 s náležitou pečlivostí, doplněné systémem, který určí, zda jsou
 sbírky „důvěryhodným zdrojem“ genetických zdrojů. Povinnost
 náležité pečlivosti by se vztahovala pouze na genetické zdroje a
 související tradiční znalosti, které budou získány poté, co Nagojský
 protokol vstoupí v platnost pro EU. Za účelem snížení nákladů a
 zvýšení efektivnosti by tato opatření měla být doplněna
 činnostmi v oblasti zvyšování povědomí a vzdělávání,
 vypracováním vzorových smluvních ustanovení, prácí na technických nástrojích
 k monitorování a sledování genetických zdrojů, případně i
 dvoustrannou spoluprací s jinými zeměmi nebo regiony.
 Povinnost náležité pečlivosti by
 zajistila, že by nejzákladnější informace související
 s přístupem a rozdělením přínosů byly k dispozici
 během celého hodnotového řetězce genetických zdrojů
 v Unii. To umožní všem uživatelům, aby znali a dodržovali
 příslušná práva a povinnosti. Zároveň přístup náležité
 pečlivosti nepředpisuje pro všechny uživatele stejný typ
 opatření, nýbrž ponechává uživatelům určitý prostor pro
 přijetí takových opatření, která jsou nejlepší pro jejich situaci, a
 pro vypracování osvědčených postupů v daném odvětví.
 Systém důvěryhodných zdrojů by výrazně snížil riziko, že by
 se v Unii využívaly protiprávně získané genetické zdroje. Získání
 vzorků z důvěryhodných zdrojů by bylo zvlášť
 přínosné pro výzkumné pracovníky v akademické sféře a pro malé a
 střední podniky.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 ·
 Shrnutí navrhovaných opatření
 Návrh stanoví povinnosti pro uživatele
 genetických zdrojů a tradičních znalostí souvisejících s genetickými
 zdroji v Unii. Ukládal by povinnost všem uživatelům, aby postupovali s
 náležitou pečlivostí při zajišťování toho, že genetické zdroje a
 tradiční znalosti související s genetickými zdroji budou využívány v
 souladu s platnými právními předpisy a že případné přínosy budou
 spravedlivě a rovnocenně rozděleny na základě vzájemně
 dohodnutých podmínek. Za tímto účelem by se všichni uživatelé museli
 snažit získat, uchovávat a předávat dalším uživatelům některé
 informace důležité pro přístup a rozdělení přínosů.
 Návrh stanoví minimální požadavky na opatření náležité pečlivosti.
 Při dodržování těchto pravidel by uživatelé
 mohli vycházet ze stávajících kodexů chování pro oblast přístupu a
 rozdělení přínosů vypracovaných pro akademickou sféru a
 různá jiná odvětví. Sdružení uživatelů mohou požádat Komisi, aby
 uznala konkrétní kombinaci postupů, nástrojů nebo mechanismů,
 kterou sdružení považuje za osvědčený postup. Příslušné orgány
 členských států by měly povinnost vycházet z toho, že
 provádění uznaného osvědčeného postupu uživatelem snižuje
 riziko, že uživatel nedodrží pravidla, a odůvodňuje nutnost menší
 kontroly dodržování pravidel.
 Tento návrh také počítá se systémem
 důvěryhodných sbírek Unie, díky němuž by se výrazně snížilo
 riziko, že budou v Unii využívány protiprávně získané genetické
 zdroje. U sbírek, které aspirují na zařazení do registru
 důvěryhodných sbírek Unie, by musel být splněn závazek, že budou
 dodávat pro využití třetími osobami pouze plně zdokumentované vzorky
 genetických zdrojů. Příslušné orgány členských států budou
 muset ověřit, zda sbírka splňuje požadavky na uznání za
 důvěryhodnou sbírku Unie. U uživatelů získávajících genetický
 zdroj ze sbírky zahrnuté do registru Unie by se předpokládalo, že při
 získávání všech nezbytných informací postupovali s náležitou pečlivostí.
 Systém důvěryhodných sbírek Unie bude zvlášť přínosný pro
 výzkumné pracovníky v akademické sféře a pro malé a střední
 podniky.
 Uživatelé by byli povinni prohlásit na
 stanovených kontaktních místech, že splnili povinnost náležité pečlivosti.
 Příslušné orgány členských států by měly na základě
 přístupu založeného na riziku kontrolovat, zda uživatelé dodržují své
 povinnosti podle tohoto nařízení. Členské státy by měly také
 zajistit, aby porušování tohoto nařízení uživateli bylo trestáno
 účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi.
 Navrhované nařízení rovněž
 počítá s vytvořením platformy Unie pro přístup.
 ·
 Právní základ
 Návrh vychází z pravomoci Unie v oblasti
 politiky životního prostředí uvedené v čl. 192 odst. 1 Smlouvy o
 fungování Evropské unie, jelikož cílem tohoto návrhu je provést Nagojský
 protokol, celosvětovou dohodu v oblasti životního prostředí
 zaměřenou na zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti
 na celém světě.
 ·
 Volba nástrojů
 Navrhovaným nástrojem je nařízení,
 neboť nařízení je nutné z toho důvodu, aby byla
 zajištěna nejvyšší úroveň harmonizace a nedocházelo k souběžné
 existenci různých norem mezi členskými státy.
 ·
 Zásady subsidiarity a proporcionality
 Návrh by komplexně provedl pilíř
 Nagojského protokolu týkající se dodržování pravidel uživateli. Členské
 státy by měly volnost rozhodování, zda budou u genetických zdrojů,
 které jim patří, vyžadovat předchozí souhlas a rozdělení
 přínosů. Jejich rozhodnutí v tomto smyslu by nebylo podmínkou
 ratifikace Nagojského protokolu ze strany Unie.
 Právní předpisy o přístupu ke svým
 genetickým zdrojům, na které mají suverénní práva, vypracovaly dosud pouze
 dva členské státy EU, ostatní členské státy se rozhodly poskytnout ke
 svým genetickým zdrojům volný přístup. Celoevropská harmonizovaná
 opatření týkající se přístupu nejsou v současné době nutná.
 V případě, že se členský stát rozhodne vyžadovat předchozí
 souhlas a rozdělení přínosů, musí provádět ustanovení
 Nagojského protokolu týkající se přístupu. Navrhovaná platforma Unie pro
 přístup by představovala nezávazný přístup k optimalizaci
 podmínek přístupu v členských státech na základě metody
 otevřené koordinace.
 Právně závazná intervence na úrovni EU
 týkající se dodržování předpisů uživateli je odůvodněná,
 neboť vyloučí negativní vliv na vnitřní trh
 s přírodními produkty a službami, k němuž by došlo v důsledku
 nejednotných systémů dodržování předpisů uživateli
 v členských státech, a rovněž vykazuje nejlepší výsledky, pokud
 jde o cíl vytvoření vhodného rámce pro výzkum a vývoj v oblasti
 genetických zdrojů, které přispívají k zachování a udržitelnému
 využívání biologické rozmanitosti na celém světě.
 Navrhovaná povinnost náležité pečlivosti
 pro uživatele genetických zdrojů a tradičních znalostí souvisejících
 s genetickými zdroji je rovněž proporcionální, neboť vyrovnává cíle,
 kterými jsou minimalizace rizika, že budou v Unii využívány protiprávně
 získané genetické zdroje, a rovnocenné rozdělení přínosů
 plynoucích z využívání genetických zdrojů nebo tradičních znalostí
 souvisejících s genetickými zdroji na základě vzájemně dohodnutých
 podmínek, při současném zachování právní jistoty, nízkých
 transakčních nákladů a flexibility, které skýtá koncepce náležité
 pečlivosti při přijímání prováděcích opatření
 odpovídajících nejlépe rozličným situacím.
 4. ROZPOČTOVÉ
 DŮSLEDKY
 Tento návrh nebude mít za následek významné
 finanční důsledky pro rozpočet Společenství.
 5. EVROPSKÝ HOSPODÁŘSKÝ
 PROSTOR
 Návrh se týká záležitosti EHP, a měl by
 být proto rozšířen na Evropský hospodářský prostor.
 2012/0278 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 o přístupu ke genetickým zdrojům a
 spravedlivém a rovnocenném rozdělení přínosů plynoucích z jejich
 využívání v Unii
 (Text s významem pro EHP)
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[7],
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů[8],
 v souladu s řádným
 legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Velký počet aktérů
 v Unii, včetně výzkumných pracovníků z akademické sféry a
 podniků z různých odvětví průmyslu, využívá genetické
 zdroje pro účely výzkumu, vývoje i pro komerční účely; někteří
 z nich rovněž využívají tradiční znalosti související s genetickými
 zdroji.
 (2) Genetické zdroje
 představují genofond jak přírodního, tak pěstovaného či
 domestikovaného původu a hrají významnou a rostoucí roli v mnoha
 hospodářských odvětvích, včetně produkce potravin,
 lesnictví, vývoje léčiv nebo vývoje obnovitelných zdrojů energie
 biologického původu.
 (3) Tradiční znalosti, které
 mají domorodá a místní společenství, mohou poskytnout důležité
 základní informace při vědeckých objevech zajímavých genetických nebo
 biochemických vlastností genetických zdrojů.
 (4) Hlavním mezinárodním
 nástrojem upravujícím přístup ke genetickým zdrojům a jejich
 využívání je Úmluva o biologické rozmanitosti (dále jen „Úmluva“). Rozhodnutí
 Rady 93/626/EHS ze dne 25. října 1993 o uzavření Úmluvy o biologické
 rozmanitosti[9]
 schválilo tuto Úmluvu jménem Unie.
 (5) Úmluva uznává, že státy mají
 suverénní právo na přírodní zdroje nacházející se v jejich
 působnosti a pravomoc určit přístup k jejich genetickým
 zdrojům. Úmluva ukládá všem smluvním stranám povinnost, aby usnadnily
 přístup ke genetickým zdrojům, na něž mají suverénní právo.
 Zároveň musí všechny smluvní strany přijmout taková opatření,
 aby byly výsledky výzkumu a vývoje a přínosy vyplývající z komerčního
 a jiného využívání genetických zdrojů rozděleny spravedlivě a
 rovnocenně se smluvní stranou poskytující takové zdroje. Takové
 rozdělení se musí dít na základě vzájemně dohodnutých podmínek.
 Úmluva rovněž řeší přístup a rozdělení přínosů,
 pokud jde o znalosti, inovace a postupy domorodých a místních společenství
 vhodné pro ochranu a trvale udržitelné využívání biologické rozmanitosti.
 (6) Nagojský protokol o
 přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném
 rozdělení přínosů plynoucích z jejich využívání k Úmluvě o
 biologické rozmanitosti (dále jen „Nagojský protokol“) je mezinárodní smlouvou
 přijatou dne 29. října 2010 smluvními stranami Úmluvy[10]. Nagojský protokol
 výrazně rozšiřuje obecná pravidla Úmluvy týkající se přístupu ke
 genetickým zdrojům a k tradičním znalostem s nimi
 souvisejícím a rozdělení přínosů z jejich využívání.
 (7) Rozhodnutím Rady XXXX/XX/EU
 ze dne [datum] o uzavření Nagojského protokolu o přístupu ke
 genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném rozdělení
 přínosů plynoucích z jejich využívání k Úmluvě o biologické
 rozmanitosti[11]
 byl schválen Nagojský protokol jménem Unie.
 (8) Je třeba vytvořit
 srozumitelný a spolehlivý rámec pro provedení Nagojského protokolu, který by
 měl v Unii posílit možnosti výzkumu a vývoje v oblasti
 přírody. Je rovněž nezbytné, aby se v Unii zabránilo využívání protiprávně
 získaných genetických zdrojů nebo tradičních znalostí souvisejících s
 genetickými zdroji a podpořilo účinné provádění závazků
 týkajících se rozdělení přínosů, které byly stanoveny
 v podmínkách, na nichž se mezi sebou dohodli poskytovatelé a uživatelé
 genetických zdrojů.
 (9) Aby byla zajištěna
 právní jistota, je důležité, aby se prováděcí předpisy k
 Nagojskému protokolu vztahovaly pouze na genetické zdroje a tradiční
 znalosti související s genetickými zdroji, k nimž bude umožněn
 přístup až poté, kdy vstoupí Nagojský protokol v platnost pro Unii.
 (10) Rozhodnutím Rady 2004/869/ES
 ze dne 24. února 2004 o uzavření Mezinárodní smlouvy o genetických
 zdrojích rostlin pro výživu a zemědělství jménem Evropského
 společenství[12]
 byla uvedená smlouva schválena jménem Unie. Uvedená smlouva představuje
 specializovaný mezinárodní nástroj pro přístup a rozdělení
 přínosů, který by neměl být dotčen prováděcími
 předpisy Nagojského protokolu.
 (11) Je důležité stanovit v
 souladu s Nagojským protokolem, že využívání genetických zdrojů se týká
 výzkumu a vývoje v oblasti genetického a biochemického složení vzorků
 genetického materiálu, což zahrnuje výzkum a vývoj izolovaných složek
 extrahovaných z genetického materiálu, ke kterému byl v smluvní
 straně Nagojského protokolu dán přístup.
 (12) Je důležité připomenout
 rozhodnutí Úmluvy II/11 odstavec 2, které potvrdilo i rozhodnutí Úmluvy X/1
 odstavec 5, že z rámce Úmluvy jsou vyloučeny lidské genetické zdroje.
 (13) V současné době
 neexistuje žádná mezinárodně dohodnutá definice „tradičních znalostí
 souvisejících s genetickými zdroji“ nebo „vlastnictví“ těchto znalostí
 domorodými a místními společenstvími. Mezinárodní definice těchto
 termínů a pojmů se v současné době projednávají v rámci
 mezivládního výboru Světové organizace duševního vlastnictví. Proto by v zájmu
 zajištění flexibility a právní jistoty pro poskytovatele a uživatele
 mělo toto nařízení odkazovat na tradiční znalosti související s
 genetickými zdroji, jak jsou popsány v dohodách o rozdělení
 přínosů.
 (14) S cílem zajistit efektivní
 provedení Nagojského protokolu by měli mít všichni uživatelé genetických
 zdrojů a tradičních znalostí souvisejících s těmito zdroji za
 povinnost postupovat s náležitou pečlivostí při zajišťování
 toho, aby byl přístup ke genetickým zdrojům a souvisejícím
 tradičním znalostem využíván v souladu s platnými právními
 předpisy, a při případném rozdělování přínosů.
 Vzhledem k rozmanitosti uživatelů v Unii není vhodné uložit všem
 uživatelům povinnost přijmout stejná opatření při
 uplatňování náležité pečlivosti. Měly by být proto stanoveny
 pouze minimální prvky pro opatření náležité pečlivosti. Konkrétní
 volba nástrojů a opatření použitých při uplatňování
 náležité pečlivosti uživateli by měla být podporována uznáváním
 osvědčených postupů a doplňujícími opatřeními na
 podporu odvětvových kodexů chování, vzorových smluvních ustanovení a
 pokynů, aby se zvýšila právní jistota a snížily náklady. Povinnost
 uživatelů uchovávat informace relevantní pro přístup a rozdělení
 přínosů by měla být časově omezena a mělo by být
 ponecháno určité časové rozpětí pro případnou inovaci.
 (15) Povinnost náležité
 pečlivosti by měla platit pro všechny uživatele bez ohledu na jejich
 velikost, včetně mikropodniků a malých a středních
 podniků. Vyloučení těchto aktérů ze systému by zcela
 ohrozilo jeho efektivitu. Rovněž by to bylo v rozporu s mezinárodními
 závazky Unie v rámci Nagojského protokolu. Nařízení by však mělo
 nabízet řadu opatření a nástrojů umožňujících
 mikropodnikům a malým a středním podnikům, aby plnily své
 povinnosti s nízkými náklady a s vysokou právní jistotou.
 (16) Při stanovování
 opatření náležité pečlivosti by měly hrát důležitou úlohu
 osvědčené postupy vyvinuté uživateli, které jsou zvlášť vhodné
 pro dodržení systému provádění Nagojského protokolu s vysokou právní jistotou
 a s nízkými náklady. Uživatelé by měli mít možnost navazovat na stávající
 kodexy chování zabývající se přístupem a rozdělováním
 přínosů, které byly vytvořeny pro akademickou sféru a různá
 průmyslová odvětví. Sdružení uživatelů by měla mít možnost
 požádat Komisi, aby určila, zda může být konkrétní kombinace
 postupů, nástrojů nebo mechanismů, na kterou sdružení dohlíží,
 uznána za osvědčený postup. Příslušné orgány členských
 států by měly vycházet z toho, že provádění uznaného
 osvědčeného postupu uživatelem snižuje riziko, že uživatel nedodrží
 pravidla, a odůvodňuje menší míru nutné kontroly dodržování pravidel.
 Totéž by mělo platit pro osvědčené postupy, jež byly
 přijaty společně smluvními stranami Nagojského protokolu.
 (17) Uživatelé by měli
 při přesně stanovených příležitostech v
 rámci řetězce činností, které tvoří využívání,
 prohlásit, že plní povinnost náležité pečlivosti. Vhodné příležitosti
 pro tato prohlášení jsou obdržení veřejných prostředků na
 výzkum, schválení uvedení produktu vyvinutého na základě genetických
 zdrojů na trh, nebo v případě, kdy takové schválení není
 vyžadováno, okamžik jeho uvedení na trh. Prohlášení učiněné při
 podávání žádosti o schválení produktu pro uvedení na trh by nebylo
 součástí schvalovacího postupu jako takového a bylo by určeno pro
 příslušné orgány zřízené podle tohoto nařízení.
 (18) Sběr genetických
 zdrojů ve volné přírodě většinou provádějí pro
 nekomerční účely univerzitní výzkumní pracovníci a sběratelé. V
 převážné většině případů a v téměř všech
 sektorech se přístup k nově získaným genetickým zdrojům
 uskutečňuje prostřednictvím zprostředkovatelů, sbírek
 nebo subjektů, které získávají genetické zdroje ve třetích zemích.
 (19) Hlavními dodavateli
 genetických zdrojů a tradičních znalostí souvisejících s genetickými
 zdroji využívaných v Unii jsou sbírky. Je třeba zavést v Unii systém
 důvěryhodných sbírek. Díky tomuto systému by bylo u sbírek uvedených
 v registru důvěryhodných sbírek Unie zaručeno, že by třetím
 osobám byly dodávány pouze vzorky genetických zdrojů s dokumentací
 prokazující jejich zákonné získání a v případě potřeby
 existenci vzájemně dohodnutých podmínek. Systém důvěryhodných
 sbírek Unie by výrazně snížil riziko, že by se v Unii využívaly
 protiprávně získané genetické zdroje. Příslušné orgány členských
 států by ověřily, zda sbírka splňuje požadavky pro uznání
 za důvěryhodnou sbírku Unie. U uživatelů, kteří získali
 nějaký genetický zdroj ze sbírky zařazené do registru Unie, by
 mělo platit, že postupovali s náležitou pečlivostí při získávání
 všech nezbytných informací. To by mělo být výhodné zvláště pro
 výzkumné pracovníky v akademické sféře, jakož i pro malé a
 střední podniky.
 (20) Příslušné orgány
 členských států by měly ověřit, zda uživatelé dodržují
 své povinnosti. V této souvislosti by měly příslušné orgány
 přijímat mezinárodně uznávaná osvědčení o shodě
 jakožto důkaz, že byly genetické zdroje získány legálně a že byly
 vzájemně dohodnuty podmínky. Příslušné orgány by také měly
 uchovávat záznamy o provedených kontrolách a v souladu se směrnicí
 Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003
 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí[13] by měly
 zpřístupňovat příslušné informace.
 (21) Členské státy by
 měly zajistit, aby byli uživatelé za porušování pravidel tvořících
 systém pro provedení Nagojského protokolu trestáni, a to účinnými,
 přiměřenými a odrazujícími sankcemi.
 (22) Vzhledem k mezinárodní povaze
 transakcí spojených s přístupem a rozdělením přínosů by
 měly příslušné orgány členských států při plnění
 svých povinností v rámci systému pro provedení Nagojského protokolu
 spolupracovat mezi sebou navzájem, s Komisí a s orgány třetích zemí.
 (23) Platforma Unie pro
 přístup by měla umožnit projednávání takových otázek, jako jsou
 podmínky přístupu v členských státech, navržení a účinnost
 režimů přístupu, jednodušší přístup pro nekomerční výzkum,
 postupy přístupu ke sbírkám v Unii, přístup zúčastněných
 stran Unie v třetích zemích či sdílení osvědčených
 postupů, a přispět k optimálnímu řešení uvedených
 problémů.
 (24) Komise a členské státy by
 měly přijmout vhodná doplňující opatření na zvýšení
 účinnosti provádění tohoto nařízení a za účelem snížení
 nákladů, zejména tam, kde by to bylo výhodné pro výzkumné pracovníky z akademické
 sféry a malé a střední podniky.
 (25) Z důvodu mezinárodního
 charakteru přístupu a rozdělení přínosů by měla Komise
 rovněž posoudit, zda by mohla podpořit účinné uplatňování
 systému vytvořeného pro provedení Nagojského protokolu i spolupráce se
 třetími zeměmi nebo regiony.
 (26) Datum vstupu tohoto
 nařízení v platnost by mělo přímo souviset se vstupem Nagojského
 protokol v platnost, aby byly zajištěny stejné podmínky na úrovni
 Unie i na globální úrovni, pokud jde o činnosti spojené
 s přístupem a rozdělením přínosů z genetických
 zdrojů. Nagojský protokol vstoupí v platnost devadesátým dnem po dni
 uložení padesáté listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo
 přistoupení států nebo organizací pro regionální hospodářskou
 integraci, které jsou smluvními stranami Úmluvy.
 (27) V zájmu zajištění
 jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být
 Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly
 být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu
 a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se
 stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy
 kontrolují Komisi při výkonu pravomocí[14].
 (28) Cílem tohoto nařízení je
 minimalizovat riziko, že v Unii budou využívány nelegální genetické zdroje
 nebo tradiční znalosti související s genetickými zdroji, a podpořit
 spravedlivé a vyvážené rozdělování přínosů plynoucích z
 využívání genetických zdrojů nebo tradičních znalostí souvisejících s
 genetickými zdroji na základě vzájemně dohodnutých podmínek. Toho
 nelze dosáhnout na úrovni jednotlivých členských států, ale z
 důvodu rozsahu a v zájmu zajištění fungování vnitřního trhu
 je toho možno lépe dosáhnout na úrovni Unie. Unie proto může přijmout
 opatření v souladu se zásadou subsidiarity, jak to stanoví
 článek 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou
 proporcionality podle uvedeného článku toto nařízení
 nepřekračuje nezbytný rámec pro dosažení jeho cílů,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Předmět
 Toto nařízení stanoví pravidla upravující
 přístup ke genetickým zdrojům a tradičním znalostem souvisejícím
 s genetickými zdroji a rozdělení přínosů z nich
 plynoucích v souladu s ustanoveními Nagojského protokolu o přístupu ke
 genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném rozdělení
 přínosů plynoucích z jejich využívání k Úmluvě o biologické
 rozmanitosti (Nagojský protokol).
 Článek 2
 Oblast působnosti
 Toto nařízení se vztahuje na genetické
 zdroje, na něž mají státy suverénní právo, a na tradiční znalosti
 související s genetickými zdroji, k nimž je umožněn přístup po
 vstupu Nagojského protokolu v platnost pro Unii. Vztahuje se také na přínosy
 plynoucí z využívání těchto genetických zdrojů a tradičních
 znalostí souvisejících s genetickými zdroji.
 Toto nařízení se nevztahuje na genetické
 zdroje, u nichž je přístup a rozdělení přínosů upravováno
 zvláštním mezinárodním nástrojem, jehož je Unie smluvní stranou.
 Článek 3
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
 1 „Nagojským protokolem“ Nagojský
 protokol o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a
 rovnocenném rozdělení přínosů plynoucích z jejich využívání
 k Úmluvě o biologické rozmanitosti;
 2 „genetickým materiálem“ jakýkoli
 materiál rostlinného, živočišného, mikrobiálního nebo jiného původu
 obsahující funkční jednotky dědičnosti;
 3 „genetickými zdroji“ genetický
 materiál skutečné nebo potenciální hodnoty;
 4 „přístupem“ získávání genetických
 zdrojů nebo tradičních znalostí souvisejících s genetickými zdroji ve
 smluvní straně Nagojského protokolu v souladu s platnými vnitrostátními
 právními předpisy o přístupu a rozdělování přínosů
 nebo regulačními požadavky uvedené smluvní strany;
 5 „uživatelem“ fyzická nebo právnická
 osoba, která využívá genetické zdroje nebo tradiční znalosti související s
 genetickými zdroji;
 6 „využíváním genetických zdrojů“
 uskutečňování výzkumu a vývoje v oblasti genetického nebo
 biochemického složení genetických zdrojů;
 7 „vzájemně dohodnutými
 podmínkami“ smluvní ujednání uzavřené mezi poskytovatelem genetických
 zdrojů nebo tradičních znalostí souvisejících s genetickými zdroji a
 uživatelem těchto zdrojů nebo znalostí, které stanoví zvláštní podmínky
 pro spravedlivé a rovnocenné rozdělení přínosů plynoucích z
 takového využívání a které může rovněž obsahovat i další pravidla a
 podmínky využívání těchto zdrojů nebo znalostí;
 8 „tradičními znalostmi
 souvisejícími s genetickými zdroji“ tradiční znalosti, které vlastní
 domorodá a místní společenství a které jsou významné pro využívání
 genetických zdrojů a jako takové jsou popsány ve vzájemně dohodnutých
 podmínkách vztahujících se na využívání genetických zdrojů;
 9 „sbírkou“ soubor získaných
 vzorků genetických zdrojů a souvisejících informací, který je
 shromážděn, uchováván a taxonomicky zařazen a který vlastní
 veřejné nebo soukromé subjekty;
 10 „sdružením uživatelů“ právnická
 osoba zastupující zájmy uživatelů, která je zapojena do vypracování
 osvědčených postupů a dohledu nad nimi podle článku 8
 tohoto nařízení;
 11 „mezinárodně uznávaným
 osvědčením o shodě“ povolení přístupu nebo obdobný dokument
 vydaný příslušným vnitrostátním orgánem v souladu s čl. 6 odst. 3
 písm. e) Nagojského protokolu, který má k dispozici Informační systém pro
 přístup a rozdělení přínosů;
 12 „Informačním systémem pro
 přístup a rozdělení přínosů“ celosvětový portál pro
 sdílení informací zřízený podle čl. 14 odst. 1 Nagojského protokolu.
 Článek 4
 Povinnosti uživatelů
 1. Uživatelé musí postupovat s
 náležitou pečlivostí při zajišťování toho, aby byly genetické
 zdroje a tradiční znalosti související s genetickými zdroji využívány v
 souladu s platnými právními předpisy o přístupu a rozdělení
 přínosů nebo regulačními požadavky a aby byly případné
 přínosy spravedlivě a rovnocenně rozděleny na základě
 vzájemně dohodnutých podmínek. Uživatelé získávají, uchovávají a
 předávají dalším uživatelům informace významné z hlediska
 přístupu a rozdělení přínosů.
 2. Uživatelé:
 a) získávají, uchovávají a předávají
 dalším uživatelům informace o:
 1) datu a místě přístupu ke
 genetickým zdrojům a tradičním znalostem souvisejícím s těmito
 zdroji;
 2) popisu genetických zdrojů nebo
 tradičních znalostí souvisejících s těmito využívanými zdroji,
 včetně dostupných unikátních identifikátorů;
 3) bezprostředním původu získaných
 zdrojů nebo znalostí , jakož i o dalších uživatelích genetických
 zdrojů nebo tradičních znalostí souvisejících s těmito zdroji;
 4) existenci nebo neexistenci práv a
 povinností týkajících se přístupu a rozdělení přínosů;
 5) rozhodnutích o přístupu a
 případně vzájemně dohodnutých podmínkách;
 b) získávají doplňující informace nebo
 dokumenty, pokud přetrvávají pochybnosti ohledně legality
 přístupu a využívání, a
 c) získávají řádné povolení k
 přístupu, vypracovávají vzájemně dohodnuté podmínky nebo
 ukončují využívání, pokud se ukáže, že přístup nebyl v souladu s
 platnými právními předpisy nebo regulačními požadavky týkajícími se
 přístupu a rozdělení přínosů.
 3. Uživatelé uchovávají
 informace, které jsou významné pro přístup a rozdělení
 přínosů, po dobu dvaceti let po skončení doby využívání.
 4. U uživatelů, kteří
 získávají genetické zdroje ze sbírky uvedené v registru Unie
 důvěryhodných sbírek podle čl. 5 odst. 1, se má se za to, že
 při získávání informací důležitých pro přístup a rozdělení
 přínosů v případě genetických zdrojů a tradičních
 znalostí souvisejících s genetickými zdroji postupovali s náležitou
 pečlivostí.
 Článek 5
 Důvěryhodné sbírky Unie
 1. Komise vytvoří a bude
 spravovat registr důvěryhodných sbírek Unie. Tento registr bude na
 internetu, snadno dostupný pro uživatele a bude obsahovat sbírky genetických
 zdrojů, které splňují kritéria důvěryhodné sbírky Unie.
 2. Každý členský stát zváží
 na žádost sbírky v rámci své působnosti její zařazení do
 registru důvěryhodných sbírek Unie. Po ověření, že sbírka
 splňuje kritéria stanovená v odstavci 3, oznámí členský stát
 neprodleně Komisi název sbírky, kontaktní údaje a druh sbírky. Komise
 neprodleně zařadí takto získané informace do registru
 důvěryhodných sbírek Unie.
 3. Aby mohla být sbírka
 zařazena do registru důvěryhodných sbírek Unie, prokáže vlastník
 sbírky, že je schopen:
 a) používat standardní postupy při
 výměně vzorků genetických zdrojů a souvisejících informací
 s jinými sbírkami i při dodávaní vzorků genetických zdrojů a
 souvisejících informací třetím osobám pro jejich využití;
 b) dodávat vzorky genetických zdrojů a
 související informace k využití třetím osobám pouze s dokumentací
 dokládající, že ke zdrojům a informacím získal přístup v souladu s
 příslušnými právními předpisy, a případně za vzájemně
 dohodnutých podmínek pro spravedlivé a rovnocenné rozdělení
 přínosů;
 c) vést záznamy o všech vzorcích genetických
 zdrojů a souvisejících informacích dodaných k využití třetím
 osobám;
 d) zavést nebo využívat unikátní identifikátory
 u vzorků genetických zdrojů dodaných třetím osobám;
 e) používat vhodné nástroje ke sledování a
 monitorování výměn vzorků genetických zdrojů a souvisejících
 informací s jinými sbírkami.
 4. Členské státy
 pravidelně ověřují, zda každá sbírka v rámci jejich
 působnosti, která je zařazená do registru důvěryhodných
 sbírek Unie, efektivně uplatňuje opatření stanovená v odstavci
 3.
 Členské státy neprodleně informují
 Komisi, pokud sbírka v rámci jejich působnosti, která byla
 zařazena do registru Unie, již není v souladu s odstavcem 3.
 5. Pokud existuje důkaz, že
 sbírka zařazená do registru důvěryhodných sbírek Unie
 neuplatňuje opatření stanovená v odstavci 3, určí dotyčný
 členský stát po projednání s majitelem dotyčné sbírky neprodleně
 nápravná opatření.
 Komise vyškrtne sbírku z registru
 důvěryhodných sbírek Unie, pokud se zjistí, zejména na základě
 informací poskytnutých podle odstavce 4, že sbírka zařazená do registru
 důvěryhodných sbírek Unie má výrazné nebo přetrvávající problémy
 s dodržováním odstavce 3.
 6. Komise je oprávněna
 přijmout prováděcí akty pro stanovení postupů k provádění
 odstavců 1 až 5 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se
 přijímají v souladu s přezkumným postupem stanoveným v čl.
 15 odst. 2.
 Článek 6
 Příslušné orgány a kontaktní místa
 1. Každý členský stát
 určí jeden či několik příslušných orgánů
 odpovědných za uplatňování tohoto nařízení. Členské státy
 oznámí Komisi název a adresu příslušných orgánů při vstupu
 tohoto nařízení v platnost. Členské státy sdělí Komisi
 neprodleně všechny změny názvu a adresy příslušných
 orgánů.
 2. Komise zveřejní seznam
 příslušných orgánů, a to rovněž na internetu. Komise tento
 seznam aktualizuje.
 3. Komise určí kontaktní
 místo pro přístup a rozdělení přínosů, které odpovídá za
 poskytování informací žadatelům o přístup ke genetickým zdrojům
 a tradičním znalostem souvisejícím s těmito zdroji v Unii a za
 udržování kontaktu se sekretariátem Úmluvy o biologické rozmanitosti.
 Článek 7
 Sledování dodržování předpisů
 uživateli
 1. Členské státy a Komise
 požádají všechny příjemce, kteří dostávají veřejné finanční
 prostředky na výzkum spojený s využíváním genetických zdrojů a
 tradičních znalostí souvisejících s genetickými zdroji, aby prohlásili, že
 budou postupovat s náležitou pečlivostí v souladu s článkem 4.
 2. Uživatelé příslušným
 orgánům určeným podle čl. 6 odst. 1 oznámí, že postupovali
 s náležitou pečlivostí v souladu s článkem 4, když
 žádali o schválení uvedení na trh u produktu vyvinutého na základě
 genetických zdrojů nebo tradičních znalostí souvisejících s
 těmito zdroji, nebo v okamžiku jeho uvedení na trh, pokud se takové
 schválení nevyžaduje.
 3. Příslušné orgány zašlou
 Komisi každé dva roky informace získané na základě odstavců 1 a 2.
 Komise shrne získané informace a dá je k dispozici Informačnímu systému
 pro přístup a rozdělení přínosů.
 4. Komise je oprávněna
 přijmout prováděcí akty pro stanovení postupů k provádění
 odstavců 1, 2 a 3 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se
 přijímají v souladu s přezkumným postupem stanoveným v čl.
 15 odst. 2.
 Článek 8
 Osvědčené postupy
 1. Jakékoli sdružení
 uživatelů může Komisi předložit žádost o uznání určité
 kombinace postupů, nástrojů nebo mechanismů, kterou vypracovala
 a na niž dohlíží, za osvědčený postup. Žádost musí být podložena
 dokumentací a informacemi.
 2. V případě, že Komise
 na základě informací a dokumentace, kterou jí sdružení uživatelů
 poskytlo, dojde k závěru, že specifická kombinace postupů,
 nástrojů nebo mechanismů umožňuje uživateli, který ji
 efektivně provádí, dodržovat povinnosti stanovené v článcích 4 a 7,
 uzná ji jako osvědčený postup.
 3. Sdružení uživatelů
 uvědomí Komisi o jakékoli změně nebo aktualizaci uznaného
 osvědčeného postupu, pro který bylo uděleno uznání v souladu s
 odstavcem 2.
 4. Mají-li příslušné orgány
 členských států nebo jiné zdroje důkazy o opakovaných
 případech, kdy uživatelé uplatňující osvědčený postup
 nedodržují své povinnosti podle tohoto nařízení, Komise přezkoumá se
 zapojením příslušného sdružení uživatelů, zda opakované případy
 nedodržování předpisů neukazují na možné nedostatky v
 osvědčeném postupu.
 5. Komise zruší uznání
 osvědčeného postupu, pokud zjistí, že změny
 v osvědčeném postupu ohrožují schopnost uživatele dodržovat
 podmínky stanovené v článcích 4 a 7, nebo pokud opakované nedodržování
 předpisů uživateli ukazuje na nedostatky v daném postupu.
 6. Komise vytvoří a
 aktualizuje internetový seznam uznaných osvědčených postupů.
 Tento seznam shromáždí do jednoho oddílu osvědčené postupy uznané
 Komisí v souladu s odstavcem 2 tohoto článku a do druhého oddílu
 osvědčené postupy přijaté na základě čl. 20 odst. 2
 Nagojského protokolu.
 7. Komise je oprávněna
 přijmout prováděcí akty pro stanovení postupů k provádění
 odstavců 1 až 5 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se
 přijímají v souladu s přezkumným postupem stanoveným v čl.
 15 odst. 2.
 Článek 9
 Kontroly dodržování předpisů
 uživateli
 1. Příslušné orgány
 provádějí kontroly, aby ověřily, zda uživatelé splňují
 požadavky stanovené v článcích 4 a 7.
 2. Kontroly uvedené v odstavci 1
 tohoto článku jsou prováděny podle pravidelně aktualizovaného
 plánu a používají přístup založený na analýze rizika. Při
 vytváření tohoto přístupu založeného na analýze rizika musí
 členské státy vycházet z toho, že provádění
 osvědčeného postupu uznaného podle čl. 8 odst. 2 tohoto
 nařízení nebo podle čl. 20 odst. 2 Nagojského protokolu omezuje
 riziko, že uživatel nedodrží předpisy.
 3. Kontroly mohou být
 prováděny v případě, že příslušný orgán má k dispozici
 důležité informace, včetně opodstatněných obav třetích
 osob, o nedodržování tohoto nařízení uživatelem.
 4. Kontroly uvedené
 v odstavci 1 zahrnují alespoň:
 a) posouzení opatření, která uživatel
 přijal s cílem postupovat s náležitou pečlivostí v souladu s
 článkem 4;
 b) prověření dokumentace a
 záznamů, které prokazují v souvislosti s konkrétním využitím, že bylo
 postupováno s náležitou pečlivostí v souladu s článkem 4;
 c) namátkové kontroly, včetně
 auditů na místě;
 d) přezkoumání případů, kdy
 byl uživatel povinen učinit prohlášení podle článku 7.
 5. Příslušné orgány
 akceptují mezinárodně uznávané osvědčení o shodě jako
 doklad skutečnosti, že přístup ke genetickým zdrojům, na které
 se vztahuje, se uskutečnil v souladu s předchozím souhlasem a že
 byly stanoveny vzájemně dohodnuté podmínky, a to způsobem vyžadovaným
 vnitrostátním právem nebo regulačními požadavky ohledně přístupu
 a rozdělení přínosů smluvní strany Nagojského protokolu
 poskytující předchozí souhlas.
 6. Uživatelé poskytnou veškerou
 pomoc nezbytnou pro snazší provádění kontrol uvedených v odstavci 1,
 zejména pokud jde o přístup do prostorů a předkládání
 dokumentace nebo záznamů.
 7. Aniž by tím byl dotčen
 článek 11, jsou-li při kontrolách uvedených v odstavci 1 tohoto
 článku zjištěny nedostatky, příslušné orgány uloží uživateli,
 aby přijal nápravná opatření.
 Kromě toho mohou členské státy podle
 charakteru zjištěných nedostatků přijmout okamžitá prozatímní
 opatření, a to i včetně zabavení protiprávně nabytých
 genetických zdrojů a pozastavení jejich konkrétního využívání.
 8. Komise je oprávněna
 přijmout prováděcí akty pro stanovení postupů k provádění
 odstavců 1 až 7 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se
 přijímají v souladu s přezkumným postupem stanoveným v čl.
 15 odst. 2.
 Článek 10
 Záznamy o kontrolách
 1. Příslušné orgány
 uchovávají záznamy o kontrolách stanovených
 v čl. 9 odst. 1 s uvedením zejména jejich povahy
 a výsledků, nápravných opatření a opatření přijatých
 podle čl. 9 odst. 7.
 Záznamy o všech kontrolách se uchovávají
 nejméně pět let.
 2. Informace uvedené v odstavci
 1 se zpřístupní v souladu se směrnicí 2003/4/ES.
 Článek 11
 Sankce
 1. Členské státy stanoví
 pravidla pro ukládání sankcí za porušení článků 4 a 7 tohoto
 nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich
 uplatňování.
 2. Stanovené sankce musí být
 účinné, přiměřené a odrazující. Tyto sankce mohou
 zahrnovat:
 a) peněžité sankce;
 b) okamžité pozastavení konkrétního
 využívání genetických zdrojů;
 c) konfiskaci protiprávně nabytých
 genetických zdrojů.
 3. Členské státy oznámí
 Komisi pravidla uvedená v odstavci 1 nejpozději do [datum] a
 neprodleně jí oznámí jakékoli následné změny, které se jich týkají.
 Článek 12
 Spolupráce
 1. Příslušné orgány
 spolupracují mezi sebou, se správními orgány třetích zemí
 a s Komisí, aby zajistily dodržování tohoto nařízení uživateli.
 2. Příslušné orgány si
 s příslušnými orgány jiných členských států
 a s Komisí vyměňují informace o závažných nedostatcích
 zjištěných kontrolami podle čl. 9 odst. 1
 a druzích sankcí uložených podle článku 11.
 Článek 13
 Platforma Unie pro přístup
 1. Zřizuje se platforma
 Unie pro přístup ke genetickým zdrojům a tradičním znalostem
 souvisejícím s genetickými zdroji.
 2. Platforma Unie
 přispěje k optimalizaci podmínek přístupu na úrovni Unie,
 neboť se zde budou projednávat související otázky, včetně
 navrhování a efektivity režimů přístupu zavedených v členských
 státech, jednoduššího přístupu pro nekomerční výzkum, postupů
 pro přístup ke sbírkám v Unii, přístupu zúčastněných stran
 Unie ve třetích zemích a sdílení osvědčených postupů.
 3. Platforma Unie může
 poskytovat nezávazné poradenství, pokyny nebo stanoviska týkající se otázek v
 rámci jejího mandátu.
 4. Každý členský stát a
 Komise mohou jmenovat do platformy Unie jednoho řádného člena.
 V případě potřeby mohou být přizvány
 zúčastněné strany i další odborníci na záležitosti upravené tímto
 nařízením.
 5. Platforma Unie bude
 přijímat rozhodnutí na základě konsensu svých řádných
 členů, kteří se účastní zasedání. Rozhodnutí o postupu
 může být přijato dvoutřetinovou většinou hlasů
 řádných členů, kteří se účastní zasedání. Na prvním
 zasedání schválí platforma Unie na základě konsensu svůj podrobný
 jednací řád. Komise zasedání platformy připraví, svolá a
 předsedá jim.
 Článek 14
 Doplňující opatření
 Komise a členské státy v
 případě potřeby:
 a) podporují činnosti v oblastí
 šíření informací, zvyšování informovanosti a odborné přípravy s cílem
 pomoci zúčastněným stranám pochopit jejich povinnosti vyplývající z
 tohoto nařízení;
 b) podporují vypracování odvětvových
 kodexů chování, vzorových smluvních ustanovení, pokynů a
 osvědčených postupů, zejména pokud by je využívali výzkumní
 pracovníci z akademické sféry a malé a střední podniky;
 c) podporují rozvoj a využití nákladově
 efektivních komunikačních nástrojů a systémů na podporu
 monitorování a sledování, jak genetické zdroje a tradiční znalosti
 související s genetickými zdroji využívají sbírky a uživatelé;
 d) poskytují technické a jiné pokyny pro
 uživatele, s ohledem na situaci výzkumných pracovníků v akademické
 sféře a malých a středních podniků, aby jim usnadnily dodržování
 požadavků tohoto nařízení.
 Článek 15
 Prováděcí akty
 1. Komisi je nápomocen výbor.
 Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
 2. Odkazuje-li se na tento
 odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
 3. Má-li být stanovisko výboru
 získáno písemným postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud tak
 o tom ve lhůtě stanovené pro vydání stanoviska rozhodne předseda
 výboru nebo pokud o to požádá dvoutřetinová většina členů
 výboru.
 4. Pokud výbor nevydá žádné
 stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se
 čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU)
 č. 182/2011.
 Článek 16
 Podávání zpráv a přezkum
 1. Členské státy
 předloží Komisi tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost a
 poté každých pět let zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
 2. Nejpozději jeden rok po
 uplynutí lhůty pro předkládání vnitrostátních zpráv vypracuje Komise
 zprávu, která má být předložena Evropskému parlamentu a Radě. Zpráva
 Komise bude obsahovat první hodnocení účinnosti tohoto nařízení.
 3. Každých deset let po první
 zprávě Komise na základě zpráv a zkušeností s prováděním tohoto
 nařízení přezkoumá fungování a účinnost tohoto nařízení.
 Při podávání zpráv Komise posoudí zejména administrativní důsledky
 pro veřejné výzkumné instituce, malé a střední podniky a
 mikropodniky. Posoudí rovněž potřebu dalších opatření Unie pro
 přístup ke genetickým zdrojům a tradičním znalostem souvisejícím
 s genetickými zdroji.
 4. Komise informuje konferenci
 smluvních stran sloužící jako zasedání smluvních stran Nagojského protokolu o
 opatřeních, která Unie a její členské státy přijaly k provedení
 Nagojského protokolu.
 Článek 17
 Vstup v platnost a použitelnost
 1. Komise zveřejní oznámení
 v Úředním věstníku Evropské unie, že Nagojský protokol
 vstoupil v platnost. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem
 po zveřejnění uvedeného oznámení.
 2. Články 4, 7 a 9 se použijí
 rok po vstupu tohoto nařízení v platnost.
 3. Toto nařízení je závazné
 v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda předseda
 [1] Newman and Cragg (2012), „Natural Products as Sources of
 New Drugs over the 30 Years from 1981 to 2010“. Journal of Natural Products, 75(3), s.
 311–335.
 [2] Úmluva o biologické rozmanitosti (Rio de Janeiro, dne 5.
 června 1992, v platnosti od 29. prosince 1993), k dispozici na adrese
 <http://www.cbd.int/convention/text/>.
 [3] Například Mezinárodní smlouva o rostlinných
 genetických zdrojích pro výživu a zemědělství uzavřená v roce
 2001 v rámci Organizace OSN pro výživu a zemědělství, jíž je EU
 smluvní stranou. Podrobně viz příloha 1.
 [4] Lotyšsko, Malta a Slovensko dosud nepodepsaly.
 [5] Viz sdělení Komise o biohospodářství pro
 Evropu (COM(2012) 60 final).
 [6] Viz závěry Rady ze dne 20. prosince 2010 (odstavce
 1 a 21), ze dne 23. června 2011 (odstavec 14), usnesení Evropského
 parlamentu ze dne 20. dubna 2012 (odstavec 101), sdělení Komise týkající
 se strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 (KOM(2011)
 244) (akce 20).
 [7] Úř. věst. C , , s. .
 [8] Úř. věst. C , , s. .
 [9] Úř. věst. L 309, 13.12.1993, s. 1.
 [10] Příloha I dokumentu UNEP/CBD/COP/DEC/X/1 ze dne 29.
 října 2010.
 [11] Úř. věst.
 [12] Úř. věst. L 378, 23.12.2004, s. 1.
 [13] Úř. věst. L 41, 14.2.2003, s. 26.
 [14] Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 3.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 232/20
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 64/2009
 ze dne 29. května 2009,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 50/2009 ze dne 24. dubna 2009 (1).
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (přepracované znění) (2) by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze XIII Dohody se bod 56j (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES) nahrazuje tímto:
 „32008 L 0106: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (přepracované znění) (Úř. věst. L 323, 3.12.2008, s. 33).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2008/106/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. května 2009 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 29. května 2009.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 162, 25.6.2009, s. 31.
 (2) Úř. věst. L 323, 3.12.2008, s. 33.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


type: wikipedia

text:
Ο Βονιφάτιος ή Βονιφάκιος, γνωστός και ως κόμης Βονιφάκιος, (απεβ. το 432) ήταν Ρωμαίος στρατηγός και κυβερνήτης της επισκοπής της Αφρικής. Εκστράτευσε κατά των Βησιγότθων στη Γαλατία και των Βανδάλων στη βόρεια Αφρική. Σύμμαχος της Γάλας Πλακιδίας, μητέρας και συμβούλου του Βαλεντινιανού Γ ́, ο Boνιφάτιος συμμετείχε σε ρωμαϊκούς εμφύλιους πολέμους για λογαριασμό της κατά των στρατηγών Felix το 427-429 και του Aetius το 432. Αν και νίκησε τον τελευταίο στη μάχη του Ρίμινι, ο Βονιφάτιος υπέστη θανατηφόρα πληγή και τον διαδέχθηκε ο γαμπρός του Σεβαστιανός ως πατρίκιος της Δυτικής Ρωμαϊκής Αυτοκρατορίας.
 Βιογραφία
 Πρώιμη σταδιοδρομία
 Ο Boνιφάτιος εμφανίζεται για πρώτη φορά ως στρατηγός τού Κωνστάντιου Γ ́ το 413, όπου νίκησε τους Βησιγότθους τού Aταούλφου στη Mασσίλια. Φέρεται να πέταξε ένα όπλο και τραυμάτισε τον ίδιο τον Γότθο βασιλιά. Αργότερα εκείνη τη δεκαετία ο Boνιφάτιος ήταν γνωστός ότι ήταν ένας τριβούνος, που διοικούσε ένα γοτθικό σύνταγμα υπόσπονδων (φοιδεράτων) στη Βόρεια Αφρική, που εκστρατεύει εναντίον των Mαύρι, και είχε μία φιλία με τον Άγιο Αυγουστίνο της Ιππώνος, με τον οποίο συζήτησε θεολογικά θέματα. Το 422 πιθανότατα ανακλήθηκε στη δυτική Αυλή της Ραβέννας, όπου πιθανότατα νυμφεύτηκε τη Γότθα σύζυγό του Πελαγία, κόρη του Βερεμούδου, και κληρονόμησε τους βουκελαρίους τού πατέρα της. Ο Boνιφάτιος και ο Καστίνος ετοιμάστηκαν τότε να ξεκινήσουν μία εκστρατεία κατά των Βανδάλων και των Αλανών στην Ισπανία, αλλά οι δυνάμεις του Boνιφάτιου δεν έφτασαν ποτέ, καθώς οι δύο διοικητές είχαν διαπληκτιστεί συνεχώς από την έναρξή του. Η Γάλλα Πλακιδία προσπάθησε να εμποδίσει τον Καστίνο να κερδίσει τη θέση τού Στιλίχωνα πριν από αυτόν, και ως αποτέλεσμα ο Καστίνος προσπάθησε να απομακρύνει τον Boνιφάτιο από την εξουσία. Ο Βονιφάτιος υποχώρησε στη Βόρεια Αφρική, όπου απέκτησε την αρχηγία τού κόμη της Αφρικής κάτω από αμφίβολες συνθήκες και συνέχισε τις εκστρατείες του εναντίον των φυλών των Μαύρι. Μετά το τέλος τού Αυτοκράτορα Ονώριου, ο πριμικήριος των γραμματέων (primicerius notariorum) Ιωάννης αναβιβάστηκε στον θρόνο από τον Καστίνο το 424 και ο Βονιφάτιος απάντησε διακόπτοντας την προμήθεια σιτηρών από τη Βόρεια Αφρική, δείχνοντας την υποστήριξή του στους δύο της Θεοδοσιανής δυναστείας (Πλακιδία και Θεοδόσιο Β ́). Ο Πρόσπερ δηλώνει ότι οι δυνάμεις του Ιωάννη ήταν αποδυναμωμένες, επειδή εκστράτευαν εναντίον του Boνιφάτιου στη Βόρεια Αφρική, αλλά δεν μπόρεσαν να τον καθαιρέσουν, όπως στις εκστρατείες εναντίον τού Γίλδου και άλλων βορειοαφρικανών σφετεριστών. Μετά από μία εξέγερση στη Γαλατία και μία στρατιωτική εκστρατεία υπό τους ανατολικούς στρατηγούς Aρδαβούρ και Άσπαρ, που στάλθηκαν από τον Θεοδόσιο Β ́, ο Ιωάννης ανατράπηκε και ο Βαλεντινιανός Γ ́, ετεροθαλής ανιψιός του Ονώριου, έγινε δυτικός Αυτοκράτορας από τον μάγιστρο των αξιωματούχων (magister officiorum) Ηλίωνα. Ο Βονιφάτιος τον υποστήριξε και συνέχισε τις αποστολές σιτηρών στη Ρώμη, ανταμοιβόμενος με τη θέση τού κόμη των δομεστίκων.
 Εμφύλιος Πόλεμος με τον Φήλικα
 Το 427, ο Boνιφάτιος κλήθηκε στη Ραβέννα από την Πλακιδία, αλλά αρνήθηκε την κλήση. Ο Βονιφάτιος κατηγορήθηκε ότι προσπάθησε να σχηματίσει τη δική του αυτοκρατορία στη Ρωμαϊκή Αφρική με τον ισχυρισμό τού Φλάβιου Κωνστάντιου Φήλικα, ο οποίος ήταν επίσης ένθερμος υποστηρικτής της Πλακιδίας και είχε εγκατασταθεί ως <i id="mwXw">μάγιστρος τω ν δύο στρατών (magister utriusque militiae)</i> της Δύσης από τον Θεοδόσιο Β ́. Η Πλακιδία διέταξε τον Φήλικα να στείλει στρατό για να αποκαταστήσει τη ζωτική επαρχία ως απάντηση. Οι στρατηγοί τού Φέλικα για την εκστρατεία περιλάμβαναν τον Μαβόρτιο, τον Γάλλιο και τον Σανοίκη. Ο Μαβόρτιος και ο Γάλλιος οδήγησαν τις ρωμαϊκές δυνάμεις, ενώ ο Σανοίκης διοικούσε τα στρατεύματα των Ούνων υπόσπονδων. Μαζί οι τρεις στρατηγοί πολιόρκησαν τον Βονιφάτιο στην Καρχηδόνα. Ωστόσο οι τρεις πολιορκητές στράφηκαν ο ένας εναντίον τού άλλου, και ο Σανοίκης και οι Ούννοι του σκότωσαν τους Ρωμαίους πριν σκοτωθεί ο ίδιος, γεγονός που ήρε την πολιορκία. Όταν τα νέα έφτασαν στη Ραβέννα, ο Φήλικας έστειλε τον κόμη Σιγίσβουλτο εναντίον τού Βονιφάτιου, ο οποίος εκστράτευσε με τους Γότθους του στην Αφρική για δύο χρόνια. Ο Σιγίσβουλτος κατέλαβε την Καρχηδόνα, αλλά ο Βονιφάτιος και οι γότθοι βουκελλάριοί του συνέχισαν να εκστρατεύουν στη Νουμιδία, όπου τους επετράπη να λεηλατήσουν την επαρχία. Ο Βονιφάτιος βάφτισε επίσης την κόρη του από έναν Αρειανό ιερέα, κάτι που προκάλεσε διαμάχη μεταξύ αυτού και τού Αγίου Αυγουστίνου. Ωστόσο η Πλακιδία έστειλε έναν απεσταλμένο στον Βονιφάτιο το 429, από τον οποίο έμαθε ότι είχε πλαστογραφηθεί μία επιστολή, που τον διέταζε να μην επιστρέψει στη Ραβέννα, αν εκαλείτο. Ένας άνδρας ονόματι Δαρείος στάλθηκε για να διαπραγματευτεί μία εκεχειρία μεταξύ του Βονιφάτιου και του Σιγισβούλτου, και ως αποτέλεσμα ο Βονιφάτιος αποκαταστάθηκε στην εύνοια της Πλακιδίας και ο εμφύλιος πόλεμος τελείωσε εγκαίρως για να αντιμετωπίσει την απειλή των Βανδάλων.
 Εκστρατείες κατά των Βανδάλων
 Ορισμένες πηγές αναφέρουν ότι ο Boνιφάτιος κάλεσε τους Βανδάλους στην Αφρική, αν και υπάρχουν αμφιβολίες σχετικά με αυτό τα τελευταία χρόνια. Οι Βάνδαλοι πέρασαν κοντά από τη Ρωμαϊκή Τίνγη και μία επιγραφή στην Αλτάβα, που χρονολογείται το 429, αναφέρει ότι ο νεκρός τραυματίστηκε από έναν «βάρβαρο» κατά την προέλαση των Βανδάλων στην Αφρική. Η εκστρατεία τους σταμάτησε για λίγο από τον Δαρείο, ο οποίος διαπραγματεύτηκε μία σύντομη εκεχειρία, αλλά ο Γκαιζέρικ συνέχισε γρήγορα. Ο Boνιφάτιος, ο αφρικανικός στρατός και μία ομάδα υποστηρικτών των Γοτθικών υπόσπονδων αντιμετώπισαν τον Γιζέριχο και ηττήθηκαν από αυτόν κοντά στην πόλη Καλάμα το 430, μετά την οποία ο Boνιφάτιος υποχώρησε στην πόλη Hippo Regius (Ιππώνα). Τον Μάιο ή τον Ιούνιο του 430, ο Γιζέριχος πολιόρκησε την πόλη και ο Άγιος Αυγουστίνος απεβίωσε κατά τη διάρκεια της πολιορκίας, η οποία τελικά άρθηκε τον Ιούλιο ή τον Αύγουστο του 431. Αφήνοντάς το στο έλεος τού Γιζέριχου, ο Βονιφάτιος υποχώρησε έξω από την πόλη για να ενώσει τις δυνάμεις του με τον Ανατολικό Ρωμαίο στρατηγό Άσπαρ, που είχε σταλεί να ενισχύσει την Αφρική από τον Θεοδόσιο Β ́. Στις αρχές του 432, ο Βονιφάτιος και ο Άσπαρ συμμετείχαν στη μάχη με τον Γιζέριχο, αλλά ηττήθηκαν και πάλι. Σύμφωνα με τους ισχυρισμούς, ο μελλοντικός αυτοκράτορας Mαρκιανός αιχμαλωτίστηκε σε αυτή τη σύρραξη, αλλά αφέθηκε ελεύθερος, αφού ο Γιζέριχος είχε ένα όραμα ότι εκείνος θα γίνει Αυτοκράτορας.
 Εμφύλιος πόλεμος με τον Αέτιο και το τέλος
 Το 432, μετά τον απαγχονισμό του Φλάβιου Φήλικα, της συζύγου του Παδουσίας και ενός διακόνου από τον ρωμαϊκό στρατό, υποτίθεται μετά από προτροπή του Φλάβιου Αέτιου, στου οποίου την εξουσία προσπάθησε να αντισταθεί, η Πλακιδία διόρισε τον Boνιφάτιο μάγιστρο των δύο στρατών (magister utriusque militiae) και πατρίκιο της Δύσης, παρά την ανεπιτυχή υπηρεσία του στην Αφρική. Ο Βονιφάτιος οδήγησε τις δυνάμεις του εναντίον τού Αέτιου και τού Γαλατικού στρατού στη μάχη τού Ρίμινι το 432. Ο Βονιφάτιος και ο γαμπρός του Σεβαστιανός κέρδισαν και ο Αέτιος επετράπη να αποσυρθεί στα ιδιωτικά του κτήματα, αν και ο Βονιφάτιος τραυματίστηκε θανάσιμα από μία λόγχη κατά τη διάρκεια της σύγκρουσης. Απεβίωσε κάποια στιγμή μεταξύ λίγων ημερών και τριών μηνών μετά τη μάχη. Ο Σεβαστιανός, που διορίστηκε να καλύψει τη θέση του, επιχείρησε να δολοφονήσει τον Αέτιο, έτσι ο Αέτιος κατέφυγε στην Αυλή των Ούννων και επέστρεψε με την υποστήριξή τους. Υποτίθεται ότι ο Σεβαστιανός ετοιμαζόταν να πολεμήσει τον Αέτιο καλώντας τους Βησιγότθους σε βοήθειά του, αλλά προφανώς δεν ήταν δημοφιλής μεταξύ των στρατευμάτων και τους επέτρεψε να εμπλακούν σε πειρατεία, ενώ είχε χάσει την υποστήριξη και στην Αυλή. Τελικά ο Σεβαστιανός εξορίστηκε και αυτό είχε ως αποτέλεσμα ο Αέτιος να γίνει η κυρίαρχη δύναμη στη Δυτική Ρωμαϊκή Αυτοκρατορία. Νυμφεύτηκε τη χήρα τού Βονιφάτιου, την Πελαγία, υποτίθεται σύμφωνα με το αίτημά του.
 Βιβλιογραφικές αναφορές
 Περαιτέρω ανάγνωση
 Ντόιλ, Κρις. "Honorius: The Fight for the Roman West 395-423 AD." Λονδίνο και Νέα Υόρκη: Routledge Press, 2018.
 Oost, Stewart Irvin. '' Galla Placidia Augusta. '' Σικάγο:Chicago University Press, 1968.
 O'Flynn, John Michael. '' Γενιαλίσσιμος της Δυτικής Ρωμαϊκής Αυτοκρατορίας. '' Alberta: The University of Alberta Press, 1983.
 McEvoy, Meghan. '' Παιδική Αυτοκρατορική Κυβέρνηση στην Ύστερη Ρωμαϊκή Δύση, μ.Χ. 367–455. '' Οξφόρδη: Oxford University Press, 2013.
 Wijnendaele, Jeroen WP '' The Last of the Romans: Bonifatius - Warlord and Comes Africae. '' Νέα Υόρκη: Bloomsbury Academic, 2016.
 Ρωμαίοι σφετεριστές
 Πατρίκιοι