type: legislation

text:
 |
 52013PC0430
 Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS julkisten työvoimapalvelujen tehostetusta yhteistyöstä /* COM/2013/0430 final - 2013/0202 (COD) */
 PERUSTELUT
 1. EHDOTUKSEN TAUSTA
 Tämä säädösehdotus on SEUT-sopimuksen 149 artiklaan perustuva
 edistämistoimenpide, jolla pyritään vahvistamaan jäsenvaltioiden julkisten
 työvoimapalvelujen yhteistyötä. Julkiset työvoimapalvelut vastaavat aktiivisen
 työmarkkinapolitiikan täytäntöönpanosta ja tarjoavat työvoimapalveluja yleisen
 edun nimissä. Ne ovat osa ministeriöitä, julkisia elimiä tai (voittoa
 tavoittelemattomia) julkisoikeudellisia organisaatioita. Julkisten
 työvoimapalvelujen työntekijöille ja työnantajille tarjoamiin palveluihin
 kuuluvat muiden muassa työmarkkinatiedot, työnhaun tukeminen, neuvonta,
 ammatinvalinnanohjaus, työhönsijoitus ja ammatillisen ja maantieteellisen
 liikkuvuuden tukeminen. Julkiset työvoimapalvelut vastaavat usein myös työttömyysetuus-
 ja muista sosiaalietuusjärjestelmistä. Julkisten työvoimapalvelujen tehokkuus
 vaikuttaa olennaisesti työllisyyspolitiikan onnistumiseen.
 Julkisten työvoimapalvelujen yhteistyön
 vahvistaminen EU:ssa on tunnustettu olennaiseksi tekijäksi pyrittäessä
 saavuttamaan Eurooppa 2020 ‐strategian työllisyystavoitteet.[1] Komissio on säännöllisesti
 ajanut julkisten työvoimapalvelujen palveluntarjonnan nykyaikaistamista,
 julkisten ja muiden työvoimapalvelujen kumppanuuksia ja julkisten
 työvoimapalvelujen muuttamista ”siirtymien hallinnointivirastoiksi”, jotka
 tarjoavat uutta aktiivisten ja passiivisten toimintojen yhdistelmää.[2] Neuvosto peräänkuulutti
 hiljattain julkisten ja yksityisten työvoimapalvelujen, työnantajien,
 työmarkkinaosapuolten ja nuorison edustajien kumppanuutta
 nuorisotakuujärjestelmien toteuttamisessa.[3]
 Julkisia työvoimapalveluja käsitellään suoraan myös tuoreimmissa EU:n
 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa.[4]
 Julkisten budjettien kutistuminen ja tarve parantaa julkisten
 työvoimapalvelujen kustannustehokkuutta ovat saaneet useat jäsenvaltiot
 uudistamaan julkisia työvoimapalveluja: niitä on yhdistetty työttömyysetuuksien
 tarjoajien palveluihin, palveluja on ulkoistettu yksityisille tahoille,
 työvoimapalveluja on alueellistettu ja kunnallistettu, ja palvelujen
 tarjoamista on tehostettu tietotekniikan ja itsepalveluvälineiden avulla.
 Samaan aikaan julkisten työvoimapalvelujen menot (lukuun ottamatta
 työttömyysetuuksia) muuttuvat koko ajan: julkisten työvoimapalvelujen joukossa
 säännöllisesti tehtävä selvitys[5]
 osoitti, että menot lisääntyivät vuosien 2007 ja 2010 välillä ja etupäässä
 vähenivät vuonna 2011. Viimeisimmät budjettiennusteet osoittavat, että suurin
 osa julkisista työvoimapalveluista ennakoi menojen kasvavan vuonna 2013
 suuremmiksi kuin edellisvuonna.
 Koska julkisten työvoimapalvelujen toimintamallit ja välineet sekä
 työmarkkinatilanne ja oikeudelliset puitteet vaihtelevat maasta toiseen, myös
 se vaihtelee, miten tehokkaasti julkiset työvoimapalvelut onnistuvat
 toteuttamaan työmarkkinaohjelmia. Jäsenvaltiot vastaavat jatkossakin julkisten
 työvoimapalvelujensa järjestämisestä, henkilöstöstä ja toiminnasta. Tämän
 säädösehdotuksen mukaan kuitenkin perustettaisiin julkisten työvoimapalvelujen
 eurooppalainen verkosto, joka tarjoaisi foorumin, jolla voidaan vertailla
 työvoimapalvelujen toimivuutta Euroopan tasolla, kartoittaa hyviä
 toimintamalleja ja edistää keskinäistä oppimista palvelukapasiteetin ja
 tehokkuuden vahvistamiseksi. Kokemus on osoittanut, että jäsenvaltiot eivät
 itse harjoita riittävästi keskinäistä oppimista ja vertailuanalyysejä.
 Julkisten työvoimapalvelujen yhteistyötä on EU:n tasolla tehty vuodesta
 1997, jolloin komissio perusti epävirallisen neuvoa-antavan ryhmän
 tarkoituksena edistää yhteistyötä, vaihtoja ja keskinäistä oppimista sen
 jäsenorganisaatioiden keskuudessa[6]
 ja saada asiantuntijapalautetta työllisyyteen liittyvistä poliittisista
 aloitteista. Vaikka vuosien mittaan onkin edistytty, nykyiseen yhteistyömalliin
 liittyy huomattavia rajoituksia.
 Kansallisten julkisten työvoimapalvelujen osallistuminen toimintaan on
 edelleen vapaaehtoista, mikä haittaa mahdollisuuksia julkisten
 työvoimapalvelujen heikon toimivuuden ja siitä johtuvien mahdolliset
 rakenteellisten työmarkkinaongelmien varhaiseen havaitsemiseen. Käytössä ei
 myöskään ole raportointijärjestelyä, minkä vuoksi kansallisen ja EU:n tason
 poliittiset päättäjät eivät saa järjestelmällisesti tietoa käytössä olevien
 vertailuanalyysien ja keskinäisen oppimisen tuloksista.
 Pyrkimyksissä parantaa julkisten työvoimapalvelujen vertailtavuutta
 ryhmittelemällä ne toimintamallien perusteella ei tähän mennessä ole
 onnistuttu. Vertailuanalyysien ja keskinäisten oppimistoimien yhteydet ovat
 heikkoja ja epäjohdonmukaisia, eikä käynnissä olevan keskinäisen oppimisen ohjelman
 toimia palveleva näyttöpohja ole tieteellisesti vankka. Keskinäiseen oppimiseen
 osallistuu vain pieni joukko julkisia työvoimapalveluja, minkä vuoksi tulokset
 eivät leviä riittävän laajalle.
 Julkisten työvoimapalvelujen on muokattava
 organisaatiomallejaan, toimintastrategioitaan ja prosessejaan nopeasti
 muuttuvan ympäristön mukaisiksi, jotta niistä voi tulla oppimisorganisaatioita
 ja jotta ne voivat antaa panoksensa työllisyyskomitean työhön. Tuoreessa
 asiakirjassaan PES Strategy EU 2020 [7]julkisten
 työvoimapalvelujen verkosto esitti viisi keskeistä osa-aluetta, joilla
 tarvitaan muutoksia Eurooppa 2020 ‐strategian tavoitteiden
 saavuttamiseksi: i) luodaan yhteydet kysyntäpuoleen, ii) omaksutaan välittäjän
 rooli yhteistyön tai kumppanuuksien avulla, iii) kehitetään taitoihin
 suuntautuneita toimia, iv) pyritään kestäviin aktivointituloksiin ja v)
 parannetaan uria.
 Tällä säädösehdotuksella on tarkoitus
 laajentaa, tehostaa ja konsolidoida meneillään olevia toimia kaikkien julkisten
 työvoimapalvelujen eduksi. Tämä julkisten työvoimapalvelujen yhteistyötä
 edistävä ehdotus merkitsee yhteistoimia, joilla niitä nykyaikaistetaan ja
 joiden myötä ne voivat toimia onnistuneesti yhdessä nykyisessä talouskriisissä.
 Vankalle oikeusperustalle rakentuva julkisten
 työvoimapalvelujen eurooppalainen verkosto pystyisi lisäämään kattavasti
 koordinoituja toimia julkisten työvoimapalvelujen keskuudessa ja antaisi
 verkostolle oikeutuksen toimia. Muodollinen rakenne on ennakkoedellytys sille,
 että voidaan lisätä verkoston mahdollisuuksia osallistua innovatiivisten,
 näyttöön perustuvien politiikan täytäntöönpanotoimien kehittämiseen Eurooppa
 2020 ‐strategian tavoitteiden mukaisesti. Se myös helpottaa Euroopan
 sosiaalirahaston ESR:n rahoittamien työmarkkinahankkeiden toteuttamista. Ehdotettu
 toimenpide myös parantaisi osaltaan kustannustehokkuutta.
 Tämän päätösehdotuksen mukaisesti perustettava
 julkisten työvoimapalvelujen verkosto toteuttaa kannustavia toimia, jotka on
 suunniteltu parantamaan jäsenvaltioiden yhteistyötä työllisyyden alalla. Ne
 täydentävät julkisten työvoimapalvelujen EURESin puitteissa tekemää
 yhteistyötä, joka perustuu perussopimuksen 45 ja 46 artiklaan.
 2. KUULEMISTEN JA
 VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET
 Näyttöön perustuvalle politiikan
 kehittämiselle on annettu lisäpainoa, ja tämä ehdotus perustuukin erinäisiin
 arviointitutkimuksiin ja sidosryhmien kuulemisiin.
 Seuraavat
 olivat erityisen merkityksellisiä: tutkimukset, joiden aiheina olivat julkisten
 työvoimapalvelujen toimintamallit,[8]
 niiden toimivuuden mittausjärjestelmät ja työntekijöiden maantieteellinen
 liikkuvuus,[9]
 niiden joustoturvaan liittyvä rooli [10]
 ja niiden rooli työvoiman taitotarpeiden ennakoinnissa ja ihmisten
 varustamisessa uusiin työpaikkoihin.[11] Huomioon on otettu julkisten työvoimapalvelujen
 keskinäisen oppimisen ohjelma[12]
 ja tulokset julkisten työvoimapalveluiden kriisikyselystä 2009–2013[13] samoin kuin komission
 yhteisrahoittaman käynnissä olevan julkisten työvoimapalveluiden
 vertailuanalyysihankkeen[14]
 tulokset.
 Julkisten työvoimapalvelujen vertailuanalyysihankkeen
 tulevaisuudesta keskusteltiin vuosina 2012 ja 2013 useita kertoja nykyisen
 julkisten työvoimapalvelujen neuvoa-antavan ryhmän kanssa. Ryhmää kuultiin
 tämän ehdotuksen keskeisistä osatekijöistä maalis- ja toukokuussa 2013.
 Tuolloin ryhmän jäseniä pyydettiin esittämään kommentteja ehdotuksen
 mahdollisista tavoitteista, aloitteista ja toimintavaihtoehdoista.
 Tammikuussa 2013 ryhmä esitti
 keskusteluasiakirjan Towards an integrated European Public Employment
 Services bench-learning initiative (Tavoitteena integroitu eurooppalaisten
 julkisten työvoimapalvelujen vertaisoppimisaloite). Keskusteluasiakirjaa
 käsiteltiin työllisyys- ja sosiaaliasioiden ministerien (EPSCO) epävirallisessa
 kokouksessa ja työllisyyskomiteassa. Epävirallisessa kokouksessaan EPSCO oli
 samaa mieltä siitä, että jos julkisten työvoimapalvelujen yhteistyötä lisätään
 ja kohdennetaan tarkemmin, parhaiden toimintamallien jakaminen paranisi. EPSCO
 pyysi lisäksi yksityiskohtaista ehdotusta vertaisoppimisaloitteeksi.[15]
 Edellä mainitut kuulemiset ja tutkimukset
 vahvistavat sen, että sidosryhmät ovat yleisesti ottaen samaa mieltä tarpeesta
 tehostaa julkisten työvoimapalvelujen yhteistyötä. Kaikista julkisista
 työvoimapalveluista pitäisi tulla aktiivisia verkoston jäseniä. Laajaa tukea saivat
 myös vertailuanalyysimenetelmän alan laajentaminen ja vertailuanalyysin ja
 keskinäisen oppimisen yhteyksien parantaminen.
 Julkiset työvoimapalvelut ovat myös
 osallistuneet ripeällä ja avoimella tavalla toimiin, jotka johtivat tämän
 päätöksen ilmoittamiseen komission työohjelmassa 2013–2014 ja tässä esitettävän
 tekstin syvällisempään valmisteluun. Työvoimapalvelujen näkemyksiä on saatu
 sekä kirjallisesti että avoimissa kuulemistapaamisissa, ja ne on otettu
 huomioon käsiteltäessä niihin suoraan vaikuttavia keskeisiä osatekijöitä eli
 verkoston aloitteita ja toimia, verkoston hallintorakennetta, komission roolia
 ja yhteistyötä muiden työvoimapalvelujen tarjoajien sekä neuvoston kanssa,
 erityisesti työllisyyskomitean kautta.
 Tällä säädösehdotuksella on pääasiassa
 välillisiä vaikutuksia, ja keskeiset vertailuanalyysiin ja keskinäisen
 oppimisen aloitteeseen liittyvät tekniset osatekijät määritellään delegoidussa
 säädöksessä, minkä vuoksi vaikutustenarvioinnin tekemistä ei katsottu
 oikeasuhteiseksi. Ehdotuksella ei myöskään otaksuta olevan
 talousarviovaikutuksia.
 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN
 SISÄLTÖ
 Oikeus toteuttaa toimia perustuu Euroopan
 unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 149 artiklaan, jossa määrätään,
 että ”Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat [– –] toteuttaa
 edistämistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on edistää jäsenvaltioiden välistä
 yhteistyötä ja tukea niiden toimintaa työllisyyden alalla aloittein, joilla
 pyritään kehittämään tiedon ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa, tarjoamaan
 vertailevaa analyysia ja neuvontaa sekä edistämään innovatiivisia
 lähestymistapoja ja arvioimaan kokemuksia etenkin kokeiluhankkeita hyväksi
 käyttämällä [– –]”.
 Unionin toimenpiteet ovat perusteltuja myös
 siksi, että julkisten työvoimapalvelujen yhteistyön tehostamista koskeva
 säädösehdotus tukee perussopimuksen tavoitteita, etenkin täystyöllisyyden
 tavoittelemista (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artikla).
 Julkisten työvoimapalvelujen yhteistyön
 tehostamista koskeva ehdotus muodostaa kokonaisuudessaan SEUT-sopimuksen 149
 artiklassa tarkoitetun edistämistoimenpiteen. Kun otetaan huomioon ehdotetun
 edistämistoimenpiteen luonne, sopivin säädösmuoto on Euroopan parlamentin ja
 neuvoston päätös.
 Julkisten työvoimapalvelujen kannustaminen
 lisäämään yhteistyötään on toissijaisuusperiaatteen mukaista, koska
 toimenpiteellä pyritään tukemaan jäsenvaltioita siinä, että ne nykyaikaistavat
 julkisia työvoimapalveluitaan meneillään olevassa talouskriisissä, ja pyritään
 saavuttamaan Eurooppa 2020 ‐strategian työllisyystavoite.
 Yleisesti ottaen voidaan todeta, että
 julkisten työvoimapalvelujen toiminnan koordinointiin liittyvät unionin toimet
 tuovat lisäarvoa verrattuna jäsenvaltioiden yksinään toteuttamiin toimiin.
 Julkisten työvoimapalvelujen tehtävänä on edistää kansallisia etuja ja
 prioriteetteja, eivätkä ne tavallisesti harjoita EU:n laajuista
 yhteistoimintaa. EU:n tasolla toteutettavat vertailuanalyysiin ja keskinäiseen
 oppimiseen liittyvät toimet tuovat lisäarvoa vastaaville pienimuotoisemmille
 toimille, joilla mahdollisesti vain muutamien maiden julkiset työvoimapalvelut
 haluavat muokata EU:n laajuista yhteistyötä.
 Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen,
 koska se esitetään julkisiin työvoimapalveluihin kohdistettavina
 edistämistoimenpiteinä ja sen kesto rajoittuu neuvoston sopimaan Eurooppa 2020 ‐strategian
 toteuttamisaikaan.
 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
 Monivuotista rahoituskehystä koskevassa
 komission ehdotuksessa ehdotetaan sosiaalisia muutoksia ja innovaatioita
 koskevalle Euroopan unionin ohjelmalle 958,19 miljoonan euron määrärahoja
 vuosiksi 2014–2020. Rahoitus julkisten työvoimapalvelujen tehostettuun
 yhteistyöhön osoitetaan sosiaalisia muutoksia ja innovaatioita koskevan
 ohjelman Progress- ja työllisyyslohkosta. Edellä kuvattuun
 edistämistoimenpiteeseen on tarkoitus osoittaa 4 miljoonan euron suuruinen
 vuotuinen suuntaa-antava määrä. Vertailuanalyysiin ja keskinäiseen oppimiseen
 liittyviin toimiin on tarkoitus osoittaa noin 3 miljoonaa euroa. Niihin
 liittyviä tarjouspyyntöjä julkaistaneen useita. Verkoston kokouksiin ja
 julkisia työvoimapalveluja koskeviin tieteellisiin tutkimuksiin käytettäneen
 enintään noin miljoona euroa.
 Säädösehdotus ei vaikuta talousarvioon eikä
 edellytä lisähenkilöstöä. Työllisyyspääosastossa julkisten työvoimapalvelujen
 parissa nykyisin työskentelevä henkilöstö – 2,5 kokoaikavastaavaa – muodostaa
 julkisten työvoimapalvelujen verkoston sihteeristön.
 5. DELEGOIDUT SÄÄDÖKSET
 Tämän säädösehdotuksen mukaan komissiolle
 siirretään valta hyväksyä delegoituja säädöksiä. Kyse on lähinnä delegoidusta
 säädöksestä, jolla vahvistetaan yleiset puitteet vertailuanalyysejä ja
 keskinäistä oppimista koskevien toimien toteuttamiselle.
 Delegoidun säädöksen käyttö on perusteltua,
 koska sillä täydennetään perussäädöksen muita kuin keskeisiä osia, eli tässä tapauksessa
 vahvistetaan yleiset puitteet vertailuanalyysejä ja keskinäistä oppimista
 koskevien toimien toteuttamiselle.
 Yleisiin puitteisiin kuuluvat
 vertailuanalyysijärjestelmien tekniset osatekijät, kuten menetelmät, keskeiset
 määrälliset ja laadulliset indikaattorit, joilla arvioidaan julkisten
 työvoimapalvelujen eri toimintamalleja, menettelyjä, panoksia, tuloksia,
 vaikutuksia, kustannuksia ja välineitä, ja muut perusteet, joilla kartoitetaan
 parhaita toimintamalleja. Puitteissa määritellään julkisten työvoimapalvelujen
 kuukausittaiset ja/tai vuotuiset tietojen toimittamiseen liittyvät vaatimukset,
 integroituun keskinäisen oppimisen ohjelmaan liittyvät oppimisvälineet, kuten
 seminaarit, vertaisarvioinnit, tekninen apu, opintovierailut, sekä edellytykset,
 jotka koskevat osallistumista vertailuanalyyseihin ja keskinäiseen oppimiseen
 liittyviin toimiin.
 Tarkoitus on ulkoistaa vertailuanalyyseja
 koskevien tietojen hankinta ja analysointi. Julkiset työvoimapalvelut
 osallistuvat tähän prosessiin, jotta nekin ovat vertailuanalyysin tulosten
 takana.
 Jos julkiset työvoimapalvelut siihen myöntyvät, odotuksena on, että
 suuria osia niiden nykyisistä vapaaehtoisista vertailuanalyysihankkeista
 voidaan hyödyntää. Käytettävissä on aikasarjoja useista indikaattoreista,
 joilla mitataan työnhakijoiden siirtymistä työhön – esimerkiksi työttömänä
 olosta, ennen työttömyyden muuttumista pitkäaikaiseksi tai
 koulutustoimenpiteiden parista. Myös avoimien työpaikkojen ja sopivien
 hakijoiden löytämistä samoin kuin työnhakijoiden ja työnantajien tyytyväisyyttä
 tarjottuihin palveluihin mitataan useilla indikaattoreilla.
 Jotta voidaan arvioida toimintamallien ja prosessien keskinäistä
 riippuvuutta tulosten perusteella, on määriteltävä lisää indikaattoreita ja
 kontekstimuuttujia.
 Yleisissä puitteissa määritellään useimmat
 vertailuanalyysiin ja keskinäiseen oppimiseen liittyvät osatekijät. Tekniset
 seikat, jotka voivat muuttua ajan mittaan, sisällytetään julkisten
 työvoimapalvelujen verkoston vuotuiseen työohjelmaan.
 2013/0202 (COD)
 Ehdotus
 EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
 julkisten työvoimapalvelujen tehostetusta
 yhteistyöstä
 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
 EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
 UNIONIN NEUVOSTO, jotka
 ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
 tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 149 artiklan,
 ottavat huomioon Euroopan komission
 ehdotuksen,
 sen jälkeen kun esitys
 lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu
 kansallisille parlamenteille,
 ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean
 lausunnon,[16]
 ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon,[17]
 noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä
 sekä katsovat seuraavaa:
 (1)
 Eurooppa-neuvosto antoi 17 päivänä kesäkuuta 2010
 hyväksyntänsä[18]
 komission ehdotukselle työllisyyttä ja älykästä, kestävää ja osallistavaa
 kasvua koskevaksi Eurooppa 2020 ‐strategiaksi.[19] Eurooppa-neuvosto tähdensi
 asianmukaisten EU:n välineiden ja toimintalinjojen täysimittaista käyttöönottoa
 yhteisten tavoitteiden tueksi ja kehotti jäsenvaltioita tehostamaan koordinoituja
 toimia. Julkiset työvoimapalvelut ovat keskeisessä asemassa siinä, että
 Eurooppa 2020 ‐strategian tavoite eli 20–64-vuotiaiden naisten ja miesten
 työllisyysasteen nostaminen 75 prosenttiin saavutetaan vuoteen 2020 mennessä.
 (2)
 Perussopimuksen 45 artiklassa turvataan
 työntekijöiden vapaa liikkuvuus unionissa, ja 46 artiklassa vahvistetaan
 toimenpiteet tämän vapauden toteuttamiseksi etenkin varmistamalla kansallisten
 työvoimaviranomaisten kiinteä yhteistoiminta. Tällä päätöksellä perustettava
 julkisten työvoimapalvelujen verkosto kattaa maantieteelliseen liikkuvuuden
 yleisten näkökohtien lisäksi myös monenlaisia tavoitteita ja aloitteita;
 verkosto toteuttaa kannustavia toimia, jotka on suunniteltu parantamaan
 jäsenvaltioiden yhteistyötä työllisyyden alalla. Perussopimuksen 149 artikla
 sen vuoksi asianmukainen oikeusperusta tälle päätökselle.
 (3)
 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
 (SEUT-sopimuksen) 148 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvosto vahvisti 21 päivänä
 lokakuuta 2010 työllisyyspolitiikan suuntaviivat. Näissä
 yhdennetyissä suuntaviivoissa annetaan jäsenvaltioille linjauksia, jotka
 koskevat niiden kansallisten uudistusohjelmien määrittelyä ja uudistusten
 toteuttamista. Työllisyyden suuntaviivat muodostavat perustan niille
 maakohtaisille suosituksille, joita neuvosto antaa jäsenvaltioille
 SEUT-sopimuksen 148 artiklan 4 kohdan nojalla. Viime vuosina on annettu
 erityisiä suosituksia julkisten työvoimapalvelujen toiminnasta ja valmiuksista
 samoin kuin jäsenvaltioiden aktiivisen työmarkkinapolitiikan tehokkuudesta.
 (4)
 Olisi hyvä, jos suositukset saisivat enemmän tukea
 vankemmasta näyttöpohjasta, politiikan täytäntöönpanon onnistumista koskevasta
 palautteesta ja jäsenvaltioiden julkisten työvoimapalvelujen yhteistyöstä.
 Tällä päätöksellä perustettavan julkisten työvoimapalvelujen verkoston olisi
 tätä varten toteutettava konkreettisia toimenpiteitä, kuten yhteisiä näyttöön
 perustuvia vertailuanalyysijärjestelmiä, vastaavia keskinäisen oppimisen
 toimia, verkoston jäsenten keskinäistä avunantoa ja strategisia toimia
 julkisten työvoimapalvelujen nykyaikaistamiseksi. Verkoston ja sen yksittäisten
 jäsenten erityisosaamista olisi hyödynnettävä siten, että työllisyys-,
 sosiaalipolitiikka-, terveys- ja kuluttaja-asioiden neuvostolle, jäljempänä ’EPSCO’,
 ja työllisyyskomitealle annetaan pyynnöstä näyttöä työllisyyspolitiikan
 kehityksestä.
 (5)
 EPSCO-ministerit olivat epävirallisessa
 kokouksessaan samaa mieltä siitä, että jos julkisten työvoimapalvelujen
 yhteistyötä lisätään ja kohdennetaan tarkemmin, parhaiden toimintamallien
 jakaminen paranisi, ja lisäksi ministerit pyysivät yksityiskohtaista ehdotusta
 vertaisoppimisaloitteeksi.[20]
 (6)
 Tällä päätöksellä perustettavan julkisten
 työvoimapalvelujen verkoston pitäisi tehdä tiivistä yhteistyötä SEUT-sopimuksen
 150 artiklan nojalla perustetun työllisyyskomitean kanssa ja osallistua sen
 työhön toimittamalla sille tosiasioihin perustuvaa näyttöä ja raportteja
 politiikan täytäntöönpanosta. Julkisten työvoimapalvelujen verkoston
 neuvostolle osoittamat tiedot toimitetaan työllisyyskomitean kautta. Julkisten
 työvoimapalvelujen verkoston tiedot työllisyyspolitiikan toteuttamiseen
 liittyvistä näkökohdista ja julkisia työvoimapalveluja vertaileva analyysi
 voivat erityisesti tukea kansallisia ja unionin tason päättäjiä
 työllisyyspolitiikan arvioinnissa ja muotoilussa.
 (7)
 Julkisten työvoimapalvelujen verkoston olisi
 osallistuttava työllisyyteen liittyvien poliittisten aloitteiden
 toteuttamiseen; tällainen on esimerkiksi neuvoston suositus nuorisotakuun
 perustamisesta.[21]
 Verkosto voi lisäksi tukea aloitteita, joilla pyritään helpottamaan siirtymistä
 koulutuksesta työelämään muiden muassa parantamalla taitojen ja pätevyyksien
 läpinäkyvyyttä.
 (8)
 Julkisten työvoimapalvelujen verkoston olisi
 tehostettava jäsentensä keskinäistä yhteistyötä ja kehitettävä yhteisiä
 aloitteita, jotka koskevat tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihtamista
 kaikilla julkisten työvoimapalvelujen kattamilla aloilla, vertailuanalyyseja ja
 neuvontaa samoin kuin innovatiivisten käytäntöjen edistämistä
 työvoimapalvelujen tarjoamisessa. Tämän verkoston perustamisen ansiosta
 pystytään tekemään kattava, näyttöön perustuva ja tulossuuntautunut vertailu
 kaikista julkisista työvoimapalveluista ja kartoittamaan näin parhaat
 käytännöt. Näiden tulosten avulla verkoston jäsenten pitäisi pystyä muokkaamaan
 työvoimapalvelujen rakennetta ja tarjoamista omilla vastuualueillaan. Verkoston
 toteuttamien toimien pitäisi parantaa julkisten työvoimapalvelujen
 vaikuttavuutta ja tehostaa julkista varainkäyttöä.
 (9)
 Jotta voitaisiin vahvistaa yleiset puitteet vertaisarviointia
 ja keskinäistä oppimista koskeville aloitteille, komissiolle olisi siirrettävä
 valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan
 mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka
 koskevat vertaisarviointia ja keskinäistä oppimista koskevien toimien teknisten
 elementtien määrittelemistä. Näihin pitäisi sisältyä menettelyt, julkisten
 työvoimapalvelujen toiminnan arviointiin käytettävät määrälliset ja laadulliset
 perusindikaattorit, integroituun keskinäisen oppimisen ohjelmaan liittyvät
 oppimisvälineet ja edellytykset, jotka koskevat osallistumista näihin toimiin.
 On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa
 asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, mikä koskee erityisesti
 julkisten työvoimapalvelujen asiantuntijoita. Komission olisi delegoituja
 säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset
 asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti,
 hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
 (10)
 Koska julkisten työvoimapalvelujen toimintamallit,
 tehtävät ja palvelujen tarjoamisen muodot vaihtelevat, on kunkin jäsenvaltion
 tehtävänä nimetä julkisten työvoimapalvelujen ylemmän johdon keskuudesta yksi
 jäsen julkisten työvoimapalvelujen verkoston johtokuntaan. Jäsenen olisi
 tapauksen mukaan edustettava johtokunnassa myös kyseisen jäsenvaltion muita
 julkisia työvoimapalveluja. Nimitetyillä jäsenillä pitäisi olla valta tehdä
 päätöksiä lähettäjäorganisaationsa puolesta. Jotta voidaan varmistaa, että
 kaikki julkiset työvoimapalvelut osallistuvat verkoston toimintaan, toimien
 pitäisi olla avoimia osallistumiseen kaikilla tasoilla.
 (11)
 Julkisten työvoimapalvelujen verkoston olisi
 hyödynnettävä komission vuodesta 1997 tukeman EU:n ja ETA:n nykyisen
 epävirallisen neuvoa-antavan ryhmän kokemuksia ja korvattava kyseinen ryhmä.
 Kyseisen ryhmän näkemykset on otettu huomioon tätä päätöstä valmisteltaessa.
 (12)
 Tämän epävirallisen asiantuntijaryhmän asiakirjassa
 PES Strategy 2020[22]
 yksilöimien keskeisten toiminta-alojen olisi ohjattava julkisten
 työvoimapalvelujen nykyaikaistamista ja vahvistamista koskevan kaavaillun
 ratkaisun toteuttamista.
 (13)
 Julkisten työvoimapalvelujen verkoston olisi
 tarjottava keskinäistä apua jäsenilleen ja autettava niitä tukemaan toisiaan
 organisaatiorakenteiden ja palvelujen tarjoamisen nykyaikaistamisessa
 tehostamalla yhteistyötä ja etenkin osaamisen siirtoa, opintovierailuja ja
 henkilöstövaihtoa.
 (14)
 Julkisten työvoimapalvelujen verkostoa ja sen
 toimia olisi tuettava sosiaalisia muutoksia ja innovaatioita koskevan ohjelman
 Progress- ja työllisyyslohkosta budjettivallan käyttäjän vahvistamien
 määrärahojen puitteissa.
 (15)
 Kun kyse on hankkeista, jotka verkosto kehittää tai
 jotka yksilöidään keskinäiseen oppimiseen liittyvissä toimissa ja toteutetaan
 yksittäisissä julkisissa työvoimapalveluissa, jäsenvaltioilla on käytettävissä
 rahoitusta Euroopan sosiaalirahastosta (ESR), Euroopan aluekehitysrahastosta
 (EAKR) ja Horisontti 2020 ‐ohjelmasta.
 (16)
 Komissio toteuttaa verkoston perustamisen
 edellyttämät hallinnolliset toimenpiteet,
 OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
 1 artikla
 Perustaminen
 Perustetaan EU:n laajuinen julkisten
 työvoimapalvelujen verkosto, jäljempänä ’verkosto’, 1 päivän tammikuuta 2014 ja
 31 päivän joulukuuta 2020 väliseksi kaudeksi. Verkosto toteuttaa 3 artiklassa
 määritellyt toimenpiteet.
 Verkostoon kuuluvat
 (a)
 jäsenvaltioiden nimeämät julkiset työvoimapalvelut
 ja
 (b)
 komissio.
 Jäsenvaltioiden, joilla on alueellisia
 itsenäisiä julkisia työvoimapalveluja, on varmistettava niiden riittävä edustus
 verkoston eri toimenpiteissä.
 2 artikla
 Tavoitteet
 Tässä päätöksessä säädetyllä
 edistämistoimenpiteellä on verkoston kautta edistettävä
 (a)
 työllisyyttä ja älykästä, kestävää ja osallistavaa
 kasvua koskevan Eurooppa 2020 ‐strategian ja sen etenkin työllisyyttä
 koskevien päätavoitteiden toteuttamista
 (b)
 EU:n työmarkkinoiden toiminnan parantamista
 (c)
 työmarkkinoiden yhdentymisen parantamista
 (d)
 maantieteellisen ja ammatillisen liikkuvuuden
 lisäämistä
 (e)
 sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa ja
 työmarkkinoilta syrjäytyneiden integroitumista työelämään.
 3 artikla
 Verkoston toimenpiteet
 1. Verkosto toteuttaa
 erityisesti seuraavia toimenpiteitä:
 (a)
 kehittää ja panee täytäntöön julkisten
 työvoimapalvelujen keskuudessa Euroopan laajuisen näyttöön perustuvan
 vertailuanalyysijärjestelmän, joka perustuu määrällisiin ja laadullisiin
 indikaattoreihin, joilla arvioidaan julkisten työvoimapalvelujen toimintaa ja
 kerätään näyttöä, jonka perusteella pyritään kehittämään asianmukainen
 keskinäisen oppimisen väline. Lisäksi se osallistuu aktiivisesti näiden toimien
 toteuttamiseen jakamalla tietoja, osaamista ja hyviä toimintatapoja;
 (b)
 tarjoaa keskinäistä apua joko vertais- tai
 ryhmätoimien muodossa ja sen jäsenten välisellä yhteistyöllä, tietojen,
 kokemusten ja henkilöstön vaihdoilla, mukaan luettuna tuki neuvoston antamien
 julkisiin työvoimapalveluihin liittyvien maakohtaisten suositusten
 toteuttamiseen;
 (c)
 laatii ja toteuttaa järjestelyn, jolla julkisia
 työvoimapalveluja nykyaikaistetaan ja vahvistetaan keskeisillä aloilla;
 (d)
 laatii työllisyyteen liittyviä raportteja joko
 neuvoston tai komission pyynnöstä tai omasta aloitteestaan;
 (e)
 osallistuu työllisyyteen liittyvien poliittisten
 aloitteiden toteuttamiseen.
 (f)
 laatii ja toteuttaa vuotuisen ohjelman, jossa
 esitetään sen työskentelymenetelmät, tulostavoitteet ja lisätietoja
 vertaisarviointijärjestelmien toteuttamisesta.
 2. Verkosto laatii 3 artiklan 1
 kohdan a ja b alakohdassa vahvistettuihin toimenpiteisiin liittyvän
 raportointijärjestelmän. Verkoston jäsenet esittävät tämän säännöksen
 mukaisesti vuosittain raportin verkostolle.
 4 artikla
 Yhteistyö
 Verkosto tekee yhteistyötä työmarkkinoiden
 sidosryhmien kanssa, mukaan luettuina muut työvoimapalvelujen tarjoajat,
 ottamalla ne mukaan asiaan liittyviin verkoston toimiin ja kokouksiin ja
 vaihtamalla tietoja.
 5 artikla
 Verkoston toiminta
 1. Verkostoa hallinnoi
 johtokunta, johon kukin jäsenvaltio nimeää julkisten työvoimapalvelujensa
 ylemmän johdon keskuudesta yhden jäsenen ja yhden varajäsenen. Komissio
 nimittää johtokuntaan yhden jäsenen ja yhden varajäsenen. Varajäsenet korvaavat
 varsinaiset jäsenet tarvittaessa.
 2. Johtokunnan puheenjohtaja ja
 kaksi varapuheenjohtajaa nimitetään julkisia työvoimapalveluja edustavien
 johtokunnan jäsenten keskuudesta; puheenjohtaja edustaa verkostoa. Varapuheenjohtajat korvaavat puheenjohtajan
 tarvittaessa.
 3. Johtokunta vahvistaa
 yksimielisellä päätöksellä työjärjestyksensä, joka sisältää muiden muassa
 johtokunnan päätöksentekomenettelyt sekä verkoston puheenjohtajan ja
 varapuheenjohtajien nimittämistä ja toimikautta koskevat määräykset. Johtokunta
 vahvistaa enemmistöpäätöksellä vuotuisen työohjelman, joka sisältää työryhmien
 perustamisen ja verkoston kokousten kielijärjestelyt sekä verkoston
 vuosikertomuksen, joka olisi julkaistava.
 4. Johtokuntaa avustaa komission
 järjestämä ja komissiossa toimiva sihteeristö. Sihteeristö valmistelee
 yhteistyössä puheenjohtajan ja varapuheenjohtajien kanssa johtokunnan
 kokoukset, vuotuisen työohjelman ja vuosikertomuksen.
 6 artikla
 Edistämistoimenpiteen rahoitustuki
 Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi
 tarvittavat kokonaismäärärahat vahvistetaan sosiaalisia muutoksia ja
 innovaatioita koskevan ohjelman puitteissa, jonka vuotuiset määrärahat
 vahvistaa budjettivallan käyttäjä rahoituskehyksen rajoissa.
 7 artikla
 Yleisten puitteiden vahvistaminen
 Siirretään
 komissiolle valta antaa 8 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka
 koskevat 3 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen vertaisanalyyseihin ja
 keskinäiseen oppimiseen liittyvien toimenpiteiden toteuttamisen yleisiä
 puitteita, mukaan luettuina menettelyt, määrälliset ja laadulliset
 perusindikaattorit, joilla arvioidaan julkisten työvoimapalvelujen toimintaa,
 integroituun keskinäisen oppimisen ohjelmaan liittyvät oppimisvälineet ja
 edellytykset, jotka koskevat osallistumista näihin toimiin.
 8 artikla
 Siirretyn säädösvallan käyttäminen
 1. Komissiolle siirrettyä valtaa
 antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
 2. Siirretään komissiolle
 seitsemän vuoden ajaksi tämän päätöksen voimaantulopäivästä 7 artiklassa tarkoitettu
 valta antaa delegoituja säädöksiä.
 3. Euroopan parlamentti tai
 neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 7 artiklassa tarkoitetun säädösvallan
 siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu
 säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana
 päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa
 lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna
 päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
 4. Heti kun komissio on antanut
 delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan
 parlamentille ja neuvostolle.
 5. Edellä olevan 7 artiklan
 nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan
 parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun
 asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle,
 ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto
 ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne
 eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta
 tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
 9 artikla
 Uudelleentarkastelu
 Komissio toimittaa neljän vuoden kuluttua
 tämän päätöksen voimaantulosta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan
 talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta.
 Kertomuksessa on erityisesti arvioitava, missä määrin verkosto on edistänyt 2
 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamista ja onko se täyttänyt
 tehtävänsä.
 10 artikla
 Osoitus
 Tämä päätös on
 osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
 Tehty Brysselissä
 Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston
 puolesta
 Puhemies Puheenjohtaja
 [1] Komission tiedonanto – Eurooppa 2020: Älykkään,
 kestävän ja osallistavan kasvun strategia, KOM(2010) 2020 lopullinen.
 [2] Komission tiedonanto Uuden osaamisen ja työllisyyden
 ohjelma: Eurooppa tähtää täystyöllisyyteen, KOM(2010) 682 lopullinen,
 komission tiedonanto Tavoitteena työllistävä elpyminen, COM(2012) 173
 final.
 [3] EPSCO-neuvoston päätelmät 28. helmikuuta 2013.
 [4] Neuvoston päätös jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan
 suuntaviivoista, 2010/707/EU, 21. lokakuuta 2010.
 [5] PES
 Crisis response questionnaire 2010–2013, European Job Mobility Laboratory.
 [6] Ryhmään kuuluvat EU:n jäsenvaltioiden sekä Norjan,
 Islannin ja Liechtensteinin (ETA) julkiset työvoimapalvelut.
 [7] Public Employment Services’ Contribution to EU
 2020, PES 2020 Strategy Output Paper, 2012.
 [8] Study on PES business models, European Job
 Mobility Laboratory 2012.
 [9] PES performance measurement systems and
 geographical labour mobility, Ecorys 2012.
 [10] The role of the Public Employment Services related
 to ‘Flexicurity’ in the European Labour Markets, Teknologisk Institut,
 Tanska, 2009.
 [11] Anticipating skill needs of the labour force and
 equipping people for new jobs – Which role for Public Employment Services in
 early identification of skill needs and labour up-skilling? Teknologisk Institut, Tanska, 2010.
 [12] Julkisten työvoimapalveluiden vuoropuhelu on julkisille työvoimapalveluille
 suunnattu Euroopan komission keskinäisen oppimisen tukiohjelma. Lisätietoja
 osoitteessa
 http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=964&langId=fi
 [13] PES
 Crisis response questionnaire 2010–2013, European Job Mobility Laboratory.
 [14] Julkisten työvoimapalvelujen vertailuanalyysihanke on
 vapaaehtoinen hanke, jota yhteisrahoitetaan Progress-ohjelmasta. Lisätietoja
 osoitteessa http://www.pes-benchmarking.eu/english/about.asp?IdPageLv=1
 [15] EPSCO-neuvoston epävirallinen kokous Dublinissa 7.–8.
 helmikuuta 2013.
 [16] EUVL C... , ..., s...
 [17] EUVL C... , ..., s...
 [18] EUCO 13/10, 17.6.2010.
 [19] Komission tiedonanto Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän
 ja osallistavan kasvun strategia, KOM(2010) 2020, 3. maaliskuuta 2010.
 [20] EPSCO-neuvoston epävirallinen kokous Dublinissa 7.–8.
 helmikuuta 2013.
 [21] Neuvoston suositus nuorisotakuun perustamisesta (7123/13).
 [22] Public Employment Services’ Contribution to EU 2020,
 PES 2020 Strategy Output Paper, 2012.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 28.10.2006
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 261/4
 Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 7. septembra 2006 (predlog za sprejetje predhodne odločbe Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Španija) — Anacleto Cordero Alonso proti Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
 (Zadeva C-81/05) (1)
 (Socialna politika - Varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca - Direktiva 80/987/EGS - Direktiva 2002/74/ES o spremembi - Odškodnina za odpustitev dogovorjena v poravnavi - Izplačilo, ki ga zagotovi jamstvena ustanova - Izplačilo, ki je pogojeno s sprejetjem sodne odločbe)
 (2006/C 261/07)
 Jezik postopka: španščina
 Predložitveno sodišče
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León
 Stranki v postopku v glavni stvari
 Tožeča stranka: Anacleto Cordero Alonso
 Tožena stranka: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
 Predmet
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León — Razlaga Direktive Sveta 80/987/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (UL L 283, str. 2), spremenjene z Direktivo 2002/74/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 (UL L 270, str. 10) — Člena 1 in 3 — Uporaba prava Skupnosti — Primarnost — Varstvo delavcev, ki ga nacionalno pravo že priznava — Direktiva, katere rok za prenos še ni potekel — Razlaga Sodišča Evropskih skupnosti, ki se razlikuje od razlage španskega Tribunal Constitucional — Enako obravnavanje
 Izrek
 1)
 Kadar je država članica v svojem notranjem pravu pred začetkom veljavnosti Direktive 2002/74/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 o spremembi Direktive 80/987/EGS priznavala pravico delavca, da pridobi varstvo s strani jamstvene ustanove v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca glede odškodnine za prenehanje pogodbe, uporaba te zakonodaje v primeru, da je plačilna nesposobnost delodajalca nastopila po začetku veljavnosti te direktive, spada v področje uporabe Direktive Sveta 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/74.
 2)
 Na področju uporabe Direktive 80/987, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/74, splošno načelo enakosti, kot je priznano v pravnem redu Skupnosti, zahteva, da kadar v skladu z nacionalno zakonodajo, kot je ta v zadevi v glavni stvari, zakonite odškodnine, dolgovane zaradi prenehanja pogodbe o zaposlitvi in priznane s sodbo, izplača jamstvena ustanova v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca, je treba odškodnine enake vrste, priznane s sporazumom med delavcem in delodajalcem, sklenjenim v prisotnosti sodnika in potrjenim s strani sodišča, obravnavati enako.
 3)
 Nacionalni sodnik ne sme uporabiti notranjega prava, ki s tem, da krši načelo enakosti, kot je priznano v pravnem redu Skupnosti, izključuje, da pristojna jamstvena ustanova izplača odškodnino za prenehanje pogodbe, priznane s sporazumom med delavcem in delodajalcem, sklenjenim v prisotnosti sodnika in potrjenim s strani sodišča.
 (1) UL C 93 z dne 16.4.2005.


type: contracts

text:
 27.11.2014
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 342/48
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
 nr 140/2014,
 27. juuni 2014,
 millega muudetakse EMP lepingu XX lisa „Keskkond”
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping”), eriti selle artiklit 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 EMP lepingusse tuleb inkorporeerida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta otsus nr 1359/2013/EL, millega muudetakse direktiivi 2003/87/EÜ kasvuhoonegaaside saastekvootide enampakkumiste ajastamist käsitlevate sätete täpsustamiseks (1).
 (2)
 Seetõttu tuleks EMP lepingu XX lisa vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 EMP lepingu XX lisa punkti 21al (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/87/EÜ) lisatakse järgmine taane:
 „—
 32013 D 1359: Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1359/2013/EL, 17. detsember 2013 (ELT L 343, 19.12.2013, lk 1).”
 Artikkel 2
 Otsuse nr 1359/2013/EL islandi- ja norrakeelne tekst, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP kaasandes, on autentsed.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub 28. juunil 2014, tingimusel et kõik EMP lepingu artikli 103 lõike 1 kohased teated on edastatud (2).
 Artikkel 4
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel, 27. juuni 2014
 EMP ühiskomitee nimel
 eesistuja
 Gianluca GRIPPA
 (1) ELT L 343, 19.12.2013, lk 1.
 (2) Põhiseadusest tulenevaid nõudeid ei ole nimetatud.


text:
 31.7.2010
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 209/47
 Recurso interposto em 24 de Maio de 2010 — Polónia/Comissão
 (Processo T-241/10)
 ()
 2010/C 209/71
 Língua do processo: polaco
 Partes
 Recorrente: República da Polónia (Representante: M. Szpunar, agente)
 Recorrida: Comissão Europeia
 Pedidos da recorrente
 —
 Anulação da Decisão 2010/152/UE da Comissão, de 11 de Março de 2010 [notificada com o número C(2010) 1317], que exclui do financiamento da União Europeia determinadas despesas efectuadas pelos Estados-Membros a título do Fundo Europeu de Orientação e de Garantia Agrícola (FEOGA), secção Garantia, do Fundo Europeu Agrícola de Garantia (FEAGA) e do Fundo Europeu Agrícola de Desenvolvimento Rural (Feader) (1), na medida em que exclui do financiamento comunitário os montantes de 279 794 442,15 PLN e 25 583 996,81 euros, pagos pela agência de pagamento acreditada na República de Polónia;
 —
 Condenação da Comissão nas despesas.
 Fundamentos e principais argumentos
 A decisão impugnada prevê uma correcção financeira devido a erros no sistema de identificação e controlo de parcelas agrícolas nos anos de 2005 e 2006, relativos a: sistema de parcelas de terreno não completamente vectorizado, aceitação de terras não elegíveis para os pagamentos, número excessivamente baixo de controlos no local em regiões com taxas de erro elevadas (Województwo Opolskie) e aplicação errada de disposições sobre incumprimento deliberado.
 A recorrente questiona a existência de todos os erros impugnados e invoca contra a decisão impugnada os fundamentos seguintes.
 Em primeiro lugar, a recorrente alega a violação do artigo 7.o, n.o 4, primeiro parágrafo, do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 (2) e do artigo 31.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 1290/2005 (3), bem como das Orientações n.o VI/216/93, por aplicação de uma correcção financeira com base numa apreciação errada dos factos e de uma interpretação errada do direito, apesar de as despesas terem sido efectuadas pelas autoridades polacas de acordo com as disposições da União Europeia.
 Segundo a recorrente, nenhum dos alegados erros que motivaram a correcção financeira foram realmente cometidos e as despesas excluídas do financiamento pela União Europeia por força da decisão impugnada foram efectuadas de acordo com as disposições da União Europeia.
 A recorrente afirma que o sistema de identificação de parcelas agrícolas aplicado na Polónia em 2005 e 2006 cumpria na totalidade os requisitos do artigo 20.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 (4) e do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 796/2004 (5), em muitos aspectos foi além desses requisitos e garantiu uma rigorosa protecção dos interesses financeiros da União Europeia.
 Alega também que os procedimentos nacionais aplicados em 2005 e 2006 permitiram determinar de maneira eficaz e objectiva se o requerente tinha agido com ou sem dolo no caso de ter declarado áreas excessivas de terrenos para os pagamentos, prevendo, em caso de dúvida, uma resolução judicial e garantindo o princípio da presunção da inocência.
 Além disso a recorrente alega que a aceitação de terras para os pagamentos se verificou de acordo com os requisitos de elegibilidade das terras, dado que, segundo o Acto de Adesão, é condição de elegibilidade da terra a sua manutenção em boas condições agrícolas (BCA) em 30 de Junho de 2003, enquanto a manutenção da terra em boas condições agrícolas e ambientais (BCAM) na data do controlo não é requisito de elegibilidade dessa terra, mas sim uma premissa para a redução do montante a pagar.
 Afirma também que o número de controlos no local em 2005 no Województwo Opolskie cumpriu os requisitos do artigo 26.o do Regulamento (CE) n.o 796/2004.
 Em segundo lugar, a recorrente alega a violação do artigo 7.o, n.o 4, quarto parágrafo, do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 e do artigo 31.o, n.o 2, do Regulamento (CE) n.o 1290/2005, das Orientações n.o VI/5330/97 e do princípio da proporcionalidade, na medida em que a correcção aplicada era manifestamente excessiva face ao risco de eventual perda financeira para o orçamento da União Europeia.
 De acordo com a recorrente, mesmo que se admita que o sistema de controlo e de sanção estabelecido pelas autoridades polacas apresentava certos erros, quod non, tais erros eram tão insignificantes que o risco eventual de perda para o orçamento da União era muito inferior ao montante da correcção que a Comissão aplicou na decisão impugnada. É o que acontece, em particular, no que respeita ao montante da correcção aplicada pela Comissão a título da vectorização incompleta do sistema de parcelas de terreno e a título do número alegadamente insuficiente de controlos no local no Województwo Opolskie em 2005.
 (1) JO L 63, p. 7
 (2) Regulamento (CE) n.o 1258/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, relativo ao financiamento da política agrícola comum (JO L 160, p. 103)
 (3) Regulamento (CE) n.o 1290/2005 do Conselho, de 21 de Junho de 2005, relativo ao financiamento da política agrícola comum (JO L 209, p. 1)
 (4) Regulamento (CE) n.o 1782/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que estabelece regras comuns para os regimes de apoio directo no âmbito da política agrícola comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores e altera os Regulamentos (CEE) n.o 2019/93, (CE) n.o 1452/2001, (CE) n.o 1453/2001, (CE) n.o 1454/2001, (CE) n.o 1868/94, (CE) n.o 1251/1999, (CE) n.o 1254/1999, (CE) n.o 1673/2000, (CEE) n.o 2358/71, e (CE) n.o 2529/2001 (JO L 270, p. 1)
 (5) Regulamento (CE) n.o 796/2004 da Comissão, de 21 de Abril de 2004, que estabelece regras de execução relativas à condicionalidade, à modulação e ao sistema integrado de gestão e de controlo previstos no Regulamento (CE) n.o 1782/2003 do Conselho que estabelece regras comuns para os regimes de apoio directo no âmbito da política agrícola comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores (JO L 141, p. 18)


text:
 12.1.2015
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 7/59
 Recurso interposto em 27 de outubro de 2014 — ZZ/Comité das Regiões
 (Processo F-123/14)
 (2015/C 007/75)
 Língua do processo: francês
 Partes
 Recorrente: ZZ (Representantes: J.-N. Louis, R. Metz e D. Verbeke, advogados)
 Recorrido: Comité das Regiões
 Objeto e descrição do litígio
 Anulação da decisão do Comité das Regiões que aplica uma contribuição de solidariedade a partir de 1 de janeiro de 2014 à remuneração do recorrente, e da decisão de não ajustar a sua remuneração reativamente ao período entre 1 de janeiro de 2014 e 30 de junho de 2015.
 Pedidos do recorrente
 —
 Declarar a inaplicabilidade do Regulamento n.o 1023/2013, na medida em que prevê a suspensão, de 1 de julho de 2013 a 30 de julho de 2015, do método de adaptação das remunerações, definido no Anexo XI do Estatuto, ao reintroduzir, para o mesmo período, uma contribuição de «solidariedade» de 6 %;
 —
 consequentemente, anular a decisão impugnada;
 —
 condenar o Comité das Regiões nas despesas.