type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 19.6.2010
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 161/30
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) — Patrizia Banchetti/Ministero dell'Interno
 (Lieta C-166/10)
 (2010/C 161/40)
 Tiesvedības valoda — itāļu
 Iesniedzējtiesa
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Lietas dalībnieki pamata procesā
 Prasītāja: Patrizia Banchetti
 Atbildētājs: Ministero dell'Interno
 Prejudiciālie jautājumi
 Vai valsts tiesiskais regulējums (kas tika ieviests ar Bersani2006. gada 4. jūlija dekrētu, ko pārveidoja par 2006. gada 4. augusta Likumu Nr. 223) ir saderīgs ar EKL 43. un 49. pantu, proti, tāds “valsts tiesiskais regulējums [...], ar kuru:
 a)
 vispārēji cenšas aizsargāt tos koncesionārus, kuriem koncesijas tika piešķirtas iepriekš, pamatojoties uz tādu procedūru, ar kuru atsevišķi saimnieciskās darbības veicēji tika prettiesiski izslēgti no šīs procedūras;
 b)
 faktiski tiek aizsargāti jau iegūto tiesību turētāji (piemēram, aizliegums jauniem koncesionāriem novietot savus kioskus noteiktā attālumā no jau esošajiem kioskiem);
 c)
 ir paredzēts, ka koncesijas tiek zaudētas, ja koncesionārs tiešā vai netiešā veidā ir rīkojis pārobežu azartspēles, kas ir pielīdzināmas tām, kuras ir paredzētas koncesijā”?


type: other

text:
Dszurada
 Dubelanka
 Dubeśnica
 DUBIS QUERCETI
 (1381 Dup, 1394 Dub, 1398 Dupe, 1399 Dube, 1403 Dupp, Duppe, Dupye, 1412 Dupie, Dupy, 1413 Dupya, 1421 Dubije, Dupije, Duppye, 1469 Duppp!, 1490 Dyvp, 1494 Duph, 1503 Dupyh, 1581 Dupl) 17 km na SE od Olkusza.
 1. 1497, 1581 pow. krak. (MS 2, 986; ŹD s. 33); 1470-80 n. par. Rudawa (DLb. 2 s. 61).
 2. → p. 3: 1394 źródło; 1395 dziedzina zw. Szarlejowa (Czarleyoua, Zarleyowska); 1402 droga, łęg, kopaniny pod Skałami, młyn, góra; dziedzina Jaszowska; 1429 collis alias Przeląg; 1432 las; 1436 rzeka [Rudawka]; Skałka; 1438 górka; 1441 Lubaszowy; 1445 karczmy Stanowska i Chrostowska; 1450 ogród Grabczyński; 1459 krzaki jeżynowe; 1464 łąki k. Przeczki; 1464, 1475 rzeczyska; 1464 niwa Orłowa; 1475 dziedzictwa Radwanowskie i Dubskie; 1496 łan Strzeszkowski.
 3. Własn. szlach. 1381-99 Sędek z D. (SP 8, 608, 8614); 1381-98 Wyszota z D. (SP 8, 611, 7031; ZK 2 s. 21); 1381 Piotr zw. Koprus z D. (SP 8, 608); 1388-1413 Jakub, Jakusz z D. i Żarów (SP 1, 134; 8, 7340, 9347, uw. 107/12, 228/18; ZK 3 s. 402; 5 s. 371); 1388-98 Stanisław Liskowic z D. i Żarów, jego ż. Boguchna (SP 8 uw. 107/12, 218/38, 219/28, 221/27, 222/32, nr 5800-1, 5824; KRK 2 s. 134; Krzyż. 1885, 2216; ZK 2 s. 290); 1388 Świętosław z D. (SP 1, 134; 8 uw. 107/12); Katarzyna ze Żbiku ż. Mikołaja z Paczołtowic przeciw Świętosławowi, Jakubowi i Stanisławowi z D. o dziedzinę w D. (SP 8 uw. 107/12, 112/17); 1389-98 Grzegorz z D. (SP 8, 5394, 7248, uw. 222/16); 1389-1412 Mikołaj Spytkowic z D. (SP 8, 5394, uw. 221/27; ZK 3 s. 402; SP 2, 1286; ZK 2 s. 290; 5 s. 218); 1389 Adam z D. i Marszowic przeciw Piotraszowi z Przybysławic o cz. dziedzictwa w Marszowicach (SP 8 uw. 157/2, 158/43); 1394-6 Andrzej Wyszkowic z D. (ZK 2 s. 21, 71, 286, 499); 1394-1429 Jan, Jaszek Dubski z D. odźwierny zamku krak. 1393-7 (ZK 1c s. 334; KRK 2 s. 163, 248, 251, 255, 266; ZK 3 s. 402; 5 s. 219, 380; 193 s. 115; 6 s. 63; 7 s. 440; 8 s. 4, 36, 51; 9 s. 118; GK 1 s. 15, 596, 703; 2 s. 11, 19, 68, 470; Chm. s. 291); 1394-8 Stanik, Stanek Kajfasz z D. (ZK 2 s. 141; SP 8 uw. 222/23, 232/81, nr 7033, 7246); 1394-1417 Więcław Gola, Golaj z D. s. Piotra (ZK 2 s. 124; SP 8, 7122; 2, 1389; ZK 6 s. 10, 53, 91, 330); 1394 Andrzej z D. przeciw Dziwiszowi i Przybkowi z Przecławic o trzecią cz. Kępia i zaoranie roli w Piotrkowicach; w sporze między Stanisławem a Mikołajem z D. o 76 zagonów ma być wizja sądowa; w sporze Więcława z D. z Piotrem, Jakubem, Mikołajem, innym Mikołajem i Klemensem z Żarów o źródło ma być wizja sądowa (ZK 2 s. 21, 110, 124); Mik. Wantuch z D. (ZK 2 s. 142).
 1395-6 Bartłomiej z D. (ZK 2 s. 320; KRK 2 s. 155); 1395 Stanisław z D. sprzedaje za 7 grz. Gabrielowi z Będkowic połowę swej dziedziny; Sędek z D. ustanawia zastępstwo swej ż. Anny przeciw Janowi, Boksie, Hance i Szczepanowi z Wilczkowic o dziedzinę w D. zw. Szarlejowa; Hanka z Popowic przeciw Halszce z D. o trzecią cz. dziedziny w D. (ZK 2 s. 205, 218, 226 i 290); Andrzej z D. przeciw Dziwiszowi i Przybkowi z Przecławic o dziedzinę tamże; Wyszek z D. i jego ż. Katarzyna przeciw Bartłomiejowi z D. o zaoraną dziedzinę; Boksa, Szczepan i Hanka z Wilczkowic przeciw Sędkowi z D. o trzecią cz. dziedziny w D. zw. Szarlejowska; Jan z Wilczkowic ma przyprowadzić do sądu świadków w sprawie z Andrzejem z D. o cz. dziedziny wart. 100 grz. jego ciotki Katarzyny, która ją miała w dożywociu (ZK 2 s. 286, 317, 320, 325); 1396 Andrzej Wyszkowic z D. przeciw wdowie po Przybku, Dziwiszowi i Dziwiszowi [s. Przybka, z Przecławic] uzyskuje wizję sądową w sprawie o dziedzinę Dziwisza po ojcu w Przecławicach i o 300 grz. (ZK 2 s. 499); 1397-1405 Andrzej Szarlej z D. (SP 8 uw. 219/25, nr 5802, 5824, 6045, 7338, 10 981; ZK 3a s. 515; 3b s. 49, 146, 179, 390, 413, 428, 561, 568, 680; 3 s. 526); 1397-1402 Tomek z D. (SP 8 uw. 222/16; ZK 3 s. 402); 1397-1409 Żegota Dupski z D. i → Pisar [h. Topór], chorąży krak. od 1385, br. Śmiła, ojciec Piotra z Pisar i Rytra (SP 8 uw. 223/44, 286/30, 291/101, 296/108, 309/9-10, 315/23, 324/47, 328/53 i 72-3, 329/1 i 53, 330/21, nr 5867, 6700, 9549, 9598, 10 238, 10 262-3, 10 282, 10 432, 10 482, 10 944, uw. 332/54, 336/19 i 22, 338/58, 345/32, 348/20, 352/12, 353/10, 355/11; KK 2, 443; ZK 3 s. 243, 254, 285, 298, 357, 362-3, 482, 566, 581; 3b s. 158, 167, 180, 182, 244, 257, 366, 378, 421, 431, 508, 632, 646; 4 s. 56, 60, 146, 225, 236; 5 s. 59, 64, 76, 115, 117, 187; ZDM 1, 256; SP 2, 1139, 1207; Fed. s. 84; zm. między VIII 1409 a 26 II 1410); 1397 Andrzej z D. sprzedaje za 30 grz. gr pras. wdowie po Dziwiszu z Przecławic i jej bratankowi Dziwiszowi cz. dziedz. w Przecławicach (SP 8 uw. 219/26); Tomek z D. przeciw Grzegorzowi z D. o cz. dziedzictwa, rozpędzenie ludzi z roli i zburzenie domu (SP 8 uw. 221/15); Stanisław z D. przeciw Jakuszowi, Boguchnie i Zofce z D. o bezprawne kopaniny (SP 8 uw. 228/18, 232/45); Osca [Ofka] z D. przeciw Stankowi z D. o rany sine i o uszkodzenie sadu (SP 8 uw. 232/81); Andrzej z D. o 3 grz. szkody na polu w jęczmieniu, życie i pszenicy (SP 8, 5820); Żegota z D. przeciw Andrzejowi z Grzegorzowic o połowę Pisar i 12 grz. szkody oraz o srebrny pas wart. 20 grz. (SP 8 uw. 229/84).
 1398-1418 Maciek z D. s. Ogona (SP 8, 7338; ZK 3b s. 169, 557; 6 s. 232; 194 s. 208); 1398-1408 Śmił z D. i Pisar zw. Dubski [h. Topór], br. Żegoty chorążego krak. (SP 8 uw. 286/30, 296/108; ZK 2 s. 143, 233; 3 s. 558; 3b s. 106, 135, 148, 167, 180, 185, 187, 210-1, 244-6, 279, 284, 326, 342, 358, 368, 378, 390, 396, 398, 421-2, 431, 444, 463-4, 495-6, 509-10, 518, 543, 550, 572, 584, 607, 623, 634, 636, 654-6, 663, 684; 4 s. 30, 99; KK 2, 511); 1398 Stanisław z D. przeciw Wyszocie z D. o 60 grz. i pół siedliska (SP 8, 7031); Andrzej z D. przeciw Więcławowi z D. o spasienie łąki i owsa, 16 ponderibus trawy z łąki i konia uwiązanego na łące, a przeciw jego żonie o wpędzenie bydła do jego pszenicy (SP 8, 7122); Wyszota z D. ma termin ze Stankiem Kajfaszem o 50 palis fixis in sua hereditate, o zabicie wołu, którym orał zastawy, 6 barci, które dilaceravit wulgariter widarl, o 3 szczepy drzew zagrodzone za jego ogrodem (SP 8, 7246); Jan, Jakusz i Stanisław z Żarów mają termin z Więcławem z D. s. Piotra o spasienie ogrodów i sadów przez przegrodę, o ścięcie drzew trześni (Czrzesna), „recepcione asserum de sepe” i zrobienie drogi przez ogrody i sady, gdzie nie miał żadnej; Więcław z D. oddala roszczenia Jakusza z Żarów o drogę, trześnie, „pro prosncze” [pale podsypane kopczykami w ogrodzeniu] (SP 8, 7340, 7689); 1399 Dobiesław pleb. z Rudawy zastawia za 12 grz. Klemensowi z D. cz. posiadłości, którą ma w zastawie z D. od Sędka z D. (SP 8, 8614); Żegota chorąży krak. zapisuje ż. Helenie 300 grz. wiana na połowie Pisar i cz. w Radwanowicach (SP 8, 9180); Jakub z Żarów przeciw Jaszkowi z D. o 8 kop zboża i wycięty sad (SP 8, 9347).
 1400-24 Helena, Elena [druga] ż. Żegoty z D. chorążego krak. i wd. po nim od r. 1409 (SP 8 uw. 334/12, 336/22; 2, 1286; ZK 5 s. 76, 216, 255, 261, 266, 315, 357, 361; 7 s. 354, → też Buszków); 1400, 1401, 1402, 1403, 1408, 1412 → Buszków; 1400 Mik. Motyczka z Góry [Motycznej, pow. pilzn.] przeciw Żegocie z D. o 11 grz. i 8 sk., o owies, źrebięta, owce i role (SP 8, 9548); Żegota chorąży krak. przeciw Andrzejowi z Grzegorzowic o bezprawne wwiązanie się w dziedzinę w Pisarach zastawioną w 54 grz. temuż Andrzejowi, o 12 grz. szkody w tej dziedzinie oraz o srebrny pasek wart. 16 grz. (SP 8, 9696); Żegota chorąży krak. ma zapłacić w przeciągu 4 tygodni 60 grz. Maćkowi i jego teściowej Dorocie z Brodów pod gwarancją wwiązania ich w folwark w Buszkowie z wołami i osiewkiem (SP 8, 9871); 1401-5 Andrzej Drogosdnycowic z D. (ZK 3 s. 310; 4 s. 92, 266); 1401 Żegota z D. chorąży krak. ma zwrócić 60 grz. Jaszkowi z Barczkowa pod gwarancją wwiązania go w wieś Buszków (ZK 3 s. 292); Boguchna wd. po Stan. Liskowicu z D. z ss. Mikołajem i Pawłem pozyskują na Stachnie ż. Stanisława z Giebułtowa dziedzictwo w D., z którego byli wyzuci. Stachna z mężem skazani na karę XV Boguchnie i tyleż sądowi (ZK 3 s. 308); 1402 Dorota c. Andrzeja Szarleja z D. ż. Święszka z Wilczkowic (ZK 3 s. 461); Święchna c. „Warzchene” z D. sprzedaje za 10 grz. Więcławowi z D. całą cz. w D. i w Żarach (ZK 3 s. 375-6); Śmił, Jaszek, Więcław i Tomek z D., Mikołaj z D. i Miczek z D. oraz Klimek, Piotrek, Jakub, Jakusz, Jan i Stanisław z Żarów, poręczając za innych dziedziców z D. i Żarów, ustępują wieczyście Andrzejowi Szarlejowi z D. z drogi w D. przez łąkę k. łęgu i przez niwę oraz od Kopanin pod Skałkami za jego młynem i z tyłu góry (ZK 3 s. 402); Świętosława wd. po Klemensie z D. rezygnuje na rzecz Jakusza i Jana z Żarów z pr. do posagu i wiana na cz. dziedz. zw. Jaszowska w D., na której ma 12 grz. (ZK 3 s. 456).
 1403 Marek sługa chorążego krak. Żegoty z D. (ZK 3 s. 566); Śmił z D. przeciw br. Żegocie z D. chorążemu [krak.] o połowę domu na zamku krak. i o siedlisko k. niego (ZK 3b s. 174); 1404-19 Stanisław z D. i Żarów (ZK 4 s. 149; 6 s. 595); 1404 Franek, Piotr i Bogusława ż. Stanisława z D. sprzedają za 20 grz. półgr Katarzynie ż. Stanisława z Żarów całe ich cz. w D., poręczając za siostry Katarzynę i Wojciechę (ZK 4 s. 68); Katarzyna c. Floriana z Pisar sprzedaje za 30 grz. chorążemu krak. Żegocie całą cz. po ojcu w Pisarach (ZK 4 s. 115); Ofka z D. godzi się ze Stanisławem i Klemensem z Żarów w sprawie dziedziny w D. (ZK 4 s. 149); 1409 Święchna ż. Jakusza z D. sprzedaje za 20 grz. Maciejowi i Święchowi z D. całą cz. dziedzictwa w D. (ZK 5 s. 201); 1411 Helena wd. po chorążym krak. Żegocie ma zapłacić 170 grz. Janowi, Piotrowi i Andrzejowi z Ossowa [Osowca, wieś zanikła k. Mstyczowa] pod gwarancją wwiązania ich w Mstyczów (ZK 5 s. 257); 1412 Mikołaj z D. pozyskuje prawnie na tejże Helenie 2 niwy w D. (SP 2, 1286); Jan z Ossowa oddala roszczenia tejże Heleny o sadzawkę, czyli stawisko, zw. Pogorzelec oraz o niwę [w Mstyczowie] (ZK 5 s. 299); Stanisław z Żarów przeciw Mikołajowi z D. o zaoranie ról; Elżbieta z D. sprzedaje za 10 grz. Stanisławowi z Radwanowic cz. dziedzictwa po ojcu w D. (ZK 5 s. 320, 326); 1413 Zofia z D. ż. Piotra Ogniowica z Będkowic (ZK 5 s. 346); Stanisław, Jan i Jakusz z Żarów oddalają roszczenia Jana z D. o sprzedany ogród, czyli zagrodę, z dziedziną w Żarach wg dok. sędziego krak. Drogosza [1376-1396] (ZK 5 s. 371); 1414 Katarzyna wd. po Piotrze z Żarów ustępuje szwagrowi Maćkowi z D. z posagu i wiana na D. i Żarach (ZK 5 s. 285).
 1415-32 Dochel z D., jego ż. Katarzyna, siostra Wawrzyńca z Radwanowic (ZK 6 s. 53, 452, 473, 486; 7 s. 389; GK 4 s. 690; SP 7/2, 441); 1415-41 Jaszek Moskorzowski z D. h. Pilawa (ZK 6 s. 63, 133; SP 7/2, 266, 293, 380-90; 2, 1704, 2755; ZK 11 s. 489; GK 1 s. 600, 609, 621-2, 627, 633, 656; 4 s. 253, 276, 395); 1415-33 Marcin Dulowic z D. i Żarów (ZK 6 s. 100; 7 s. 439; GK 4 s. 1020; SP 2, 1389; SP 7/2, 680); 1415-7 Katarzyna Kosowa karczmarka z D. (ZK 6 s. 147, 374); 1415 Dobek z D. (ZK 6 s. 10); Piotr z D. (ZK 6 s. 84); Marcin z Żarów oddala roszczenia Więcława z D. o przegrodę, puścinę po bracie i matce w bydle, koniach, zbożu i pieniądzach (SP 2, 1389); 1416 Wojtek z Ujazdu przeciw Świętochnie z D. o cz. dziedzictwa w D. i o 7 grz. posagu (ZK 6 s. 180); Maciek z D. oddala roszczenia Wojtka z Gałązkowic i jego c. Katarzyny o 7 grz. posagu i tyleż wiana (ZK 6 s. 199); Elżbieta wdowa z D., jej ss. Andrzej i Mikołaj (ZK 6 s. 276); Święchna z D. (ZK 6 s. 205); 1417-79 Mik. Lisek z D. h. Baranie Rogi zaw. Romany (ZK 6 s. 321; SP 7/2, 820, 824-5, 858-67, 871, 877-81, 928-9, 946, 991; 2, 1830, 2380, 2755, 2829, 3131-2, 3336, 3638, 3822, 4209; ZK 11 s. 185; 12 s. 171-2, 200, 221, 277-8, 233, 240, 292, 344; 13 s. 147, 183, 194, 200, 211-2, 288; 14 s. 49, 64, 122-5, 380; 15 s. 4-5, 42, 50, 54, 91-2, 95, 149, 152, 161, 357; 16 s. 27, 50, 184, 231, 241, 254, 279, 296, 462, 483, 525, 530, 547, 561, 571, 584, 621, 633, 666-7; 17 s. 9, 249, 297, 313-4, 380, 478, 586; GK 2 s. 306, 323; 6 s. 506); 1418 Mikołaj, Andrzej i Maciek z D. pozyskują pr. bliższości od Dochla z D. cz. dziedziny w D.; tenże Dochel (Dochen) zastawia za 8 grz. Maciejowi z D. cz. dziedzictwa po matce w D., którą kupił od swego neposa Marcina (ZK 6 s. 473; 194 s. 207); 1417 Mikołaj Lisek z D. wyznacza ż. Elżbiecie 8 grz. posagu i 12 wiana na połowie dóbr w D. (ZK 6 s. 321); Więcław Gola z ż. Małgorzatą z D. sprzedają za 28 grz. Marcinowi z D. całą cz. dziedz. w D. (ZK 6 s. 330); karczmarka z D. (ZK 6 s. 343, 369); 1418-20 Maciej, Maciek Biskup z D. (ZK 6 s. 487; SP 2, 1704); 1418-34 Wyszek z D. (ZK 6 s. 474; 10 s. 287; 194 s. 200-1, 208); 1418 Wiktor z D. (ZK 6 s. 413); Hanka ż. Macieja z D. ma podzielić pod karą XV z s. Wyszkiem po połowie dziedzictwo w D., a ten zapłaci jej 3 grz. (ZK 194 s. 190, 209-10; 6 s. 464, 469, 470, 474); Maciek z D. uwalnia Stanisława z Będkowic ze sprawy o główszczyznę po jego ojcu Jakubie z D., o sieci i o koszulę (ZK 6 s. 473; 194 s. 207); Wyszek z D. wyznacza matce Hance tytułem posagu i wiana w dożywocie połowę swego dziedzictwa w D. i w Żarach z wszytkimi pożytkami; tenże zastawia za 6 grz. matce 1 rolę w Żarach (ZK 6 s. 475); Marcin z D. sprzedaje za 14 grz. Sędkowi Dochlowi z D. całą cz. w D. (ZK 6 s. 477); Marcin z D. z ż. Anetką! zobowiązują się zapłacić 3 grz. Dochlowi z D. pod gwarancją wwiązania go w ich dziedzinę w D. (ZK 6 s. 486); Agnieszka ż. Macieja z D. sprzedaje za 6 grz. siostrze Katarzynie ż. Dochla z D. swoją cz. w Radwanowicach (ZK 6 s. 487); 1419 Katarzyna c. Macieja Biskupa z D. sprzedaje za 8 grz. Stanisławowi z Żarów całą cz. po ojcu w D. i w Żarach (ZK 6 s. 575); Tomka wdowa z D. sprzedaje za 12 grz. półgr Stanisławowi z Żarów całą cz. dziedz. po matce w D. i nad Żarami (ZK 6 s. 595); Hanka ż. Maćka z D. sprzedaje za 6 grz. siostrze Katarzynie niwę w Żarach, a ta odstępuje ją w tej sumie Maćkowi z Będkowic (ZK 6 s. 622-3); 1420 z podziału Maćkowi i Andrzejowi przypadają 2/3 dóbr dziedz. w D., a ich br. Mikołajowi 1/3 (ZK 7 s. 55); Wyszek z D. wyznacza ż. Małgorzacie 10 grz. półgr posagu i 20 wiana na połowie dóbr w D. (ZK 7 s. 66); Mikołaj z D. z ż. Anną wziąwszy 45 grz. z tytułu jej posagu i wiana uwalniają cz. dziedz. Bartłomieja w Wilczkowicach jego dzieciom, ale będą ją posiadać przez 6 lat i oddadzą ją im z osiewkiem (ZK 7 s. 67); 1421-47 Mikołaj z D. ― wiadomości nie określone (GK 1 s. 600; 2 s. 72; 4 s. 354; ZK 8 s. 90; 10 s. 287, 361; 11 s. 346; 12 s. 75; SP 7/2, 380-90, 701; Mp. 4, 1486; DSZ 205); 1421 Jan z D. nie chce zapłacić Mikołajowi z D. kary rycerskiej o to, że powiedział mu, iż jest niższy [stanem] od niego, a Mikołaj oświadczył, iż jest rycerzem h. Baranie Rogi. Jeśli Mikołaj dowiedzie szlachectwa, to Jan zapłaci mu za rany 10 grz. i karę XV, a jego ż. Małgorzacie 8 grz. za rany i karę XV (SP 2, 1830); Anna wd. po Mikołaju z D. wykupuje od Sułka z Damic za 16 grz. zastawioną mu cz. dziedz. Święszka w Wilczkowicach (ZK 7 s. 156); Mikołaj z D. oddala roszczenia Jaszka z D. o 3 ćw. żyta i obraźliwe słowa (SP 7/2, 387); 1423-45 Piotr Szarlej z D. s. Szarleja, Szarlejowic, br. Stanisława Szarleja (ZK 7 s. 386; GK 2 s. 61, 325, 331, 338, 346; 3 s. 344; 4 s. 1020; SP 7/2, 680; ZK 11 s. 141, 144, 283, 489; 12 s. 251); 1423-50 Stan. Szarlej z D., br. Piotra Szarleja (GK 2 s. 61, 325, 331, 338, 346; ZK 150 s. 223; 12 s. 251; 13 s. 401); 1423 Hanka z D. (ZK 7 s. 233); 1424-5 Katarzyna wd. po Macieju z D. (ZK 7 s. 415, 439); 1424 Katarzyna, Dorota i Helena cc. zm. Żegoty z D. chorążego krak. (ZK 7 s. 354); Piotr Szarlej z D. pozyskuje na szwagierce Hance w opiekę połowę dziedziny wraz z wszelkimi dobrami w D., należącą do Michała s. jego br. Mikołaja (ZK 7 s. 366); Katarzyna z D. ż. Tomka sprzedaje za 6 grz. Janowi z D. niwę w D. (ZK 7 s. 384-5); Dochel z D. zastawia za 8 grz. Janowi z Radwanowic całą cz. w Radwanowicach zw. Nielepieńskie (ZK 7 s. 394); Jaszek z D. wygrywa sprawę z Marcinem z Żarów o nieogrodzenie dworu, 2 grz. szkody w życie i tyleż w owsie i o odbicie koni z obory (ZK 7 s. 405).
 1426 Katarzyna wd. po zm. Macieju z D. ustępuje na rzecz szwagra Mikołaja z D. od pr. do posagu i wiana po mężu na D., ponieważ wzięła 5 grz. z bydłem i trzodą, sprzętami domowymi i zbożem ze spichlerza (ZK 8 s. 131); 1427 Mikołaj z D. zapłacił 6 grz. tytułem posagu i wiana bratowej Katarzynie ż. Stanisława z D., a ta ustępuje mu dziedzinę, którą trzymała w tej sumie (ZK 8 s. 196); 1428-33 Jan Dochlowic z D. s. Dochla, br. Pakosza, Piotra i Stanisława (ZK 8 s. 378; GK 4 s. 1009); 1428-40 Piotr z D. ― przekazy nie określone (ZK 8 s. 108, 391; GK 3 s. 317; 4 s. 690; ZK 150 s. 187; OK 5 s. 153); 1428-50 Piotr Dochlowic z D. s. Dochla, br. Jana, Pakosza i Stanisława (ZK 8 s. 378; 10 s. 48; 13 s. 401; GK 4 s. 992); 1428 świadkowie zeznają w sporze Wyszka z D. z dziećmi Dochla: Janem, Piotrem, Pakoszem i Katarzyną, że zapłacił on 12 grz. ich matce Katarzynie z dóbr dziedz. Mikosza Szymonowica w D. (ZK 8 s. 378); 1429-62 Mikołaj Czech z D. (ZK 9 s. 118; GK 3 s. 394; 4 s. 690; ZK 15 s. 258); 1429 Halszka ż. Mikołaja Liska z D. (Teut. 1a s. 325); Maciej z D. (ZK 9 s. 118); Piotr s. Andrzeja z D. (GK 3 s. 317); Maciej z D. przeciw Mikołajowi z D. o dziedzinę w D., o którą była wizja sądowa (ZK 9 s. 50); Mikołaj z D. przeciw Janowi z D. o przegrodę i przekopanie znaku granicznego na łące oraz o zakazywanie przejścia „per collem alias Przeląg” i o 3 grz. szkody (ZK 9 s. 118); 1431 Mik. Rusin z D. (GK 4 s. 390); Paszek z D. (SP 7/2, 597); Mik. Jakuszowic z Żarów przeciw Mikołajowi z D. o łąkę i zadane mu rany (GK 4 s. 355, 369); 1432-64 Stanisław z D. ― przekazy nie określone (GK 4 s. 690; ZK 150 s. 187; 11 s. 512; 14 s. 25; 16 s. 223); 1432 Dochel i jego s. Piotr z D. dają Katarzynie ż. Stanisława z Będkowic wolność w ich lesie w D. (ZK 10 s. 48); Katarzyna ż. Tomasza z Radwanowic, c. Macieja Zdeba (Ztheb) sprzedaje za 20 grz. półgr Marcinowi zw. Baczysz z Żarów całą cz. po matce w D. i w Żarach (ZK 10 s. 54); Mikołaj z D. pozyskuje sądownie od Macieja z Żarów 4 stajania roli w Żarach (ZK 10 s. 70); Mikołaj z D. przeciw swemu zagr.! Dochlowi o drogę przez obejście i bezprawne przeoranie ogrodu (GK 4 s. 626); Marcin Baczysz z D. przeciw Mik. Liskowi z D. o to, że przepędził bydło z pługiem z jego dziedziny, którą trzyma obecnie w posiadaniu, i okaleczenie koni na szkodę 5 grz. (GK 4 s. 675); 1433-64 Stan. Dochlowic, Dochel z D. s. Dochla, br. Piotra (GK 4 s. 992; SP 2, 2645; ZK 16 s. 181); 1433-5 Święsz, Święszek karczmarz z D. (GK 4 s. 992; OK 5 s. 153); 1433 Jan Dulowic z D. (SP 7/2, 680); 1434 Michał z D. przeciw Maciejowi z D. o niepozwolenie mu na przewiezienie żyta (frumentum alias zitho) i o przegrody (ZK 10 s. 229); Stanisław z D. sprzedaje za 12 grz. żonie Jana z D. i jej s. Wantuchowi całą cz. dziedz. w D. (ZK 10 s. 334); Katarzyna wd. po Stanisławie zw. Kos z D. sprzedaje za 8 grz. Bernardowi z Żarów całą wielką niwę w D. (ZK 10 s. 340); Mikołaj z Żarów s. Marcina pozyskuje prawnie od Mikołaja zw. Liskiem z D. 2 zagony roli w Żarach nad [górą] → Ciszową (ZK 10 s. 377); 1436 Wojciech z Radwanowic s. Stanisława dzieli po połowie z bratanicą Katarzyną c. Andrzeja z Radwanowic dobra w Radwanowicach i D. z wyjątkiem tej cz. w Radwanowicach, którą Wojciech kupił od Wojciecha zw. Giza, Stan. Żaka i Macieja Makucha (ZK 11 s. 24); Mikołaj z D. ma zapłacić 5 grz. mniej 8 gr Stanisławowi ze Żbika zięciowi Katarzyny wd. po Marcinie (ZK 11 s. 75); Andrzej z D. sprzedaje za 6 grz. swemu br. Mikołajowi z D. całą cz. alias dzal ogrodu wspólnego z Mikołajem i niwę roli pod Skałką oraz łąkę k. rzeki w D. (ZK 11 s. 78); Maciek z D. s. Andrzeja (SP 2, 2645); z podziału dóbr Mikołajowi z Żarów przypada 1/3 dóbr i bydła w Żarach i D., a Wojciechowi i ich matce Annie 2/3 (ZK 11 s. 86); Maciej z D. s. Andrzeja sprzedaje za 8 grz. Stanisławowi z D. s. Dochla całą cz. po ojcu oraz cz. przypadłą mu w spadku w D. i Żarach (SP 2, 2645); Mikołaj z D. daje br. Mikołajowi i Wojciechowi z Żarów niwki w Żarach z krzakami jeżynowymi w zamian za 2 zagony tamże i za pół grz. (ZK 11 s. 92); 1437 Bernard z Żarów sprzedaje za 8 grz. Mikołajowi z D. całą cz. w D. z sadem i lasem (ZK 11 s. 201); 1438 Tomasz ongiś z D. zeznaje, że sprzedał za 4 grz. Mik. Liskowi z D. połowę ogrodu w D. (ZK 11 s. 303); Jaszek Moskorzowski z D. sprzedaje za półtorej grz. Mik. Liskowi z D. kąt sadu od nadolnej miedzy do górki alias do nagórnej miedzy (SP 2, 2755); Elżbieta c. Andrzeja Szarleja z D., ż. Mikołaja z Modlnicy Wielkiej (ZK 11 s. 362); Piotr z D. daje Żegocie z Siedlca role po obu stronach rz. → Chechel w Radwanicach i 2 zagony w D. w zamian za role w Radwanowicach (ZK 11 s. 378).
 1440 Machna z D. ustępuje stryjom Piotrowi i Stanisławowi z wszystkich dóbr (ZK 150 s. 190); 1441 Maciej Kozubowic z D. (ZK 11 s. 512); Jan s. Moskorzowskiego z D. daje Piotrowi Szarlejowi z D. całą cz. ojczystą i macierzystą w D. i w Żarach w zamian za niwy w D. położone na Lubaszowych, za 60 grz. i za konia wart. 20 grz. Piotr ma zapłacić Janowi 31 grz. (ZK 11 s. 489-91); Jan z D. odstępuje Piotrowi Szarlejowi z D. swoją cz. w D. (GK 7 s. 345); 1443-62 Mik. Baczysz z D. i Żarów (ZK 12 s. 157; 15 s. 303, 411); 1443 Mik. Baczysz z Żarów przeciw Mik. Liskowi z D. o bezprawne zabranie grodzi, o rolę, o którą była wizja sądowa, czyli o 3 grz. i szkodę, i o zabranie drewna wart. 1 grz. (ZK 12 s. 157); 1444 Piotr z Paczołtowic wyznacza ż. Jadwidze c. Mikołaja z Tęgoborza 200 grz. posagu i wiana na połowie dóbr w Paczołtowicach, Wszęcinie [dziś pole w Siedlcu], D. i Pisarach (ZK 12 s. 228); 1445-60 Jan Liskowic z D. h. Baranie Rogi zaw. Romany, s. Mik. Lisa (ZK 12 s. 346, 357; 14 s. 344; SP 7/2, 991, 1051); 1445 br. Piotr i Stanisław Szarlejowie z D. dzielą się po połowie wszystkimi dobrami dziedz. w D. z wyjątkiem młyna, którego swoją połowę Piotr sprzedał za 12 grz. (ZK 12 s. 221); Katarzyna ż. Pawła z Cianowic ustępuje swym br. Mikołajowi, Grzegorzowi i Piotrowi z dóbr po ojcu i matce w Paczołtowicach, Pisarach, Wszęcinie i D. (ZK 12 s. 279); Mik. Baczysz z Żarów zastawia za 20 grz. Mik. Liskowi z D. całą cz. dziedz. w D., ponadto oddala roszczenia Liska o spasienie zboża w cz. w D., którą mu zastawił (ZK 12 s. 314, 346); br. Mikołaj, Grzegorz i Piotr z Paczołtowic dzielą się dobrami. Mikołajowi przypada określona granicami cz. w → Paczołtowicach, 2 karczmy Stanowska i Chrostowska z niwą roli w D., a Grzegorzowi m. in. 2 zagrody w D. (ZK 12 s. 366-7); 1446 Piotr z Żarów sprzedaje za 15 grz. Grzegorzowi z D. całą cz. dziedz. w Żarach i D. (ZK 13 s. 28); Jan s. Liska z D. oddala roszczenia Jana z D. o 2 prosięta i maciorę (ZK 13 s. 30); 1447-64 Jakub Pandra z D. s. Mik. Pandry (ZK 13 s. 98, 401, 411, 426; 14 s. 5; 17 s. 137); 1447 Mik. Lisek z D. naganiony przez Pawła Karczowskiego [Parczowskiego] (SP 7/2, 880); Michał z D. sprzedaje za 15 grz. Stanisławowi z Radwanowic całą cz. dziedz. w D. i Żarach (ZK 13 s. 31); Mik. Lisek z D. pozyskuje pr. bliższości całą cz. w D. i w Żarach, którą kupił Stanisław z Radwanowic od Michała z D., i ma zwrócić pieniądze Stanisławowi (ZK 13 s. 86); Jakub z D. s. Mikołaja wydzierżawia na 4 lata ciotce Małgorzacie ż. Wojciecha z Radwanowic całą cz. dziedz. w D., a ta będzie mu płacić rocznie 2 grz. (ZK 13 s. 98); Mik. Lisek z D. oddala roszczenia Jana z D. o przeoranie niwy w D. (ZK 13 s. 116); 1448 Mik. Lisek z D. ustępuje Stanisławowi z Radwanowic cz. dziedz. w D. i Żarach, którą odeń pozyskał pr. bliższości (ZK 13 s. 168); Mik. Baczysz z Żarów sprzedaje za 30 grz. Maciejowi ze Szczodrkowic całą cz. dziedz. w D. (ZK 13 s. 171); 1449 Świętochna ż. Jana z Radwanowic sprzedaje za 10 grz. Świętkowi (Swathcowi) i jego braciom całą cz. dziedz. w Żarach i D. (ZK 13 s. 280); Mik. Lisek z D. naganiony przez Pawła z Parcz dowodzi szlachectwa i h. Baranie Rogi zaw. Romany (SP 7/2, 928-9); 1450-79 Piotr Szarlej junior z D. s. Stanisława (ZK 13 s. 398; 14 s. 25; 15 s. 4-5, 42, 50, 54, 91, 95, 149, 152, 161; 16 s. 151, 172, 229, 231, 241, 254, 279, 295-6, 299; 17 s. 151, 297, 313-4, 380; SP 2, 3822, 4209; Teut. 3 s. 150); 1450 Stachna ż. Jakusza z Radwanowic ustępuje br. Piotrowi z D. z dóbr po ojcu i matce w D. i w Żarach, ponieważ ten wypłacił jej posag (ZK 13 s. 352); Stan. Szarlej z D. sprzedaje za 3 grz. Piotrowi Dochlowi z D. ogród w D. blisko ogrodu Grabczyńskiego (ZK 13 s. 401); 1452 Grzegorz z Grabowej i Marek z Bzowa sprzedają za 15 grz. Grzegorzowi z Żarów całe cz. w Żarach i D. (ZK 14 s. 76); Maciej ze Szczodrkowic w sporze z Mik. Baczyszem z D. unieważnia zapis i dok. sądowy na cz. dziedz. w D. (ZK 14 s. 98); 1453 Katarzyna z Będkowic ż. Mikołaja z D. (ZK 14 s. 135); 1455 Anna wd. po Bernardzie z D. i Żarów rezygnuje na rzecz c. Agnieszki ż. Mikołaja z Chechła z pr. do posagu i wiana po mężu na dobrach w Żarach (ZK 14 s. 230-1); 1456 uczciwa Elżbieta z D. rezygnuje na rzecz siostry Świętochny ze swej cz. sołectwa w Szklarach (Teut. 3 s. 95); Agnieszka c. Bernarda z D. i Żarów ż. Mikołaja z Chechła sprzedaje za 76 grz. i za niwę w Żarach Mik. Liskowi z D. całą cz. po ojcu i matce w Żarach oraz niwę Pod Jaszowcem kupioną od Stanisława z Radwanowic (ZK 14 s. 2); Wojciech z D. (ZK 14 s. 182); 1457-70 Stan. Lisek z Radwanowic h. Baranie Rogi, s. Mik. Liska (ZK 15 s. 30; 16 s. 172, 280, 295, 299, 317; 17 s. 478; 18 s. 10; SP 7/2, 1051); 1458 Mik. Lisek z D. wyznacza ż. Elżbiecie c. Jakusza ze Szklar 60 grz. posagu i wiana na połowie dóbr w D. i w Żarach (ZK 15 s. 326); 1459 Paweł z D. i jego zagr. Stanisław (ZK 15 s. 50); wyrokiem sądu na podstawie zeznań Jana Wyszkowica, Mik. Pandry i Mik. Baczysza z D., przyprowadzonych przez Piotra Szarleja, Mik. Lisek z D. bezprawnie wykarczował rolę w jego krzakach jeżynowych (ZK 15 s. 50).
 1461 Elżbieta ż. Jana z D., siostra Doroty z Będkowic (ZK 15 s. 209); 1462 Jakub z D. s. Piotra (ZK 16 s. 27); Małgorzata ż. Stanisława z Mysłowic c. Mik. Czecha z D. sprzedaje za 14 grz. Mikołajowi z Radwanowic całą cz. dziedz. po ojcu w D. (ZK 15 s. 258-9); Jadwiga z D. (ZK 16 s. 32); 1463 Jakub z D. s. Pandry sprzedaje za 40 grz. Mik. Liskowi z D. całą cz. po ojcu w D. (ZK 17 s. 46-7); 1464-92 Jan z D. (Mp. 5 L 64; P 87; Q 62, 122-3, 151; R 35; KMK 3, 476); 1464-5 Jan Szarlej z D. (ZK 16 s. 102, 278, 286, 317); 1464-99 Stan. Szarlej junior z D. (ZK 16 s. 172, 280; OK 12 s. 1128; KMK 3 s. 476; Mp. 5 P 93; Q 117); 1464 Jan z D. s. Wyszka (ZK 16 s. 139); Małgorzata z D. (ZK 16 s. 102); Stanisław alias Pakosz z D. (ZK 16 s. 181); Pakosz z D. (ZK 16 s. 204); Stanisław z D. bratanek Stanisława z D. (ZK 16 s. 223); wyrokiem sądu Mik. Lisek z D. ma objąć niwę w D. położoną k. Przeczki między łąkami, którą kupił wraz z cz. Jakuba Pandry, a trzyma ją Piotr Szarlej, jeśli nie, Jakub zapłaci karę (ZK 17 s. 137-8); Mik. Lisek z D. daje porękę 2 grz. za Jakuba Pandrę z D. Piotrowi Szarlejowi z D. w sprawie wykupu odeń stajania roli w końcu łąk między rzeczyskami (ZK 17 s. 206); Jan z D. s. Wyszka i Małgorzata z D. procesują się z Anną wd. po Dobroszu z Będkowic o część Anny w D. (ZK 17 s. 201); Mik. Lisek z D. ma zapłacić 3 grz. kary Piotrowi Szarlejowi s. Stanisława z D. za niwę Orłowa (ZK 17 s. 258); Piotr Szarlej junior z D. oddala roszczenia Anny wdowy z Radwanowic o 2 konie wart. 3 grz. i 3 krowy wart. 3 grz. (ZK 17 s. 267); 1466 Przechna ż. Mikołaja z Błędowa c. Mik. Liska z D. (ZK 17 s. 405); 1467 Katarzyna z D. c. zm. Jakuba z D. (ZK 16 s. 425, 462, 483); Mik. Lisek z D. z s. Stanisławem kupują za 8 grz. od Stanisława i Jakuba z Radwanowic ss. Mirocina niwę w → Radwanowicach (ZK 17 s. 478); 1468 Jadwiga c. Szarleja z D. ż. Mikołaja z Radwanowic i Chechła (ZK 17 s. 517); Elżbieta c. zm. Markusza z Radwanowic sprzedaje za 40 grz. siostrzeńcom Mikołajowi i Janowi z Radwanowic całą cz. w Radwanowicach i D. przypadłą jej w spadku po br. stryjecznym Stanisławie Palochu (ZK 17 s. 553); panna Kenna c. Jakuba z D. (ZK 17 s. 586); 1469 Elżbieta wd. po Janie z D., macocha Mik. Wyszkowica s. tegoż (ZK 16 s. 549); 1470-80 dziedzice sami uprawiają łany kmiece (DLb. 2 s. 61); 1470-5 Grzegorz Kamionka z D. i Radwanowic (ZK 16 s. 627; GK 19 s. 280; SP 2, 4142); 1470 Mikołaj Lisek z D. z s. Stanisławem kupują za 8 grz. od Mikołaja i Piotra Szarleja z Radwanowic 2 niwy w Radwanowicach (ZK 18 s. 10); 1471 Grzegorz z D. zastawia za 2 grz. Mikołajowi z Żarów 3 niwy tamże (GK 19 s. 280); 1472 Anna ż. Piotra z D., siostra Stanisława z Tęgoborza (ZK 152 s. 296); 1475 Piotr Szarlej z D. zastawia za 3 grz. Grzegorzowi Kamionce z Radwanowic „dwa kąszy ląky in D. miedzi rzeczisky” ― jeden na dziedzictwie Radwanowskim, a drugi na Dubskim (SP 2, 4142); 1479 Jan zagr. Piotra Szarleja z D. (SP 2, 4209).
 1483-92 Mikołaj z D. (KUJ 3, 274; Mp. 5 P 87, 93; Q 117, 122-3; R 35); 1487 Katarzyna z D. (ZK 153 s. 2); 1490 → Biały Kościół; 1492 br. Piotr i Stanisław z D. (GK 23 s. 830); 1494 Jan z D. zapisuje matce Katarzynie wszystkie dobra dziedz. w D. i Żarach (ZK 153 s. 98); 1496 Mikołaj z D. zastawia za 15 grz. Stanisławowi z D. połowę łanu zw. Strzeszkowski (ZK 153 s. 157); 1497 Jan Olbr. nadaje Mik., Hynkowi i Maciejowi Jankowskim dobra Stan. Paczołtowskiego w Paczołtowicach, Ostrężnicy, D. i Czubrowicach w pow. krak. [z powodu nieobesłania wyprawy mołdawskiej] (MS 2, 986); 1498-1500 Katarzyna dzierż, w D. wd. po Stanisławie z D. (ZK 153 s. 187; 23 s. 27); 1498 Mik. Goryniecki i Maciej Jankowski uzyskują w sądzie komisarskim krak. pr. wwiązania w dobra Stanisława z Paczołtowic: Paczołtowice, Ostrężnica, D. i Czubrowice (AKH 9, 493); woźny sądowy zeznaje przed sądem komisarskim krak., że Stanisław z Paczołtowic dopuścił tylko do wwiązania w Ostrężnicę, nie pozwalając tego uczynić do wsi: Paczołtowice, D. i Czubrowice (AKH 9, 592); 1500 Katarzyna i jej dzieci z D. i Cianowic (ZK 23 s. 1); 1501 Piotr Szarlej z D. sprzedaje za 6 grz. Jadwidze wd. po Mik. Kamionce z Radwanowic i jej ss. Stanisławowi, Mikołajowi i Janowi niwę w Radwanowicach (ZK 23 s. 33); 1503 Piotr zw. Wyszek z D. sprzedaje za 60 grz. Mik. Wojszykowi z Radwanowic całą cz. w D. (ZK 23 s. 114-5); Mik. Giza z Radwanowic wyznacza ż. Annie c. zm. Mik. Mikulca z Będkowic 60 grz. posagu i wiana na połowie dóbr w Radwanowicach i w D. (ZK 23 s. 151); 1506-21 Katarzyna Porębska dz. D. ż. Piotra Porębskiego (ZK 23 s. 399; GK 36 s. 109); 1506 Mik. Pisarski z D. i Żarów zastawia za 200 fl. Piotrowi Radwańskiemu całą swoją dziedzinę w D. i Żarach z 2 niwami zw. Pisarskie k. Chronakowa i dwie cz. kmieci w Pisarach (ZK 23 s. 272-3); Dorota zw. Liskówną z D. ż. Michała Słomy z Kleparza darowuje mieszcz. krak. Andrzejowi Kunczy całą cz. po ojcu i matce w D. (ZK 23 s. 298); Piotr zw. Konik z D. (ZK 23 s. 399); 1529 Seweryn Boner z Balic sprzedaje Andrzejowi Tęczyńskiemu wwdzie krak. i Janowi wwdzie bełskiemu wsie: Pisary, Żary z lasami i części D., które kupił od Katarzyny wd. po Janie Grzebii z Paczołtowic (BJ rps 5348/2 s. 229); karczma z rolą (LR s. 157); 1538 Stan. Konieczny dz. w D. (ZK 30 s. 824); 1564 D. bez danych o poborze, dawniej we wsi była sama szlachta, obecnie są kmiecie (LK 2 s. 74); 1581 Jan Konieczny dz. cz. w D. (ŹD s. 33).
 5. 1470-80 dzies. snop. i kon. z całej wsi wart do 4 grz. plebanowi w Rudawie (DLb. 2 s. 61); 1526 dzies. snop. z ról karczmarskich w D. wart. 6 gr plebanowi w Paczołtowicach; dzies. snop. z całych ws-D. i Żarów wart. 4 grz. oraz mensalia i dzies. koni plebanowi w Rudawie (LR s. 157, 181).
 6. 1397 Stanisław z D. przeciw Mikołajowi z D. o brzydkie słowa (SP 8 uw. 221/27); Stanisław z D. przeciw Halszce c. Jańca [Jana] o główszczyznę po ojcu Pawle, 10 ran sinych i rabunek 10 grz. (SP 8 uw. 218/38, 222/32); 1398 Stanek z D. przeciw Ofce ż. Mikołaja z D. o 6 ran sinych, o spoliczkowanie et pro scropha bidlna (SP 8, 7033); Klemens z Krakowa przeciw Grzegorzowi z D. o główszczyznę po bratanku Mikołaju, o 16 ran ciętych i rabunek (SP 8, 7248); 1421 Jaszek Moskorzowski z D. przeciw Małgorzacie ż. Mikołaja z D. o rany i o brzydkie słowa (GK 1 s. 573, 583, 586, 593, 604, 612, 640); 1432 Mikołaj z D. przeciw Piotrowi z D. o najście jego domu (GK 4 s. 626); Mikołaj z D. przeciw Stanisławowi z D. o ranę facie alias oblyczną, o obcięcie palca i poranienie go w jego domu (GK 4 s. 626); 1433 Małgorzata z D. przeciw pasierbowi Piotrowi z D. o 3 rany (GK 4 s. 992); 1438 Piotr z Żarów i jego bratanek Mikołaj przyjęli główszczyznę od Piotra Szarleja z D. za zabitego brata ojca Piotra z Żarów (ZK 11 s. 347-8); 1444 Jan z D. ma termin z Jadwigą ż. Piotra z D. o 4 rany (ZK 12 s. 246); 1458 Piotr Dupski z D. oskarża Stanisława z Radwanowic o to, że z 5 towarzyszami napadł nocą na jego dom w D. im. in. zabrał pannę Annę c. Piotra Szarleja, a bratanicę Dupskiego. Stanisław zaprzecza napaści, a Anna z własnej woli przybyła do wujostwa (SP 2, 3608-9).
 Uw. Wiadomość z r. 1270 (→ Dubie wieś nie zid.) najpewniej odnosi się do tej wsi. W r. 1340 występuje Spytek de Dupye (MS 1, 13, 2151). Był on niewątpliwie dz. Dubia w woj. łęczyckim (S. Zajączkowski i S. M. Zajączkowski, Materiały do słownika geogr.-hist. dawnych ziem łęczyckiej i sieradzkiej do 1400 roku, cz. 1, Łódź 1966, s. 73). Jednakże w l. 1389-1412 cz. naszego D. posiadał Mikołaj Spytkowic. Nie da się rozstrzygnąć, czy jest to zwykły zbieg okoliczności z uwagi na względną częstotliwość imienia Spytek, czy też poświadczony w r. 1340 Spytek istotnie pochodził z D. w pow. krak., na co wskazywałaby identyczność nazwy tych wsi. Brak dalszych przesłanek nie pozwala na wyjaśnienie tej sprawy i umieszczenie owego Spytka wśród dziedziców D.


text:
RÅ 2000 ref. 58 | Lagen.nu
 Med stöd av 3 kap. 43 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK) förelade skattemyndigheten den 16 oktober 1998 Tidnings AB Nya Norrland/Dagbladet (Tidningsföretaget) att lämna uppgift om försäljning av varor och tjänster till "F.B:s Bil" med adress F.B. --- . Föreläggandet avsåg åren 1997 och 1998. Betalda belopp, betalningsdatum och betalningssätt skulle anges. Det angavs att uppgifterna kunde lämnas i form av fotokopior, sammanställningar eller liknande. I en missivskrivelse uppgavs bl.a. att myndigheten vid kontakter med Tidningsföretaget förstått att företagets redovisningssystem medförde att det innebar rätt mycket merarbete att ta fram kopior på utställda fakturor till F.B. och att myndighetens begäran därför begränsades till att avse kopior på utställda fakturor åren 1997 och 1998. Med hänvisning till det bifogade föreläggandet framhölls samtidigt att myndigheten också ville ha uppgift om på vilket sätt respektive faktura var betald.
 I länsrätten begärde Tidningsföretaget att handlingarna skulle undantas från föreläggandet och anförde som grund i huvudsak följande. Tidningsföretaget hade enligt tryckfrihetsförordningen (TF) tystnadsplikt rörande uppgiftslämnares identitet. Tystnadsplikten gällde inte bara uppgift om identiteten som sådan utan att varje uppgift som direkt eller indirekt kunde bidra till röjandet av en uppgiftslämnares identitet innebar ett brott mot tystnadsplikten. Annonsfakturor innefattade uppgifter om identiteten på den som lämnat skyddade meddelanden till tidningen. Tidningsföretaget var därför enligt TF förhindrat att lämna ut de begärda handlingarna - för det fall att Tidningsföretaget över huvud taget innehade dessa - då ett utlämnande i sådana fall inte kunde ske utan att tystnadsplikten rörande meddelarens (annonsörens) identitet åsidosattes.
 Det antecknades i domen att länsrätten förelagt Tidningsföretaget att inom viss tid komplettera ansökan med skattemyndighetens föreläggande och de eventuella handlingar och uppgifter som omfattades av föreläggandet och att Tidningsföretaget ingett föreläggandet samt i svaret anfört att det varken kunde bekräfta eller dementera innehav av de handlingar som skattemyndigheten ville ha utlämnade och att det därför inte kunde översända dessa eventuella handlingar till länsrätten.
 Länsrätten i Västernorrlands län (1998-12-15, ordförande Matti) yttrade: Av förarbetena till reglerna om undantagande av handlingar och uppgifter från föreläggande framgår bl.a. följande. Huvudregeln vid skatteutredningar är att samtliga handlingar som omfattas av kontrollen får granskas. Reglerna om undantagande av handlingar eller uppgifter är just undantagsregler. Det är därför och mot bakgrund av att endast den granskade känner till de uppgifter som begärs undantagna naturligt att bevisbördan för att förutsättningarna för undantagandet är uppfyllda läggs på honom (prop. 1993/94:151 s. 99). - Länsrätten gör följande bedömning. - Länsrätten finner det inte visat på ett godtagbart sätt att omständigheterna i detta fall är sådana att rätten kan ta ställning i frågan om undantag utan att få granska handlingarna eller att redan rättens granskning skulle innebära ett åsidosättande av bestämmelserna om rätt till undantag. På grund härav och då det inte heller i övrigt kan anses ha framkommit sådana omständigheter som föranleder något undantag från föreläggandet kan ansökan inte bifallas. - Länsrätten avslår ansökan.
 Tidningsföretaget överklagade domen och vidhöll sin framställning om undantag från skyldigheten att inge av skattemyndigheten i föreläggandet den 16 oktober 1998 angivna uppgifter. Företaget anförde bl.a. följande. Länsrätten hade ej beaktat TF:s bestämmelser om tystnadsplikt för meddelande lämnat till tidningsredaktion. Länsrätten hade krävt in handlingar som tidningsföretaget med hänvisning till tystnadsplikten varken kunde bekräfta eller dementera att de fanns hos tidningen och betraktade därmed underlaget för ett beslut om undantag av handlingar från föreläggande från skattemyndigheten som otillräckligt. Det torde falla på sin egen orimlighet att ett godkännande av undantag från skyldighet att utlämnande handlingar med hänvisning till TF skulle förutsätta utlämning av handlingar som omfattades av tystnadsplikten. Tidningsföretaget åberopade en dom av Göta Hovrätt i mål nr O 1423/98 gällande Sundsvalls Tidning.
 Skattemyndigheten bestred yrkandet.
 Kammarrätten i Sundsvall (1999-04-12, Pettersén, Martelleur) yttrade efter att inledningsvis ha redogjort för Tidningsföretagets inställning och tillämpliga författningsbestämmelser: Kammarrätten utgår ifrån att det s.k. meddelarskyddet/anonymitetsskyddet i princip omfattar även kommersiella annonser (jfr Strömberg i Svensk Juristtidning 1980 s. 29). Det måste dock enligt kammarrättens mening kunna finnas situationer där en annons givits ett sådant innehåll eller sådan utformning att annonsören redan därigenom avsiktligt röjt sin identitet. I sådana fall torde dennes anonymitetsskydd inte gälla. - Utöver den materiella prövning länsrätten skall göra aktualiseras även bestämmelserna i ovan omnämnda 3 kap. 14-14 b § taxeringslagen (TL) angående formerna för länsrättens handläggning och prövning av ifrågavarande ansökningar. - Sålunda gäller enligt 3 kap. 14 § TL att en skriftlig begäran om befrielse från föreläggande att lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över handling skall ges in till länsrätten tillsammans med föreläggandet och den begärda handlingen eller uppgiften. I 3 kap. 14 b § TL anges att länsrätten, om den enskilde begär det, först skall pröva om beslutet kan fattas utan att rätten granskar handlingen. - Tidningen har emellertid, som tidigare framkommit, med åberopande av meddelarskyddet förklarat sig inte kunna vare sig bekräfta eller dementera för länsrätten att den innehar begärda uppgifter eller handlingar. - Fråga uppkommer därvid om tidningens ståndpunkt är förenlig med förfarandekravet i 3 kap. 14 § TL. - I specialmotiveringen till 3 kap. 14 § och 14 b § TL (prop. 1993/94:151 s. 170f) anförs bl.a. följande.
 Om den enskilde förelagts att lämna uppgift eller visa upp handling och han anser att den bör undantas från föreläggandet skall han, enligt första stycket, omedelbart översända den begärda handlingen eller uppgiften till länsrätten, tillsammans med en skriftlig begäran om befrielse från föreläggandet. - - - När allmänna domstolar prövar frågor om editionsföreläggande sker det ofta utan att domstolen har tillgång till de handlingar som är aktuella. Förhållandena är inte helt jämförbara, men det kan i vissa fall förekomma att länsrätten inte behöver tillgång till en handling eller i vart fall inte till alla handlingar som begärs undantagna. Anser den enskilde att innehållet i en handling har sådan karaktär att han skulle föredra att inte ens domstolen tar del av det kan han därför enligt första stycket (anm: dvs. i 14 §), begära att rätten inte granskar handlingen. Finner rätten då att granskningen inte är nödvändig kan domstolen avgöra målet utan att bryta förseglingen eller ta del av den översända handlingen. Det kan t.ex. gälla en principiell fråga, där även revisorn har en tämligen god bild av vad handlingen innehåller för typ av information.
 I prop:ens allmänna del (s. 99) uttalas vidare.
 Är den reviderade och skattemyndigheten av olika uppfattning i fråga om vilket material som får granskas bör materialet förseglas och frågan avgöras av länsrätten. - - - Eftersom domstolen kommer att ha möjlighet att gå igenom handlingarna kommer den att få ett ökat ansvar för att frågorna blir så allsidigt belysta som möjligt utan att uppgifterna blir kända under handläggningen.
 Innebörden av förfarandereglerna synes vara att kontrolluppgiftslämnaren är skyldig att antingen ange att han inte innehar det efterfrågade materialet eller också insända det till länsrätten, eventuellt förseglat. Tidningens ståndpunktstagande strider uppenbarligen häremot. En sådan inställning från den sökande kan även leda till att en meningsfull prövning omöjliggörs i länsrätten. Nämligen för det fall bedömningen kräver att rätten får tillgång till och möjlighet att granska ifrågavarande material. Det kan inte antas ha varit lagstiftarens avsikt att beta domstolen denna granskningsmöjlighet. - Ifrågavarande kontrolluppgifter gäller de annonstjänster tidningen enligt skattemyndigheten lämnat en viss namngiven person under åren 1997 och 1998. Kammarrätten finner att frågan i vilken utsträckning nu aktuella handlingar och uppgifter bort undantas från skattemyndighetens föreläggande knappast har kunnat tillfredställande bedömas utan att länsrätten fått tillgång till antingen de efterfrågade handlingarna och uppgifterna eller ett besked från tidningen att den inte hade några handlingar eller uppgifter av efterfrågat slag. Med hänsyn till att eventuella annonser kan ha givits sådan utformning att annonsören därigenom får anses ha röjt sin identitet, har länsrätten inte heller haft grund för att bifalla tidningens ansökan. Kammarrätten får härvid påpeka att det kan ifrågasättas om länsrätten i stället för att sakpröva tidningens begäran om undantag egentligen borde ha avvisat talan. - Sammanfattningsvis finner kammarrätten att tidningens överklagande med begäran om undantag nu inte kan bifallas. - För det fall tidningen önskar undantag från skattemyndighetens föreläggande hänvisas tidningen att ånyo ansöka om undantag hos länsrätten. Det ankommer då på tidningen att lämna länsrätten befintliga handlingar och uppgifter eller lämna länsrätten sådant besked som beskrivits ovan. - Kammarrätten avslår överklagandet.
 Referenten, kammarrättsrådet Tärnvik var skiljaktig och anförde. Upphovsmannen till en kommersiell annons i daglig tidning har ansetts åtnjuta anonymitetsskydd enligt 3 kap. TF (se t.ex. Håkan Strömberg i Svensk Juristtidning 1980 s. 29). Såsom närmare framgår av majoritetens redovisning av lagstiftningen gäller detta även för det fall att ett föreläggande att lämna ut uppgifter riktas mot tidningen med stöd av lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter. - Skattemyndigheten vill genom sitt i målet aktuella föreläggande få veta vilka annonser som F.B. haft införda i tidningen under en viss tidsperiod. Föreläggandet skall efterkommas genom företeende av de fakturor avseende annonstjänster som tillställts F.B. - Den formella handläggningen av ärendet företer vissa brister som åtminstone delvis har sin grund i föreläggandets utformning. I sak kan emellertid konstateras att en jämförelse mellan eventuella fakturor och annonseringen i tidningen skulle ge en anvisning om vilka uppgifter i annonser som F.B. lämnat. Någon sådan undantagssituation som enligt TF medför att anonymitetsskyddet får genombrytas aktualiseras inte i målet. Om tidningen innehar någon sådan faktura som avses med föreläggandet leder därför ett efterkommande av skattemyndighetens föreläggande till att anonymitetsskyddet för F.B. träds för när. Vad skattemyndigheten anfört om att de aktuella annonserna - där bl.a. företaget F.B. och ett telefonnummer förekommer - redan upplyser om uppgiftslämnarens identitet, föranleder inte annan bedömning. Vid nu angivna förhållanden bör tidningens talan bifallas i målet och föreläggandet undanröjas.
 Tidningsföretaget överklagade och yrkade att Regeringsrätten med ändring av kammarrättens dom skulle bifalla företagets talan och undanröja föreläggandet. Tidningsföretaget anförde bl.a. följande. Det var uppenbart att de i föreläggandet efterfrågade uppgifterna typiskt sett måste innefatta uppgift om identiteten på den som lämnat skyddade meddelanden till tidningen, vare sig det var den efterfrågade F.B. eller någon annan person. Företaget hade, för det fall att det över huvud taget innehade de efterfrågade handlingarna, inte erhållit något samtycke vare sig från den efterfrågade F.B. eller från någon annan meddelare av dessa uppgifter till att röja meddelarens identitet. Företaget fann därför att det enligt TF var förhindrat att lämna ut de begärda handlingarna, eftersom ett utlämnande inte kunde ske utan att tystnadsplikten rörande meddelarens (annonsörens) identitet åsidosattes. Företaget kunde inte finna annat än att skattemyndighetens föreläggande utlöst en normkonflikt mellan å ena sidan tystnadspliktsbestämmelserna i TF och å den andra de skatterättsliga bestämmelser på vilka föreläggandet grundade sig. Det syntes oklart om de skatterättsliga bestämmelserna rörande förfarandet med handlingar som omfattades av tystnadsplikt i sig gav tillräcklig vägledning för hur normkonflikten skulle hanteras. I sådana fall återstod endast att enligt den allmänna principen om grundlags företräde framför vanlig lag ge grundlagen företräde.
 Regeringsrätten (2000-11-07, Swartling, Baekkevold, Lindstam, Nordborg) yttrade: Skälen för Regeringsrättens avgörande.
 (Avsnittet inleddes med den redogörelse för omständigheterna i målet som redovisats i första stycket av referatet.)
 Hos länsrätten ansökte Tidningsföretaget om att de begärda handlingarna skulle undantas från skattemyndighetens föreläggande och åberopade därvid att företaget hade tystnadsplikt enligt TF. Sedan länsrätten hade förelagt företaget att komplettera ansökningen med bl.a. de eventuella handlingar och uppgifter som omfattades av föreläggandet, svarade företaget att det varken kunde bekräfta eller dementera innehav av de handlingar som skattemyndigheten ville ha utlämnade och därför inte kunde efterkomma rättens föreläggande. Denna ståndpunkt har företaget vidhållit i alla instanser.
 Länsrätten avslog ansökningen om undantag. Som skäl anfördes i huvudsak att rätten inte fann det visat på ett godtagbart sätt att omständigheterna var sådana att rätten kunde ta ställning i frågan om undantag utan att få granska handlingarna eller att redan rättens granskning skulle innebära ett åsidosättande av bestämmelserna om rätt till undantag. Även kammarrätten har funnit att begäran om undantag inte kan bifallas. Kammarrätten har därvid uttalat bl.a. att frågan i vilken utsträckning aktuella handlingar och uppgifter bort undantas knappast har kunnat tillfredsställande bedömas utan att länsrätten fått tillgång till antingen de efterfrågade handlingarna och uppgifterna eller besked från företaget att det inte har några handlingar eller uppgifter av efterfrågat slag.
 Av 3 kap. 43 § LSK framgår att skattemyndigheten kan förelägga en näringsidkare att lämna kontrolluppgift avseende bl.a. belopp som näringsidkaren erhållit vid försäljning av varor eller tjänster till en annan namngiven näringsidkare. Om det begärs i föreläggandet skall i kontrolluppgiften även anges varuslag och mängd, verkställda likvider med uppgift om tidpunkt och sätt för betalning samt arten och omfattningen av utförda arbeten.
 Enligt 3 kap. 3 § LSK kan länsrätten på framställning av den uppgiftsskyldige besluta att en uppgift eller handling skall undantas från föreläggandet. Därvid gäller bestämmelserna i 3 kap. 13-14 c §§ TL.
 De materiella förutsättningarna för att medge undantag från ett föreläggande regleras i 3 kap. 13 § TL. Av intresse i målet är punkt 1 i paragrafens första stycke. Enligt denna punkt gäller att en handling skall undantas från föreläggande om den inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § rättegångsbalken (RB). Sistnämnda paragraf hänvisar i sin tur till de begränsningar i vittnesplikten som gäller enligt 36 kap. 5 § RB. Regleringen innebär bl.a. att bestämmelserna i 3 kap. 3 § TF skall beaktas. Där ges föreskrifter om tystnadsplikt för den som mottar - och därmed skydd för anonymiteten för den som har lämnat - ett meddelande enligt 1 kap. 1 § tredje stycket TF (uppgifter och underrättelser för offentliggörande i tryckt skrift). I sammanhanget bör också erinras om den bestämmelse i 3 kap. 4 § TF som säger bl.a. att myndigheter och andra offentliga organ inte får - annat än i särskilt angivna undantagsfall - efterforska den som har lämnat meddelande enligt 1 kap. 1 § tredje stycket TF.
 Ordningen för framställande av en begäran om undantag från föreläggande och för prövning av en sådan begäran regleras i 3 kap. 14-14 c §§ TL. Regleringen innebär sammanfattningsvis följande. Om den som har förelagts att ge in en kontrolluppgift anser att han på grund av tystnadsplikt - t.ex. den tystnadsplikt som kan följa av nyssnämnda 3 kap. 3 § TF - är förhindrad att följa föreläggandet, kan han hos länsrätten begära beslut om undantag. Han skall då, tillsammans med en skriftlig begäran om undantag, ge in den begärda handlingen eller uppgiften till länsrätten (3 kap. 14 § TL). Om han begär det skall länsrätten pröva om beslut kan fattas utan att rätten granskar handlingen (3 kap. 14 b § första stycket TL).
 3. Det aktuella föreläggandets innebörd och förenlighet med 3 kap. 43 § LSK
 Enligt bestämmelserna i 3 kap. 43 § LSK skall skattemyndighetens begäran om kontrolluppgift avse den uppgiftsskyldiges transaktioner med en namngiven näringsidkare. Bestämmelserna tillåter att uppgift begärs inte endast om betalda belopp utan också om bl.a. sättet för betalning och den utförda prestationens art och omfattning. Däremot ger bestämmelserna inte stöd för att kräva att uppgiftsskyldigheten skall fullgöras genom företeende av handlingar av ett visst bestämt slag, t.ex. fakturakopior (jfr i detta hänseende den i målet inte åberopade bestämmelsen i 3 kap. 50 a § andra stycket LSK).
 Det aktuella föreläggandet gäller Tidningsföretagets försäljning av varor och tjänster till en namngiven näringsidkare, nämligen F.B. Själva föreläggandet ställer inte mer långtgående krav än som kan anses tillåtet enligt 3 kap. 43 § LSK. Att missivskrivelsen främst behandlar uppgiftslämnande genom fakturakopior får antas ha sin grund i praktiska överväganden som gjorts i samband med de underhandskontakter som föregått föreläggandet och bör inte tilläggas innebörden att myndigheten har velat frånta Tidningsföretaget möjligheten att - i enlighet med vad som sägs i själva föreläggandet - lämna uppgifterna i annan form.
 Regeringsrättens slutsats är att föreläggandet är förenligt med bestämmelserna i 3 kap. 43 § LSK.
 4. De materiella förutsättningarna för undantag från skattemyndighetens föreläggande
 På grund av det nu sagda aktualiseras till en början frågan om tidningsföretagens tystnadsplikt och därmed rätten till anonymitet för meddelarna omfattar den som har lämnat in en kommersiell annons för publicering i en tidning. Enligt Regeringsrättens mening får det numera anses stå klart att frågan skall besvaras jakande (se bl.a. Strömberg, Svensk Juristtidning 1980 s. 25 ff. och där gjorda hänvisningar samt prop. 1986/87:151 s. 52). Den som till ett tidningsföretag ger in manus till en kommersiell annons eller på annat sätt begär att en annons med visst innehåll skall föras in i tidningen (i det följande benämnd annonsör) får anses lämna ett sådant meddelande som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket TF och kan därmed göra anspråk på att man inom tidningsföretaget iakttar den tystnadsplikt som kan följa av bestämmelserna i 3 kap. 3 § TF.
 Även om de uppgifter som skall lämnas enligt ett föreläggande helt eller delvis skulle vara sådana att de möjliggör en koppling av angivet slag är därmed inte givet att tystnadsplikt och rätt till anonymitet föreligger enligt 3 kap. 3 § TF. I paragrafens andra stycke föreskrivs särskilda undantag från tystnadsplikten. Den undantagsregel som är av intresse i målet (andra stycket punkt 1) innebär att skyddet inte omfattar den som har samtyckt till att hans identitet röjs. En viktig fråga i målet gäller förutsättningarna för tillämpningen av denna regel. Om en meddelare uttryckligen har lämnat samtycke är saken naturligtvis klar. Omständigheterna kan emellertid vara sådana att något uttryckligt samtycke till röjande av identiteten inte har lämnats men att det ändå finns grund för att anse att ett sådant samtycke är förutsatt eller underförstått. Även i en sådan situation bör förutsättningarna för tillämpning av den nu behandlade undantagsregeln normalt anses uppfyllda (jfr SOU 1990:12 s. 247). Om en annonsör - av eget intresse eller därför att marknadsföringslagstiftningen ålägger honom det - låter sätta ut sitt namn i en annons eller ta in andra uppgifter som medför att hans identitet säkert kan fastställas, bör detta i regel tilläggas innebörden att ett samtycke är förutsatt eller underförstått.
 Applicerat på det aktuella fallet kan det som har sagts i detta avsnitt sammanfattas enligt följande. Om F.B. har varit annonsör är han att betrakta som meddelare och kan i denna egenskap ha rätt till anonymitet enligt 3 kap. 3 § TF. Tidningsföretagets tystnadsplikt enligt denna paragraf gäller emellertid bara uppgifter som tillåter en koppling mellan F.B. och bestämda annonser. Även beträffande sådana uppgifter kan tystnadsplikten vara upphävd på grund av att annonsen har ett innehåll som skapar en presumtion för att F.B. har samtyckt till att hans identitet röjs.
 5. Tillämpningen av förfarandereglerna i 3 kap. 14-14 c §§ TL
 Den förut beskrivna regleringen i 3 kap. 14-14 c §§ TL förutsätter att den som ansöker om undantag från ett föreläggande ger in de handlingar eller uppgifter som han önskar få undantagna till länsrätten och att länsrätten efter en granskning av det ingivna materialet tar ställning i frågan om undantag. Av 3 kap. 14 b § TL framgår att länsrätten i vissa fall på begäran kan avgöra frågan utan föregående granskning.
 Tidningsföretagets ståndpunkt i målet är, som redan nämnts, att företaget på grund av tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § TF inte kan vare sig bekräfta eller dementera att det innehar handlingar eller uppgifter som täcks av föreläggandet och att det följaktligen inte heller kan ge in några handlingar till länsrätten. Underinstanserna har funnit att företagets vägran att ge in handlingar medför att det inte finns underlag för att sakligt pröva ansökningen om undantag och därmed inte heller grund för att medge undantag.
 Om den som har förelagts att lämna en kontrolluppgift enligt 3 kap. 43 § LSK ger in handlingar till länsrätten, kommer denna åtgärd rent faktiskt att innebära att företaget gentemot bl.a. skattemyndigheten bekräftar att företaget innehar något som täcks av föreläggandet. En bekräftelse på ett sådant innehav kan naturligtvis också lämnas uttryckligen. Frågan är om redan en bekräftelse av detta slag kan innefatta ett brott mot tystnadsplikten. Det är knappast möjligt att ge ett generellt svar på den frågan, eftersom svaret är beroende av hur föreläggandet i det enskilda fallet är utformat. Om föreläggandet är allmänt hållet - det avser t.ex. betalningar för inte specificerade annonstjänster under en viss period - kan bekräftelsen i normalfallet knappast tillåta några långtgående slutsatser om det innehavda materialets innehåll. Åtgärden får då anses förenlig med 3 kap. 3 § TF. Skulle ett föreläggande däremot vara mycket preciserat torde redan en bekräftelse på att tidningsföretaget innehar en handling eller uppgift som täcks av föreläggandet i vissa fall kunna innebära att information lämnas i strid med 3 kap. 3 § TF. Företaget är då förhindrat att genom ingivande av handlingar till länsrätten eller på annat sätt bekräfta innehavet.
 Det återstår att bedöma om ingivandet av handlingar till länsrätten av annan anledning kan komma att utgöra ett brott mot tystnadsplikten. Vid bedömningen måste ställning tas till två delfrågor. Den ena frågan gäller länsrättens möjligheter att granska det ingivna materialet och betydelsen av att ingivandet kanske kan leda till en sådan granskning. Den andra frågan är om ingivandet kan öppna möjligheter för andra än rättens ledamöter att ta del av materialet och vilken betydelse detta förhållande i så fall skall tillmätas.
 Ett tidningsföretag som har träffats av ett föreläggande att lämna kontrolluppgift kan ge in de efterfrågade handlingarna till länsrätten i ett slutet kuvert och samtidigt begära att beslut om undantag skall fattas utan att rätten granskar handlingarna. Regleringen i 3 kap. 14-14 c §§ TL förutsätter emellertid att länsrätten avstår från granskning endast i de fall då frågan om undantag har en så principiell karaktär att den verkligen kan avgöras utan kännedom om de ingivna handlingarnas konkreta innehåll (jfr prop. 1993/94:151 s. 170-171). När tystnadsplikten och rätten till anonymitet, såsom i det aktuella fallet, är beroende av meddelandets (annonsens) innehåll, förutsätter reglerna i TL således att länsrätten trots företagets begäran i normalfallet granskar handlingarna. Frågan är om denna ordning är förenlig med det förut berörda förbudet mot efterforskning i 3 kap. 4 § TF. Vid bedömningen bör beaktas att granskningen utgör ett led i ett förfarande som har tillskapats just för att ge skydd åt bl.a. sådana intressen som meddelarnas rätt till anonymitet. Länsrätten skall granska de ingivna handlingarna uteslutande i syfte att avgöra om det berörda tidningsföretaget på grund av tystnadsplikt skall befrias från skyldigheten att lämna skattemyndigheten vissa uppgifter om transaktioner med en namngiven näringsidkare och således inte för att spåra källan till visst meddelande. En granskning i det nu angivna syftet kan inte rimligen betecknas som en sådan "efterforskning" av meddelaren som avses i 3 kap. 4 § TF (jfr i detta sammanhang vad som i SOU 1995:47 s. 313 sägs om betydelsen för beslagsförbudets räckvidd av syftet med en undersökning). Med den nu redovisade uppfattningen utgör 3 kap. 4 § TF följaktligen inte något hinder mot att länsrätten granskar handlingarna.
 Ingivandet får också till följd att handlingarna senast i samband med länsrättens granskning får karaktär av allmänna handlingar (se rättsfallet RÅ 1998 ref. 34). De uppgifter som handlingarna innehåller får emellertid anses hänförliga till sådan verksamhet hos skattemyndigheten som avses i 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). Det innebär att sekretess för uppgifterna gäller inte endast hos skattemyndigheten (absolut sekretess) utan också hos länsrätten om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgifterna röjs (sekretess med s.k. rakt skaderekvisit). Det får förutsättas att skadebedömningen i det enskilda fallet görs med vederbörligt beaktande av det intresse av anonymitet som bestämmelserna i 3 kap. 3 § TF är avsedda att skydda. I sammanhanget är det också värt att notera att en handling som av länsrätten undantagits från föreläggande på begäran skall återlämnas till tidningsföretaget (jfr nyssnämnda rättsfall). Mot den nu angivna bakgrunden finner Regeringsrätten att inte heller det förhållandet att de ingivna handlingarna blir allmänna handlingar hos länsrätten bör anses medföra att ingivandet strider mot 3 kap. 3 § TF.
 Det som sagts i detta avsnitt ger grund för följande slutsatser beträffande det aktuella fallet. På grund av föreläggandets utformning kan det förhållandet att Tidningsföretaget i en eller annan form bekräftar att det innehar - eller inte innehar - en eller flera handlingar eller uppgifter som täcks av föreläggandet inte i sig anses innebära att företaget gör sig skyldigt till brott mot tystnadsplikten. Om företaget anser sig på grund av tystnadsplikt vara förhindrat att lämna vissa av de efterfrågade handlingarna eller uppgifterna till skattemyndigheten, har det ålegat företaget att i samband med sin ansökan om undantag ge in de handlingar eller uppgifter som önskas undantagna till länsrätten.
 6. Sammanfattande bedömning
 Det aktuella föreläggandet är förenligt med bestämmelserna i 3 kap. 43 § LSK. I den mån de efterfrågade uppgifterna avser transaktioner med F.B. i hans egenskap av annonsör kan Tidningsföretaget ha rätt till undantag från föreläggandet på grund av tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § TF. En förutsättning för detta är dock att de uppgifter som efterfrågas är sådana att de möjliggör en koppling mellan F.B. och bestämda annonser. En ytterligare förutsättning är att annonserna inte har ett sådant innehåll att det kan presumeras att F.B. har samtyckt till att hans identitet röjs.
 Enligt vad som sagts i det föregående har Tidningsföretaget varit skyldigt att tillsammans med sin ansökan hos länsrätten om undantag från föreläggandet ge in sådana handlingar och uppgifter som täcks av föreläggandet och som företaget innehar men önskar få undantagna. Eftersom företaget - samtidigt som det sagt sig varken kunna bekräfta eller förneka att det innehar material som omfattas av föreläggandet - har vägrat att ge in några handlingar eller uppgifter till länsrätten saknas underlag för att i sak pröva ansökningen om undantag och därmed också förutsättningar för att medge undantag. Överklagandet av kammarrättens dom skall därför avslås.
 I likhet med kammarrätten finner Regeringsrätten skäl att erinra om att Tidningsföretaget, om det alltjämt önskar att undantag från föreläggandet skall medges, kan göra en ny ansökan om undantag med iakttagande av föreskriften i 3 kap.14 § TL om ingivande av handlingar eller uppgifter till länsrätten.
 Regeringsrådet Eliason var skiljaktig och anförde följande: I likhet med majoriteten finner jag att föreläggandet är förenligt med bestämmelserna i 3 kap. 43 § LSK. Likaså anser jag att en annonsör är att betrakta som meddelare och därmed omfattad av anonymitetsskyddet i TF samt att den som lämnat in ett meddelande i form av en annons och i annonsen låtit sätta ut sitt namn får anses ha samtyckt till ett röjande av sin identitet. Ett tidningsföretag kan då inte åberopa den i 3 kap. 3 § TF föreskrivna tystnadsplikten som skäl för att i ett sådant fall inte efterkomma ett föreläggande. Jag ansluter mig också till slutsatsen att det kan finnas fall då redan en bekräftelse från ett tidningsföretag om att det innehar en efterfrågad uppgift kan innebära att information lämnas i strid med 3 kap. 3 § TF. Vad gäller skyldigheten att i en annan situation än de nu angivna efterkomma ett föreläggande, vars fullgörande skulle innebära risk för ett röjande av vem som är meddelare - och där inte något av de övriga i 3 kap. 3 § TF uppräknade undantagen är tillämpligt - gör jag följande bedömning.
 I den situationen har tidningsföretaget enligt de nyss beskrivna reglerna i LSK och TL att hos länsrätten göra framställning om att handlingarna eller uppgifterna skall undantas från föreläggandet och att samtidigt lämna in handlingarna till länsrätten. Dessa blir då, som majoriteten påpekat, till länsrätten inkomna allmänna handlingar (se RÅ 1998 ref. 34). Ett brytande av förseglingen innebär att meddelarens identitet avslöjas för domstolen och att handlingarna kan komma att begäras utlämnade; låt vara att en sådan framställning i praktiken torde kunna avslås med hänvisning till 9 kap. 1 § sekretesslagen. Något uttryckligt undantag från tystnadsplikten enligt 3 kap. 3 § TF som tar sikte på denna situation finns inte föreskrivet. Detta innebär bl.a. att en meddelare inte har anledning att räkna med att en uppgift om hans identitet på det sättet skall finnas tillgänglig utanför tidningsredaktionen. Jag anser att en tillämpning av de nu nämnda föreskrifterna i LSK och TL i ett sådant fall kommer i uppenbar konflikt med TF, som är grundlag, eftersom en sådan tillämpning innebär en försvagning av källskyddet som är en av de grundläggande principerna i den tryckfrihetsrättsliga regleringen. Föreskrifterna i LSK och TL skall då inte tillämpas (se 11 kap. 14 § regeringsformen).
 På grund av det anförda skall överklagandet bifallas på så sätt att föreläggandet begränsas till att avse uppgifter om annonser för åren 1997 och 1998 som beställts av F.B. och som inte omfattas av den i 3 kap. 3 § TF föreskrivna tystnadsplikten.
 Föredraget 2000-03-22, föredragande Johansson, målnummer 3621-1999
 3621-99
 1 kap. 1 § samt 3 kap. 3 § och 4 § tryckfrihetsförordningen
 27 kap. 2 § och 36 kap. 5 § rättegångsbalken
 3 kap. 13-14 c §§ taxeringslagen (1990:324)
 3 kap. 3 § och 43 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter
 prop. 1955:160, s. 147-148
 prop. 1975/76:204, s. 109-113
 prop. 1986/87:151, s. 52
 prop. 1988/89:124, s. 33-36
 prop. 1990/91:64, s. 99-103
 prop. 1993/94:151, s. 148-150, 170-171
 SOU 1990:12, s. 247
 SOU 1995:47, s. 313
 Strömberg, Tryckfrihet och marknadsföring
 Svensk Juristtidning 1980, s. 25 ff.
 RÅ 2005 ref. 40: Handlingar med vissa uppgifter om anställdas samtal med mobiltelefoner som arbetsgivaren tillhandahållit har inte undantagits från revision enligt 3 kap. 13 § taxeringslagen.