text:
ECLI:SI:USRS:1996:U.I.271.95
 1. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o Agenciji Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje ni v neskladju z Ustavo. 2. Odločba začne učinkovati 75. dan po objavi v Uradnem listu.
 1. Niso v neskladju z Ustavo določbe ZAPPNI-A, s katerimi se ustanavlja Agencija za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij kot samostojna in neodvisna pravna oseba javnega prava s položajem, kakršnega naj bi taka kontrolna institucija imela po odločbi Ustavnega sodišča št. U-I-158/94 z dne 9. marca 1995.
 2. Določbe ZAPPNI-A, ki zagotavljajo delavcem APPNI zaposlitev in nadaljnje opravljanje istih nalog v tistem državnem organu, v katerega delovno področje je prešlo njihovo opravljanje, ne posega v njihovo pravico do svobode dela in proste izbire zaposlitve po 49. členu Ustave.
 3. Določbe ZAPPNI-A, ki predvidevajo, da ima Agencije za revidiranje Svet kot poseben organ upravljanja sicer samostojne in neodvisne kontrolne institucije, niso v neskladju z načeli pravne države (2. člen Ustave). Izpodbijane določbe o Svetu ne omogočajo ustavno nesprejemljivega nadzora oziroma vpliva zakonodajne ali izvršilne veje oblasti na Agencijo za revidiranje.
 4. Načela pravne države zahtevajo jasno določene pristojnosti državnega organa in upoštevanje sorazmernosti med sprejetimi zakonskimi rešitvami z namenom zakona. Zakon je skladen z Ustavo, če je mogoče z jezikovno in teleološko interpretacijo ugotoviti vsebino predpisa in je na ta način ravnanje organov, ki ga morajo izvajati, determinirano. V skladu s temi načeli je sprememba določbe o pristojnosti APPNI, ki ob nespremenjenem namenu zakona o zagotavljanju kontrole nad razpolaganjem z družbeno lastnino, dokler ta kot taka še obstaja, omogoča razlago o pristojnosti Agencije za revidiranje za kontrolo vseh pravnih oseb z družbenim kapitalom in ne le tistih, ki se lastninsko preoblikujejo po ZLPP.
 5. Ni v neskladju z načeli pravne države (2. člen Ustave) in načelom delitve oblasti (3. člen Ustave) določba ZAPPNI-A, ki omogoča bankam, da pod enakimi pogoji kot vse druge bančne posle in pod enakimi pogoji kot APPNI, opravljajo tudi posle plačilnega prometa za pravne osebe v državi.
 6. Ni v neskladju s 153. členom Ustave določba ZAPPNI-A, ki pooblašča Banko Slovenije in Ministra, pristojnega za finance, da v okviru vsak svojih pristojnosti, določenih z zakoni, določita zaporedje in način prenosa nalog plačilnega prometa med pravnimi osebami v državi na banke ter o izdaji dovoljenj bankam za opravljanje teh poslov. Skladnost njunih splošnih ali posamičnih aktov z Ustavo in zakonom se bo lahko presojala šele, ko bodo taki akti izdani.
 Začasna odredba. Način izvršitve odločbe ustavnega sodišča. Ustavni položaj Agencije za plačilni promet. Ustavni položaj Agencije za revidiranje. Načelo pravne države. Načelo demokratičnosti. Načelo delitve oblasti. Načelo proste izbire zaposlitve. Legalitetno načelo (4. odst. 153. čl. Ustave). Računsko sodišče. Načelo sorazmernosti. Jezikovna in teleološka interpretacija zakona. Banke, opravljanje plačilnega prometa za pravne osebe. Pritrdilno ločeno mnenje ustavnega sodnika. Odklonilno ločeno mnenje ustavnega sodnika.
 Ustava, 2., 3., 150., 151., 49. čl. Zakon o bankah in hranilnicah (ZBH), 2., 15. čl. Zakon o deviznem poslovanju (ZDP), 22., 23. čl. Zakon o upravi (ZUpr), 9. čl. Zakon o organizaciji in delovnem področju ministrstev (ZODPM), 5. čl. Zakon o lastninskem preoblikovanju podjetij (ZLPP), 20. čl. Zakon o delavcih v državnih organih (ZDDO), 55., 56. čl. Zakon o računskem sodišču (ZRacS), 5. čl. Zakon o delovnih razmerjih (ZDR), 29., 30., 31., 32., 33., 34., 35., 36. i, 100. čl. Zakon o Ustavnem sodišču (ZUstS), 21., 2. odst. 40. čl.
 V obrazložitvi svoje odločitve se Ustavno sodišče sklicuje na svoji odločbi št. U-I-158/94 z dne 9/3-1995 (OdlUS IV,20) in U-I- 327/94 z dne 16/3-1995 (OdlUS IV,25).
 K obravnavani zadevi je bila s sklepom Ustavnega sodišča z dne 7/12-1995 pridružena zadeva U-I-265/95 zaradi skupnega obravnavanja in odločanja.
 u-i-271-95-sklep.pdf
 u-i-271-95-odl.pdf
 u-i-271-95-lm-sinkovec.pdf
 u-i-271-95-lm-jerovsek.pdf
 u-i-271-95-lm-sturm.pdf
 Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti, začetem z zahtevo Agencije Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje, ki jo zastopa Franc Skinder iz Ljubljane, na seji dne 7.12.1995
 1. Do končne odločitve se zadrži izvrševanje Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Agenciji Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje (Uradni list RS, št. 58/95), razen določbe 8. člena in razen določbe 21. člena v delu, ki se nanaša na pričetek uporabe 8. člena.
 1. Agencija Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje (v nadaljevanju: Agencija za plačilni promet) je dne 9.11.1995 predlagala oceno ustavnosti Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Agenciji RS za plačilni promet, nadziranje in informiranje (v nadaljevanju: ZAPPNI-A). Predlog se po vsebini sklicuje na predlog delavcev, vložen pri Ustavnem sodišču dne 27.10.1995, iz katerega izhaja:
 - da naj bi bila ustanovitev nove Agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij (v nadaljevanju: Agencija za revidiranje, 3. člen ZAPPNI-A) tik pred zaključkom postopkov revidiranja lastninskih preoblikovanj nepotrebna in naj bi to negativno vplivalo na tekoče revizije oziroma lastninska preoblikovanja ali jih celo začasno ustavilo;
 - da takih sprememb tudi ne narekuje odločba Ustavnega sodišča v zadevi št. U-I-158/94, čeprav se navaja kot temeljni razlog za sprejem izpodbijanega zakona;
 - da naj bi zaradi nejasnih in nasprotujočih si določb o delavcih, ki opravljajo revizije (17. in 19. člen ZAPPNI-A), ne bila zagotovljena kontinuiteta revidiranja;
 - da naj bi spremenjena pristojnost glede nadziranja izvajanja finančno materialnih predpisov ter razpolaganja z družbeno lastnino (prvi odstavek 14. člena ZAPPNI-A) pomenila, da z 28.10.1995 Agencija za plačilni promet za to nadziranje ne bi bila več pristojna, Agencija za revidiranje pa bo to nalogo prevzela šele s 1.1.1996 in da naj bi bila pristojnost Agencije za revidiranje ožja, kot pa je sedaj pristojnost Agencije za plačilni promet (tako naj ne bi bila več pristojna za preverjanje zakonitosti poslovanja in razpolaganja z družbeno lastnino v igralnicah, loteriji, bankah, zavarovalnicah in drugih pravnih osebah, ki se lastninijo po posebnih predpisih in ne po ZLPP);
 - da bi prenos opravljanja plačilnega prometa na poslovne banke (drugi odstavek 14. člena ZAPPNI-A) moral biti usklajen z ustreznimi spremembami tudi drugih zakonskih določb o plačilnem prometu, ob istočasni zagotovitvi še nadaljnjega rednega pobiranja davkov in prispevkov (kar je še naprej v pristojnosti Agencije za plačilni promet), predvsem pa, da bi moral biti ta prenos urejen z zakonom in ne z odločitvijo (guvernerja) Banke Slovenije in Ministra za finance.
 Po mnenju predlagatelja naj bi bil izpodbijani zakon v nasprotju s 1., 2., 3., 49. in 153. členom Ustave.
 2. Agencija predlaga, da Ustavno sodišče do končne odločitve zadrži izvrševanje zakona, ker bi sicer zaradi njegovega izvrševanja nastale težko popravljive škodljive posledice. V utemeljitvi tega predloga se navajajo možne negativne posledice izvajanja 17. in 19. člena, prvega odstavka 14. člena ter drugega odstavka 14. člena ZAPPNI-A.
 3. Agencija opredeljuje svojo vlogo za začetek postopka kot zahtevo na podlagi 23. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS). Svoj status predlagatelja ustavnosodnega postopka utemeljuje s stališčem Ustavnega sodišča v zadevi št. U-I-158/94, ki da je dal Agenciji status, kot ga ima Računsko sodišče. Iz tega sklepa, da ima tudi v postopku pred Ustavnim sodiščem Agencija enak položaj kot Računsko sodišče.
 4. V 23. členu ZUstS so na podlagi drugega odstavka 162. člena Ustave določeni predlagatelji zahteve za začetek postopka pred Ustavnim sodiščem, torej tisti subjekti, katerih pravni interes za začetek ustavnosodnega postopka se šteje za izkazanega že po samem zakonu. Za vse predlagatelje velja splošna omejitev, da niso upravičeni zahtevati presojo ustavnosti in zakonitosti svojih lastnih aktov (drugi odstavek 23. člena), nekateri med njimi (predlagatelji, našteti v 5. do 8. alinei prvega odstavka 23. člena) pa imajo še dodatno določeno ožjo legitimacijo, ki izhaja iz njihovega položaja in pristojnosti.
 5. Organi, določeni kot predlagatelji postopka v 5. alinei prvega odstavka 23. člena ZUstS, so organi sodne in monetarne oblasti, organi kazenskega pregona in organ kontrole državnih računov, državnega proračuna in celotne javne porabe. Njihova legitimacija za vložitev zahteve za oceno ustavnosti in zakonitosti je omejena na vprašanja, ki nastanejo "v zvezi s postopki, ki jih vodijo".
 Praviloma gre torej za možnost izpodbijana zakona ali drugega predpisa, ki bi ga bilo treba uporabiti v konkretnem postopku (v sodnem postopku npr. na podlagi 156. člena Ustave).
 6. Agencija za plačilni promet, nadziranje in informiranje ima v prehodnem obdobju, ko in kolikor še opravlja dejavnosti, vezane na preoblikovanje družbene lastnine, po odločbi Ustavnega sodišča št. U-I-158/94 z dne 9.3.1995 (OdlUS 20/IV) neodvisen in samostojen status, ki je analogen položaju Računskega sodišča. Gre za opravljanje nadzorne (kontrolne) funkcije v postopkih lastninskega preoblikovanja pravnih oseb ter preverjanje zakonitosti in pravilnosti izvajanja predpisov in razpolaganja z družbeno lastnino pravnih oseb. Vsebina nalog, vezanih na lastninsko preoblikovanje, je torej tisti element, ki po odločitvi Ustavnega sodišča zahteva zagotovitev posebnega, Računskemu sodišču analognega položaja Agencije.
 7. Ne zgolj formalna analogija z Računskim sodiščem, ampak tudi specifičen položaj Agencije kot posebnega in začasnega kontrolnega organa v prehodnem obdobju preoblikovanja družbene lastnine zato utemeljuje smiselno uporabo določbe 5. alinee prvega odstavka 23. člena ZUstS, da se ji prizna položaj predlagatelja postopka za oceno ustavnosti izpodbijanega zakona. Pri tem je omejitev "v zvezi s postopki, ki jih vodi" nujno razumeti širše: ne samo v zvezi s konkretnim, posamičnim postopkom, ampak tudi kot možnost sprožiti ustavni spor v primeru, ko bi izpodbijana zakonska norma lahko vplivala na to, da Agencija določenih kontrolnih postopkov sploh ne bi več mogla opravljati ali pa bi jih lahko opravljala bistveno težje oziroma manj učinkovito kot dosedaj.
 8. Po določbi 39. člena ZUstS lahko Ustavno sodišče do končne odločitve v celoti ali deloma zadrži izvršitev zakona, če presodi, da bi zaradi njegovega izvrševanja lahko nastale težko popravljive posledice. Pri tem pretehta tudi možne posledice, ki bi zaradi zadržanja izvršitve zakona lahko nastale.
 9. Že v postopku, ki je tekel pod št. U-I-158/94, je bilo ugotovljeno, da se je zakonodajalec odločil kontrolne naloge bivše SDK v prehodnem obdobju, ko še obstaja družbena lastnina, porazdeliti med dve kontrolni instituciji - Agencijo in Računsko sodišče (točka 23 odločbe št. U-I-158/94). Ob tej razdelitvi so naloge v zvezi z lastninskim preoblikovanjem ostale Agenciji na podlagi takratne ocene zakonodajalca, da Računsko sodišče kot organ, ki se šele konstituira, ne bo moglo zagotoviti kontinuitete pri izvajanju teh nalog (točka 26 odločbe št. U-I-158/94).
 10. Ustavno sodišče je z odločbo št. U-I-158/94 odločilo, da je Državni zbor dolžan analogno neodvisnost in vezanost na Ustavo in zakon, kot jo ima Računsko sodišče, zagotoviti tudi Agenciji, vse dokler in kolikor je vključena v dejavnosti v zvezi s preoblikovanjem družbene lastnine. Zakonodajne rešitve, s katerimi bi bilo treba urediti vprašanja o položaju in upravljanju Agencije, ker jih ne bi bilo mogoče rešiti s smiselno uporabo določb o Računskem sodišču, pa morajo upoštevati temeljno izhodišče takratne odločbe Ustavnega sodišča: da je treba Agenciji omogočiti neovirano in učinkovito opravljanje nalog revidiranja lastninskega preoblikovanja in kontrole razpolaganja z družbeno lastnino, dokler se ta ne preoblikuje na ustaven in zakonit način.
 11. Zato je Ustavno sodišče do končne odločitve zadržalo izvršitev izpodbijanega zakona, razen v izreku navedenih določb. Ocenilo je, da je nevarnost nastanka škodljivih posledic, če bi se kasneje ugotovilo, da zakona ni potrebno razveljaviti, manjša, kot pa bi bila nevarnost nastanka škodljivih posledic takojšnje uveljavitve zakona, če bi se kasneje izkazalo, da zakon ni v skladu z Ustavo.
 12. Takojšnja izvedba predvidene reorganizacije Agencije za plačilni promet bi pomenila konstituiranje novega državnega organa z vsem, kar iz tega izhaja: konstituiranje organov, imenovanje nosilcev funkcij, razmejitev pristojnosti in ne nazadnje prerazporeditve pooblaščenih delavcev in zagotovitev novemu organu ustreznih pogojev za delo, kar bi bilo v primeru razveljavitve zakona težko vzpostaviti v prejšnje stanje.
 13. Zadržanje izvršitve zakona pomeni, da se začasno ustavijo vsi postopki v zvezi z reorganizacijo Agencije za plačilni promet, vključno z imenovanji novih organov in prerazporeditvami delavcev. Agencija za plačilni promet še naprej opravlja vse dosedanje naloge z istimi pristojnostmi kot do uveljavitve izpodbijanega zakona. Tudi plačilni promet se bo še naprej opravljal tako kot dosedaj, do končne odločitve o tem, ali je izpodbijano pooblastilo Banki Slovenije in Ministru za finance v skladu z Ustavo in zakonom.
 14. Ustavno sodišče pa ni zadržalo izvrševanja 8. člena izpodbijanega zakona (spremembe 21. člena osnovnega zakona), ki niti ni izpodbijan, niti nima nobene neposredne zveze s sporno reorganizacijo Agencije za plačilni promet, ampak se nanaša na način opravljanja plačilnega prometa.
 15. Iz obravnavanja in odločanja v tej zadevi je bil na lasten predlog po sklepu ustavnega sodišča izločen sodnik mag. Matevž Krivic (zaradi ožjega sorodstvenega razmerja z enim od pooblaščenih delavcev Agencije).
 16. Ustavno sodišče je sprejelo ta sklep na podlagi 22. člena in 39. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Tone Jerovšek in sodniki dr. Peter Jambrek, mag. Janez Snoj, dr. Lovro Šturm, Franc Testen, dr. Lojze Ude in dr. Boštjan M. Zupančič. Sklep je sprejelo s šestimi glasovi proti enemu. Proti je glasoval sodnik Ude.
 Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti, začetem z zahtevo Agencije Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje ter na pobudo delavcev Agencije Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje, ki jih zastopa pooblaščenec Franc Skinder, po javni obravnavi dne 15. februarja 1996 na seji dne 15. maja 1996
 1. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o Agenciji Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje (Uradni list RS, št. 58/95) ni v neskladju z Ustavo.
 2. Odločba začne učinkovati 75. dan po objavi v Uradnem listu.
 1. Postopek v tej zadevi se je začel z vložitvijo zahteve Agencije Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje (v nadaljevanju: APPNI) dne 9. novembra 1995, na podlagi 22. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 - v nadaljevanju: ZUstS), ob upoštevanju sklepa Ustavnega sodišča št. U-I-271/95 z dne 7. decembra 1995, s katerim je bil APPNI priznan položaj predlagatelja postopka po 23. členu ZUstS.
 2. Tej zadevi je bila v sprejetem delu pridružena pobuda delavcev APPNI z dne 27. oktobra 1995, po sklepu Ustavnega sodišča št. U- I-265/95 z dne 7. decembra 1995.
 3. Ustavno sodišče je na nejavni seji dne 7. decembra 1995 na podlagi 39. člena ZUstS sprejelo sklep o začasnem zadržanju izvrševanja izpodbijanega zakona do končne odločitve, razen določbe 8. člena in z njo povezanega dela 21. člena.
 4. Na zahtevo oziroma pobudo je dne 23. januarja 1996 na podlagi mnenja Odbora Državnega zbora za finance in kreditno-monetarno politiko odgovoril Sekretariat Državnega zbora za zakonodajo in pravne zadeve (v nadaljevanju: Sekretariat za zakonodajo). Državni zbor je z vlogo z dne 7. februarja 1996 predložil tudi mnenje Vlade o navedbah predlagatelja oziroma pobudnikov.
 5. Svoja stališča do navedb APPNI, ki se nanšajo na plačilni promet, je dne 20. decembra 1995 poslala Banka Slovenije. Komisija Državnega zbora za spremljanje in nadzor lastninskega preoblikovanja družbene lastnine pa je Ustavnemu sodišču dne 29. januarja 1996 poslala sklepa, sprejeta ob obravnavi zahteve oziroma pobude na seji Komisije kot zainteresiranega delovnega telesa Državnega zbora.
 6. Predsednik Ustavnega sodišča je na podlagi drugega odstavka 35. člena ZUstS na predlog treh sodnikov dne 15. februarja 1996 razpisal javno obravnavo, na katero so bili na podlagi prvega odstavka 36. člena ZUstS vabljeni udeleženci v postopku in njihovi pooblaščenci ter Vlada in Banka Slovenije.
 B. Navedbe predlagatelja in pobudnikov o dejanskih okoliščinah
 7. Po lastnih podatkih je APPNI do 15. februarja 1996 pričela z revidiranjem lastninskega preoblikovanja v 1041 podjetjih, kar pomeni v 97 odstotkih vseh podjetij (1071), katerim je SDK oziroma APPNI izdala sklepe o uvedbi postopka revizije. Med temi podjetji so vsa tista (959), katerim je bil izdan sklep o pričetku revizije maja 1993 in pri katerih revizija zadrži lastninsko preoblikovanje. Do 15. februarja 1996 je bilo izdanih 927 revizijskih poročil. APPNI je torej opravila revizijo lastninskega preoblikovanja pri 87 odstotkih vseh podjetij, katerim je bil doslej izdan sklep o uvedbi postopka revizije.
 8. Po podatkih APPNI se število prejetih zahtev in pobud za revidiranje v zadnjih mesecih povečuje, predvsem na predlog sindikatov podjetij, vladne delovne skupine za preprečevanje oškodovanj družbenega kapitala in Agencije RS za prestrukturiranje in privatizacijo. Do 15. februarja 1996 je bilo vloženih 70 novih predlogov za revizijo (navedba predstavnika APPNI na javni obravnavi), vendar ni bil v vseh primerih izdan sklep o uvedbi revizije - tudi tam, kjer je bil, pa ne zadrži izvedbe lastninskega preoblikovanja (49.a člen ZLPP).
 9. Kontrolni postopki, ki jih v okviru svojih pristojnosti opravljala APPNI, potekajo tako, da je bil za vse postopke pooblaščen isti delavec, inšpektor APPNI: za revizijo lastninskega preoblikovanja podjetij (po ZLPP za čas do 31. decembra 1992); za preverjanje zakonitosti in pravilnosti izvajanja predpisov, ki urejajo finančno-materialno poslovanje pravnih oseb ter razpolaganje z družbeno lastnino do lastninskega preoblikovanja (za čas po 1. januarju 1993 na podlagi prvega odstavka 73. člena ZAPPNI); in za davčno inšpiciranje (ves čas na podlagi ZAPPNI oziroma še prej po predpisih o SDK).
 10. Pooblaščeni delavec APPNI je glede na veljavno zakonodajo izdajal o svojih ugotovitvah tri različne vrste aktov: revizijsko poročilo, zapisnik v kontrolnem postopku preverjanja finančno- materialnega poslovanja in razpolaganja z družbeno lastnino ter zapisnik v davčnem postopku. Za vsakega posebej so v veljavni zakonodaji predpisane pristojnosti APPNI ter drugih organov (posebej tudi Družbenega pravobranilca) in postopki (upravni in sodni).
 11. APPNI posebej poudarja, da ne po prejšnjih ne po sedaj veljavnih predpisih nima nobenih pristojnosti in možnosti odpravljanja oškodovanj družbene lastnine, ugotovljenih v kontrolnih postopkih za čas po 1. januarju 1993, tako kot je to po ZLPP predpisano za čas do 31. decembra 1992. V teh primerih lahko o svojih ugotovitvah le obvesti Družbenega pravobranilca in organe pregona oziroma nove ali bodoče prihodnje.
 12. Pri opravljanju plačilnega prometa APPNI izvaja še sprotno nadziranje in pobiranje davkov in prispevkov od pravnih oseb.
 Trenutno je tako sistem pobiranja davkov od pravnih oseb še vedno vezan na opravljanje plačilnega prometa. APPNI skupno pobere 87 odstotkov vseh javnih dajatev za državni proračun, za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in za zdravstveno zavarovanje.
 13. V APPNI opravlja naloge revidiranja lastninskega preoblikovanja podjetij 90 inšpektorjev (od približno 240), ki so strokovno najbolj usposobljeni tudi za opravljanje nalog davčnega inšpiciranja. Vsi imajo potrebna specifična ekonomska in pravna znanja ter praktične izkušnje in dobro poznavanje splošnega upravnega postopka (vključno z opravljenim posebnim strokovnim izpitom po posebnih predpisih). Kolikor je odločitev o tem prepuščena njihovim željam, naj nihče izmed njih ne bi bil pripravljen delati v novi Agenciji za revidiranje,
 C. Ocena ustavnosti
 14. Predlagatelj in pobudniki izpodbijajo ZAPPNI-A, s katerim se: - ustanavlja nova Agencija Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij (v nadaljevanju: Agencija za revidiranje) ter določajo njen status kot osebe javnega prava in njene pristojnosti - 1. do 3. člen, prvi odstavek 14., 15. in 16. člen ZAPPNI-A;
 - predpisuje možnost prenosa opravljanja plačilnega prometa v državi na poslovne banke na podlagi dovoljenja Banke Slovenije in ministra, pristojnega za finance - drugi odstavek 14. člena ZAPPNI-A;
 - določajo status in pristojnosti APPNI kot javnega zavoda - 4. do 7., 9. do 13., 18. in 20. člen ZAPPNI-A;
 - določajo pravice in obveznosti delavcev APPNI ob njeni reorganizaciji - 17. in 19. člen ZAPPNI-A.
 15. Po mnenju predlagatelja in pobudnikov izpodbijani zakon krši: - načela pravne države (2. člen Ustave), zlasti načelo sorazmernosti, poštenega obravnavanja, varstva zaupanja v pravo, zakonitosti, razumnosti in določnosti pravnih predpisov; - načelo demokratičnosti (1. člen Ustave);
 - načelo o delitvi oblasti (3. člen Ustave);
 - načelo proste izbire zaposlitve (49. člen Ustave); in - načelo, da morajo posamični akti in dejanja državnih organov in nosilcev javnih pooblastil, temeljiti na zakonu ali na zakonitem predpisu (četrti odstavek 153. člena Ustave).
 16. Ustavno sodišče je moralo oceniti:
 - ali je ustanovitev nove Agencije za revidiranje v skladu z Ustavo in ali upošteva stališča Ustavnega sodišča, navedena v odločbi št. U-I-158/94 z dne 9. marca 1995 (OdlUS IV,20) o položaju in upravljanju Agencije za plačilni promet, nadziranje in informiranje, dokler še in kolikor še opravlja naloge, povezane s preoblikovanjem družbene lastnine;
 - ali je v skladu z Ustavo in zakonom pooblastilo Banki Slovenije in Ministru za finance za izdajo dovoljenj poslovnim bankam za opravljanje plačilnega prometa v državi;
 - ali so posamezne zakonske določbe, zlasti tiste, ki določajo pristojnosti APPNI oziroma Agencije za revidiranje, jasne in določne v tolikšni meri, da omogočajo nemoteno nadaljevanje in zaključek postopkov revizije lastninskega preoblikovanja družbene lastnine in omogočajo jasno razmejitev pristojnosti med posameznimi državnimi organi; in
 - ali so delavcem APPNI ob njeni reorganizaciji zagotovljene z Ustavo in zakonom zajamčene pravice do dela in zaposlitve oziroma pravice iz delovnega razmerja.
 17. Ustavno sodišče je z odločbo OdlUS IV, 20 Agenciji za plačilni promet, nadziranje in informiranje dalo položaj samostojne in neodvisne službe, kolikor v skladu z Ustavo in zakonom še opravlja naloge nadziranja in revidiranja razpolaganja z družbeno lastnino v postopkih lastninskega preoblikovanja. Ta položaj je analogen položaju in upravljanju Računskega sodišča kot državnega organa. Pri tem pa je posebej navedlo (36. točka obrazložitve), da bo moral v primeru, ko smiselna uporaba pravil o Računskem sodišču glede posameznih vprašanj ne bo mogoča, zakonodajalec nastale pravne praznine zapolniti, ob upoštevanju stališč Ustavnega sodišča. Posebej pa je (v 33. točki obrazložitve) reklo tudi, da ima zakonodajalec legitimno pravico ob spremembi zakonodaje urediti prehodni režim. Ta režim naj zagotavlja kontinuiteto dela in zagotavlja opravljanje tistih dejavnosti, ki so nujne za funkcioniranje države in gospodarstva. Pri tem mora upoštevati načela pravne države, posebej načela pravne varnosti, jasnosti v zakonih in prepovedi uporabe ukrepov, ki presegajo namen zakona.
 18. V odločbi št. U-I-327/94 z dne 16. marca 1995 (OdlUS IV,25), kjer je šlo za presojo ustavnosti zakona, s katerim je bil ustanovljen Družbeni pravobranilec namesto dotedanjega Družbenega pravobranilca samoupravljanja, je Ustavno sodišče izrecno zapisalo (točka B.3 obrazložitve), da lahko zakonodajalec v prehodnem obdobju preoblikovanja družbene lastnine funkcije, ki jih je treba opravljati zato, da se zavaruje družbeni kapital oziroma družbena lastnina, uredi tudi tako, da v ta namen ustanovi nov državni organ, če to šteje za vsebinsko primerno in če lahko zagotovi učinkovito izvrševanje te funkcije.
 I. Ustanovitev Agencije za revidiranje
 19. Kot eden izmed razlogov za sprejem ZAPPNI-A je bila v zakonodajnem postopku navedena (Poročevalec Državnega zbora št. 33/95) potreba po razrešitvi vprašanja statusa APPNI, ker so bile določbe o tem razveljavljene z odločbo Ustavnega sodišča. Med cilji ZAPPNI-A je bilo navedeno, da naj bi se "uredil status agencije tako, da bi bila realizirana odločba Ustavnega sodišča, po kateri revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij in preverjanje zakonitosti in pravilnosti izvajanja predpisov pri podjetjih v družbeni lastnini ne more opravljati pravna oseba, ki je odgovorna Vladi, temveč le statusno tako oblikovana pravna oseba, podobna Računskemu sodišču, ki je odgovorna le Državnemu zboru".
 20. Predlagatelj navaja, da APPNI ob upoštevanju odločbe Ustavnega sodišča o smiselni uporabi določb o Računskem sodišču "zakonito posluje brez težav in nemoteno opravlja vse svoje naloge".
 21. Sekretariat za zakonodajo v odgovoru navaja: "... odločba Ustavnega sodišča št. U-I-158/94 z dne 9. marca 1995 v izreku vsebuje le razveljavitev nekaterih določb zakona o Agenciji, ne določa pa ničesar glede statusa Agencije, niti glede morebitne uporabe določb zakona o Računskem sodišču. ... Pač pa je Ustavno sodišče le v obrazložitvi omenilo možnost smiselne uporabe določb o položaju in upravljanju Računskega sodišča kot državnega organa, sicer pa je na zapolnitev morebitnih nastalih pravnih praznin napotilo zakonodajalca." Nadalje tudi navaja, da za ureditev pristojnosti in opredelitev pravnega statusa državnega organa ne more biti uporabljena analogija oziroma smiselna uporaba določb zakona, ki ureja nek drug državni organ, ampak mora to urediti zakon.
 22. Predstavnik Državnega zbora je na javni obravnavi med drugim navedel tudi: "Ko smo zakon obravnavali, smo bili enotnega mnenja, da obstaja najmanj en vidik, kjer smiselna uporaba Zakona o Računskem sodišču ni mogoča s še tako elastičnim pojmovanjem prava in ta vidik je določanje tarife za plačilni promet. Vse drugo bi se dalo z veliko nenavadne elastičnosti prilagoditi določbam Zakona o Računskem sodišču, to vprašanje pa se na noben način ne da zato, ker Računsko sodišče pač ne zaračunava nobenih tarif za svoje delo".
 23. Iz mnenja Vlade ob pobudi (brez datuma, priloga k odgovoru Državnega zbora) izhaja, da naj bi bil namen zakonodajalca "predvsem urediti nekatere pravne praznine, ki so nastale z razveljavitvijo nekaterih določil ZAPPNI" in ki naj bi "ovirale izvajanje nalog davčnega nadzora". Zlasti naj bi šlo za določitev pravne narave APPNI kot pravne osebe, ki opravlja številne upravne naloge in ima upravne pristojnosti; opredelitev, komu je APPNI za opravljanje svojih nalog odgovorna in določitev organa upravljanja APPNI. Ker APPNI ni imela določenega organa upravljanja, naj bi bilo onemogočeno izvajanje številnih nalog, na primer imenovanje in razreševanje direktorja in drugih vodilnih delavcev, spreminjanje statuta in tarife za plačilo storitev, sprejemanje finančnega načrta in letnega poročila, izdajanje oziroma spreminjanje aktov APPNI ipd..
 24. Ustavno sodišče poudarja, da je bistvo njegove odločbe OdlUS IV,20 v tem, da zagotavlja APPNI, dokler še in kolikor še opravlja naloge, povezane s preoblikovanjem družbene lastnine, neodvisen status tako nasproti zakonodajni kot izvršilni in sodni veji oblasti (glej posebej točke 20, 21 in 22 navedene odločbe). Z namenom zagotoviti ji tako samostojnost in neodvisnost je Ustavno sodišče uporabilo analogijo z Računskim sodiščem. Gre za smiselno uporabo pravnih norm in pravil o položaju in upravljanju Računskega sodišča kot državnega organa. Le če bi se izkazalo, da takšna smiselna uporaba navedenih pravil glede posameznih vprašanj ne bi bila mogoča, naj bi zakonodajalec zapolnil nastale pravne praznine - s tem, da je pri tem vezan na stališča Ustavnega sodišča, izražena v njegovi odločbi. To pomeni zagotoviti APPNI samostojnost in neodvisnost, kakršno ima Računsko sodišče, glede tistega dela nalog, ki se nanašajo na preoblikovanje družbene lastnine.
 25. Način preobrazbe APPNI iz nekdanje SDK s postopnim prenosom njenih nalog na druge ustrezne institucije je bil predviden v tretjem odstavku 73. člena ZAPPNI - izhajajoč iz predpostavke, da so naloge APPNI, ki jih je podedovala od SDK, po svoji naravi nezdružljive. Ker pa je bilo vsako od njih še vedno treba opravljati, je bila za prehodno obdobje sprejeta rešitev, da se do ustrezne (novemu gospodarskemu sistemu prilagojene) organiziranosti začasno opravljajo v skupni instituciji. Odločba Ustavnega sodišča take preobrazbe ni razglasila za neustavno ali celo zapovedala kakšnega drugega načina: za neskladno z Ustavo je bila zakonska rešitev ocenjena toliko, kolikor kontrolne in revizijske naloge v postopkih lastninskega preoblikovanja podreja izvršni veji oblasti.
 26. To, kar je bistvo tega spora, je način oziroma pot, po kateri bi se naloge sedanje APPNI vsebinsko dosledno in časovno usklajeno prenesle na ustrezne institucije.
 27. S predvidenimi spremembami v davčni zakonodaji (Zakon o davčni službi je bil sprejet 20. marca 1996 in objavljen v Uradnem listu RS št. 18/96 dne 2. aprila 1996) bodo nujno povezane spremembe v plačilnem prometu zlasti glede na to, na kakšen način se trenutno še pobirajo davki od pravnih oseb. Iz izhodišč, na katerih temelji organiziranost nove davčne službe (Osnove za projekt vzpostavitve nove davčne službe, uvodni obrazložitvi zakona o davčni službi in zakona o davčnem postopku; vse Poročevalec DZ št. 42/94), izhaja, da naj bi bila davčna uprava "ustanovljena kot nova davčna služba, ki ne pomeni združitve dosedanjih dveh služb, ampak le prevzem njunih nalog ter kadrovskih in materialnih virov". Sedanji sistem pobiranja davkov za pravne osebe naj bi ostal v prehodnem obdobju - do 1.januarja 1998 - še povezan s plačilnim prometom (prehodne določbe Zakona o davčnem postopku, Uradni list RS št. 18/96).
 Prenos nalog davčnega nadzora je torej v predlagani davčni zakonodaji predviden tako, kot je bilo določeno v tretjem odstavku 73. člena ZAPPNI.
 28. Zakonodajne rešitve vprašanj, povezanih s položajem in upravljanjem APPNI, ki jih ni mogoče rešiti s smiselno uporabo določb o Računskem sodišču, morajo upoštevati temeljno izhodišče odločbe Ustavnega sodišča: da je treba zagotoviti neovirano in učinkovito dokončanje nalog revidiranja lastninskega preoblikovanja in kontrole razpolaganja z družbeno lastnino, dokler se ta ne preoblikuje na ustaven in zakonit način.
 29. Ustavno sodišče je v svoji odločbi OdlUS IV,20 pri uporabi analogije z Računskim sodiščem izhajalo iz analogije tistih organov in organizacij, ki jih ni mogoče uvrstiti v nobeno od treh vej oblasti (točka 21) in so samostojne v razmerju do katerekoli klasične veje oblasti (točka 22), tudi v razmerju do zakonodajalca. O tem je Ustavno sodišče izrecno navedlo, da s takim neodvisnim statusom APPNI ni skladen niti nadzor Državnega zbora nad izvedbo posameznih revizijskih postopkov ob že danem sodnem nadzoru (točka 30). To pa ne pomeni, da APPNI ni odgovorna nikomur. APPNI je vezana na Ustavo in zakon (točka 25).
 Pristojnosti APPNI, njenih nalog, obveznosti in odgovornosti kot državnega organa sui generis ne določa APPNI sama, ampak se določijo z zakonom (analogno kot za Računsko sodišče po drugem odstavku 150. člena Ustave).
 30. Postavlja se vprašanje, ali je s stališča presoje skladnosti z Ustavo in z odločbo Ustavnega sodišča OdlUS IV, 20 kakšna bistvena in odločujoča razlika med načinom, ki ga je predvideval tretji odstavek 73. člena ZAPPNI, na eni in izpodbijanim načinom z ustanovitvijo nove Agencije za revidiranje na drugi strani. V končni posledici bo namreč rezultat isti: prenos nalog davčnega nadzora v ustrezen upravni organ, reforma plačilnega prometa in postopen zaključek nalog revidiranja lastninskega preoblikovanja.
 31. Po oceni Ustavnega sodišča tudi izpodbijana zakonska rešitev zagotavlja na eni strani nemoten zaključek postopkov revidiranja lastninskega preoblikovanja in na drugi strani samostojnost in neodvisnost organa, ki bo te postopke vodil.
 32. Ustavno sodišče v postopku ocene skladnosti zakona z Ustavo ne presoja tudi strokovnosti posameznih predlaganih rešitev ali konceptov. To je stvar predlagatelja zakona, v postopku pred Državnim zborom pa pridejo povsem legitimno do izraza tudi politični momenti. Ali je zakonska rešitev skladna z Ustavo, Ustavno sodišče ne presoja po pravilih posameznih strok in po političnih kriterijih, ampak izključno po ustavnopravnih kriterijih. Zakonodajalec je prisiljen upoštevati oziroma tehtati številne nasprotujoče si interese, zaradi česar so posamezne zakonske rešitve pogosto večnamenske. Prej izjema kot pravilo je, da zakonodajalec pri sprejemanju zakona sprejme odločitev, motiviran izključno z enim interesom.
 33. Iz gradiva v zakonodajnem postopku je razvidno, da je bila uskladitev ZAPPNI z odločbo Ustavnega sodišča samo eden od razlogov za spremembe in dopolnitve zakona. Navedeni so vsaj še trije razlogi:
 1. sprememba pri poslovanju s čeki,
 2. določitev zakonske podlage za začetek postopnega prenosa plačilnega prometa na poslovne banke, in
 3. dodatne ali vsaj drugače določene pristojnosti organa, zadolženega za revidiranje lastninskega preoblikovanja.
 34. Ne glede na to, kakšne so možnosti revizijskega organa za odpravo posledic oškodovanj družbene lastnine na podlagi revizij za obdobje po 1. januarju 1993, dodatne zadolžitve na področju revidiranja lastninskega preoblikovanja družbene lastnine spreminjajo pomen in težo navedb, da so ti postopki v zaključni fazi. Ne gre namreč več samo za zmanjševanje števila revizijskih postopkov (kar bi kazalo na nepotrebnost ustanavljanja novega državnega organa), ampak za istočasno odpiranje novih postopkov. V temelju gre pri vseh revizijah lastninskega preoblikovanja za iste cilje: ugotovitev prave vrednosti družbenega kapitala, ki se lastnini, in ugotovitev morebitnih oškodovanj (prikrajšanj) tega družbenega kapitala (tudi na škodo že znanih ali bodočih novih lastnikov). Zato je razumljiv in legitimen namen zakonodajalca, da se tako že začeti kot tudi naknadno začeti postopki revidiranja lastninskega preoblikovanja opravijo v organu, ki bo samostojen in neodvisen v skladu z odločitvijo Ustavnega sodišča. Ob upoštevanju teh dejstev pa je kot eno od sprejemljivih in razumnih rešitev mogoče šteti tudi možnost ustanovitve novega državnega organa.
 Posledice bi bile iste, tudi če bi se ustanovila samostojna pravna oseba za opravljanje plačilnega prometa, revizijske naloge pa bi ostale v APPNI - ob dejstvu, da bodo naloge davčnega nadzora prenesene v novo enotno davčno službo kot upravni organ.
 35. Ustavno sodišče torej ocenjuje, da izpodbijani zakon v delu, v katerem se ustanavlja nova Agencija za revidiranje, ni v neskladju z Ustavo in da taka rešitev upošteva stališča Ustavnega sodišča v odločbi OdlUS IV,20.
 36. Obrazložitev glede pravic in obveznosti delavcev APPNI ob njeni reorganizaciji je v točkah od 60 do 67, posebej izpodbijane pa so še določbe 3. člena ZAPPNI-A (nova člena 1.g in 1.h) glede Sveta Agencije za revidiranje. Navedene določbe ZAPPNI-A določajo, da je poleg direktorja in njegovega namestnika organ Agencije za revidiranje tudi njen Svet, ki ima predsednika in šest članov, ki jih imenuje Državni zbor izmed neodvisnih strokovnjakov za dobo štirih let. Iz teh določb naj bi po mnenju predlagatelja ne bilo jasno, za kakšen organ pravzaprav gre, predvsem pa ne, kakšne so njegove pristojnosti. V zakonu nima nobenih posebej določenih pristojnosti, poslovnik pa sprejema Agencija za revidiranje sama. Iz utemeljitev v zakonodajnem postopku je razumeti, kot da naj bi šlo za organ upravljanja, njegova sestava pa kaže bolj na strokovni, posvetovalni organ.
 37. Načela pravne države po 2. členu Ustave zahtevajo, da so predpisi jasni in določni, tako da je mogoče - tudi z uporabo pravil o interpretaciji pravnih norm - nedvoumno razbrati in razmejiti pristojnosti posameznih državnih organov kot tudi pristojnosti, naloge in odgovornosti posameznih organov in nosilcev javnih pooblastil v posameznem državnem organu. Ustavno sodišče z odločbo OdlUS IV, 20 ni "ukinilo" Sveta APPNI zato, ker bi ocenilo, da je v neskladju z Ustavo, da ima APPNI poseben organ upravljanja. Po oceni Ustavnega sodišča je bila v nasprotju z ustavnim konceptom APPNI kot samostojne in neodvisne službe "organiziranost te službe kot javnega zavoda ter posebne oblike podrejanja Agencije Vladi ter upravljanje in nadzorovanje delovanja Agencije preko njenega sveta, oblikovanega, kot da gre za javni zavod" (27. točka obrazložitve odločbe OdlUS IV,20).
 38. Računsko sodišče sestavlja devet članov, ki jih imenuje Državni zbor (5. člen Zakona o Računskem sodišču; Uradni list RS, št. 48/94, v zvezi s 150. in 151. členom Ustave). Glede na tako sestavo ter njej prilagojen sistem dela in odločanja Računskega sodišča ni potrebe po določanju še posebnih organov upravljanja in poslovodnih organov. Ni pa mogoče z analogijo prenašati take ureditve na APPNI tako, da naj bi funkcije in pristojnosti, ki jih imajo člani Računskega sodišča, v APPNI imel njen generalni direktor. Določitev posebnega (kolegijskega) organa upravljanja sicer samostojne in neodvisne pravne osebe javnega prava zato ni v neskladju z Ustavo. Izpodbijane določbe o Svetu Agencije za revidiranje v ZAPPNI-A tudi ne vzpostavljajo take organizacijske in upravljalske ureditve (oziroma takega sistema upravljanja in vodenja Agencije za revidiranje), ki bi v nasprotju z zgoraj citiranimi razlogi odločbe Ustavnega sodišča, omogočala ustavno nesprejemljiv nadzor zakonodajne in izvršilne veje oblasti nad Agencijo za revidiranje.
 II. Plačilni promet
 39. Po mnenju predlagatelja, bi bilo treba najprej določiti temeljne pravne podlage za vse udeležence v plačilnem prometu in zagotoviti njihovo enakopravno obravnavanje. Zato naj bi bil zakonodajalec dolžan določiti osnove plačilnega prometa s posebnim zakonom ali ustrezno dopolniti obstoječo zakonodajo. Na taki podlagi bi bila lahko tudi Banka Slovenije in finančni minister pooblaščena za dajanje pooblastil bankam za opravljanje plačilnega prometa med pravnimi osebami. Predlagatelj in pobudniki tudi navajajo, da izpodbijani ZAPPNI-A ne rešuje vprašanja, ali bodo pooblaščene banke tudi pobirale davke in prispevke od pravnih oseb, za katere bodo opravljale plačilni promet, dokler te naloge ne bo prevzela nova davčna služba.
 40. Sekretariat za zakonodajo v odgovoru navaja, da sta Banka Slovenije in minister za finance pri izdajanju dovoljenj poslovnim bankam za opravljanje plačilnega prometa vezana na zakonsko obveznost po zagotovitvi nemotenega izvajanja vseh nalog po 4. členu ZAPPNI. Pri opravljanju plačilnega prometa kot poslovne funkcije bodo tako banke kakor APPNI glede pogojev za njegovo opravljanje v enakem položaju. Plačilni promet kot enega od običajnih pravnih poslov bank določa tudi 2. člen Zakona o bankah in hranilnicah (Uradni list RS, št. 1/91, 38/92 in 46/93, v nadaljevanju: ZBH). Gre za prenos opravljanja teh poslov iz javnopravne v zasebnopravno sfero in za njihovo urejanje s pogodbenim pravom. Navaja tudi, da banke že sedaj opravljajo plačilni promet s tujino in da ni razlogov, da domačega plačilnega prometa ne bi smele opravljati. To naj bi bilo ob konvertibilnosti domače valute tudi nesmiselno, zaradi položaja bank in približevanja ureditvam držav Evrope pa tudi sistemsko nevzdržno.
 41. Podobno kot za naloge davčnega nadziranja je ZAPPNI v tretjem odstavku 73. člena tudi za naloge plačilnega prometa določal, da se opravljajo v APPNI, vse dokler ne bodo na podlagi drugih zakonov prenesene na druge institucije. Predlog izpodbijanega zakona (Poročevalec DZ št. 33/95) navaja kot enega od razlogov za sprejem potrebo po prilagoditvi obstoječega plačilnega sistema spremenjenim razmeram v gospodarskem sistemu. Kot eden od ciljev zakona pa je navedeno, da je zato, "ker bodo plačilni promet v bodoče v celoti opravljale banke, treba v ZAPPNI določiti rok, ko se tovrstni posli začnejo opravljati v bankah; prav tako je potrebno oblikovati javni zavod za opravljanje plačilnega prometa, ki dejansko opravlja poslovno funkcijo, ki se bo kasneje, v skladu s konceptom Banke Slovenije glede ureditve plačilnega prometa v državi, opravljala v bankah".
 42. Predlog ZAPPNI-A je spreminjal tretji odstavek 73. člena ZAPPNI tako, da je določal datum 31. december 1997, do katerega še opravlja naloge plačilnega prometa APPNI, s 1. januarjem 1998 pa naj bi te naloge v skladu s posebnim zakonom v celoti začele opravljati poslovne banke. Ob tem je treba upoštevati, da je bilo s predlogom ZAPPNI-A predvideno tudi, da bodo že s 1. januarjem 1996 naloge davčnega nadziranja prešle na novo davčno službo.
 Odbor za finance je na podlagi mnenj Vlade in Banke Slovenije sprejel amandma, ki naj bi v sprejetem besedilu dajal bankam pravno podlago za pričetek postopnega prevzema opravljanja plačilnega prometa.
 43. Banka Slovenije razume določbo drugega odstavka 14. člena ZAPPNI-A kot pravni temelj, na podlagi katerega lahko poleg APPNI opravljajo plačilni promet za pravne osebe v državi tudi poslovne banke. Ta določba naj bi predstavljala tudi zakonsko pooblastilo Banki Slovenije in Ministru za finance, da izdata podzakonski predpis, ki bo natančno opredelil kvalitativne pogoje, ki jih morajo izpolnjevati banke za opravljanje plačilnega prometa. Banko Slovenije pri izdaji dovoljenj bankam za opravljanje bančnih poslov zavezujejo tudi sklepi in pravilniki o licenciranju.
 44. ZBH opredeljuje "opravljanje poslov plačilnega prometa" kot enega od bančnih poslov (3. alinea prvega odstavka 2. člena ZBH). Isti zakon pooblašča Ministra za finance, da lahko na podlagi mnenja guvernerja Banke Slovenije določi tudi druge bančne posle, ki jih sme opravljati banka (drugi odstavek 2. člena ZBH).
 Poslovanje banke pa zakon veže na dovoljenje za poslovanje, ki ga izda Banka Slovenije in s katerim se dovoli opravljanje določenih bančnih poslov na podlagi pogojev in meril, ki jih tudi predpiše Banka Slovenije (prvi in drugi odstavek 15. člena ZBH). Dovoljenje se lahko izda za opravljanje vseh ali samo določenih bančnih poslov (neomejeno ali omejeno dovoljenje).
 45. ZAPPNI ureja plačilni promet v državi. Kaj je s tem mišljeno, je določeno v 8. členu ZAPPNI, kdo ta plačilni promet opravlja, pa v 6. členu ZAPPNI. Kot je navedel predstavnik Državnega zbora na javni obravnavi, poteka v praksi plačilni promet tako, da "plačilni promet za potrebe države s tujino opravlja Banka Slovenije; plačilni promet za pravne in fizične osebe s tujino opravljajo poslovne banke; plačilni promet za fizične osebe, ki opravljajo dejavnost znotraj države, opravljajo poslovne banke; plačilni promet za pravne osebe znotraj države opravlja APPNI; plačilni promet med posameznimi fizičnimi osebami, ki ne opravljajo dejavnosti in so komitenti ene poslovne banke, opravlja ta poslovna banka; plačilni promet med fizičnimi osebami, ki niso komitenti ene banke, ali pa so, pa ne želijo opravljati plačilnega prometa preko te poslovne banke, pa spet opravlja APPNI".
 46. Banke lahko opravljajo posle plačilnega prometa enako kot vse druge bančne posle: če imajo neomejeno dovoljenje Banke Slovenije za poslovanje ali če jim je v okviru omejenega dovoljenja dovoljeno opravljanje teh bančnih poslov. ZBH govori o "poslih plačilnega prometa" ne glede na to, kje in za koga se ti posli opravljajo. Z drugim odstavkom 15. člena ZBH je dano Banki Slovenije pooblastilo, da izda splošni (podzakonski) akt, s katerim predpiše pogoje in merila za opravljanje določenih bančnih poslov. Na področju plačilnega prometa pa je ZAPPNI kot specialen predpis določil, da poteka plačilni promet za pravne osebe v državi le preko APPNI. Ne gre torej za to, da banke teh bančnih poslov ne bi mogle opravljati, ampak jim Banka Slovenije opravljanja teh poslov ni mogla dovoliti v celoti, ker ji je to preprečevala posebna ureditev v specialnem zakonu. Na drugi strani tudi APPNI ni mogla opravljati plačilnega prometa s tujino, ker je poseben zakon (Zakon o deviznem poslovanju, Uradni list RS, št. 1/91-I, 71/93 in 63/95, člena 22 in 23 - v nadaljevanju: ZDP) določil, kdo je pooblaščen za opravljanje teh poslov: za državo opravlja plačilni promet s tujino Banka Slovenije, ostali plačilni promet s tujino (tudi za pravne osebe) pa opravljajo pooblaščene banke in Poštna banka. ZDP kot pooblaščeno banko razume "banko, ki je za opravljanje poslov s tujino dobila dovoljenje v skladu z zakonom, ki ureja poslovanje bank".
 47. Izpodbijana določba drugega odstavka 14. člena ZAPPNI-A je črtala prepoved, ki je bankam onemogočala opravljanje enega od bančnih poslov za pravne osebe. Banke bodo plačilni promet za pravne osebe tudi v državi lahko opravljale, če bodo in ko bodo za to dobile dovoljenje Banke Slovenije, enako kot velja za vse druge bančne posle. Izpodbijana določba ne daje ministru za finance in Banki Slovenije nobenih novih oziroma širših pooblastil, ki jih ne bi imela po že veljavnem ZBH (2. in 15. člen ZBH). V ničemer tudi ne posega v pristojnost organov Banke Slovenije, kot jo določata Zakon o Banki Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I) in Statut Banke Slovenije. Ni pa mogoče izhajati iz predpostavke, da bosta minister za finance in Banka Slovenije v tem primeru ravnala v nasprotju s svojimi pooblastili in v nasprotju z veljavnimi predpisi.
 48. Ustavno sodišče sprejema navedbe Državnega zbora, da izpodbijana določba v zadostni meri zavezuje ministra za finance in Banko Slovenije, da pri določanju zaporedja in načina prenosa nalog plačilnega prometa na banke oziroma pri izdaji dovoljenj posameznim bankam:
 1. zagotovita nemoteno izvajanje tudi drugih nalog iz 4. člena ZAPPNI, zlasti davčno nadziranje, in
 2. zagotovita enakopravno obravnavanje vseh bank z vnaprejšnjo objavo kriterijev, v skladu s katerimi bodo banke lahko opravljale naloge plačilnega prometa za pravne osebe.
 49. Banka Slovenije je že po 10. členu ZAPPNI zadolžena za nadzor nad zakonitostjo in pravilnostjo opravljanja plačilnega prometa. Za zakonito in učinkovito opravljanje davčnega nadzora kot funkcije državne uprave pa je zadolžen minister za finance (9. člen Zakona o upravi, v zvezi s 5. členom Zakona o organizaciji in delovnem področju ministrstev). Določitev njune skupne pristojnosti za učinkovit in usklajen prenos teh nalog na ustrezne institucije zato ni v neskladju z načeli pravne države in načelom o delitvi oblasti.
 III. Pristojnosti APPNI in Agencije za revidiranje
 50. Predlagatelj navaja, da pri "dodatnih " pooblastilih Agenciji za revidiranje, ki jih uvaja 1.a člen izpodbijanega zakona, dejansko ne gre za dodatna pooblastila, ki jih doslej ne bi že imela APPNI. Oškodovanja družbene lastnine po 1. januarju 1993 je APPNI doslej ugotavljala na podlagi prvega odstavka 73. člena ZAPPNI, ko je preverjala zakonitost finančno-materialnega poslovanja podjetij z družbenim kapitalom, ali pa je to ugotavljala pri davčnem pregledu. V vseh teh primerih pa APPNI ni mogla sama odpravljati oškodovanj, ampak je zapisnike o teh pregledih pošiljala v pristojno reševanje Družbenemu pravobranilcu in organom pregona. APPNI meni, da tudi Agencija za revidiranje ne bo mogla odpravljati oškodovanj, ugotovljenih v revizijskih postopkih na podlagi 1.a člena, na enak način kot za čas do 31. decembra 1992. Po zakonu podjetja vpišejo lastninsko preoblikovanje v sodni register po ugotovljeni vrednosti družbenega kapitala na dan 1. januarja 1993. Oškodovanja po tem datumu pa naj bi lahko odpravil le lastnik, če gre za kršitev davčnih obveznosti, pa davčna služba.
 51. Nadalje predlagatelj navaja, da določba prvega odstavka 14. člena ZAPPNI-A bistveno spreminja pristojnost Agencije za revidiranje v primerjavi s pristojnostjo APPNI po prvem odstavku 73. člena ZAPPNI za preverjanje zakonitosti finančno- materialnega poslovanja pravnih oseb. Namesto pristojnosti za nadzor pri vseh pravnih osebah, ki se lastninsko preoblikujejo po kateremkoli zakonu, je po njegovem mnenju določena pristojnost le za tiste pravne osebe, ki se lastninijo po ZLPP. S tem naj bi Agencija za revidiranje izgubila pristojnost preverjanja zakonitosti razpolaganja z družbenim kapitalom tudi pri vseh tistih subjektih, ki se ne lastninijo po ZLPP (zavarovalnice, igralnice, zadruge).
 52. Vlada navaja (mnenje, priloženo odgovoru Sekretariata za zakonodajo), da se naloge Agencije za revidiranje, ki jih je opravljala v pogojih družbene lastnine, razlikujejo od nalog v pogojih tržnega gospodarstva. Smiselno navaja, da se je v postopkih lastninskega preoblikovanja podjetij družbeni kapital spremenil v kapital z novimi lastniki po stanju na dan 31. december 1992. Zato zakon v 1.a členu posebej pooblašča revizijski organ, da lahko opravlja revizijo v teh podjetjih. Revizijski organ ugotavlja resnično stanje premoženja, v primerih nepravilnosti pa je ukrepanje v pristojnosti organov pregona, davčnega organa ali pa lastnikov.
 53. Kot je bilo navedeno že v 33. točki te obrazložitve, je določitev pristojnosti državnega organa v izključni pristojnosti zakonodajalca. Državni organ sam ne more določati svoje pristojnosti ali jo širiti izven okvirov, določenih z zakonom.
 54. ZLPP ureja lastninsko preoblikovanje podjetij z družbenim kapitalom v podjetja z znanimi lastniki. Lastninsko preoblikovanje podjetja pomeni spremembo podjetja z družbenim kapitalom v podjetje z znanimi lastniki na celotnem trajnem kapitalu preoblikovanega podjetja (prvi odstavek 17. člena ZLPP) in je izvedeno z dnem vpisa v sodni register (drugi odstavek 20. člena ZLPP).
 55. Po določbi prvega odstavka 73. člena ZAPPNI je bila APPNI pristojna za kontrolo finančno-materialnega poslovanja pravnih oseb z družbeno lastnino, "dokler se te lastninsko ne preoblikujejo po zakonih o lastninskem preoblikovanju" - kar pomeni do dneva vpisa lastninsko preoblikovanega podjetja v sodni register. S prvim odstavkom 14. člena ZAPPNI-A je Agencija za revidiranje pristojna za kontrolo finančno-materialnega poslovanja pravnih oseb z družbeno lastnino, "ki še niso vpisane v sodni register v skladu z 20. členom ZLPP".
 56. Agencija za revidiranje je enako kot prej APPNI pristojna le za kontrolo finančno-materialnega poslovanja še neolastninjenih podjetij in le do njihovega vpisa v sodni register. Oba pojma "dokler se lastninsko ne preoblikuje" in "ki še ni vpisano v sodni register" pomenita v postopku lastninskega preoblikovanja družbene lastnine pravno isti dogodek: zaključek lastninskega preoblikovanja podjetja.
 57. Po navedbah predlagatelja pa naj bi se spreminjala pristojnost glede kroga subjektov, ki še razpolagajo z družbeno lastnino in katerih finančno-materialno poslovanje lahko nadzira Agencija za revidiranje. Gre za nadzor nad poslovanjem z družbeno lastnino (družbenim kapitalom) in nad zakonitostjo razpolaganja z njo, dokler še nima lastnika, ki naj bi potem sam skrbel za ta nadzor, in ne za postopek revizije lastninskega preoblikovanja. Za slednjega je lahko (in v nekaterih primerih tudi je) APPNI oziroma Agencija za revidiranje pooblaščena s posebnimi predpisi (npr. za pravne osebe, ki prirejajo posebne igre na srečo, je bilo tako pooblastilo dano z Zakonom o začasni prepovedi lastninskega preoblikovanja pravnih oseb, ki prirejajo posebne igre na srečo, Uradni list RS št. 35/94).
 58. Obrazložitev amandmaja Vlade, na podlagi katerega je bila ta pristojnost dana APPNI kot pravni naslednici SDK (Poročevalec DZ št. 26/94, predlog ZAPPNI) navaja: "V obdobju do dokončnega preoblikovanja družbene lastnine je potrebno še zadržati ureditev, po kateri Agencija opravlja preverjanje zakonitosti in pravilnosti izvajanja predpisov, ki urejajo finančno-materialno poslovanje pravnih oseb, dokler se te lastninsko ne preoblikujejo." Tekst predlaganega amandmaja je sicer določal še "po zakonu (op.: v ednini) o lastninskem preoblikovanju". Očitno pa je, da namen zakonodajalca ni bil omejiti pristojnosti APPNI le na pravne osebe, ki se lastninsko preoblikujejo po ZLPP, ampak naj bi bila pristojna za kontrolo vseh pravnih oseb, dokler še poslujejo z neolastninjeno družbeno lastnino. Sprejeta določba prvega odstavka 73. člena ZAPPNI se je tako sklicevala na "zakone (op.: v množini) o lastninskem preoblikovanju".
 59. Ustavno sodišče je zato ocenilo, da določbe prvega odstavka 14. člena ZAPPNI-A ni mogoče razlagati na način, kot ga ponuja APPNI. Razlaga mora izhajati iz nespremenjenega namena zakona, da samostojna in neodvisna kontrolna institucija opravlja kontrolo zakonitosti in pravilnosti finančno-materialnega poslovanja ter razpolaganja z družbeno lastnino vseh pravnih oseb, ki z družbeno lastnino še razpolagajo in dokler z njo še razpolagajo. Z upoštevanjem tega izhodišča pa je izpodbijano določbo prvega odstavka 14. člena ZAPPNI-A v povezavi z drugim odstavkom 20. člena ZLPP mogoče razumeti le tako, da je Agencija za revidiranje pristojna za kontrolo nad razpolaganjem z družbeno lastnino v vseh pravnih osebah, ki z družbeno lastnino še razpolagajo, vse dokler se njihovo lastninsko preoblikovanje, ne glede na to, po katerem predpisu je bilo izvedeno, ne vpiše v sodni register.
 IV. Pravice in obveznosti delavcev APPNI
 60. Pobudniki navajajo, da naj bi zaradi nejasnih in nasprotujočih si določb o delavcih, ki opravljajo revizije (17. in 19. člen ZAPPNI-A) ne bila zagotovljena kontinuiteta revidiranja. Prav tako naj bi te zakonske določbe o obvezni zaposlitvi delavcev, ki opravljajo naloge revidiranja lastninskega preoblikovanja v novoustanovljeni Agenciji za revidiranje, tem delavcem ne zagotavljale pravne varnosti predvsem zato, ker bo obstoj te Agencije kratkotrajen. Delavci, ki opravljajo naloge plačilnega prometa, naj bi zaradi nejasnih in nepopolnih določb o prenosu izvajanja plačilnega prometa v banke ne mogli oceniti svojega delovnopravnega položaja, negotov pa naj bi bil tudi delovnopravni položaj delavcev, ki izvajajo skupne naloge.
 61. Zakon o delavcih v državnih organih (Uradni list RS, št. 15/90, 5/91, 18/91, 22/91 in 4/93 - v nadaljevanju: ZDDO) v 55. členu določa, da v primeru odprave državnega organa prevzame državni organ, v katerega delovno področje preidejo naloge odpravljenega državnega organa, tudi delavce, ki so opravljali ta dela. Že do sedaj veljavna zakonodaja je torej zagotavljala delavcem, zaposlenim v Agenciji za plačilni promet, nadziranje in informiranje, določene pravice, ki so jim v 17. členu ZAPPNI-A samo še posebej zagotovljene v tem konkretnem primeru prehoda opravljanja določenih nalog APPNI na nov državni organ. Glede na to, da so naloge revidiranja lastninskega preoblikovanja podjetij začasne narave ne glede na to, v katerem državnem organu se v prehodnem obdobju še opravljajo, je v tretjem odstavku 17. člena ZAPPNI-A še posebej delavcem, ki te naloge opravljajo, dano zagotovilo, da bodo prevzeti na delo v drug državni organ, ko bo prenehala potreba po revidiranju lastninskega preoblikovanja. Gre za državni organ, ki naj bi v prihodnje opravljal naloge enotne davčne službe, torej za državni organ, na katerega bodo v končni fazi prešle vse še preostale naloge davčnega nadziranja in v katerega bodo prevzeti vsi delavci, ki sedaj opravljajo te naloge v Agenciji za plačilni promet, nadziranje in revidiranje. To pomeni, da so delavcem, ki zdaj opravljajo naloge revidiranja lastninskega preoblikovanja podjetij, v celoti in enako zagotovljene vse pravice iz delovnega razmerja ne glede na to, v katerem državnem organu te naloge opravljajo v prehodnem obdobju (APPNI ali Agenciji za revidiranje).
 62. V odločbi OdlUS IV,25 je Ustavno sodišče zapisalo, da v primeru, ko se za opravljanje določene (državne) funkcije ustanovi nov organ, funkcija osebam, ki so jo opravljale v prejšnjem organu, preneha skupaj s prenehanjem organa. Pri tem lahko zakonodajalec za opravljanje funkcije v novem organu določi strožje pogoje, če to šteje za vsebinsko primerno in če tako lahko zagotovi učinkovito izvrševanje funkcije (vse v točki B. 3 obrazložitve).
 63. V odločbi OdlUS IV,20 pa je Ustavno sodišče na samostojen in neodvisen položaj Agencije za plačilni promet, nadziranje in informiranje navezalo tudi temu ustrezno zahtevo po zagotovitvi samostojnosti in strokovne neodvisnosti vodilnih delavcev - tistih, ki so vezani na mandat in posebna pooblastila. Pri tem je izrecno navedlo, da prehodna ureditev položaja in nalog Agencije sama po sebi ne more biti podlaga za prekinitev mandata poslovodnim in vodilnim delavcem izven ali celo brez ugotavljanja pogojev, ki so za to sicer predpisani.
 64. Ustavno sodišče sodi, da določba 19. člena ZAPPNI-A ni v nasprotju s stališčem, navedenim v prejšnji točki. Ustanovitev Agencije za revidiranje nima nobenega neposrednega vpliva na obstoječi mandat sedanjih poslovodnih in vodstvenih delavcev niti na mandat pooblaščenih delavcev Agencije za plačilni promet, nadziranje in informiranje. Daje jim le dodatno možnost izbire, v katerem državnem organu bodo v prehodnem obdobju do zaključka svojega mandata nadaljevali z delom. Le za delavca, ki opravljata poslovodno funkcijo, je v tretjem odstavku določena dodatna obveznost, ki pa je po oceni Ustavnega sodišča v razumnem sorazmerju z obveznostjo države, da zagotovi učinkovito opravljanje funkcij tako v Agenciji za plačilni promet kot v Agenciji za revidiranje.
 65. Pobudniki si napačno razlagajo vsebino in obseg pravice svobode dela, zagotovljene z 49. členom Ustave. Ta ustavna norma zagotavlja vsakomur pravico do proste izbire zaposlitve, enako dostopnost vsakega delovnega mesta pod enakimi pogoji in določa prepoved prisilnega dela. Ne zagotavlja pa trajnosti zaposlitve in še manj stalnost zaposlitve na določenem delovnem mestu. Država je po 66. členu Ustave zavezana, da ustvarja možnosti za zaposlovanje in za delo ter da zagotavlja njuno zakonsko varstvo. To pomeni, da lahko le zakon določa primere in pogoje za prenehanje delovnega razmerja (pri čemer že iz drugih ustavnih določb izhaja obveznost spoštovanja tudi minimalnih postopkovnih garancij, danih delavcem).
 66. Veljavna delovnopravna zakonodaja sicer še vedno zagotavlja določeno trdnost in trajnost zaposlitve tudi v primerih tehnoloških, organizacijskih ali strukturnih sprememb v organizacijah oziroma pri delodajalcu. Delodajalec lahko ukrep prenehanja delovnega razmerja v primeru prenehanja potreb po delu delavca uporabi šele kot skrajno sredstvo: pravilo naj bi bilo zagotovitev drugega ustreznega dela (29. do 36.i Zakona o delovnih razmerjih; Uradni list RS, št. 14/90, 5/91 in 71/93 - v nadaljevanju: ZDR). Te pravice so v enaki meri zagotovljene tudi zaposlenim v državnih organih (56. člen ZDDO), ki pa jim zakon v že navedeni določbi 55. člena ZDDO zagotavlja še dodatno trajnost zaposlitve. Pri tem ne gre za nikakršno prisilno delo in poseg v svobodo izbire zaposlitve. Posledica nesprejema ponujene zaposlitve, ki v konkretnem primeru pomeni še nadaljnje opravljanje enakega dela kot do sedaj, le v drugem državnem organu, pa seveda pomeni z zakonom predvideno prenehanje delovnega razmerja (9. točka 100. člena ZDR).
 67. Po presoji Ustavnega sodišča si določbe prvega odstavka 17. člena ter prvega in drugega odstavka 19. člena ZAPPNI-A niso med seboj v nasprotju in niso nejasne, če se razumejo skladno z namenom, ki ga je zakonodajalec z njimi hotel doseči, ko je hotel zagotoviti kontinuirano opravljanje nalog revidiranja lastninskega preoblikovanja podjetij z upoštevanjem veljavne delovnopravne zakonodaje. To pomeni, da vse delavce (tako pooblaščene delavce kot druge delavce), ki opravljajo naloge revidiranja lastninskega preoblikovanja podjetij prevzame Agencija za revidiranje, na katero preide tudi opravljanje teh nalog. Pri tem ni bistveno, da bi ti delavci sicer lahko opravljali tudi druge naloge, ki se bodo še naprej opravljale v Agenciji za plačilni promet. Zakonsko določen kriterij je dejansko opravljanje nalog revidiranja lastninskega preoblikovanja podjetij. Določba prvega odstavka 19. člena pa drugim vodilnim in pooblaščenim delavcem sedanje Agencije za plačilni promet, nadziranje in informiranje zagotavlja nadaljnjo zaposlitev v Agenciji za plačilni promet najmanj do izteka mandata, daje pa jim dodatno možnost nadaljevanja dela v Agenciji za revidiranje, kolikor to sami želijo. Določb prvega in drugega odstavka 19. člena torej ni mogoče razumeti tako, da daje tako možnost izbire tistim delavcem, ki opravljajo naloge revidiranja lastninskega preoblikovanja.
 D. Način izvršitve te odločbe
 68. Ustavno sodišče je izvrševanje izpodbijanega zakona začasno zadržalo. Sklep o tem je bil sprejet potem, ko je ZAPPNI-A že začel veljati in ko so že pričeli teči roki za izvedbo predvidene reorganizacije APPNI. Ti roki so do končne odločitve potekli (1. januar 1996 oziroma 28. februar 1996). Ker je Ustavno sodišče ugotovilo, da ustanovitev Agencije za revidiranje ni v neskladju z Ustavo, s končno odločitvijo pa preneha veljavnost sklepa o začasnem zadržanju izvrševanja ZAPPNI-A, reorganizacija APPNI in ustanovitev Agencije za revidiranje v prvotno predvidenih rokih ni več mogoča. Zato je Ustavno sodišče določilo način izvršitve svoje odločbe tako, da je določilo, kdaj začne učinkovati. Rok 75 dni od objave odločbe Ustavnega sodišča daje približno enak rok za izvedbo vseh potrebnih postopkov, kot je bil določen z izpodbijanim zakonom (približno dva meseca in pol po objavi ZAPPNI-A).
 69. Opredelitev dneva, s katerim prične učinkovati ta odločba pomeni, da s potekom 75. dne od objave odločbe prične z delom Agencija za revidiranje (prvi odstavek 15. člena) in prevzame na ta dan nedokončane postopke revizije (drugi odstavek 15. člena) ter delavce, ki na ta dan opravljajo naloge revidiranja lastninskega preoblikovanja podjetij v APPNI (prvi odstavek 17. člena). S potekom 75 dni od objave te odločbe se pričnejo uporabljati določbe 5., 6., 7., 9., 10., 11., 12. in 13. člena o APPNI kot javnem zavodu (21. člen), Banka Slovenije in minister, pristojen za finance, pa sta do izteka tega roka dolžna objaviti kriterije, v skladu s katerimi banke lahko izvajajo naloge plačilnega prometa za pravne osebe v državi (drugi odstavek 14. člena). V nadaljnih dveh mesecih od izteka 75 dni od objave te odločbe morata Agencija za revidiranje oziroma APPNI sprejeti Poslovnik oziroma Statut (prvi odstavek 15. člena in 18. člen).
 70. Izvrševanje določbe 8. člena ZAPPNI-A (sprememba 21. člena) ni bilo zadržano in ta določba velja od 1. januarja 1996 dalje. Rok po tretjem odstavku 19. člena pa je sicer potekel še pred sprejemom sklepa o začasnem zadržanju njegovega izvajanja. Vendar je prizadetima delavcema treba omogočiti izrabo pravice, ki jima jo je ZAPPNI-A zagotavljal v okviru preoblikovanja APPNI v dve novi agenciji. Svojo namero, da nadaljujeta z delom v Agenciji za revidiranje, morata sporočiti Državnemu zboru v 30 dneh po objavi te odločbe.
 71. Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi 21. člena in drugega odstavka 40. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Tone Jerovšek in sodniki dr. Peter Jambrek, mag. Janez Snoj, dr. Janez Šinkovec, dr. Lovro Šturm, Franc Testen, dr. Lojze Ude in dr. Boštjan M. Zupančič. Odločbo je sprejelo s petimi glasovi proti trem (proti so glasovali sodniki Jerovšek, Jambrek in Šturm). Odklonilno ločeno mnenje sta dala sodnika Jerovšek in Šturm, pritrdilno ločeno mnenje pa sodnik Šinkovec.
 9/4-1995
 Pritrdilno ločeno mnenje sodnika dr. Janeza Šinkovca
 Soglašam z odločbo, vendar menim, da sodišče ni imelo osnove za začetek postopka in navajam:
 Nesporno je, da je Agencija državni organ in ji zato ni mogoče priznati pravice do sprožanja ustavnega spora zaradi kršitve ustavnih pravic in svoboščin.
 Ustava razrešuje razmerja med državo in naravnimi ter zasebnopravnimi osebami. Za zasebne pravne osebe se smiselno uporabljajo ustavne pravice in svoboščine, zato se tem osebam priznava legitimacija za varstvo njihovih pravic, saj so te osebe rezultat svobodnega razvoja naravnih oseb. Za zasebnopravno osebo so posamezne naravne osebe (družbeniki), ki v njej uresničujejo pravico do združevanja in svobodnega podjetništva, zato jim je omogočeno ustavnosodno varstvo.
 Javne pravne osebe so podaljšana roka države (posredni upravni organi), te ne odigravajo vloge kot zasebnopravne osebe in zato niso nosilec ustavnih pravic in svoboščin. Ustava vzpostavlja razmerje med državljanom in državo, zato je nesprejemljivo, da bi se kot nosilec pravic napram državi pojavljal državni organ.
 Ustavna realnost pozna številne organizacijske oblike: teritorialne korporacije, zavodi, fundacije javnega prava, pa tja do upravnih enot z različno pravno sposobnostjo in posebnim državnim premoženjem, kar vse predstavlja posebne pojavne oblike enotne državne oblasti. Med različnimi oblikami državnega delovanja prihaja do različnih medsebojnih razmerij nosilcev teh funkcij, kar se odraža z razmejitvijo pristojnosti. Razmejitev pristojnosti med državnimi organi ni mogoče obravnavati kot neposredno razmerje države do posameznika. Če bi posameznemu državnemu organu priznali, da je nosilec ustavnih pravic, bi bila ohromljena organiziranost državne oblasti. Država mora organizirati upravo skladno z namenom, upoštevajoč dejansko stanje na določenem področju, pri tem zasleduje javen interes, ne pa morda interes zaposlenih v določenem državnem organu. Državni organi izvajajo oblast napram tretjim, ne izvajajo svojih pravic, izvajajo le pristojnosti, zato nimajo legitimacije v ustavnosodnih postopkih.
 Obravnavanje pravic predstavlja določen vrednostni sistem, ki naj zagotovi v socialni skupnosti možnosti svobodnega razvoja osebnosti in njihovega dostojanstva. S porazdelitvijo pristojnosti se ne opravi nikakršna personifikacija nosilcev pravic in obveznosti, izvajajo se le obveznosti do subjektov po posameznih interesnih področjih. Javne pravne osebe izvajajo javne naloge, to so pristojnosti določene z zakoni. Javna pravna oseba torej izvaja državne naloge, kar izključuje možnost vzpostavljanja razmerja: subjekt - država, saj gre za državni organ.
 V obravnavanem zakonu ne gre za vprašanje individualnih pravic, temveč za objektivno določene pristojnosti, očitno je, da Agencija ni nosilec splošnih ustavnih pravic in svoboščin, ustava pa ji ne dodeljuje posebnih. Izjemoma se lahko prizna ustavno opredeljenim javnopravnim osebam legitimacija za ustavni spor, če so za take osebe določene posebne pravice. Tak primer je za univerze zaradi zagotovljene ustavne pravice do avtonomije in svobode znanstvenega dela in RTV v zvezi s pravico svobode izražanja mnenj. Ustava Agencije sploh ne omenja, torej je dejansko le del integrirane državne ureditve, izvaja funkcijo javne oblasti, kar je razvidno iz oblike in načina njenega delovanja, izvaja tudi funkcijo, ki je v trenutnem tranzicijskem obdobju zaradi varstva družbene lastnine, tipično v splošnem interesu. Zato je treba pritrditi teoretiku Esserju, da si ni mogoče privoščiti posiljevanja realnega stanja.
 Ustavno sodišče bi lahko odločalo, če bi bilo z napadenim zakonom kršeno načelo delitve oblasti. Tak primer bi bil, če bi Agenciji pripisali pristojnosti sodne ali zakonodajne oblasti. V danem primeru ne gre za tako vprašanje.Res morajo biti pristojnosti porazdeljene racionalno, tako, da ne kršijo načela enakosti pred zakonom, da se preprečuje zakonodajalčeva samovolja in da se zagotovi bistvo pravne države.V vse to ne sodi razporejanje pristojnosti med državnimi organi na temelju delitve dela.
 Večina sodnikov Ustavnega sodišča je glede na že sprejeto odločbo U-I-158/94 sprejela stališče, da ima Agencija legitimacijo za sprožanje spora,ker je v navedeni odločbi izrazilo stališče, da je potrebno Agenciji podeliti neodvisen in samostojen status, kakor ga ima Računsko sodišče. S takim stališčem sem že polemiziral v ločenem mnenju v opisani zadevi. Državni organi so razporejeni med zakonodajne,izvršilne in sodne, izjeme od tega pravila lahko določa le Ustava, ne pa Ustavno sodišče. Ustava je izjemen status podelila Računskemu sodišču in Varuhu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Ne glede na ta temeljni pomislek o ustavnem opredeljevanju nekega organa,pa je večina sodnikov, po mojem mnenju, spregledala tudi peto alinejo prvega odstavka 23. člena Zakona o ustavnem sodišču. Ta določa,da lahko zahtevo vložijo sodišče, državni tožilec, Banka Slovenije in računsko sodišče le v primeru, če nastane vprašanje ustavnosti in zakonitosti v zvezi s postopki, ki jih vodijo. Agencija ni vložila pobude (predloga) ob kakršnemkoli postopku, pač pa izključno iz vidika lastnih pristojnosti, za kar pa po vsem navedenem, po mojem mnenju, nima pravice.
 Odklonilno ločeno mnenje sodnika Toneta Jerovška glede druge točke izreka odločbe U-I-271/95 z dne 20. maja 1996
 Odločitev o preoblikovanju Agencije Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje bi bila skladna z Ustavo, če bi bila izvedena tako, da bi omogočala učinkovito dokončanje nalog revidiraja v zvezi z preoblikovanjem družbene lastnine in naloge storitev plačilnega prometa. Iz prehodnih določb Zakona o davčnem postopku (Ur. l. Republike Slovenije, št. 18/96) v 239. členu in Zakona o davčni službi - isti Uradni list Republike Slovenije - iz 67. člena pa razvidno, da naj bi isti delavci v bistvu opravljali naloge davčnega nadzora v novi davčni službi, hkrati pa bi v bistvu isti delavci opravljali naloge plačilnega prometa. Tudi ni jasno, kakšne bodo možnosti realizacije nalog revidiranja, ne da bi bila v prehodnem obdobju z ustreznimi spremljajočimi izvedbenimi akti izpeljana simulacija delovanja obeh novih pomembnih institucij, kakršni sta Agencija in davčna služba. Tako pa so omenjene prehodne in druge določbe vseh treh zakonov, ki urejajo delovanje omenjenih institucij medsebojno neusklajene, nejasne in neizvedljive. V razmerju do zakonitih nalog Agencije, bo zato trpela možnost realizacije tako nalog Agencije kot tudi nalog nove davčne službe, kar je za pravno državo nesprejemljivo.
 Glede odločitve, kdaj začne učinkovati odločba Ustavnega sodišča, pa sem menil, da je 75 dni po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije prekratek rok, v katerem bi lahko Agencija Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje opravila revidiranje lastninskega preoblikovanja tudi v podjetjih, glede katerih je dan predlog sindikatov podjetij, Vladne delovne skupine za preprečevanje oškodovanj družbenega kapitala in Agencije za prestrukturiranje in privatizacijo. Menim namreč, da glede na število teh predlogov, Agencija ne bo mogla opraviti teh nalog v tem času. V tem času pa ji je Ustavno sodišče z odločbo Odl. US IV,20 dalo položaj samostojne in neodvisne službe, ki je analogen položaju in upravljanju Računskega sodišča kot državnega organa. Menim namreč, da bi ta rok moral biti vsaj do konca leta 1996, v katerem bi bilo mogoče pretežno končati naložene naloge nadziranja in revidiranja razpolaganja z družbeno lastnino v postopkih lastninskega preoblikovanja.
 Glasoval sem proti odločitvi zato, ker menim, da je takšna odločitev v neskladju z razlogi Ustavnega sodišča, zaradi katerih je to sprejelo začasno odredbo o zadržanju izvrševanja zakona. V danem primeru gre za posebnost. Zakon je bil ob sprejemu ustavno sporen, zato ker bi njegova uresničitev pomenila de facto prekinitev učinkovitega nadzora nad obstoječo družbeno lastnino in nad zakonitostjo njenega lastninskega preoblikovanja, čeprav je predstavnik Državnega zbora na javni obravnavi zatrjeval, da je namen zakona zagotoviti učinkoviti nadzor nad omenjenimi procesi in da Državni zbor temu pripisuje velik pomen. Res je, da vloga Agencije Republike Slovenije za plačilni promet, nadziranje in informiranje zaradi vse večjega števila opravljenih revizij zgublja na pomenu in zakonu zaradi tega ob izteku revidiranja ni več mogoče očitati ustavne spornosti. Vendar bi po obstoječih podatkih do tega prišlo šele v drugi polovici leta 1996. Zaradi tega sem izrazito proti drugi točki izreka. V tej točki bi bilo treba določiti začetek veljavnosti odločbe šest mesecev po objavi v Uradnem listu. Ob takem roku in z drugačno obrazložitvijo bi bil pripravljen glasovati tudi za prvo točko izreka. Ker do tega ni prišlo, sem glasoval proti celotni odločitvi.
 US17831


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/17
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
 (Věc C-35/10)
 2010/C 80/31
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a J. Sénéchal, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 25 této směrnice;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2006/21/ES uplynula dne 30. dubna 2008. Ke dni podání této žaloby však žalovaná dosud nepřijala veškerá opatření nezbytná k provedení této směrnice, nebo o nich v každém případě neuvědomila Komisi.
 (1) Úř. věst. L 102, s. 15.


type: legislation

text:
 9.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 291/23
 РЕГЛАМЕНТ (ЕО) No 1316/2007 НА КОМИСИЯТА
 от 8 ноември 2007 година
 относно забрана на риболова на атлантическа треска в зони VIIб до к, VIII, IХ и Х на ICES, и в общностните води на зона CECAF 34.1.1 от плавателни съдове, плаващи под флага на Нидерландия
 КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
 като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на Общата политика в областта на рибарството (1), и по-специално член 26, параграф 4 от него,
 като взе предвид Регламент (ЕИО) No 2847/93 на Съвета от 12 октомври 1993 г. относно установяването на система за контрол, приложима към Общата политика в областта на рибарството (2), и по-специално член 21, параграф 3 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕО) No 41/2007 на Съвета от 21 декември 2006 г. за определяне на риболовните възможности през 2007 г. и съответните условия по отношение на някои рибни запаси и групи рибни запаси, приложими във водите на Общността и по отношение на корабите на Общността във води, за които се изискват ограничения върху улова (3) определя квотите за 2007 година.
 (2)
 Според получената от Комисията информация уловът на посочения в приложението към настоящия регламент рибен ресурс от съдове, плаващи под флага на или регистрирани в посочената в същото приложение държава-членка, е изчерпал отпуснатата за 2007 г. квота.
 (3)
 Следователно е необходимо да бъде забранен риболовът на този рибен ресурс, както и неговото съхраняване на борда, прехвърляне и разтоварване на суша,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Изчерпване на квотата
 Квотата за риболов на посочения в приложението към настоящия регламент рибен ресурс, отпусната за 2007 г. на указаната в същото приложение държава-членка, се счита за изчерпана от определената в него дата.
 Член 2
 Забрани
 Забранява се риболовът на посочения в приложението към настоящия регламент рибен ресурс от съдове, плаващи под флага на или регистрирани в указаната в същото приложение държава-членка, считано от определената в него дата. След тази дата се забранява и съхраняването на борда, прехвърлянето или разтоварването на суша на този рибен ресурс, уловен от посочените по-горе съдове.
 Член 3
 Влизане в сила
 Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
 Съставено в Брюксел на 8 ноември 2007 година.
 За Комисията
 Fokion FOTIADIS
 Генерален директор на Генерална дирекция „Рибарство и морско дело“
 (1) ОВ L 358, 31.12.2002 г., стр. 59. Регламент, изменен с Регламент (ЕО) No 865/2007 (ОВ L 192, 24.7.2007 г., стр. 1).
 (2) ОВ L 261, 20.10.1993 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) No 1967/2006 (ОВ L 409, 30.12.2006 г., стр. 11).
 (3) ОВ L 15, 20.1.2007 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) No 898/2007 на Комисията (ОВ L 196, 28.7.2007 г., стр. 22).
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 No
 65
 Държава-членка
 Нидерландия
 Ресурс
 COD/7X7A34
 Вид
 Атлантическа треска (Gadus morhua)
 Зона
 VIIб-к, VIII, IX и X; общностни води на зоната CECAF (Комитет по риболова в източноцентралния Атлантически океан) 34.1.1
 Дата
 16.10.2007 г.


type: wikipedia

text:
Liepos 21 yra 202-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 203-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 163 dienos.
 Informacija
 Vardadieniai
 Laurynas – Lionginas – Rimvydas – Rimvydė – Danielius
 Šią dieną Lietuvoje
 Įvykiai
 1940 – komunistų kontroliuojamas Liaudies Seimas, ignoruodamas Valstybės Konstituciją, Lietuvą paskelbė sovietine respublika;
 1950 – Kaune prieš LSSR 10-mečio jubiliejų nugriautas Laisvės paminklas;
 1994 – Lietuvos heraldikos komisija patvirtino atkurtą Žemaitijos herbą ir vėliavą;
 2006 – Klaipėdoje prasidėjo 47-oji Jūros šventė.
 Gimimo dienos
 1848 m. – Juozas Dryja-Visockis, vargonininkas, chorvedys, kompozitorius (m. 1916 m.).
 1872 m. – Petras Juodakis, Lietuvos chemikas, visuomenės veikėjas (m. 1940 m.).
 1880 m. – Jonas Yčas, Lietuvos pedagogas, valstybės ir visuomenės veikėjas, profesorius, nacionalinės istoriografijos pradininkas, Lietuvos evangelikų reformatų veikėjas (m. 1931 m.).
 1886 m. – Antanas Montvydas, Lietuvos gydytojas, rašytojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas (m. 1966 m.).
 1901 m. – Paulius Slavėnas, Lietuvos astronomas, matematikas, akademikas (m. 1991 m.).
 1902 m. – Antanas Salys, lietuvių kalbininkas, eksperimentinės fonetikos pradininkas Lietuvoje. Sudarė detalią lietuvių kalbos tarmių klasifikaciją ir parengė pirmąjį lietuvių kalbos tarmių žemėlapį. Vienas žurnalo „Gimtoji kalba“ steigėjų ir redaktorių. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, – iš pradžių į Vokietiją, vėliau JAV (m. 1972 m.).
 1903 m. – Marija Lukaitienė, Lietuvos botanikė dendrologė (m. 1975 m.).
 1905 m. – Albertas Gerutis, Lietuvos diplomatas, spaudos darbuotojas, teisės daktaras (m. 1985 m.).
 1906 m. – Juozas Meškauskas, Lietuvos gydytojas, Lietuvos ir JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
 1907 m. – Vincas Mamaitis, vargonininkas, chorvedys, kultūros veikėjas.
 1914 m. – Stanislovas Albertas Radvila, didikas, Lenkijos valstybės ir Didžiosios Britanijos visuomenės veikėjas, filosofijos daktaras (m. 1976 m.).
 1927 m. – Benedikta Dailydienė-Andriušytė, muzikos mokytoja ir chorvedė.
 1929 m. – Genovaitė Jusaitienė, gydytoja, Lietuvos ir Pasvalio rajono politinė bei visuomenės veikėja.
 1931 m. – Vytautas Gaidamavičius, Lietuvos pianistas, kultūros veikėjas (m. 2008 m.).
 1932 m. – Danielius Eidukas, lietuvių radiotechnikos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
 1936 m. – Algimantas Vidugiris, tarybinis ir Kirgizijos kino dramaturgas, kino režisierius, kino operatorius. Kirgizijos liaudies artistas, Kirgizijos Lenino komjaunimo premijos laureatas, Nacionalinės Kino meno akademijos narys (m. 2010 m.).
 1938 m. – Kęstutis Baltrušaitis, Lietuvos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.
 1941 m.:
 Aldona Aleksandra Masėnienė-Šidlauskaitė, Lietuvos pedagogė, choreografė, šokių kūrėja, renginių organizatorė, Šiaulių miesto kultūros ir visuomenės veikėja.
 Gražina Čižauskaitė-Jucienė, Lietuvos keliautoja, matematikė programuotoja.
 Juozas Kudarauskas, technikos mokslų daktaras, Lietuvos politinis veikėjas.
 1944 m. – Ramutis Čepinskas, Lietuvos pianistas, pedagogas.
 1949 m. – Irena Mačerinskienė, Lietuvos inžinierė ekonomistė, socialinių mokslų daktarė.
 1950 m. – Jonas Dromantas, inžinierius, Lietuvos ir Klaipėdos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
 1951 m. – Zenonas Baikštys, Lietuvos gydytojas, Kauno miesto politinis veikėjas.
 1953 m. – Albertas Martinaitis, tautodailininkas, etnografas, Šiaulių miesto ir Šiaulių rajono politinis ir visuomenės veikėjas.
 1954 m. – Regina Baltutytė-Mileckienė, Lietuvos irkluotoja.
 1956 m. – Vida Mildažienė, Lietuvos biochemikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
 1958 m. – Audronė Pitrėnienė, Lietuvos Respublikos Seimo narė.
 1963 m. – Albertas Jankauskas, Lietuvos ir Alytaus rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
 1965 m. – Raimundas Tiškevičius, Lietuvos ir Joniškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
 1967 m. – Darius Krištaponis, Lietuvos ir Šiaulių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
 1968 m. – Valdas Aleknavičius, Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
 1984 m. – Vasilijus Safronovas, Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
 1989 m. – Giedrius Titenis, Lietuvos plaukikas ir olimpinės rinktinės narys.
 Mirtys
 1770 m. – Udalrykas Kristupas Radvila, rašytojas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas (g. 1712 m.).
 1862 m. – Mykolas Hlušnevičius, Lietuvos astronomas (g. 1797 m.).
 1929 m. – Tomas Žičkus, poetas, aušrininkas, 1863 m. sukilimo dalyvis (g. 1844 m.).
 1936 m. – Juozas Kancleris, valstietis, knygnešys (g. 1859 m.).
 1943 m. – Juozas Milašiūnas, Lietuvos knygnešys (g. 1852 m.).
 1987 m.:
 Pranas Raščius, poetas, Lietuvos rašytojų sąjungos narys (g. 1932 m.).
 Vincas Burdulis, vargonininkas ir chorvedys (g. 1901 m.).
 1993 m. – Stasys Krikščikas, Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras, karinis veikėjas (g. 1907 m.).
 1996 m. – Petronėlė Žostautaitė, istorikė. (g. 1925 m.).
 2006 m. – Algirdas Griškonis, sporto veikėjas, Lietuvos futbolo čempionas (g. 1926 m.).
 2008 m. – Egidijus Juozas Jaržemskas, Lietuvos gydytojas neurochirurgas, biomedicinos mokslų daktaras (g. 1935 m.).
 2010 m. – Vytautas Bačėnas, lietuvių grafikas (g. 1925 m.).
 2021 m. – Goda Ferensienė, Lietuvos žurnalistė, vertėja (g. 1932 m.).
 2022 m.:
 Jonas Klemensas Sungaila, ūkininkas, Jonavos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, žemės ūkio vadybininkas (g. 1948 m.).
 Vytautas Paukštė, lietuvių teatro ir kino aktorius (g. 1932 m.).
 Šią dieną pasaulyje
 Įvykiai
 1969 – 3 val. 56 min. Vidurio Europos laiku, pirmasis žmogus Nilas Armstrongas išsilaipino Mėnulyje („Apolonas-11“);
 1983 – antarktinėje stotyje „Vostok“ užregistruota pati žemiausia temperatūra planetoje – minus 89,2 °C.
 Gimimo dienos
 356 m. pr. m. e. – Aleksandras I Didysis, Makedonijos karalius (336–323 m. pr. m. e.), didysis Antikos užkariautojas, lyginamas su tokiais užkariautojais kaip Čingischanas, Napoleonas, Julijus Cezaris (m. 323 m. pr. m. e.).
 1732 m. – Džeimsas Adamas, škotų architektas, dizaineris (m. 1794 m.).
 1858 m. – Lovis Korintas, vokiečių tapytojas, grafikas. Vienas žymiausių vokiečių impresionistų (m. 1925 m.).
 1880 m. – Rafaelis Abramovičius Reinas, Rusijos socialdemokratų partijos (menševikų) ir Bundo vadovas (m. 1963 m.).
 1899 m. – Ernest Miller Hemingway, amerikiečių romanistas ir novelistas, trumpų istorijų rašytojas, Nobelio literatūros premijos laureatas (m. 1961 m.).
 1911 m. – Herbertas Marshalas MakLuhanas, kanadiečių švietėjas, filosofas ir mokslininkas – anglų literatūros profesorius, literatūros kritikas, retorikas ir komunikacijos technologijų teoretikas. M. MakLuhano darbai davė pagrindą medijų teorijos studijoms (m. 1980 m.).
 1913 m. – Demos Shakarian, armėnų kilmės krikščionis verslininkas iš Los Andželo, kuris įkūrė tarptautinę Veikliųjų žmonių bendriją (m. 1993 m.).
 1923 m. – Rudolph Arthur Marcus, 1992 m. Nobelio chemijos premijos laureatas.
 1937 m. – Eduardas Strelcovas, buvęs futbolininkas, Tarybų Sąjungos rinktinės ir klubo puolėjas. 1958 metais E. Strelcovas atsisakė pereiti į ar , todėl buvo išmestas iš rinktinės, vėliau tais pačiais metais buvo apkaltintas prievartavimu ir 7 metus praleido darbo stovykloje.
 1940 m. – Deividas Karas, JAV filosofas, E. Huserlio ir fenomenologijos tyrinėtojas.
 1948 m.:
 Andrzej Sapkowski, lenkų maginės fantastikos rašytojas.
 Cat Stevens, žinomas anglų muzikas, dainininkas ir kompozitorius, mokytojas ir filantropas, kovotojas už taiką.
 1951 m. – Robin McLaurim Williams, JAV aktorius ir komikas. Oskaro, dviejų Auksinių gaublių ir trijų Emmy laureatas. 1986 m. vedė Oskarų apdovanojimus.
 1955 m. – Marselas Albertas Bielsa Kaldera, Argentinos futbolo treneris, buvęs žaidėjas (rungtyniavo gynėjo pozicijoje). Dabartinis Čilės futbolo rinktinės treneris.
 1979 m.:
 Andrijus Voroninas, ukrainiečių futbolininkas, šalies rinktinės ir klubo puolėjas. Futbolininko karjerą pradėjo FK Čornomorec jaunių komandoje.
 Ozols, populiarus Latvijos hip-hop muzikos atlikėjas.
 1981 m. – Joaquín Sánchez Rodríguez, Real Betis ir Ispanijos nacionalinės futbolo ekipos dešinės pusės saugas.
 Mirtys
 1403 m. – Henris Persis, seras, organizavęs maištą prieš Anglijos karalių Henriką IV (g. 1364 m.).
 1552 m. – Antonijus de Mendosa, pirmasis Naujosios Ispanijos vicekaralius (jai vadovavo nuo 1535 m. balandžio 17 d. iki 1550 m. lapkričio 25 d.) ir trečias Peru vicekaralius (nuo 1551 m. rugsėjo 23 d. iki mirties) (g. 1495 m.).
 1796 m. – Robert Burns, romantizmo pradininkas, taip pat vadinamas škotų nacionaliniu poetu (g. 1759 m.).
 1856 m. – Emilis Orestrupas;, Danijos poetas, gydytojas (g. 1800 m.).
 1941 m. – Bohdanas Lepkis, ukrainiečių poetas, rašytojas, literatūrologas (g. 1872 m.).
 1944 m. – Klausas fon Štaufenbergas, vokiečių karininkas (pulkininkas), kilmingas bajorų giminės atstovas, vienas pagrindinių 1944 m. liepos 20 dienos pasikėsinimo į Hitlerį organizatorių (g. 1907 m.).
 1977 m. – Elizabeth 'Lee' Miller, amerikiečių fotografė (g. 1907 m.).
 2004 m. – Edward B. Lewis, 1995 m. Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas (g. 1918 m.).
 Nuorodos
 Liepa


text:
Holger Kirkholm Nielsen (født 23. april 1950 i Ribe) er cand.mag. og dansk politiker fra Socialistisk Folkeparti, tidligere udenrigsminister og skatteminister i Helle Thornings regering fra 2012 til 2014. Han var partiformand for SF fra 1991 til 2005.
 Civil biografi
 Holger K. Nielsen blev student fra Ribe Katedralskole i 1969. Efter et ophold på Snoghøj Folkehøjskole 1969-1970 tog han 1. del af statskundskab ved Aarhus Universitet i 1973, som han supplerede til cand.mag. (samfundsfag og dansk) på Københavns Universitet i 1979. Undervejs havde han et studieophold ved Universitetet i Beograd, Jugoslavien, i 1978.
 Efter afslutningen på studierne blev han sekretær ved Gruppen af Kommunister og Beslægtede i EF-Parlamentet 1979-81 og herefter fuldmægtig i Energiministeriet i 1981 og 1984-87 (afbrudt mens han første gang var indvalgt i Folketinget).
 Politisk karriere
 Holger K. Nielsen var landsformand for SFU i perioden 1974-77. Han har været medlem af SF's hovedbestyrelse 1976-79 og siden 1984 og medlem af SF's forretningsudvalg 1984-87. Han er redaktør af SF's tidsskrift Praksis. Endelig var han partiformand i perioden 1991-2005.
 Han var partiets folketingskandidat i Gladsaxekredsen fra 1980, i Rødovrekredsen fra 1984 og i Glostrupkredsen fra 1992. Han har været folketingsmedlem for Københavns Amtskreds 8. december 1981 – 9. januar 1984 og siden 8. september 1987.
 Den 16. oktober 2012 blev han udpeget som ny skatteminister. 12. december 2013 udnævnt til udenrigsminister efter Villy Søvndals afgang på grund af sygdom. Holger K. Nielsen fratrådte som udenrigsminister i forbindelse med SF's udtræden af regeringen den 30. januar 2014.
 Efter en turbulent periode med Annette Vilhelmsen som formand for SF, måtte SF trække sig ud af regeringen den 30. Januar 2014. Holger K Nielsen kunne derfor ikke fortsætte som minister. Den omstridte salg af en større post af DONG-aktier til firmaet Goldmann Sachs, var 'dråben, som fik glasset til at flyde over'.
 Holger K Nielsen, stemte, på trods af manglende opbakning fra sit bagland, for salget af en aktiepost i DONG til Goldmann Sachs. Den 29. januar 2014 omtalte Holger K. Nielsen denne handel som "en ganske udmærket aftale".
 Øvrige tillidsposter
 Holger K. Nielsen blev udpeget som medlem af Nordisk Råd i 1982.
 Bibliografi
 Fornyelse i dansk politik: SF gennem 20 år (medforfatter, 1979)
 EF (1982)
 EF, Europa og os! (1983)
 Frihed i fællesskab (1994)
 Venstrefløjen i en ny tid (2004)
 I venstre side : Erindringsglimt (2005)
 Referencer
 Kilde
 . Dato: 24. juli 2003.
 Nuværende folketingsmedlemmer fra SF
 Formænd for Socialistisk Folkepartis Ungdom
 Folketingsmedlemmer i 1980'erne
 Folketingsmedlemmer i 1990'erne
 Folketingsmedlemmer i 2000'erne
 Personer fra Ribe
 Folketingsmedlemmer i 2010'erne
 Personer fra Bramming
 Skatteministre fra Danmark
 Danske ministre fra Socialistisk Folkeparti
 Udenrigsministre fra Danmark
 Personer i Kraks Blå Bog
 Studenter fra Ribe Katedralskole


type: other

text:
Runoilija kirjoitti uuden version Päijät-Hämeen maakuntalaulusta - siinä on häntäluu kovilla - ESS.fi
 Vanhat maakuntalaulut kääntyivät uusiksi versioiksi jazzmuusikoiden ja runoilijoiden käsittelyssä. Päijät-Hämeen maakuntalaulun kirjoitti uusiksi Lea Kalenius.
 Mikko Innanen on kiertänyt maakuntalaulujensa kanssa ympäri Suomea useamman vuoden ajan. Uusia, runoja sisältäviä versioita, kuullaan ainakin Helsingin Runokuu-festivaalilla elokuussa. Kuva: Markus Kauppinen
 Kahden maakuntarunoilijan vuoropuhelu saa jatkoa. Kun Porola näkee Vesijärvellä iltaruskon (”huomiseen täällä taas uskon”), Kaleniukselle kajastaa baarissa valomerkki. Ja siinä missä Porola haaveilee sankariteoista talviurheilussa (”niin pitkälle tahtoisin liitää, kuin suksineen rohkeat nuo”), Kalenius kuittaa ”häntäluu murtuu kaikilta”. Talvesta tulee Kaleniukselle mieleen myös se, kuinka ”luistinten rauta / kolisi selkään”.
 Kahden maakuntalaulun välinen nokittelu ei ole sattumaa. Kalenius paljastaa käyttäneensä Vihreiden harjujen maata tietoisesti alkutekstinä kirjoittaessaan Päijät-Hämeelle uutta maakuntalaulua.
 – Ensin yritin jopa tehdä uutta runoa vain niistä sanoista, joita siinä käytetään. Se ei kuitenkaan toiminut, joten lähdin assosioimaan vapaammin, Kalenius kuvaa.
 Kaikki maakunnat mukana
 Kaleniuksen Päijät-Hämeen laulu on yksi osa saksofonisti Mikko Innasen Maakuntauudistusta.
 Idea maakuntalaulujen uudelleenversioinnista syntyi kaukana Suomen maakunnista, Pariisin taiteilijaresidenssissä kuusi vuotta sitten. Innanen oli muusikkona tottunut kiertämään kotimaata ja istumaan autossa pitkiäkin aikoja. Hän arvelee, että sillä on ollut alitajuisesti suuri merkitys, vaikka idea jalostuikin vasta Ranskassa.
 Mikko Innasen Maakuntauudistus julkaistaan torstaina kirjana ja cd:nä. Kuva: Olli Suutela
 – Kun varsinkin synkkänä vuodenaikana ajaa autolla, on se vähän yksitotista hommaa. Maakuntarajojen vaihtuminen on usein ainoa asia, mitä matkan aikana tapahtuu, Innanen nauraa.
 Suomalaiset vanhat maakuntalaulut saivat pian uudenlaisen käsittelyn, kun Innanen teki niistä omat instrumentaaliset jazzversionsa. Maakuntalauluja hän on kiertänyt esittämässä viime vuosina vaihtelevilla kokoonpanoilla haitaristi Veli Kujalan, tuubisti Petri Keskitalon ja rumpali Mika Kallion kanssa.
 – Maakuntalaulut ovat minulle aika uusi tuttavuus. Niitä ei 1980-luvulla laulettu ala-asteella sillä tavalla kuin aiemmilla sukupolvilla, Innanen muistelee.
 Kiertueensa lomassa Innanen kypsytteli ideaa ”maakunnallisesta kokonaisteoksesta”. Kun hän tapasi sattumalta kustantanjan edustajan keikallaan, alkoi yhteistyö, jonka tulos Mikko Innasen maakuntauudistus, julkaistaan torstaina. Jazzmuusikoiden lisäksi parikymmentä runoilijaa on tehnyt kotimaakunnalleen kokonaan uudet tekstit.
 – Runoilijoille annettiin rajoitteeksi vain kesto sekä se, että tekstin on liityttävä omaan maakuntaan. Osa kirjoitti uuden tekstin perinteisen maakuntalaulun pohjalta samantyylisellä poljennolla, osa on puolestaan ollut täysin irti tällaisista, Innanen kuvailee.
 Ei se oma maakunta tarkoita kaikille pelkkiä positiivisia ajatuksia. Runoilija Lea Kalenius
 Kaikki maakunnat ovat edustettuna, vaikka joitain kappaleita jouduttiin lopputuloksesta jättämään pois.
 – Joistain maakunnista on puolestaan useita maakuntalauluja, ja tässä teoksessa ei välttämättä ole kaikista se virallisin ja tunnetuin versio, Innanen korostaa.
 Lahti säilyy mielessä
 Häme on jaettu kirjassa ja levyllä kahteen. Hämäläisten laulusta kuullaan letkeästi svengaava jazzsovitus haitarille, saksofonille ja tuuballe. Päijät-Hämeen laulun lukee levyllä Lea Kalenius itse. Saksofoni ja tuuba huokailevat taustalla.
 Lea Kalenius lähti Lahdesta lukion jälkeen. Vanha kotikaupunki pysyy kuitenkin mielessä. Kuva: Jussi Helttunen
 Kalenius (s. 1979) on sikäli ”tyypillinen” päijäthämäläinen, että hän ei oikeastaan ole päijäthämäläinen lainkaan vaan asuu Helsingissä. Runoilija karisti Lahden tomut jaloistaan kirjoitettuaan Kannaksen lukiosta ylioppilaaksi, mutta kuten usein käy, mielenmaisema seurasi mukana.
 – Nykyisin tunnen oloni ehkä 50/50 lahtelaiseksi ja helsinkiläiseksi. Kotiseutu ei katoa mihinkään. Se näkyy esimerkiksi kielenkäytössä, vaikka Lahdessa ei vahvaa omaa murretta olekaan.
 Kaleniuksen lapsuusmaisema oli omakotitalojen Ahtiala, jossa hän viettää yhä esimerkiksi joulujaan.
 – Kyllä, häntäluuni on oikeastikin murtunut, tosin ratsastaessa. Ja se luistelemaan pakottaminen oli koulussa aika hirveää.
 Kalenius myöntää, että ajatus maakuntarunon kirjoittamisesta tuntui aluksi ahdistavalta. Perinteisesti ajatellen käsite tarkoittaa ylistyslaulua. Hänen Päijät-Hämeen lauluaan voi kuitenkin sanoa melko lakoniseksi, jopa tylyksi.
 – Moni muukin Maakuntauudistuksen runoilijoista kirjoitti kriittisesti. Ei se oma maakunta tarkoita kaikille pelkkiä positiivisia ajatuksia, Kalenius perustelee.
 Runoilemisen ohella Kalenius työskentelee nykyisin pelikäsikirjoittajana. Mutta jos pakko olisi, mitä asioita hän Päijät-Hämeestä nostaisi ylistyslaulun arvoisiksi?
 – Sataman, Sibeliustalon. Ja ehkä ne järvetkin.
 Maakunnat ovat Suomen vahvuus
 Maakuntalaulujen kanssa vuosia kiertäneellä Innasella on jo näkemys siitä, miten laulut uppoavat yleisöön.
 – Etelä-Suomessa maakuntalaulut eivät varsinkaan nuoremmalle sukupolvelle ole tuttuja. Mutta vanhemmilla ihmisillä ja varsinkin kauempana Etelä-Suomesta on lauluihin vahva yhteys. Ne ovat hienoja hetkiä, kun huomaa, että yleisö alkaa laulaa mukana, vaikka jazzversio olisi hyvin abstrakti. Sellaista ei pääse kokemaan, kun soittaa omia sävellyksiään, Innonen kertoo.
 Mikko Innasen mukaan maakuntalaulut iskevät yleisöön sitä paremmin mitä pohjoisempana ollaan. Kuva: Olli Suutela
 Maakuntaprojekti sekä parikymmentä vuotta ympäri Suomea kiertämistä on tehnyt saksofonistiin pysyvän vaikutuksen.
 – Siitä puhutaan paljon, kuinka Suomi voisi olla elinvoimainen isojen kaupunkikeskittymien ulkopuolella. Vanhemmiten olen ymmärtänyt sen arvon, että pääsee esiintymään eri puolille Suomea. Se tuottaa omat haasteensa, että Suomessa on ihmiset ripoteltuna eri puolille, mutta se on myös valtava rikkaus, Innanen huomauttaa.
 Lue myös: Lahtelaisesta skeittauskulttuurista koottiin valokuvanäyttely - "Skeittari näkee koko kaupungin kuin isona hiekkalaatikkona"
 Lea Kalenius:
 peilissä ikkunan
 autio sähkötalo
 vettä valuva
 helmien valot
 ikkunasta paeten
 kissat sirkat kotilot
 radanvarren ontot putket
 mäet noustiin
 vedet hypättiin
 luistinten rauta
 kolisi selkään
 teillä on kylmät kädet
 teillä on kalojen kädet
 puren hampailla pilviin aukkoja
 häntäluu murtuu kaikilta
 peilissä veden
 putoavat talot
 kloonatut joulut leijailee
 kaupunki on aina sama
 maatumien kerrostuma
 kuka pelkää kuka pelkää
 ihmissutta
 kirkonrottaa
 silmälasimurhaajaa
 kävelen diskoon taskussa
 neontussi ja suihke
 mun hiukset putoaa lattiaan
 mun kansallispuku
 on liian iso
 silti joku tanssii kanssani
 valon kiila ja pinkki taskulamppu
 kivitetty katulamppu
 sudella oma otsalamppu
 en kerro kuka olen
 osoite on aina sama
 hernepatjojen kerrostuma
 suopolut
 suolammet
 suo-kaverit
 tuuksä mun luokke
 kuka saa bussissa
 istua taakke
 olen kartanon aave ja piika
 olen yhä täällä
 kaulaa myöten
 heinäkuun sirkat
 tihentyvät tässä
 ajan vääntymässä
 juoksen sukkasilla pakkasessa
 juoksen kisan alkuun
 minitalot venetsiassa
 talot veden alla
 kaikkien ovikellot soi
 baarissa valvon
 piippaaviin
 kanavalaivan
 yövaloihin
 hidas hitaampi sisävesiristeily
 soi vedessä kellot
 kun elokuun
 kotiini uudestaan
 nää tiet on
 tärisevällä
 kuin kuulisin
 elokuun valoa
 Musiikki Päijät-Häme