text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21994A0316(01)
 Úřední věstník L 073 , 16/03/1994 S. 0002 - 0018 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 29 S. 0221 Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 29 S. 0221
 Úmluvao ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře z roku 1974 (Helsinská úmluva)STÁTY JAKOŽTO SMLUVNÍ STRANY TÉTO ÚMLUVY,VĚDOMY SI nepostradatelné ekonomické, společenské a kulturní hodnoty mořského prostředí oblasti Baltského moře a jejích živých zdrojů pro obyvatele smluvních stran,MAJÍCE na paměti výjimečné hydrografické a ekologické vlastnosti oblasti Baltského moře a citlivost jejích živých zdrojů na změny životního prostředí,BEROUCE NA VĚDOMÍ rychlý rozvoj lidských činností v oblasti Baltského moře, významnou populaci žijící v jeho povodí a vysoce urbanizovaný a industrializovaný stav smluvních stran, jakož i jejich intenzivní zemědělství a lesní hospodářství,BEROUCE NA VĚDOMÍ zásadní dopad rostoucího znečištění oblasti Baltského moře pocházejícího z mnoha zdrojů, jako je vypouštění odpadů do řek, ústí řek, výpusti a kanály, ukládání odpadu a běžný provoz plavidel a také vzduchem nesené znečišťující látky,VĚDOMY SI zodpovědnosti smluvních stran za ochranu a zvyšování hodnot mořského prostředí oblasti Baltského moře k prospěchu jejích obyvatel,UZNÁVAJÍCE, že ochrana a zlepšování mořského prostředí oblasti Baltského moře jsou úkoly, které nelze účinně splnit na národní úrovni, ale také těsnou regionální spoluprací a dalšími vhodnými mezinárodními opatřeními, která směřují k naplnění těchto úkolů,BEROUCE NA VĚDOMÍ, že příslušné předchozí mezinárodní úmluvy ani po svém vstupu v platnost neodpovídají všem konkrétním požadavkům na ochranu a zlepšování mořského prostředí oblasti Baltského moře daných smluvních stran,BEROUCE NA VĚDOMÍ důležitost vědecké a technologické spolupráce v ochraně a zlepšování mořského prostředí oblasti Baltského moře, zejména mezi smluvními stranami,PŘEJÍCE SI rozvíjet další regionální spolupráci v oblasti Baltského moře, jejíž možnosti a požadavky byla potvrzeny podpisem Úmluvy o rybolovu a zachování živých zdrojů v oblasti Baltského moře a v Pobaltí, v Gdaňsku v roce 1973,VĚDOMY SI důležitosti regionální mezivládní spolupráce v ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře jako celistvé součásti mírové spolupráce a vzájemného porozumění mezi evropskými státy,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Oblast úmluvyPro účely této úmluvy je "oblastí Baltského moře" vlastní Baltské moře s Botnickým zálivem, Finským zálivem a se vstupem do Baltského moře, ohraničeném rovnoběžkou místa Skaw ve Skagerraku na 57o 44,8′ severní šířky. Nezahrnuje výsostné vody smluvních stran.Článek 2DefinicePro účely této úmluvy se rozumí:1. "znečištěním" přímé nebo nepřímé zavádění látek nebo energie člověkem do mořského prostředí včetně ústí řek, které má za následek takové škodlivé účinky, jako je poškození lidského zdraví, škody na živých zdrojích a na mořské fauně a flóře, překážky k oprávněnému využívání moře včetně rybolovu, zhoršení užitné kvality mořské vody a snížení její hodnoty pro rekreaci;2. "znečištěním z pozemních zdrojů" znečištění moře způsobené vypouštěním odpadu z kontinentu, které dosáhne moře prostřednictvím vodních toků, atmosféry nebo přímo z pobřeží, včetně výpustí z kanálů;3. a) "ukládáním odpadu":i) každé úmyslné odstraňování odpadů nebo jiných materiálů z lodí, z jiných lidmi vyrobených konstrukcí na moři nebo z letadel do moře;ii) každé úmyslné odstraňování lodí, letadel, plošin nebo jiných lidmi vyrobených konstrukcí na moři;b) "ukládání odpadu" nezahrnuje:i) odstraňování odpadů nebo jiného vedlejšího materiálu pocházejícího z běžného provozu lodí, letadel, plošin nebo jiných lidmi vyrobených konstrukcí na moři a z jejich vybavení do moře, jiných než jsou odpady nebo jiný materiál dopravovaný nebo překládaný na lodě nebo letadla, plošiny nebo jiné lidmi vyrobené konstrukce na moři, provozované za účelem odstraňování takových materiálů nebo pocházející ze zpracování takových odpadů nebo jiných materiálů na těchto lodích, letadlech, plošinách nebo konstrukcích;ii) umístění materiálu za účelem jiným než pouhé odstraňování za předpokladu, že takové umístění není v rozporu s cíly této úmluvy;4. "loďmi a letadly" vodní nebo vzdušné dopravní prostředky jakéhokoli druhu. Tento výraz zahrnuje křídlové lodě, vznášedla, ponorná plavidla, plovoucí stroje mají-li vlastní pohon a pevné nebo plovoucí plošiny;5. "ropou" ropa ve všech podobách včetně ropy surové, topných olejů, kalů, olejovitých odpadů a produktů rafinace;6. "škodlivou látkou" jakákoli nebezpečná, škodlivá nebo jiná látka, která, vnikne-li do moře, může způsobit znečištění;7. "nehodou" událost zahrnující skutečné nebo pravděpodobné vytékání škodlivé látky nebo odpadní vody obsahující takovou látku do moře.Článek 3Základní zásady a závazky1. Smluvní strany přijmou individuálně nebo společně všechna vhodná právní, správní nebo jiná důležitá opatření za účelem předcházení a snižování znečištění a k ochraně a zlepšování mořského prostředí Baltského moře.2. Smluvní strany v maximální míře usilují, aby zajistily, že provádění této úmluvy nezpůsobí nárůst znečištění mořských oblastí mimo oblast Baltské moře.Článek 4Platnost1. Tato úmluva se vztahuje na ochranu mořského prostředí oblasti Baltského moře, která zahrnuje vody a mořské dno včetně jeho živých zdrojů a dalších forem mořského života.2. Aniž jsou dotčena výsostná práva k teritoriálním vodám smluvních stran, každá z nich provede ustanovení této úmluvy v rámci svých teritoriálních vod prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů.3. Ačkoli se ustanovení této úmluvy nevztahují na vnitrostátní toky, které podléhají výsostným právům každé smluvní strany, zajistí smluvní strany, aniž jsou dotčena tato výsostná práva, dosažení cílů této úmluvy v těchto vodách.4. Tato úmluva se nevztahuje na žádné válečné lodi, námořní pomocná plavidla, vojenská letadla nebo na jiné lodi a letadla ve vlastnictví státu nebo provozovaná státem a používaná v současné době pouze ke státním nekomerčním službám.Každá smluvní strana však zajistí přijetím vhodných opatření, která nenarušují provoz nebo provozní schopnosti takových lodí a letadel, která tato smluvní strana vlastní nebo provozuje, aby tyto lodi a letadla byly provozovány, pokud je to rozumné a uskutečnitelné, v souladu s touto úmluvou.Článek 5Nebezpečné látkySmluvní strany se zavazují přijmou opatření proti přenosu nebezpečných látek uvedených v příloze I k této úmluvě buď vzduchem, vodou nebo jiným způsobem do oblasti Baltského moře.Článek 6Zásady a závazky týkající se znečištění z pozemních zdrojů1. Smluvní strany přijmou všechna vhodná opatření k regulaci a minimalizaci pozemních zdrojů znečištění mořského prostředí oblasti Baltského moře.2. Zejména smluvní strany přijmou všechna vhodná opatření k regulaci a přísnému omezení znečištění škodlivými látkami a materiály v souladu s přílohou II této úmluvy. Za tím účelem kromě jiného přiměřeně spolupracují na rozvoji a přijímání konkrétních programů, směrnic, norem nebo nařízení týkajících se vypouštění, kvality životního prostředí a výrobků, obsahujících takové látky a materiály a jejich používání.3. Látky a materiály uvedené v příloze II této úmluvy se nesmějí zavádět do mořského prostředí oblasti Baltského moře ve významných množstvích bez předchozího zvláštního povolení, které pravidelně kontroluje příslušný vnitrostátní orgán.4. Příslušný vnitrostátní orgán informuje Komisi podle článku 12 této úmluvy o množství, kvalitě a způsobu vypouštění, jestliže se domnívá, že byla vypuštěna významná množství látek a materiálů uvedených v příloze II této úmluvy.5. Smluvní strany usilují o ustanovení a přijetí obecných kritérií pro vydávání povolení k vypouštění.6. K regulaci a minimalizování znečištění oblasti Baltského moře škodlivými látkami usilují smluvní strany, kromě ustanovení článku 5 této úmluvy, o dosažení cílů a užití kritérií, uvedených v příloze III této úmluvy.7. Jestliže výpusti prostřednictvím vodních toků, tekoucích přes území dvou nebo více smluvních stran nebo tvořících hranice mezi nimi, mohou být příčinou znečištění mořského prostředí oblasti Baltského moře, dotyčné smluvní strany přijmou společně vhodná opatření k předcházení a zmírnění takového znečištění.8. Smluvní strany usilují o používání co nejschůdnějších prostředků k minimalizování znečištění oblasti Baltského moře škodlivými látkami přenášenými vzduchem.Článek 7Zabránění znečištění z lodí1. Za účelem ochrany oblasti Baltského moře před znečištěním úmyslným, nedbalostním nebo náhodným vypuštěním ropy, dalších škodlivých látek a před vypouštěním splašků a odpadků z lodí, přijmou smluvní strany opatření, stanovená v příloze IV této úmluvy.2. Smluvní strany rozvíjí a uplatňují jednotné požadavky na kapacitu a umístění zařízení pro příjem zbytků ropy, dalších škodlivých látek včetně splašků a odpadků, zohlední mimo jiné zvláštní potřeby lodí pro přepravu cestujících a kombinované přepravy.Článek 8Rekreační plavidlaSmluvní strany, kromě provádění ustanovení této úmluvy, která mohou být přiměřeně použita na rekreační plavidla, přijmou zvláštní opatření ke snížení škodlivých účinků na mořské prostředí oblasti Baltského moře způsobovaných rekreačními plavidly. Tato opatření se mimo jiné zabývají vhodnými zařízeními pro příjem odpadů z rekreačních plavidel.Článek 9Zabránění ukládání odpadů1. Smluvní strany, s výhradou odstavců 2 a 4 tohoto článku, zakazují ukládání odpadů v oblasti Baltského moře.2. Ukládání substrátů vybagrovaných ze dna podléhá předchozímu zvláštnímu povolení příslušného vnitrostátního orgánu v souladu s ustanoveními přílohy V této úmluvy.3. Každá smluvní strana se zavazuje zajistit, aby ustanovením tohoto článku vyhověly lodě a letadla:a) registrované na jejím území nebo plující pod její vlajkou;b) nakládající v rámci jejího území nebo teritoriálních vod látky, které mají být uloženy, neboc) u nichž se předpokládá, že se zúčastní ukládání odpadů v jejích teritoriálních vodách.4. Ustanovení tohoto článku se nepoužije, je-li bezpečnost lidského života, lodi nebo letadla na moři ohrožena úplným zničením nebo celkovou ztrátou lodi nebo letadla nebo v jiném případě, který představuje nebezpečí pro lidský život, jestliže se uložení odpadu jeví jako jediný způsob odvrácení hrozby a jestliže je velmi pravděpodobné, že následné poškození po takovém uložení odpadu bude menší, než při jiném postupu. Uložení odpadu se provede tak, aby se zmenšila pravděpodobnost poškození lidského nebo mořského života.5. Ukládání odpadů podle ustanovení odstavce 4 tohoto článku se oznamuje a projednává v souladu s přílohou VI k této úmluvě a bezodkladně se oznamuje komisi podle článku 12 této úmluvy v souladu s ustanoveními pravidla 4 přílohy V této úmluvy.6. V případě ukládání odpadů, kde je podezření z porušení ustanovení tohoto článku, smluvní strany spolupracují v šetření této záležitosti v souladu s pravidlem 2 přílohy IV této úmluvy.Článek 10Výzkum a těžba z mořského dna a jeho podložíKaždá smluvní strana přijme všechna vhodná opatření k zabránění znečištění mořského prostředí oblasti Baltského moře způsobeném výzkumem nebo těžbou v její části mořského dna a jeho podloží nebo z přidružených činností. Zajistí také, aby bylo k dispozici dostatečné vybavení k zahájení okamžitého snižování znečištění v této oblasti.Článek 11Spolupráce v boji proti znečištění mořeSmluvní strany přijmou příslušná opatření a spolupracují, jak je stanoveno v příloze VI této úmluvy, aby vyloučily nebo maximálně snížily znečištění oblasti Baltského moře ropou nebo jinými škodlivými látkami.Článek 12Ústavní a organizační rámec1. Pro účely této úmluvy se zřizuje Komise na ochranu baltského mořského prostředí, dále jen "komise".2. Předsednictví komise vykonává postupně každá smluvní strana podle abecedního pořadí jmen států v anglickém jazyce.Předseda vykonává funkci po dobu dvou let a nemůže během tohoto období svého předsednictví působit jako zástupce své země.V případě uvolnění předsednictví jmenuje smluvní strana předsedající komisi nástupce, který zůstane v úřadu, dokud funkční období předsednictví této smluvní straně neskončí.3. Zasedání komise se konají alespoň jednou do roka a jsou svolávána předsedou. Na žádost smluvní strany, je-li tato podepsána další smluvní stranou, svolá předseda co možná nejdříve mimořádné zasedání, jehož termín a místo sám určí, nejpozději však do 90 dní ode dne podání žádosti.4. První zasedání komise svolává depozitář a koná se do 90 dnů ode dne následujícího po vstupu této úmluvy v platnost.5. Každá smluvní strana má v komisi jeden hlas. Pokud není v této úmluvě stanoveno jinak, komise přijímá svá rozhodnutí jednomyslně.Článek 13Povinnosti komisePovinnosti komise jsou:a) trvale sledovat provádění této úmluvy;b) doporučovat opatření týkající se cílů této úmluvy;c) revidovat obsah této úmluvy a jejích příloh a doporučovat smluvním stranám potřebné změny této úmluvy a jejích příloh, včetně změn na seznamech látek a materiálů a rovněž přijetí nových příloh;d) definovat kritéria regulace znečištění, cíle pro snížení znečištění a cíle týkající se opatření, zejména podle přílohy III této úmluvy;e) podporovat těsnou spolupráci s příslušnými státními orgány s ohledem na písmeno f) tohoto článku, dodatečná opatření k ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře a k tomuto účelu:i) přijímat, zpracovávat, sbírat a rozšiřovat důležité vědecké, technologické a statistické informace z dostupných zdrojů aii) podporovat vědecký a technologický výzkum; af) vyhledávat vhodné služby příslušných regionálních a dalších mezinárodních organizací, spolupracovat ve vědeckém a technologickém výzkumu a rovněž v jiných činnostech, vztahujících se k cílům této úmluvy;g) vykonávat další funkce, které mohou být vhodné za podmínek stanovených touto úmluvou.Článek 14Správní ustanovení pro komisi1. Pracovním jazykem komise je angličtina.2. Komise přijme svůj jednací řád.3. Úřad komise, dále jen "sekretariát", je v Helsinkách.4. Komise jmenuje výkonného tajemníka a vytvoří ustanovení pro případné jmenování dalších zaměstnanců a určí povinnosti, funkční období a postavení výkonného tajemníka.5. Výkonný tajemník je vedoucím správních úředníků komise a vykovává funkce nezbytné pro správu této úmluvy, práci komise a jiné úkoly svěřené výkonnému tajemníkovi komisí a jejím jednacím řádem.Článek 15Finanční ustanovení pro komisi1. Komise přijme svá finanční pravidla.2. Komise přijme rozpočet navrhovaných výdajů na jeden rok nebo na dva roky a udělá předběžný rozpočet na následující fiskální období.3. Na celkový objem rozpočtu, včetně každého dodatkového rozpočtu schváleného komisí, přispějí smluvní strany mimo Evropského hospodářského společenství rovným dílem, pokud se komise nerozhodne jednomyslně jinak.Kromě příspěvků členských států přispívá Evropské hospodářské společenství až 2,5 % správních nákladů rozpočtu.4. Každá smluvní strana platí výlohy spojené s účastí svých zástupců, expertů a poradců v komisi.Článek 16Vědecká a technologická spolupráce1. Smluvní strany se zavazují přímo nebo případně prostřednictvím příslušných regionálních nebo jiných mezinárodních organizací spolupracovat v oblasti vědy, technologie a dalšího výzkumu, vyměňovat si údaje a rovněž další vědecké informace pro účely této úmluvy.2. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1, 2 a 3 této úmluvy, smluvní strany se zavazují přímo nebo případně prostřednictvím příslušných regionálních nebo jiných mezinárodních organizací prosazovat studie, vykonávat, podporovat nebo přispívat na programy, zaměřené na rozvoj způsobů a prostředků pro hodnocení stavu přírody a rozsahu znečištění, přenosových cest, expozic, rizik a nápravných opatření v oblasti Baltského moře, a zejména rozvíjet alternativní metody zpracování, odstraňování a vyloučení takových materiálů a látek, které jsou pravděpodobnou příčinou znečištění mořského prostředí oblasti Baltského moře.3. Smluvní strany se zavazují přímo nebo případně prostřednictvím příslušných regionálních nebo jiných mezinárodních organizací a na základě informací a údajů získaných podle odstavců 1 a 2 tohoto článku spolupracovat na rozvoji vzájemně srovnatelných pozorovacích metod, na provádění zásadních studií a na vytváření doplňkových nebo přidružených programů pro sledování.4. Organizace a rozsah práce spojené s prováděním úkolů podle předchozích odstavců stanoví v první řadě komise.Článek 17Odpovědnost za škoduSmluvní strany se zavazují, že co možná nejdříve společně navrhnou a přijmou pravidla, týkající se odpovědnosti za škodu vzniklou jednáním nebo opomenutím při porušení této úmluvy, včetně mimo jiné rozsahu odpovědnosti, kritérií a postupů pro určování odpovědnosti a dostupných nápravných prostředků.Článek 18Řešení sporů1. V případě sporu mezi smluvními stranami, pokud jde o výklad nebo použití této úmluvy, hledají smluvní strany řešení jednáním. Pokud zúčastněné strany nemohou dosáhnout dohody, hledají zprostředkovatele nebo společně požádají o zprostředkování třetí smluvní stranou, oprávněnou mezinárodní organizaci nebo oprávněnou osobou.2. Pokud zúčastněné strany nebyly schopny vyřešit svůj spor jednáním nebo se nemohly dohodnout na opatřeních, jak je výše popsáno, předloží se takové spory za společného souhlasu ad hoc arbitrážnímu soudu, stálému arbitrážnímu soudu nebo Mezinárodnímu soudnímu dvoru.Článek 19Záruka některých svobodNic v této úmluvě nesmí být vykládáno jako narušení svobody plavby, rybolovu, mořského vědeckého výzkumu a jiného oprávněného používání volného moře, jakož i práva pokojného průjezdu teritoriálními vodami.Článek 20Statut přílohPřílohy připojené k této úmluvě jsou její nedílnou součástí.Článek 21Vztah k jiným úmluvámUstanovení této úmluvy se nedotýkají práv a povinností smluvních stran plynoucích z dříve uzavřených smluv a rovněž ze smluv, které mohou být uzavřeny v budoucnosti, které podporují a rozvíjejí hlavní zásady námořního práva, na němž je založena tato úmluva, a zejména ustanovení o zabránění znečištění mořského prostředí.Článek 22Revize úmluvySe souhlasem smluvních stran nebo na žádost komise může být svolána konference za účelem obecné revize této úmluvy.Článek 23Změny článků úmluvy1. Každá smluvní strana může navrhnout změny článků této úmluvy. Každá taková navrhnutá změna je zaslána depozitáři a jeho prostřednictvím sdělena všem smluvním stranám, které depozitáře informují o přijetí nebo odmítnutí změny co možná nejdříve po obdržení sdělení.Změna vstoupí v platnost 90 dnů po obdržení sdělení o přijetí této změny od všech smluvních stran depozitářem.2. Se souhlasem smluvních stran nebo na žádost komise může být svolána konference za účelem změny této úmluvy.Článek 24Změny příloh a přijetí příloh1. Každou změnu příloh navrženou smluvní stranou sdělí depozitář ostatním smluvním stranám a posoudí komise. Pokud ji komise přijme, sdělí změnu smluvním stranám a doporučí její přijetí.2. Taková změna je považována za přijatou po uplynutí období určeného komisí, pokud v tomto období ani jedna ze smluvních stran nevznesla námitky. Přijatá změna vstoupí v platnost dnem stanoveným komisí.Komisí stanovené období se prodlužuje o dodatečné období šesti měsíců a den vstupu změny v platnost se v souladu s tím posouvá, pokud ve výjimečných případech některá smluvní strana před vypršením období stanoveného komisí informuje depozitáře, že ačkoli zamýšlí návrh přijmout, ústavní požadavky pro takové přijetí nejsou ještě v jejím státě splněny.3. Příloha k této úmluvě může být přijata v souladu s ustanoveními tohoto článku.4. Depozitář informuje všechny smluvní strany o jakýchkoli změnách nebo o přijetí nové přílohy, která vstupuje v platnost podle tohoto článku, a o datu, kdy tato změna nebo nová příloha vstoupí v platnost.5. Jakákoli námitka podle tohoto článku se provádí písemným oznámením depozitáři, který informuje všechny smluvní strany a výkonného tajemníka o každém takovém oznámení a o datu jeho přijetí.Článek 25Výhrady1. Ustanovení této úmluvy nejsou předmětem výhrad.2. Ustanovení odstavce 1 tohoto článku nebrání žádné smluvní straně odložit na dobu nepřesahující jeden rok použitelnost některé přílohy této úmluvy nebo její části či změny po vstupu dotyčné přílohy nebo její změny v platnost.3. Jestliže po vstupu této úmluvy v platnost některá smluvní strana uplatňuje ustanovení odstavce 2 tohoto článku, informuje ostatní smluvní strany v době přijímání změny přílohy nebo nové přílohy komisí o těch ustanoveních, která se odkládají v souladu s článkem 2 této úmluvy.Článek 26Podpis, přijetí, schválení a přistoupení1. Tato úmluva je otevřena v Helsinkách dne 22. března 1974 k podpisu baltskými státy zúčastněnými na diplomatické konferenci o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře, konané v Helsinkách od 18. do 22. března 1974. Tato úmluva bude otevřena pro přistoupení každého dalšího státu, který projeví zájem o cíle a záměry této úmluvy, bude-li takový stát přizván všemi smluvními stranami.Tato úmluva je otevřena pro přistoupení Evropského hospodářského společenství. V oblasti své pravomoci je Evropské hospodářské společenství zmocněno k počtu hlasů rovnému počtu svých členských států, které jsou smluvními stranami této úmluvy. Evropské hospodářské společenství nevykonává svá volební práva v případech, kdy je vykonávají členské státy a obráceně.2. Tato úmluva podléhá přijetí nebo schválení členskými státy, které ji podepsaly.3. Listiny o přijetí, schválení nebo o přistoupení se uloží u vlády Finska, která vykonává povinnosti depozitáře.Článek 27Vstup v platnostTato úmluva vstupuje v platnost dva měsíce po uložení sedmé listiny o přijetí nebo listiny o schválení.Pro Evropské hospodářské společenství, v případě jeho přistoupení k úmluvě podle článku 26, vstupuje úmluva v platnost dva měsíce po uložení listiny o přistoupení.Článek 28Odstoupení1. Kdykoli po uplynutí pěti let ode dne vstupu této úmluvy v platnost může každá smluvní strana předáním písemného oznámení depozitáři odstoupit od této úmluvy. Odstoupení vstoupí pro takovou smluvní stranu v platnost dne 31. prosince roku následujícího po roce, v němž bylo depozitáři oznámeno odstoupení.2. V případě oznámení některé smluvní strany o odstoupení svolá depozitář zasedání smluvních stran za účelem zvážení účinku tohoto odstoupení.Článek 29JazykTato úmluva je vypracována v jednom vyhotovení v anglickém jazyce. Úřední překlady do dánského, finského, německého, polského, ruského a švédského jazyka budou připraveny a uloženy s podepsaným originálem.Na důkaz čehož připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této úmluvě své podpisy.V Helsinkách dvacátého druhého dne měsíce března roku tisícího devítistého sedmdesátého čtvrtého.Za Dánsko:Holger HansenZa Finsko:Jermu LaineZa Německou demokratickou republiku:Hans ReicheltZa Německou spolkovou republiku:Hans-georg SachsZa Polskou lidovou republiku:Jerzy KusiakZa Švédsko:Svante LundkvistZa Svaz sovětských socialistických republik:E. E. Alexejevskij--------------------------------------------------PŘÍLOHA INEBEZPEČNÉ LÁTKYOchrana oblasti Baltského moře proti znečištění níže uvedenými látkami může zahrnovat použití vhodných technických prostředků, zákazy a nařízení týkající se přepravy, obchodování, manipulace, použití a konečného uložení výrobků obsahujících takové látky.1. DDT (1, 1, 1-trichlor-2, 2 bis-(chlorofenyl)-etan) a jeho deriváty DDE a DDD2. PCB (polychlorované bifenyly)3. PCT (polychlorované trifenyly)--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIŠKODLIVÉ LÁTKY A MATERIÁLYNásledující látky a materiály jsou na seznamu pro účely článku 6 této úmluvy.Tento seznam je platný pro látky a materiály zaváděné prostřednictvím vody do mořského životního prostředí. Smluvní strany rovněž usilují o používání nejlepších prakticky použitelných prostředků, aby zabránily vnikání vzduchem nesených škodlivých látek a materiálů do Baltského moře.A. K naléhavé úvaze1. Rtuť, kadmium a jejich sloučeniny.B. 2. Antimon, arsen, berylium, chrom, měď, olovo, molybden, nikl, selen, cín, vanad, zinek a jejich sloučeniny, jakož i základní fosfor.3. Fenoly a jejich deriváty.4. Kyselina ftalová a její deriváty.5. Kyanidy.6. Perzistentní halogenované uhlovodíky.7. Polycyklické aromatické uhlovodíky a jejich deriváty.8. Perzistentní toxické organické sloučeniny křemíku.9. Perzistentní pesticidy, včetně organofosfátových a organocínových pesticidů, herbicidů, činidel proti plísním a chemikálií používaných pro konzervaci dřeva, prken, dřevní drtě, celulózy, papíru, usní a textilií, které nejsou v působnosti ustanovení přílohy I této úmluvy.10. Radioaktivní materiály.11. Kyseliny, alkálie a povrchově aktivní činidla ve vysokých koncentracích nebo ve velkých množstvích.12. Ropa a odpady z petrochemického a jiného průmyslu obsahující látky rozpustné v tucích.13. Látky mající nepříznivé účinky na chuť nebo na vůni mořských výrobků pro spotřebu lidí, nebo látky působící na chuť, pach, barvu, čirost nebo jiné vlastnosti vody, které značně snižují její hodnotu pro rekreační účely.14. Materiály a látky, které mohou plavat, zůstávat v suspenzi nebo klesat, a které mohou vážně ovlivnit jakékoli oprávněné využívání moře.15. Ligninové látky obsažené v průmyslových odpadních vodách.16. Cheláty EDTA (kyselina ethylendinitriltetraoctová nebo kyselina ethylendiamintetraoctová) a DTPA (kyselina diethylentriaminpentaoctová.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIICÍLE, KRITÉRIA A OPATŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE ZABRÁNĚNÍ ZNEČIŠTĚNÍ Z POZEMNÍCH ZDROJŮV souladu s ustanoveními článku 6 této úmluvy smluvní strany usilují o dosažení cílů a o uplatnění kritérií a opatření vyjmenovaných v této příloze za účelem regulace a snížení znečištění mořského prostředí Baltského moře z pozemních zdrojů na minimum.1. Městská splašková voda se čistí vhodným způsobem, aby množství organických látek nezpůsobovalo škodlivé změny v obsahu kyslíku v Baltském moři a množství živin nezpůsobovalo škodlivou eutrofizaci Baltského moře.2. Městská splašková voda se čistí vhodným způsobem, aby se zajistilo, že hygienická kvalita a zejména epidemiologická a toxikologická bezpečnost přijímací mořské oblasti je udržována na úrovni, která nezpůsobuje poškozování lidského zdraví a aby za daného složení odpadních vod se nevytvářela významná množství takových škodlivých látek, jaké jsou uvedeny na seznamu v přílohách I a II této úmluvy.3. Zatížení znečišťujícími průmyslovými odpady se vhodně minimalizují, aby se snížilo množství škodlivých látek, organických látek a živin.4. Prostředky ve vztahu k odstavci 3 této přílohy zahrnují zejména minimalizaci produkce odpadů ze zpracovatelských technologií, recirkulaci a opětovné používání provozní vody, ekonomizaci vodního hospodářství a zlepšování odborné způsobilosti pro čištění vody. K čištění odpadních vod se použijí mechanické, chemické, biologické a jiné postupy podle kvality odpadní vody a podle požadavků na zlepšení kvality přijímající vody.5. Vypouštění chladící vody z atomových elektráren nebo z jiných druhů průmyslu, které používají velká množství vody, se ovlivňuje způsobem, který minimalizuje znečištění mořského prostředí oblasti Baltského moře.6. Komise definuje kritéria kontroly znečištění, cíle snížení znečištění a cíle týkající se opatření, včetně výrobních technologií a zpracování odpadu, aby se snížilo znečištění oblasti Baltského moře.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IVZABRÁNĚNÍ ZNEČIŠTĚNÍ Z LODÍPRAVIDLO 1Smluvní strany v záležitostech týkajících se ochrany Baltského moře před znečištěním z lodí spolupracují:a) v rámci Mezinárodní námořní organizace, zejména na podpoře rozvoje mezinárodních pravidel;b) na účinném a jednotném zavádění pravidel přijatých Mezinárodní námořní organizací.PRAVIDLO 2Smluvní strany, aniž je dotčen čl. 4 odst. 4 této úmluvy, si vzájemně pomáhají v pátrání po porušování stávajících právních předpisů o opatřeních proti znečištění, které nastalo nebo je podezření, že nastalo v oblasti Baltského moře. Tato součinnost může zahrnovat, aniž je tím omezena, kontrolu záznamů o ropě, nákladových knih, palubních deníků, provozních deníků strojoven prováděnou příslušnými orgány a odebírání vzorků ropy pro účely analytické identifikace.PRAVIDLO 3DefinicePro účely této přílohy se rozumí:1. "lodí" plavidlo libovolného typu operující kdekoli v mořském prostředí a zahrnující křídlové čluny, vznášedla, ponorná plavidla, plovoucí stroje a pevné nebo plovoucí plošiny;2. "správním orgánem" vláda státu v jehož pravomoci je loď provozována. Pokud jde o loď oprávněnou plout pod vlajkou nějakého státu, je správním orgánem vláda tohoto státu. Pokud jde o pevné nebo plovoucí plošiny využívané k průzkumu a těžbě z mořského dna a jeho podloží, přilehlých k pobřeží, nad nímž pobřežní stát vykonává suverénní práva průzkumu a využívání přírodního bohatství, je správním orgánem vláda zúčastněného pobřežního státu;3. a) "vypouštěním", pokud jde o škodlivé látky nebo o odpadní vody obsahující takové látky, každé jakkoli způsobené vypuštění z lodi a zahrnuje jakýkoli únik, zneškodňování, vylévání, prosakování, čerpání, vytékání nebo vyprazdňování;b) "vypouštění" nezahrnujei) ukládání odpadu ve smyslu úmluvy o zabránění znečištění moří ukládáním odpadů a jiných látek, uzavřené v Londýně dne 29. prosince 1972, neboii) uvolňování škodlivých látek přímo vznikajících při těžbě, průzkumu a přidruženého zpracování nerostů z mořského dna;iii) vypouštění škodlivých látek k účelům oprávněného vědeckého výzkumu směřujícího ke snížení znečištění nebo k jeho regulaci;4. "nejbližší pevninou": pojmem "od nejbližší pevniny" od základní linie, od které jsou teritoriální vody daného území stanoveny v souladu s mezinárodním právem;5. pojem "jurisdikce" se vykládá v souladu s platným mezinárodním právem v daném čase použití nebo výkladu této přílohy;6. pojmem "Marpol 73/78" mezinárodní Úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, pozměněná příslušným protokolem z roku 1978.PRAVIDLO 4RopaSmluvní strany, které jsou rovněž smluvními stranami Marpol 73/78, používají v souladu s touto úmluvou ustanovení přílohy 1 úmluvy Marpol 73/78 pro zabránění znečištění ropou.PRAVIDLO 5Škodlivé kapalné látkySmluvní strany, které jsou rovněž smluvními stranami Marpol 73/78, používají v souladu s touto úmluvou ustanovení přílohy 2 Marpol 73/78 pro zabránění znečištění škodlivými kapalnými hromadně přepravovanými látkami.PRAVIDLO 6Škodlivé látky v balené forměA. Smluvní strany použijí co možná nejdříve vhodná jednotná pravidla pro přepravu škodlivých látek v balené formě nebo v přepravních kontejnerech, přenosných nádržích nebo silničních a železničních cisternových vagónech.B. Pokud jde o některé škodlivé látky případně určené komisí, kapitán nebo vlastník lodi nebo jeho zástupce oznámí příslušnému přístavnímu úřadu záměr nakládat nebo vykládat takové látky nejméně 24 hodin před takovou činností.C. Hlášení nehody týkající se škodlivých látek se provede v souladu s ustanoveními přílohy VI této úmluvy.PRAVIDLO 7SplaškySmluvní strany použijí ustanovení odstavců A až D a F až G tohoto pravidla na vypouštění odpadních vod z lodí provozovaných v oblasti Baltského moře.A. DefinicePro účely tohoto pravidla se rozumí:1. "splašky"a) odtoky a jiné odpady z různých druhů toalet, pisoárů a vyústění WC;b) odtoky z lékařských prostor (ošetřoven, nemocničních oddělení, atd.), z umývadel, nádob na mytí a praní a vyústění umístěných v takových prostorách;c) odtoky z prostorů obsahujících živá zvířata; nebod) jiné odpadní vody smíchané s výše definovanými odtoky;2. "sběrnou nádrží" nádrž, používaná pro sběr a přechovávání splašků.B. PoužitíUstanovení tohoto pravidla se vztahují na:a) lodě o hrubém výtlaku 200 tun a více,b) lodě o hrubém výtlaku méně než 200 tun schválené pro přepravu více než 10 osob,c) lodě, které nemají změřen hrubý výtlak a které jsou schváleny pro přepravu více než 10 osob.C. Vypouštění splašků1. S výhradou ustanovení odstavce D tohoto pravidla je vypouštění splašků do moře zakázáno, kromě případů, kdya) loď vypouští rozmělněné a desinfikované splašky s použitím úředně schváleného systému ve vzdálenosti větší než čtyři námořní míle od nejbližší pevniny, nebo splašky, které nejsou rozmělněné nebo desinfikované ve vzdálenosti větší než 12 námořních mil od nejbližší země, pokud v žádném případě splašky, které byly skladovány v sběrných nádržích, nejsou vypouštěny jednorázově, ale mírnou rychlostí, když loď je na cestě a pohybuje se rychlostí ne menší než čtyři uzly, nebob) loď má v provozu čistírnu splašků, která byla schválena úřady, ai) výsledky testu čistírny jsou uloženy v dokladu vezeném lodí;ii) dále, vypouštění nevytváří viditelné plovoucí pevné látky v okolních vodách, ani nezpůsobuje jejich obarvení, neboc) se loď nachází ve vodách v jurisdikcí státu, který umožňuje vypouštět splašky v souladu se svými méně přísnými požadavky.2. Jsou-li splašky míchány s odpady nebo odpadními vodami, které mají odlišné požadavky na vypouštění, použijí se požadavky přísnější.D. VýjimkyOdstavec C tohoto pravidla se nevztahuje na:a) vypouštění splašků z lodi nutné pro účely zajištění bezpečnosti lodi a osob na palubě nebo pro záchranu života na moři nebob) vypouštění splašků, které je výsledkem poškození lodi nebo jejího zařízení, jestliže všechna rozumná bezpečnostní opatření k zamezení vypouštění nebo jeho omezení na minimum byla provedena před poškozením a po něm.E. Sběrná zařízení1. Každá smluvní strana se bude usilovat vybavit své přístavy a terminály v oblasti Baltského moře zařízeními pro sběr splašků, které by přiměřeně vyhověly potřebám lodí, jež je využívají a nezpůsobovaly lodím nežádoucí zdržení.2. Aby se umožnilo připojení potrubí zařízení pro sběr splašků k lodním vypouštěcímu potrubí, musí být obě potrubí vybavena standardním připojením pro vypouštění v souladu s následující tabulkou:Normalizované rozměry přírub přípojek pro vypouštěníPopis | Rozměry |Vnější průměr | 210 mm |Vnitřní průměr | Podle vnějšího průměru potrubí |Průměr roztečné kružnice šroubů | 170 mm |Otvory v přírubě | 4 otvory v přírubě o průměru 18 mm rovnoměrně rozmístěné na roztečné kružnici výše uvedeného průměru. Šířka otvoru musí být 18 mm. |Tloušťka příruby | 16 mm |Šrouby a matice: množství a průměr | Čtyři, každý 16 mm v průměru, vhodné délky |Příruba je konstruována k připojení potrubí o maximálním vnitřním průměru 100 mm a je z oceli nebo jiného rovnocenného materiálu s hladkým povrchem. Tato příruba spolu s vhodným těsněním je způsobilá pro provozní tlak 6 kg/cm2. |Pro lodě s boční výškou pět metrů nebo méně může být vnitřní průměr vypouštěcí přípojky 38 mm.F. Úřední prohlídky1. Lodě používané pro mezinárodní trasy v oblasti Baltského moře podléhají těmto úředním prohlídkám:a) počáteční úřední prohlídka před uvedením lodi do provozu nebo před prvním vydáním osvědčení požadovaného podle odstavce G tohoto pravidla, zahrnující úřední prohlídku lodi, která má zajistit aby:i) je-li loď vybavena čistírnou splašků, splňovalo toto zařízení provozní požadavky, založené na normách a komisí [1] doporučených testovacích metodách a bylo schváleno správním orgánem;ii) je-li loď vybavena systémem rozmělňování a dezinfikování splašků, splňoval takový systém provozní požadavky založené na normách a testovacích metodách doporučených komisí [2] a byl schválen správním orgánem;iii) je-li loď vybavena sběrnou nádrží pro záchyt všech splašků, byla kapacita této nádrže dostatečná, aby uspokojila úřady s ohledem na záchyt všech splašků vznikajících při provozu lodi, počet osob na palubě a jiné důležité faktory. Sběrná nádrž musí splňovat provozní požadavky založené na normách a testovacích metodách doporučených komisí [3] a musí být schválena správním orgánem;iv) loď byla vybavena potrubím k vypouštění splašků do sběrného zařízení. Potrubí by mělo být vybaveno standardním připojením k pobřežním zařízením v souladu s odstavcem E nebo pro obchodní lodě v souladu s jinými normami, které mohou být uznány správním orgánem jako jsou rychlospojky.Tato úřední prohlídka musí zajistit, aby zařízení, připojení, uspořádání a materiál plně vyhovovaly platným požadavkům tohoto pravidla.Správní orgán uzná "osvědčení o homologaci" pro čistírny splašků vydané správním orgánem jiné smluvní strany;b) pravidelné úřední prohlídky s časovým odstupem určeným správním orgánem, ale nepřekračující pět let zajistí, aby zařízení, připojení, uspořádání a materiál plně vyhovovaly příslušným požadavkům tohoto pravidla.2. Úřední prohlídky lodi zaměřené na prosazování ustanovení tohoto pravidla provádějí zaměstnanci úřadů. Správní orgán však může pověřit prohlídkami buď inspektory jmenované pro tento účel nebo jím uznávané organizace. V každém případě daný správní orgán plně zajišťuje úplnost a účinnost úředních prohlídek.3. Po úřední prohlídce lodi nelze provést žádné významné změny na zařízení, připojení, uspořádání nebo materiálu, které byly předmětem úřední prohlídky, bez schválení správního orgánu, kromě přímého přemístění takového zařízení nebo připojení.G. Osvědčení1. Osvědčení o zabránění znečištění splašky se vydává lodím s osvědčením k přepravě více než 50 osob, které plují na mezinárodních trasách v oblasti Baltském moři, po úřední prohlídce v souladu s ustanoveními odstavce F tohoto pravidla.2. Takové osvědčení je vydáváno buď správním orgánem nebo osobou či organizací, řádně zmocněnou správním orgánem. V každém případě správní orgán přejímá plnou zodpovědnost za osvědčení.3. Osvědčení o zabránění znečištění splašky se vystaví ve formě odpovídající vzoru uvedeného v dodatku k příloze IV Marpol 73/78, neboť smluvní strany jsou také smluvními stranami Marpol 73/78. Není-li jazykem angličtina, obsahuje znění překlad do angličtiny.4. Osvědčení o zabránění znečištění splašky se vydává na období potvrzené správním orgánem, které nepřesahuje pět let.5. Osvědčení pozbývá platnosti, pokud byly provedeny významné změny na zařízení, připojení, uspořádání nebo požadovaném materiálu, bez souhlasu správního orgánu, kromě přímého přemístění takového zařízení nebo připojení.PRAVIDLO 8OdpadkySmluvní strany, které jsou také smluvními stranami Marpol 73/78, použijí v souladu s touto úmluvou ustanovení přílohy V Marpol 73/78 pro zabránění znečištění odpadky z lodí.[1] Odkaz na doporučení Helcom 1/5.[2] Odkaz na doporučení Helcom 1/5.[3] Odkaz na doporučení Helcom 1/5.--------------------------------------------------PŘÍLOHA VVÝJIMKY Z OBECNÉHO ZÁKAZU UKLÁDÁNÍ ODPADŮ A JINÝCH LÁTEK V OBLASTI BALTSKÉHO MOŘEPRAVIDLO 1V souladu s čl. 9 odst. 2 této úmluvy se zákaz ukládání odpadu nevztahuje na ukládání vybagrovaných substrátů v moři za předpokladu, že1. neobsahuje významná množství a koncentrace látek, definovaných komisí a uvedených na seznamu v přílohách I a II této úmluvy, a2. ukládání odpadu se provádí na základě předchozího zvláštního povolení, vydaného příslušným vnitrostátním orgánem, buďa) v oblasti teritoriálních vod smluvní strany, nebob) mimo oblast teritoriálních vod, případně kdekoli, po předchozích konzultacích s komisí.Při vydávání takových povolení musí smluvní strana splnit ustanovení pravidla 3 této přílohy.PRAVIDLO 21. Příslušný vnitrostátní orgán podle čl. 9 odst. 2 této úmluvy:a) vydává zvláštní povolení stanovené v pravidle 1 této přílohy;b) vede záznamy o povaze a množstvích materiálů povolených uložit a o místě, čase a způsobu uložení;c) shromažďuje dostupné informace o povaze a množství materiálu, který byl v poslední době, před vstupem této úmluvy v platnost, uložen v oblasti Baltského moře, pokud by daný uložený materiál mohl způsobovat kontaminaci vody nebo organismů v oblasti Baltského moře, mohl by být zachycen rybářskými zařízeními nebo jinak způsobovat škody, a o místě, čase a metodě jeho ukládání.2. Příslušný vnitrostátní orgán vydá zvláštní povolení v souladu s pravidlem 1 této přílohy pro materiály, o jejichž uložení v oblasti Baltského moře se uvažuje:a) naložené na jeho území;b) naložené lodí nebo letadlem registrovaným na jeho území nebo plující pod jeho vlajkou, když nakládání proběhne na území státu, který není smluvní stranou této úmluvy.3. Při vydávání povolení podle odst. 1 písm. a) postupuje příslušný vnitrostátní orgán v souladu s pravidlem 3 této přílohy spolu s takovými dodatečnými kritérii, opatřeními a požadavky, které shledá důležitými.4. Každá smluvní strana oznámí komisi a případně další smluvní straně informace blíže určené v pravidle 2 odst. 1 písm. c) této přílohy. Postup, který je třeba dodržet, a povahu takových zpráv stanoví komise.PRAVIDLO 3Při vydávání zvláštních povolení podle pravidla 1 této přílohy zváží příslušný vnitrostátní orgán:1. množství vybagrovaného substrátu, které má být uloženo;2. obsah látek uvedených v přílohách I a II této úmluvy;3. místo (například souřadnice oblasti ukládání odpadu, hloubka a vzdálenost od pobřeží) a jeho vztah k oblastem zvláštního zájmu (například rekreační oblasti, místa vytírání, školky a rybolovné oblasti, atd.);4. charakteristiky vody, jestliže je ukládání odpadu prováděno mimo teritoriální vody, sestávající z:a) hydrografických charakteristik (například teplota, slanost, hustota, profil);b) chemických vlastností (například pH, rozpuštěný kyslík, živiny);c) biologických charakteristik (například primární produkce a bentická fauna).Údaje by měly zahrnovat dostatečné informace o ročních průměrných úrovních a sezónních odchylkách vlastností uvedených v tomto odstavci;5. existenci a účinky jiného ukládání odpadu, pravděpodobně provedeného v oblasti ukládání.PRAVIDLO 4Zprávy v souladu s čl. 9 odst. 5 této úmluvy zahrnují tyto informace:1. místo ukládání odpadu, vlastnosti ukládaného materiálu a přijatá protiopatření:a) místo (tj. souřadnice místa havarijního ukládání, hloubka a vzdálenost od pobřeží);b) způsob uložení odpadu;c) množství a složení ukládaného materiálu a rovněž jeho fyzikální vlastnosti (například rozpustnost a hustota), chemické a biochemické vlastnosti (například spotřeba kyslíku, živiny) a biologické charakteristiky (například přítomnost virů, bakterií, kvasinek, parazitů);d) toxicita;e) obsah látek uvedených v přílohách I a II této úmluvy;f) rozptylové charakteristiky (například účinky proudů a větru a horizontální přenos a vertikální směšování);g) vlastnosti vody (například teplota, pH, oxidačně-redukční podmínky, slanost a rozvrstvení);h) charakteristiky dna (například topografie, geologický charakter a oxidačně-redukční podmínky);i) přijatá protiopatření a následné provedené nebo plánované činnosti.2. obecné úvahy a podmínky:a) možné účinky na rekreační možnosti (například plovoucí nebo vyvržený materiál, zkalení vody, nepříjemný zápach, zabarvení a zpěnění);b) možné účinky na mořský život, chov ryb, korýšů a měkkýšů, hojnost ryb a rybolov, sklizeň a pěstování mořských řas ac) možné účinky na jiná využití moře (například narušení kvality vody pro použití v průmyslu, koroze ponořených konstrukcí, rušivé zásahy plovoucích materiálů na provoz plavidel, narušování rybolovu a plavby v důsledku ukládání odpadů či pevných předmětů na dno moře a narušování ochrany oblastí zvláštního významu pro vědecké účely a ochranu přírody).--------------------------------------------------PŘÍLOHA VISPOLUPRÁCE V BOJI PROTI ZNEČIŠTĚNÍ MOŘEPRAVIDLO 1Pro účely této přílohy se rozumí:1. "lodí" plavidlo libovolného typu provozované kdekoli v mořském prostředí, včetně křídlových člunů, vznášedel, ponorných plavidel, plovoucích strojů a pevných nebo plovoucích plošin;2. "správním orgánem" vláda státu, v jehož jurisdikci je loď provozována. Je-li loď oprávněna plout pod vlajkou nějakého státu, je správním orgánem vláda státu. Pokud jde o pevné nebo plovoucí plošiny využívané k těžbě a průzkumu mořského dna a jeho podloží, které sousedí s pobřežím, nad nímž pobřežní stát vykonává svá suverénní práva k průzkumu a využívání přírodního bohatství, je správním orgánem vláda daného pobřežního státu;3. a) "vypouštěním", pokud jde o škodlivé látky nebo odpadní vody obsahující takové látky, jakkoli způsobený únik z lodi a zahrnuje jakýkoli únik, odstranění, vylití, prosakování, čerpání, vypouštění nebo vytékání;b) "vypouštění odpadu" nezahrnuje:i) uložení odpadu ve smyslu Úmluvy o zabránění námořního znečištění ukládáním odpadů a jiných látek, uzavřené v Londýně dne 29. prosince 1972, neboii) uvolňování škodlivých látek přímo vznikajících z těžby, průzkumu a přidruženého zpracování nerostných zdrojů mořského podloží v blízkosti pobřeží;iii) uvolňování škodlivých látek k účelům oprávněného vědeckého výzkumu směřujícího ke snížení znečištění nebo k jeho kontrole.PRAVIDLO 2Smluvní strany se zavazují udržovat způsobilost pro zásah proti únikům ropy a jiných škodlivých látek do moře. Tato způsobilost zahrnuje vhodné zařízení, lodě a lidské síly připravené na činnosti v pobřežních vodách, stejně jako na volném moři.PRAVIDLO 3Smluvní strany s výhradou čl. 4 odst. 4 této úmluvy rozvíjejí a provádějí individuálně nebo ve spolupráci dohlížecí činnosti pokrývající oblast Baltského moře za účelem objevování a sledování ropy a dalších látek uniklých do moře.PRAVIDLO 4V případě přepadnutí škodlivých látek přes palubu v obalech, přepravních kontejnerech, přenosných nádržích nebo silničních a železničních cisternových vagónech spolupracují smluvní strany při záchraně a vyzvednutí takových balení, kontejnerů nebo tanků, aby se nebezpečí pro životní prostředí zmenšilo na minimum.PRAVIDLO 51. Smluvní strany, které jsou rovněž smluvními stranami mezinárodní úmluvy o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, pozměněné protokolem z roku 1978 (Marpol 73/78), použijí v souladu s uvedenou úmluvou ustanovení článku 8 a protokol I k Marpol 73/78 o zprávách o nehodách zahrnujících škodlivé látky. Tato opatření se rovněž použijí, jde-li o významné úniky ropy nebo jiných škodlivých látek v případech nezahrnutých do článku 8 Marpol 73/78.2. Smluvní strany požádají kapitány lodí a piloty letadel, aby podávali bez prodlení a v souladu s tímto systémem zprávy o významných únicích ropy nebo jiných škodlivých látek pozorovaných na moři. Takové zprávy musí v rámci možností obsahovat následující údaje: čas, polohu, vítr a mořské podmínky a druh, rozsah a možný zdroj pozorovaného znečištění.PRAVIDLO 6Každá smluvní strana požádá kapitány lodí plujících pod její vlajkou, aby poskytli v případě nehody na žádost příslušných orgánů takové podrobné informace o lodi a jejím nákladu, které jsou dostačující k preventivní nebo zásahové činnosti proti znečištění moře a pro spolupráci s těmito orgány.PRAVIDLO 71. a) Smluvní strany co nejdříve dohodnou, dvoustranně nebo mnohostranně, na regionech v oblasti Baltského moře, kde provedou zásahové nebo záchranné činnosti, dojde-li k významným únikům ropy nebo jiných nebezpečných látek nebo jakékoli nehodě, která je nebo může být příčnou znečištění oblasti Baltského moře. Tyto dohody nesmí být v rozporu s žádnými jinými dohodami uzavřenými mezi smluvními stranami a týkajícími se téhož předmětu. Sousední státy zajistí harmonizaci těchto různých dohod. Smluvní strany se vzájemně informují navzájem o těchto dohodách.Smluvní strany mohou případně požádat komisi o pomoc k dosažení dohody.b) Smluvní strany, v jejichž oblasti dojde k situaci popsané v pravidle l této přílohy, provedou nezbytné vyhodnocení situace a přiměřená opatření, aby zamezily nebo snížily na minimum účinky následného znečištění a dozírají na unášené části uniklých látek, dokud nejsou vyžádána další opatření.2. V případě, kdy je taková uniklá látka unášena nebo může být pravděpodobně unášena do oblasti, kde jiná smluvní strana má provádět opatření k účelům definovaným v odst. 1 písm. a) tohoto pravidla, tato strana musí být bez prodlení informována o situaci a provedených opatřeních.PRAVIDLO 8Smluvní strana, která potřebuje pomoc při zásahu proti únikům ropy nebo jiných nebezpečných látek do moře, může požádat o pomoc jiné smluvní strany, přednostně ty, které jsou pravděpodobně také zasaženy únikem. Smluvní strany takto požádané o pomoc v souladu s tímto pravidlem maximálně usilují takovou pomoc poskytnout.PRAVIDLO 91. Smluvní strany poskytnou informace dalším smluvním stranám a komisi o:a) své vnitrostátních organizaci řešení úniků ropy a jiných škodlivých látek do moře;b) vnitrostátních nařízeních a jiných opatřeních, která mají přímý přínos pro boj se znečištěním moře ropou nebo škodlivými látkami;c) orgánu zodpovědném za příjem a odesílání zpráv o znečištění moře ropou a jinými škodlivými látkami;d) příslušných orgánech zabývajících se otázkami, které se týkají opatření vzájemné pomoci, informací a spolupráce mezi smluvními stranami podle této přílohy;e) opatřeních provedených v souladu s pravidlem 8 této přílohy.2. Smluvní strany si vyměňují informace o výzkumných a vývojových programech a o výsledcích týkajících se způsobů, jimiž může být řešeno znečištění moře ropou a jinými škodlivými látkami a o zkušenostech v boji s takovým znečištěním.PRAVIDLO 10Příslušné orgány podle pravidla 9 odst. 1 písm. d) této přílohy naváží přímý kontakt a spolupracují v pracovních záležitostech.--------------------------------------------------


type: other

text:
Sib medjatur - Litwanja
 M’hemmx korp ċentralizzat responsabbli mill-medjazzjoni fil-Litwanja. Meta d-Direttiva 2008/52/KE tiġi implimentata, jibda x-xogħol f’dan il-qasam.
 Kif issib medjatur fil-Litwanja
 Fil-Litwanja hija possibbli l-medjazzjonil-qorti u l-medjazzjoni barra l-qorti . Is-servizzi ta' medjazzjoni barra l-qorti normalment jiġu offruti mill-avukati.
 Il-medjazzjoni l-qorti hija proċedura ta' soluzzjoni ta' tilwima li għandha l-għan tgħin lill-partijiet f'kawżi ċivili jsolvu t-tilwima tagħhom b'mod paċifiku bl-għajnuna ta' wieħed jew aktar medjaturi (intermedjarji).
 Il-medjazzjoni l-qorti ssir minn medjaturi. Dawn huma ġudikanti, assistenti ġudizzjarji jew persuni kwalifikati oħra b'taħrġi speċjalizzat li isimhom huma mniżżel fil- Lista ta' medjaturi tal-qorti. Fil-laqgħa li għamel fit-28 ta' Jannar 2011, il-Kunsill Ġudizzjarju qabel li l-medjazzjoni bil-qorti f'kawżi ċivili tista' tintuża fil-qrati kollha tal-Litwanja u li dan is-servizz għandu jkun disponibbli irrispettivament mir-reġjun.
 Il-medjazzjoni bil-qorti hija servizz offrut mingħajr ħlas. Barra minn hekk, l-għażla tal-medjazzjoni bil-qorti biex tiġi solvuta tilwima ċivili tiffranka ammont konsiderevoli ta' ħin u impenn li kieku jintilef f'kawża l-qorti. Jiġu ffrankati wkoll il-flus, għaliex 75 % tad-drittijiet tal-qorti jiġu rifużi meta l-medjazzjoni bil-qorti ssarraf fi ftehim bonarju.
 Il-proposta sabiex kawża ċivili tmur għall-medjazzjoni tista' ssir mill-imħallef presjedenti. Talba għal din ix-xewqa tista' ssir ukoll mill-partijiet fil-kawża. Meta l-kawża tinbagħat għall-medjazzjoni bil-qorti, l-imħallef jispjega l-kunċett tal-proċess tal-medjazzjoni bil-qorti lill-partijiet. Il-ħatra jew sostituzzjoni ta' medjatur ssir mill-President tal-Qorti, il-Kap tad-Dipartiment tal-Kawżi Ċivili tal-Qorti, jew minn imħallef maħtur minnhom. Jekk meħtieġ, jistgħu jinħatru żewġ medjaturi. Meta ssir il-ħatra ta' medjatur, għandha titqies l-opinjoni tal-partijiet meta ssir it-talba jew jingħata l-kunsens sabiex il-kawża tmur għall-medjazzjoni bil-qorti.
 Fil-medjazzjoni bil-qorti jistgħu jipparteċipaw biss il-partijiet fil-kawża, terzi persuni u r-rappreżentanti tagħhom. Fejn il-parteċipazzjoni ta' persuni oħra tista' tkun utli sabiex tissolva t-tilwima, isimhom jista' jintgħadd mat-talba jew mal-kunsens tal-partijiet. Il-proċedimenti tal-medjazzjoni bil-qorti ma jiġux reġistrati.
 Il-proċedimenti tal-medjazzjoni bil-qorti jistgħu jitwaqqfu jekk il-partijiet jaslu għal ftehim fuq il-kwistjoni konċernata u jiffirmaw ftehim bil-qorti, li mbagħad jiġi approvat mill-imħallef presjedenti.


type: wikipedia

text:
Sešstarainie koraļļi (Hexacorallia) ir koraļļpolipu klases (Anthozoa) apakšklase, kas apvieno apmēram 4300 ūdenī dzīvojošas dzēlējzarndobumaiņu sugas. Tie var būt vieninieki vai koloniāli koraļļpolipi ar ļoti daudziem taustekļiem un starpsienām, turklāt to skaits vienmēr ir skaitļa seši daudzkāršojums, to ķermenim ir sešas simetrijas asis. Skeleta nav vai arī tas ir masīvs. Vieninieku sešstarainie polipi jeb aktīnijas izplatītas visās jūrās, koloniālie — galvenokārt tropu jūrās.
 Sistemātikas izmaiņas
 Sesštarainie koraļļi tiek iedalīti 6 kārtās, no kuriem pazīstamākie ir akmens koraļļi un jūras anemones. Vēl nesenā pagātnē šajā apakšklasē tika sistematizētas arī cauruļmītņu anemones (Ceriantharia), kuras saskaņā ar jaunākajiem DNS analīžu rezultātiem izdalītas atsevišķā apakšklasē.
 Morfoloģija
 Lielākā daļa sešstāraino koraļļu ir koloniālās formas ar labi attīstītu skeletu. Starp tiem visplašākā grupa ir madrepora jeb akmens koraļļi. Tie ir ļoti daudzveidīgi un atgādina vai nu zarainu koku, kas dažkārt pat ir vairākus metrus augsts, vai arī ieapaļu, masīvu veidojumu. Madreporu koraļļiem ir kaļķa skelets, vienlaidus visai kolonijai, katram īpatnim atrodoties atsevišķā nodalījumā. Skelets sāk veidoties, polipa pēdas ektodermai izdalot kaļķa plātnīti. No šīs plātnītes pēc tam veidojas skelets, ieaugot polipā, veidodams kaļķa izciļņus atbilstoši tā starpsienām, kā arī gredzenu apkārt tam. Kad kolonija, augot lielāka, pumpurodamās vairojas, atsevišķo īpatņu skeleti saplūst un izveidojas vienots, spēcīgs visas kolonijas skelets. Tādējādi izveidojas it kā iekšējais skelets, kas no virspuses pārklāts ar mīkstajām daļām. Madreporu koraļļiem parasti ir dažādas spilgtas krāsas. Tropu jūrās, kur temperatūra nekrītas zemāk par 20 °C, tie izaug sevišķi spēcīgi, izveidojot koraļļu rifus un salas. Sevišķi daudz to ir Klusajā okeānā. Labvēlīgos apstākļos koraļļi aug samērā ātri, piemēram, Persijas jūras līcī nogrimušais kuģis pēc 20 mēnešiem jau bija apaudzis ar 60 cm biezu koraļļu garozu.
 Jūras anemonēm ir cilindriskas formas ķermenis ar saplacinātu augšējo galu (mutes disku) un paplašinātu pamatni (pēdu). Pēdas ektoderma izdala ūdenī sacietējošu sekrētu, ar kuru jūras anemone piestiprinās pie cietā substrāta. Mutes disku ieskauj taustekļi.
 Sistemātika
 Sešstaraino koraļļu apakšklase (Hexacorallia)
 Hexacorallia un Zoantharia
 Daudzos informācijas avotos zinātniskie nosaukumi Hexacorallia un Zoantharia tiek lietoti kā sinonīmi, tā kā pie sešstaraino koraļļu apakšklases pieder arī vairākas aizvēsturiskās izmirušo koraļļu sugas, kurām nepiemīt sešu asu simetrija, piemēram, četrstarainie koraļļi (Tetracoralla). Tādējādi nosaukums sešstarainie koraļļi var mulsināt lasītāju un paleontologi ir iecienījuši Zoantharia nosaukumu. Tomēr pēdējais nosaukums tiek lietots arī kā zoantīdu kārtas zinātniskais nosaukums, kas savukārt var izraisīt grūtības korekti izsekot informācijai dažādos informācijas avotos.
 Atsauces
 Ārējās saites
 ITIS: Hexacorallia
 Tolweb: Zoantharia


text:
’Abú ’Abdalláh Muhammad Ibn Músá al-Chórezmí ’Abú Dža’far (Chvarizmí, Chovarizmí, Choresmí, arab. * okolo 780 - † asi 850, Chórezm) bol perzský matematik, astronóm a geograf.
 Životopis
 Al-Chorezmí pochádzal pravdepodobne z perzského mesta Chórezm (dnes Chiva v Uzbekistane), jeho meno znamená v arabčine jednoducho z Chórezmu. Chórezmího rodný jazyk bol pravdepodobne perzský (farsí), alebo skôr dnes už mŕtvy chórezmský jazyk z rodiny iránskych jazykov. Svoje diela však písal po arabsky, ktorý bol vedeckým jazykom islamského sveta.
 Žil a pôsobil v Bagdade na dvore siedmeho kalifa Al-Ma’múna Abbása.
 Dielo
 Číslo nula
 Je tiež autorom aritmetického traktátu Kitáb al-džám’a wa-t-tafríq bil-hisáb al-hindi () približne z roku 825, ktorý v roku 1145 preložil Robert z Chesteru do latinčiny pod názvom Algorithmi de numero indorum (slovensky: al-Chorezmí o indickom počítaní). Prostredníctvom tejto knihy sa Európania zoznámili s indickou pozičnou sústavou počítania a s číslom 0 (nula).
 Algebra
 Al-Chorezmí po prvýkrát v dejinách chápe algebru ako samostatnú matematickú disciplínu, ktorú opísal v spise Hisáb al-džabr wa-l-muqábala (). Z arabského al-džabr pochádza moderné slovo algebra.
 Algoritmus
 Meno Al-Chórezmí bolo v stredoveku latinizované na Al-Gorizmi, neskôr na Algorithmi a stalo sa základom slova algoritmus, čo znamená postup (výpočtu). Samotný princíp algoritmizácie však nie je od Chorezmího, ale bol známy v antike a používal sa už v Babylone.
 Neznáma X
 Chórezmímu sa pripisuje aj tradícia označovať neznámu veličinu symbolom X. Vo svojom diele Al-džabr wa-l-muqábala popisuje metódu (v podstate algoritmus) na vyjadrenie neznámeho (arab. aš-šáí, doslovne vec) v rovnici prvého stupňa, za použitia ďžabr (odčítania) a muqábala (rovnosti, porovnania). Na konci označuje veci (aš-šáí) znamienkom X.
 Geografia
 V roku 833 dokončil dielo Kitāb Ṣūrat al-Arḍ (arabsky: كتاب صورة الأرض, "Kniha opisu Zeme") v ktorej preložil a prepracoval Ptolemaiovo dielo z druhého storočia Geografia.
 Iné projekty
 Referencie
 Narodenia v 8. storočí
 Úmrtia v 9. storočí
 Perzskí matematici
 Perzskí astronómovia
 Stredovekí astronómovia


text:
Gli sono tributati l'accorpamento sotto un unico regno di tutte le conquiste normanne dell'Italia meridionale, della Sicilia e di Malta, l'organizzazione di un governo efficiente, personalizzato e centralizzato, nonché la fondazione del Parlamento siciliano, uno dei più antichi del mondo. Sotto il suo regno la città di Palermo, assurta a capitale, fu arricchita di opere architettoniche e ingegneristiche di grande pregio e raffinatezza, oggi riconosciute come patrimonio dell'umanità.
 Biografia
 Poco è conosciuto dell'infanzia di Ruggero II. Era figlio secondogenito del gran Conte di Sicilia, il normanno Ruggero I d'Altavilla e di Adelasia di Monferrato. Alla morte del padre, avvenuta a Mileto nel 1101, sua madre riuscì a governare la Sicilia con l'aiuto di valenti consiglieri, mentre lui ed il fratello erano ancora in tenera età. Nel 1105 morì il fratello maggiore Simone e a soli dieci anni Ruggero divenne conte di Sicilia.
 Visse la sua infanzia a Palermo ed ebbe precettori greci e arabi, tanto che imparò le lingue greca, latina e araba. Divenuto maggiorenne nel 1112, cessò la reggenza della madre Adelaide del Vasto, e si dimostrò subito in grado di governare con autorità e saggezza, continuando la linea di espansionismo del padre.
 La conquista dell'Italia meridionale
 Nel 1121 sorsero le ostilità fra Ruggero II e il cugino Guglielmo, nipote di Roberto il Guiscardo e nuovo duca di Calabria; lo scontro venne risolto solo con l'intervento di papa Callisto II, che riuscì a pacificare i due rivali facendoli giungere ad un accordo, secondo cui il conte di Sicilia procurava al cugino uno squadrone di cavalieri con i quali reprimere la rivolta di Giordano conte di Ariano; in cambio, Guglielmo abbandonava i propri possedimenti in Sicilia e Calabria. Ruggero II, già principe di Salerno, si recò a Reggio e venne riconosciuto duca di Calabria e di Puglia, Conte di Sicilia con dominio su Amalfi e Gaeta, su parte di Napoli, su Taranto, Capua e Abruzzi.
 Quando nel luglio del 1127 Guglielmo, duca di Puglia, morì senza figli, Ruggero reclamò tutti i possedimenti degli Altavilla e la Signoria di Capua. Sbarcò allora nel continente e conquistò senza difficoltà Amalfi e Salerno, dove venne incoronato. Tuttavia l'unione di Sicilia e Puglia era osteggiata da papa Onorio II e dai Signori locali stessi.
 A Capua, nel dicembre 1127, partì una spedizione contro Ruggero, mettendo Roberto II di Capua e Rainulfo di Alife (cognato di Ruggero) contro di lui. Tuttavia questa coalizione fallì miseramente e nell'agosto 1128 il Papa fu costretto dalla superiorità militare a nominare nella città di Benevento Ruggero II duca di Puglia.
 A settembre del 1129 Ruggero fu pubblicamente riconosciuto duca da Napoli, Bari, Capua e dalle altre città. Egli cominciò allora ad imporre l'ordine nei possessi Altavilla, dove il potere del duca era andato indebolendosi.
 Per legare insieme tutti questi stati, il titolo reale sembrava essenziale e la morte di Onorio II nel febbraio 1130, seguita da una duplice elezione di un Papa e un Antipapa, avvenne nel momento per lui decisivo. Nell'elezione del nuovo Pontefice scoppiò uno scisma fra Innocenzo II, eletto con l'appoggio dei Frangipane, e Anacleto II, sostenuto dalla famiglia dei Pierleoni. Nella confusione che ne seguì, Innocenzo, pur riconosciuto dalla maggior parte della cristianità, fu costretto a rifugiarsi in Francia; rimase a Roma invece Anacleto II, che tuttavia aveva bisogno di maggiori consensi.
 La prima Corona di Re
 Dopo lo scisma del 13 febbraio 1130 con la morte di Onorio II, Innocenzo II si rifugiò in Francia e con Anacleto II insediato a Roma, ottenne la corona regia. Ruggero realizzò così un progetto per restaurare un antico Regno di Sicilia (nell'età antica Agatocle autoproclamò basileus di Sicilia a Siracusa). Il 27 settembre 1130 ottenne l'investitura e partì per Palermo (Prima Sedes, Corona Regis et Regni Caput) dove si fece acclamare re da un’assemblea popolare il 25 dicembre 1130 (la convocazione delle Curiae generales rappresenta prima assise legislativa del Parlamento del Regno di Sicilia ed è cosi che si può parlare di primo parlamento in senso moderno), quando fu incoronato Rex Siciliae, ducatus Apuliae et principatus Capuae (re di Sicilia), probabilmente dall'arcivescovo Pietro
 Tutto ciò spinse Ruggero in una guerra di dieci anni. Bernardo di Chiaravalle, campione di Innocenzo II, mise in piedi una coalizione contro Anacleto ed il suo "Re mezzo pagano". Ad essa si aggiunsero Luigi VI di Francia, Enrico I di Inghilterra e l'Imperatore Lotario II del Sacro Romano Impero.
 Nel frattempo il Meridione d'Italia insorse. Alcuni nobili feudatari normanni, che già da tempo mordevano il freno, non accettarono il nuovo sovrano: nel 1132, Rainulfo radunava grandi forze con il suo alleato il Roberto II di Capua. La città di Benevento, nonostante fosse usualmente fedele a Ruggero, si consegnò nelle mani dei ribelli che si erano ammassati alle sue porte. Gli eserciti avversi si scontrarono nella Battaglia di Nocera che, dapprima favorevole alle truppe regie, terminò in una disastrosa sconfitta per Ruggero (24 luglio 1132).
 Le cose potevano mettersi molto male per Ruggero, già sconfitto e per giunta politicamente inviso a tutti: a complicare le cose per lui infatti, l'imperatore Lotario II era sceso a Roma per farsi incoronare imperatore da Innocenzo II (4 giugno 1133) e se non avesse considerata chiusa la partita, facendo repentinamente ritorno in Germania, avrebbe potuto assestare a Ruggero un colpo definitivo. Il vantaggio così per Ruggero fu tale che egli poté riorganizzarsi: approfittando del fatto che Rainulfo e Roberto si erano recati a Roma per prestare giuramento a Lotario II, Ruggero tornò alla riscossa catturando la moglie di Rainulfo (sua sorella Matilda) e il figlioletto: Rainulfo e Roberto dovettero rientrare precipitosamente e Ruggero li costrinse alla resa (giugno-luglio 1134). Le truppe regie costrinsero Rainulfo, Sergio VII duca di Napoli e gli altri ribelli a sottomettersi, mentre Roberto fu espulso da Capua.
 Nel luglio 1135 una nuova rivolta capeggiata da Rainulfo provocò la reazione del re, che entrò in Aversa, Capua e Alife con un esercito guidato dal cancelliere Guarino, costringendo Rainulfo a trovare rifugio a Napoli, unica città a resistere.
 La spedizione dell'Imperatore nel Sud
 Contemporaneamente il previsto attacco di Lotario a Ruggero aveva guadagnato l'appoggio di Pisa, Genova e dell'Imperatore d'Oriente Giovanni II Comneno, ciascuno dei quali temeva la crescente potenza del regno normanno.
 Nel febbraio 1137 Lotario cominciò a spostarsi verso il Sud e fu raggiunto da Rainulfo e dai ribelli. A giugno assalì e prese Bari. Innocenzo II e Lotario concentrarono a maggio 1137 le proprie armate accanto al castello di Lagopesole e assediarono la città di Melfi, costrinsero Ruggero II alla fuga, quindi riuscirono a conquistare la sua (ex) capitale, Melfi, il 29 giugno.
 Il Pontefice tenne il Concilio di Melfi V nel castello del Vulture nell'anno 1137: la più probabile data va dal 29 giugno al 4 luglio. I Padri conciliari decisero la deposizione dell'antipapa Anacleto II. Il 4 luglio Innocenzo II, insieme all'Imperatore Lotario II, delegittimò Ruggero II, in favore di Rainulfo di Alife, della famiglia Drengot, nuovo duca di Puglia.
 L'Imperatore rientrò in Germania. Ruggero, liberato dal pericolo incombente, riprese terreno, saccheggiò Capua e costrinse Sergio VII ad accettarlo come Signore di Napoli.
 A Rignano Garganico Rainulfo di nuovo sconfisse il Re, ma nell'aprile del 1139 morì e Ruggero sottomise gli ultimi ribelli.
 A questo punto Ruggero volle avere la conferma del titolo da Innocenzo II (Anacleto era morto nel gennaio 1138). Invece il papa, ancora restio a tale riconoscimento, dopo aver scomunicato Ruggero (8 luglio), invase il Regno con un grande esercito, ma cadde in un'astuta imboscata a Galluccio (22 luglio 1139).
 Dopo la vittoria del Re, il papa lo investì del titolo di Re di Sicilia, del ducato di Puglia e del principato di Capua (Rex Siciliae ducatus Apuliae et principatus Capuae). I confini del Regno furono alla fine fissati da una tregua con papa Lucio II nell'ottobre 1144.
 La conferma del Regno di Sicilia
 Ruggero II era così divenuto uno dei più potenti sovrani d'Europa;
 nell'estate del 1140, ad Ariano di Puglia, egli promulgò le Assise di Ariano, il corpus giuridico che formava la nuova costituzione del Regno di Sicilia. A lui si deve anche l'istituzione del Catalogus baronum, l'elenco di tutti i feudatari del regno, stilato per stabilire un più attento controllo del territorio, dei rapporti vassallatici e quindi delle potenzialità del proprio esercito.
 A Palermo, Ruggero - che esibiva per i suoi sudditi musulmani il laqab arabo al-muʿtazz bi-llāh («il reso potente da Dio») - attrasse intorno a sé i migliori uomini di ogni etnia, come il famoso geografo arabo maghrebino al-Idrisi (Idrīsī o Edrisi), lo storico Nilus Doxopatrius, il poeta ʿAbd al-Raḥmān al-Itrābānishī che occupava anche posto di segretario e altri eruditi ancora. Il Re mantenne nel regno una completa tolleranza per tutte le fedi, razze e lingue. Egli fu servito da uomini di ogni nazionalità, come l'anglo-normanno Thomas Brun nella Curia, il greco Cristodulo nella flotta e il bizantino Giorgio di Antiochia, che nel 1132 fu fatto amiratus amiratorum (in effetti comandante in capo).Ruggero rese la Sicilia la potenza dominante del Mediterraneo. Grazie ad una potente flotta, costituita sotto diversi ammiragli, effettuò una serie di conquiste sulla costa africana (1135 - 1153), che andavano da Tripoli in Nordafrica a Capo Bon (Tunisia) e Bona (Algeria). Ruggero II creò in quei due decenni un "Regno normanno d'Africa" che divenne un "protettorato" siciliano, sostenuto in parte dalla residua piccola comunità cristiana nel Nordafrica.
 La Seconda crociata (1147-48) offrì a Ruggero l'opportunità di riprendere i progetti di Roberto il Guiscardo sull'Impero Romano d'Oriente. Giorgio di Antiochia fu mandato a Corinto alla fine del 1147 e spedì all'interno un esercito che saccheggiò Tebe. Nel giugno 1149 l'ammiraglio apparve davanti a Costantinopoli e sfidò l'imperatore bizantino Manuele I Comneno, lanciando frecce incendiarie contro le finestre del palazzo. Tuttavia l'attacco all'Impero non ebbe risultati durevoli, ma Ruggero conservò l'isola di Corfù.
 Nel 1149 aiutò papa Eugenio III a rientrare a Roma dopo l'insurrezione di Arnaldo da Brescia. Il Re morì a Palermo il 26 febbraio 1154, e suo successore fu il quarto dei suoi figli, Guglielmo.
 I Normanni riuscirono a mantenere le conquiste africane di Ruggero II fino al 1160.
 Matrimoni e discendenza
 Ruggero sposò prima del 1118 Elvira di Castiglia (circa 1100 - 1135), dalla quale ebbe:
 Ruggero, (1118 - 1148) duca di Puglia, che da una relazione con Bianca di Lecce ebbe Tancredi pretendente al regno di Sicilia;
 Tancredi, (ca. 1120 - 1138) principe di Bari;
 Alfonso (ca. 1120 - 1144), principe di Capua e duca di Napoli;
 Guglielmo, (ca. 1120 o 1121 - 1166), duca di Puglia e poi Re di Sicilia (1154-1166), detto Guglielmo il Malo;
 Adelasia (ca. 1126 - dopo il 1184), contessa di Firenze di diritto, che sposò Jozzelino, conte di Loreto e, in seconde nozze, Roberto, conte di Loritello e Conversano;
 Enrico (ca. 1130 - prima del 1145), principe di Taranto.
 Morta Elvira, solo nel 1149, cioè dopo ben quattordici anni di vedovanza (con la preoccupazione della successione dinastica dopo la morte in successione dei suoi primi tre figli maschi), si unì in matrimonio con Sibilla di Borgogna (1126 - 1150) dalla quale ebbe:
 Enrico (29 agosto 1149 - morto bambino);
 un altro (16 settembre 1150) nato morto, anticipando di poco la stessa Sibilla che ebbe complicazioni post parto.
 Quindi nel 1151 si affrettò a sposare Beatrice di Rethel (1135 - 1185) dalla quale nacque postuma la sola:
 Costanza (1154 - 1198), imperatrice e regina di Sicilia, sposa di Enrico VI di Germania (1165-1197) e madre di Federico II di Svevia.
 Ascendenza
 Nella musica
 Il compositore polacco Karol Szymanowski, autore di alcuni viaggi in Sicilia, dedicò un'opera al primo sovrano siculo-normanno, intitolata Re Ruggero. L'opera esordì a Varsavia nel 1926 ed è stata riproposta in tre occasioni a Palermo: due volte al Teatro Massimo (1949, 2005) e una volta al Teatro Politeama (1992).
 Note
 Bibliografia
 Alessandro di Telese, Ruggero II re di Sicilia, Cassino, Ciolfi, 2003 (trad. it. di Vito Lo Curto).
 Erich Caspar, Ruggero II (1101-1154) e la fondazione della monarchia normanna di Sicilia, con un saggio introduttivo di Ortensio Zecchino, Roma-Bari, Laterza, 1999 (ed. orig. Roger II. (1101 - 1154) und die Gründung der normannisch-sicilischen Monarchie, Innsbruck, Wagner, 1904).
 Pierre Aubé, Ruggero II re di Sicilia, Calabria e Puglia: un normanno nel Mediterraneo, Milano 2006 (ed. orig. Roger II de Sicilie, Parigi, 2001).
 Donald Matthew, I Normanni in Italia, Roma-Bari, Laterza, 1997 (ed. orig. The Norman Kingdom of Sicily, 1992).
 Metcalfe, Alex. The Muslims of Medieval Italy. Edinburgh University Press, Edimburgo, 2009 ISBN 0-7486-2008-7
 John Julius Norwich, I Normanni nel Sud 1016-1130. Mursia: Milano 1971 (ed. orig. The Normans in the South 1016-1130: Londra, Longman, 1967).
 John Julius Norwich, Il Regno del Sole 1130-1194, Milano, Mursia, 1971 (ed. orig. The Kingdom in the Sun 1130-1194, Londra, Longman, 1970).
 Hubert Houben, Ruggero II di Sicilia: un sovrano tra Oriente e Occidente. Roma-Bari, Laterza, 1999.
 Helen Wieruszowski, "Roger II of Sicily, Rex-Tyrannus, In Twelfth-Century Political Thought." Speculum, Vol. 38, No. 1. (Jan., 1963), pp. 46–78.
 William Tronzo, The Cultures of his Kingdom. Roger II and the Cappella Palatina in Palermo. Princeton, NJ, Princeton University Press, 1997.
 Voci correlate
 Altavilla
 Normanni
 Sovrani di Sicilia
 Regno di Sicilia
 Palazzo dei Normanni
 Museo della civiltà normanna
 Curiae generales
 Assise di Ariano
 Trattato di Mignano
 Concilio di Melfi V
 Conquista normanna dell'Italia meridionale
 Regno normanno d'Africa
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Altavilla
 Conti di Sicilia
 Principi di Taranto
 Re di Sicilia
 Sepolti nella cattedrale di Palermo
 Sovrani incoronati nella cattedrale di Palermo
 Storia della Sicilia normanna
 Normanni in Italia meridionale
 Cristiani della seconda crociata


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 4.4.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 148/28
 Caingean arna tabhairt an 11 Feabhra 2022 – Prigozhin v an Chomhairle
 (Cás T-75/22)
 (2022/C 148/47)
 Teanga an cháis: an Fhraincis
 Páirtithe
 Iarratasóir: Yevgeniy Viktorovich Prigozhin (Cathair Pheadair, an Rúis) (ionadaí: M. Cessieux, dlíodóir)
 Cosantóir: Comhairle an Aontais Eorpaigh
 An t-ordú atá á lorg
 Iarrann an t-iarratasóir ar an gCúirt Ghinearálta:
 —
 a dhearbhú go bhfuil caingean Yevgeniy Viktorovich Prigozhin inghlactha agus
 chomh fada agus a bhaineann leis an iarratasóir,
 —
 Cinneadh (CBES) 2021/2197 ón gComhairle an 13 Nollaig 2021, lena leasaítear Cinneadh (CBES) 2020/1999 maidir le bearta sriantacha in aghaidh sáruithe agus mí-úsáidí tromchúiseacha ar chearta an duine a neamhniú;
 —
 Rialachán Cur Chun Feidhme (AE) 2021/2195 ón gComhairle an 13 Nollaig 2021 [maidir le cur chun feidhme] Rialachán (AE) 2020/1998 maidir le bearta sriantacha in aghaidh sáruithe agus mí-úsáidí tromchúiseacha ar chearta an duine a neamhniú;
 sa mhéid is go n-ainmníonn an dá chinneadh seo é mar airgeadaí ghrúpa Wagner;
 —
 a rialú agus a dhearbhú, ar aon nós, nach mór ainm Yevgeniy Viktorovich Prigozhin a bhaint gan mhoill de na gníomhartha a chonspóidtear;
 —
 a ordú do Chomhairle an Aontais Eorpaigh na costais a íoc de bhun Airteagail 87 agus 91 de Rialacha Nós Imeachta na Cúirte Ginearálta.
 Saincheisteanna dlí agus príomhargóintí
 Mar thaca leis an gcaingean, ardaíonn an t-iarratasóir ceithre shaincheist dlí.
 1.
 An chéad saincheist dlí lena maítear sárú ar an oibleagáid cúiseanna a lua: Áitíonn an t-iarratasóir gur mhainnigh an Chomhairle an oibleagáid cúiseanna a lua maidir leis na gníomhartha a chonspóidtear a chomhlíonadh ós rud é nár luaigh sí aon eilimint shonrach lena dtugtar údar maith le hainm an iarratasóra a lua i gcorp na gcinntí a chonspóidtear.
 2.
 An dara saincheist dlí lena maítear go bhfuil mí-úsáid cumhachtaí ann. Áitíonn an t-iarratasóir, maidir leis sin, nárbh fhéidir leis an gComhairle, in éagmais eilimintí lena dtugtar údar maith lena chur síos mar “airgeadaí ghrúpa Wagner”, ach é a ainmniú go hindíreach sna cúiseanna le grúpa Wagner a liostú agus, dá bhrí sin, an cuspóir arna shaothrú ag an mbeart i dtosach báire a shaobhadh.
 3.
 An tríú saincheist dlí lena maítear go bhfuil earráid fhollasach measúnaithe ann. Áitíonn an t-iarratasóir nach é airgeadaí Wagner Group é agus nach bhfuil aon nasc idir é féin agus an t-eintiteas sin.
 4.
 An ceathrú saincheist dlí lena maítear sárú ar chearta bunúsacha. Maíonn an t-iarratasóir gur sháraigh an Chomhairle Airteagail 10, 6 agus 13 den Choinbhinsiún Eorpach um Chearta an Duine trína ainm a chur i gcorp an ráitis ar na cúiseanna le Wagner Group a liostú.


type: legislation

text:
 15.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 332/1
 RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1306/2011
 af 12. december 2011
 om en præcisering af anvendelsesområdet for den endelige antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 261/2008 på importen af visse kompressorer med oprindelse i Folkerepublikken Kina
 RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9 og artikel 14, stk. 3,
 under henvisning til forslag fremsat af Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg, og
 ud fra følgende betragtninger:
 A. PROCEDURE
 1. Den oprindelige undersøgelse og antidumpingtold
 (1)
 Kommissionen offentliggjorde den 21. december 2006 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om indledningen (2) af en antidumpingprocedure vedrørende importen af visse kompressorer med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»den oprindelige undersøgelse«).
 (2)
 Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 261/2008 (3) en endelig antidumpingtold på importen af visse kompressorer med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»den pågældende foranstaltning« og/eller »forordningen om endelig told«). Den pågældende foranstaltning udløb den 21. marts 2010 (4).
 2. Genoptagelse af den oprindelige undersøgelse
 (3)
 Den oprindelige undersøgelse blev genoptaget på Kommissionen initiativ, efter at nogle importører af kompressorer med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«) har udtrykt bekymring med hensyn til den gældende antidumpingtold på importen af de såkaldte minikompressorer, dvs. kompressorer uden tank, der kan tilsluttes en 12V-strømforsyning (»minikompressorer«).
 (4)
 Selv om minikompressorer hører ind under den egentlige definition på den pågældende vare, jf. artikel 1 i forordningen om endelig told, tyder Kommissionens oplysninger på, at minikompressorer tilsyneladende er forskellige fra andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning (»andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning«).
 (5)
 Det blev derfor anset for passende delvist at genoptage undersøgelsen, for så vidt angår en præcisering af varedækningen, med den mulighed, at konklusionen kunne få tilbagevirkende kraft fra den dato, hvor de pågældende foranstaltninger blev indført.
 3. Denne undersøgelse
 (6)
 Efter at have hørt det rådgivende udvalg offentliggjorde Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende
 (5) en meddelelse om den delvise genoptagelse af antidumpingundersøgelsen vedrørende importen af visse kompressorer med oprindelse i Kina, jf. grundforordningens artikel 5.
 (7)
 Kommissionen underrettede officielt alle de parter, som samarbejdede i den oprindelige undersøgelse, såvel som myndighederne i Kina, om procedurens indledning. De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen.
 (8)
 Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
 (9)
 Der indsendtes redegørelser fra 15 interesserede parter, herunder 11 importører af minikompressorer, en EU-producent og en kinesisk eksportør af minikompressorer, en EU-producent af kompressorer (som var én af klagerne i den oprindelige undersøgelse) og dennes forretningsmæssigt forbundne eksportør af kompressorer fra Kina.
 (10)
 I betragtning af at denne genoptagelse af undersøgelsen er begrænset til præciseringen af varedækningen i forordningen om endelig told, blev der ikke fastsat en undersøgelsesperiode i forbindelse med denne delvise genoptagelse.
 (11)
 Alle interesserede parter fik oplysninger om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke disse konklusioner blev draget. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 20, stk. 5, blev parterne indrømmet en frist til at fremsætte bemærkninger efter denne fremlæggelse af oplysninger. Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra parterne, og hvor det var relevant, er konklusionerne blevet ændret i overensstemmelse hermed.
 B. DEN UNDERSØGTE VARE
 (12)
 Den undersøgte vare er den samme som i artikel 1 i forordningen om endelig told, dvs. oscillerende kompressorer (oscillerende kompressorpumper dog undtaget) med en kapacitet pr. minut på 2 kubikmeter og derunder.
 (13)
 Varen tariferes for øjeblikket under KN-kode ex 8414 40 10, ex 8414 80 22, ex 8414 80 28 og ex 8414 80 51.
 (14)
 Hensigten med denne genoptagelse af undersøgelsen var at fastslå, hvorvidt de såkaldte minikompressorer, dvs. kompressorer uden tank, der kan tilsluttes en 12V-strømforsyning, er omfattet af varedefinitionen i den endelige forordnings artikel 1.
 C. UNDERSØGELSESRESULTATER
 1. Metodik
 (15)
 For at kunne evaluere, om minikompressorer er omfattet af varedefinitionen i artikel 1 i forordningen om endelig told, blev det undersøgt, om minikompressorer og andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning, har de samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. I den forbindelse blev det også undersøgt, om minikompressorer og andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning i Unionen, er indbyrdes udskiftelige. Desuden blev det undersøgt, om den oprindelige undersøgelse faktisk behandlede og analyserede minikompressorer.
 2. Grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber
 (16)
 I denne genoptagede undersøgelse blev det fastslået, at minikompressorer består af en elektrisk motor, som driver en pumpe, der konstant blæser luft gennem den tilsluttede luftslange med varierende lufttryk. Minikompressorer har ingen tank, de har normalt heller ingen trykregulator og kan fungere via en 12V jævnstrømsstrømforsyning. De er relativt små, og deres vægt overstiger normalt ikke 2-3 kg, da de nemt skal kunne transporteres. Minikompressorer har en maksimal driftstid (på normalt op til 20 minutter) og giver en luftstrøm, som normalt ikke overstiger 50 l/min.
 (17)
 På den anden side indeholder forordningen om endelig told detaljerede oplysninger om andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning, jf. artikel 1 i den pågældende forordning og betragtning 12 ovenfor. Nærmere bestemt er det anført i betragtning 17 i den endelige forordning, at »En kompressor består typisk af en pumpe, der drives af en elektrisk motor, enten direkte eller ved hjælp af en bæltemekanisme. Komprimeret luft pumpes i de fleste tilfælde ind i en beholder og forlader beholderen gennem en trykregulator og en gummislange. Kompressorer, især de større modeller, kan være forsynet med hjul for at gøre dem mobile«. Tanken og trykregulatoren i sådanne kompressorer sørger for en konstant luftstrøm. Sådanne kompressorer er normalt temmelig store, og deres vægt vil være på mindst 25 kg og ofte mere. De er udformet, således at de fungerer med vekselstrøm på 120V og derover, de har ingen begrænsninger på deres driftstid og kan producere en luftstrøm på op til 2 000 l/min.
 (18)
 Det konkluderes følgelig, at minikompressorer og andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning, ikke har de samme fysiske og tekniske egenskaber.
 3. Grundlæggende endelige anvendelsesformål og indbyrdes udskiftelighed
 (19)
 I denne genoptagede undersøgelse blev det fastslået, at minikompressorer fortrinsvist anvendes inden for bilindustrien og er beregnet til oppumpning af dæk, og at de ofte sælges som en del af et reparationssæt til dæk sammen med et tætningsmiddel, der kan pumpes ind i et punkteret dæk. Nogle minikompressorer anvendes også i husholdningerne til oppumpning af legetøj, bolde, luftmadrasser og andre oppustelige genstande.
 (20)
 På den anden side er det anført i betragtning 19 i den endelige forordning, at »Den pågældende vare anvendes til luftdrevne redskaber eller til sprøjtning, rengøring eller pumpning af dæk og andre genstande«. Sådanne kompressorer kan anvendes til halvprofessionelle aktiviteter eller inden for »gør-det-selv«-segmentet til luftdrevne redskaber eller til sprøjtning, maling eller rengøring. Disse anvendelser er mulige takket være en konstant og regulerbar luftstrøm. En sådan egenskab findes ikke hos minikompressorerne.
 (21)
 De indsamlede oplysninger viste, at minikompressorerne normalt er prissat på et betydeligt lavere niveau end andre kompressorer. Minikompressorerne er beregnet til en anden type kunder og distribueres via andre kanaler end andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning. Minikompressorer sælges desuden normalt som en del af et reparationssæt til dæk (i stedet for et reservedæk) enten sammen med en bil eller i specialbilforretninger eller i supermarkeder (til alternativ brug, så som oppumpning af legetøj), mens andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning, normalt kun findes i specialforretninger inden for gør-det-selv-segmentet.
 (22)
 I betragtning af ovenstående konkluderes det, at minikompressorer og andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning, har forskellige anvendelsesformål, sigter mod forskellige markeder og er i princippet ikke indbyrdes udskiftelige.
 4. Den undersøgte vare i den oprindelige undersøgelse
 (23)
 Ingen af de parter, som samarbejdede i den oprindelige undersøgelse (tre EU-producenter, 14 eksporterende producenter i Kina og en ikke-forretningsmæssigt forbunden EU-importør), var involveret i fremstilling af og/eller handel med minikompressorer. Det fremgår af den oprindelige undersøgelse, at de relevante oplysninger om minikompressorer ikke blev indhentet på dette tidspunkt.
 (24)
 Det ser således ud til, at undersøgelsen på det tidspunkt ikke sigtede mod at omfatte minikompressorer, selv om de ikke udtrykkeligt blev udelukket.
 (25)
 Det bekræftes også af udtalelsen fra en af klagerne i den oprindelige undersøgelse. På anmodning fra Kommissionen anførte den pågældende, at minikompressorer efter dennes mening ikke var omfattet af klagen og af den deraf følgende antidumpingprocedure.
 (26)
 I betragtning af ovennævnte konkluderedes det, at minikompressorer ikke blev undersøgt i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
 D. KONKLUSION OM VAREDÆKNING
 (27)
 Det fremgår af ovennævnte konklusioner, at minikompressorer og andre kompressorer, der er underlagt den pågældende foranstaltning, ikke har de samme fysiske og tekniske egenskaber og endelige anvendelsesformål. De har forskellige anvendelsesformål, sigter mod forskellige markeder og er i princippet ikke indbyrdes udskiftelige. Desuden blev minikompressorerne ikke undersøgt i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. Det konkluderes derfor, at minikompressorer og andre kompressorer er to forskellige varer.
 (28)
 Næsten alle parter, der gav sig til kende i forbindelse med denne genoptagede undersøgelse, anmodede om, at minikompressorer skulle udelukkes fra varedækningen i den oprindelige foranstaltning.
 (29)
 På den anden side gjorde den samarbejdsvillige EU-producent af minikompressorer gældende, at den oprindelige foranstaltning omfattede producentens varer, og at tolden med rette beskyttede dennes interesser. Følgelig gjorde producenten gældende, at antidumpingtolden skulle opkræves på minikompressorer med tilbagevirkende kraft og fremover, da den skadevoldende dumping af minikompressorer fortsat finder sted.
 (30)
 I den henseende bemærkes det, at hverken denne producent eller enhver anden producent af minikompressorer samarbejdede i den oprindelige undersøgelse. Desuden blev minikompressorer, som konkluderet i betragtning 26, ikke undersøgt, da den oprindelige undersøgelse fandt sted. Det bemærkes også, som det fremgår af denne genoptagede undersøgelse, at der eksisterer betydelige forskelle mellem minikompressorer og de kompressorer, der blev undersøgt i den oprindelige undersøgelse. Derfor kan den holdning, som den omtalte EU-producent af minikompressorer gør gældende, ikke ændre på konklusionerne i denne genoptagede undersøgelse.
 (31)
 Med hensyn til påstanden om fortsat skadevoldende dumping af minikompressorer og eventuel indførelse af antidumpingforanstaltninger bør det bemærkes, jf. betragtning 23-26, at minikompressorer ikke blev undersøgt i den oprindelige undersøgelse, og at en fastlæggelse af, om der fandt skadevoldende dumping sted, eller om den finder sted, ikke kan behandles i denne genoptagede undersøgelse, der er begrænset til præciseringen af den oprindelige foranstaltnings varedækning.
 (32)
 Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog EU-producenten af minikompressorer sin holdning og fremførte, at udelukkelsen af minikompressorer med tilbagevirkende kraft fra foranstaltningerne ville medføre en styrkelse med tilbagevirkende kraft af producentens konkurrenter i Kina og ville forvride konkurrenceevnen.
 (33)
 I den forbindelse gentages det, at den genoptagne undersøgelse ikke analyserede markedssituationen for minikompressorer og heller ikke havde til hensigt at gøre dette. Formålet var kun at præcisere, om minikompressorer er forskellige fra de kompressorer, der blev undersøgt i den oprindelige undersøgelse. Hensigten er heller ikke at forvride markedssituationen, men at skaffe klarhed med hensyn til den gældende told.
 (34)
 Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte en samarbejdsvillig importør, at minikompressorer faktisk kun er pumper, og at told på kompressorer pr. definition ikke gælder pumper, som udtrykkeligt blev udelukket fra varedækningen i den oprindelige foranstaltning.
 (35)
 I den henseende bør det bemærkes, at denne genoptagne undersøgelse ikke støtter en sådan fortolkning, og at minikompressorer klart er kompressorer ud fra et teknisk synspunkt, da de flytter luft fra et sted til et andet (som pumper), men at de også komprimerer luften i det apparat, hvortil de er tilsluttet.
 (36)
 I betragtning af ovenstående konkluderes det, at minikompressorer (dvs. kompressorer uden tank, der kan tilsluttes en 12V-strømforsyning) adskiller sig fra de kompressorer, der er undersøgt i den oprindelige undersøgelse.
 (37)
 Da minikompressorer ikke var omfattet af den oprindelige undersøgelses anvendelsesområde, burde antidumpingtolden ikke have været anvendt på importen af minikompressorer. Følgelig bør foranstaltningernes anvendelsesområde præciseres med tilbagevirkende kraft ved en ændring af forordningen om endelig told.
 E. TILBAGEVIRKENDE KRAFT
 (38)
 Da denne genoptagelse af undersøgelsen er begrænset til præciseringen af varedækningen, og da minikompressorer ikke var omfattet af den oprindelige undersøgelse og den heraf følgende antidumpingforanstaltning, anses det for hensigtsmæssigt, at konklusionerne anvendes fra den dato, hvor forordningen om endelig told trådte i kraft.
 (39)
 Heraf følger, at enhver endelig antidumpingtold, der er betalt eller bogført, jf. forordning (EF) nr. 261/2008, på importen af minikompressorer med oprindelse i Kina bør godtgøres, eller der bør indrømmes fritagelse herfor. Anmodninger om godtgørelse eller fritagelse indgives til de nationale toldmyndigheder i overensstemmelse med gældende toldbestemmelser. For at undgå, at de pågældende importører ikke kan kræve en sådan tilbagebetaling på grund af fristerne i de pågældendes lovgivning, hvis disse frister er udløbet før eller udløber på datoen for offentliggørelsen af denne forordning, eller hvis de udløber senest seks måneder efter denne dato, forlænges fristerne hermed til seks måneder efter dagen for offentliggørelsen af denne forordning —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Artikel 1, stk. 1, i forordning (EF) nr. 261/2008 affattes således:
 »1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af oscillerende kompressorer (oscillerende kompressorpumper dog undtaget) med en kapacitet pr. minut på 2 kubikmeter og derunder, henhørende under KN-kode ex 8414 40 10, ex 8414 80 22, ex 8414 80 28 og ex 8414 80 51 (Taric-kode 8414401010, 8414802219, 8414802299, 8414802811, 8414802891, 8414805119 og 8414805199) og med oprindelse i Folkerepublikken Kina. De såkaldte minikompressorer, dvs. kompressorer uden tank, der kan tilsluttes en 12V-strømforsyning, og som hører ind under ovennævnte KN-koder, er ikke omfattet af den endelige antidumpingtold.«
 Artikel 2
 Der bør indrømmes godtgørelse af eller fritagelse for den endelige antidumpingtold, der er blevet betalt eller bogført i henhold til artikel 1, stk. 1. i forordning (EF) nr. 261/2008 i den oprindelige version, for varer, der ikke er omfattet af artikel 1, stk. 1, i forordning (EF) nr. 261/2008 som ændret ved denne forordning.
 Anmodninger om godtgørelse og fritagelse indgives til de nationale toldmyndigheder i overensstemmelse med gældende toldbestemmelser. I tilfælde, hvor tidsfristerne i artikel 236, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (6) er udløbet før eller udløber på datoen for offentliggørelsen af denne forordning, eller hvis de udløber senest seks måneder efter denne dato, forlænges fristerne hermed til seks måneder efter dagen for offentliggørelsen af denne forordning.
 Artikel 3
 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende og finder anvendelse med tilbagevirkende kraft fra den 21. marts 2008.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 12. december 2011.
 På Rådets vegne
 S. NOWAK
 Formand
 (1) EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.
 (2) EUT C 314 af 21.12.2006, s. 2.
 (3) EUT L 81 af 20.3.2008, s. 1.
 (4) EUT C 73 af 23.3.2010, s. 39.
 (5) EUT C 98 af 30.3.2011, s. 22.
 (6) EFT L 302, 19.10.1992, s. 1.