type: other

text:
Cauza C‐363/05
 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, London)
 „A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 — Scutire — Fonduri comune de plasament — Noțiune — Definirea de către statele membre — Putere de apreciere — Limite — Fonduri cu capital fix”
 1. Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Impozite pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Scutiri prevăzute de A șasea directivă
 [Directiva 77/388 a Consiliului, art. 13 secțiunea B lit. (d) punctul 6]
 2. Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Impozite pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Scutiri prevăzute de A șasea directivă
 3. Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Impozite pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Scutiri prevăzute de A șasea directivă
 1. Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri trebuie interpretat în sensul că noțiunea „fonduri comune de plasament” cuprinsă în această dispoziție este de natură să includă fondurile comune de plasament cu capital fix, precum societățile fiduciare de investiții (Investment Trust Companies).
 O interpretare a articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă conform căreia ar fi scutită de taxa pe valoarea adăugată administrarea fondurilor cu capital variabil, nu și administrarea fondurilor cu capital fix, ar fi contrară principiului neutralității fiscale pe care se întemeiază sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată instituit prin A șasea directivă și care se opune tratamentului diferit în materie de colectare a taxei pe valoarea adăugată al agenților economici care efectuează aceleași operațiuni. Într‐adevăr, fondurile cu capital fix nu prezintă nicio diferență pertinentă care ar împiedica a priori clasificarea acestora printre fondurile comune de plasament avute în vedere la articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, în mod similar fondurilor cu capital variabil.
 Nu s‐ar putea face referire în mod util la dispozițiile din Directiva 85/611 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/1, pentru a deduce o interpretare limitată a noțiunii „fonduri comune de plasament”, cuprinsă în articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă. Deși din considerentele și din termenii Directivei 85/611 rezultă că aceasta are ca obiectiv coordonarea legislațiilor naționale care reglementează organismele de plasament colectiv, nu este mai puțin adevărat că, la momentul la care a fost adoptată A șasea directivă, terminologia comunitară în domeniul fondurilor comune de plasament nu era încă armonizată, întrucât Directiva 85/611, care prevede, la articolul 1 alineatul (3), o definiție comunitară a organismelor de plasament colectiv, a fost adoptată doar în 1985.
 (a se vedea punctele 29-32 și 37 și dispozitiv 1)
 2. Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri trebuie interpretat în sensul că acordă statelor membre puterea de apreciere pentru a defini fondurile de pe teritoriul lor care intră în sfera noțiunii „fonduri comune de plasament” în scopul scutirii prevăzute prin această dispoziție. Cu toate acestea, în exercitarea acestei prerogative, statele membre trebuie să respecte obiectivul urmărit prin această dispoziție, care constă în a facilita investitorilor, prin intermediul organismelor de plasament, investiția în titluri cu garantarea principiului neutralității fiscale din punctul de vedere al colectării taxei pe valoarea adăugată referitoare la administrarea de fonduri comune de plasament care se află într‐un raport de concurență cu alte fonduri comune de plasament, precum fondurile care aparțin domeniului de aplicare al Directivei 85/611 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/1.
 (a se vedea punctul 54 și dispozitiv 2)
 3. Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri are efect direct, în sensul că poate fi invocat de o persoană impozabilă în fața unei instanțe naționale pentru a se opune aplicării unei reglementări naționale care ar fi incompatibilă cu această dispoziție.
 Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă menționează în mod suficient de precis și de necondiționat faptul că administrarea de fonduri comune de plasament trebuie să facă obiectul scutirii. Împrejurarea că această dispoziție reafirmă existența unei marje de apreciere a statelor membre nu este de natură să pună în discuție această interpretare dacă, în conformitate cu unii indici obiectivi, prestația în litigiu îndeplinește criteriile avute în vedere prin scutirea respectivă.
 (a se vedea punctele 59, 60 și 62 și dispozitiv 3)
 28 iunie 2007(*)
 „A șasea directivă TVA – Articolul 13(B) litera (d) punctul 6 – Scutire – Fonduri comune de plasament – Noțiune – Definirea de către statele membre – Putere de apreciere – Limite – Fonduri cu capital fix”
 În cauza C‐363/05,
 având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de VAT and Duties Tribunal, London (Regatul Unit), prin decizia din 19 septembrie 2005, primită de Curte la 26 septembrie 2005, în procedura
 compusă din domnul A. Rosas (raportor), președinte de cameră, domnii J. Klučka, U. Lõhmus, A. Ó Caoimh și doamna P. Lindh, judecători,
 având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 13 decembrie 2006,
 – pentru JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc, de domnii K. P. E. Lasok, QC, și M. Angiolini, barrister, mandatați de domnul A. Khan, solicitor;
 – pentru guvernul Regatului Unit, de doamna C. Gibbs și de domnul R. Hill, în calitate de agenți;
 – pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul R. Lyal și de doamna M. Afonso, în calitate de agenți,
 după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 1 martie 2007,
 1 Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1, denumită în continuare „A șasea directivă”).
 2 Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc (denumită în continuare „Claverhouse”) și The Association of Investment Trust Companies, reclamante în acțiunea principală, pe de o parte, și Commissioners of HM Revenue and Customs (denumiți în continuare „Commissioners”), pe de altă parte, cu privire la refuzul acestora din urmă de a acorda scutirea de taxa pe valoarea adăugată (denumită în continuare „TVA”) pentru serviciile de administrare furnizate unei societăți fiduciare de investiții (Investment Trust Company, denumită în continuare „ITC”).
 3 În temeiul articolului 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, statele membre scutesc de plata TVA‐ului, în condițiile stabilite de acestea, în scopul de a asigura aplicarea corectă și directă a scutirilor prevăzute prin această directivă și de a preveni orice posibilă evaziune, fraudă sau abuz:
 „administrarea de fonduri comune de plasament, astfel cum sunt definite de statele membre;” [traducere neoficială]
 4 Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (JO L 375, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 138), astfel cum a fost modificată în mai multe rânduri în special prin Directiva 2001/108/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 ianuarie 2002 (JO L 41, p. 35, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 164) și ultima dată prin Directiva 2005/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2005 (JO L 79, p. 9, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 203) (denumită în continuare „Directiva OPCVM”), prevede la articolul 1:
 „(1) Statele membre aplică prezenta directivă organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) situate pe teritoriul lor.
 (2) În sensul prezentei directive și sub rezerva articolului 2, prin «OPCVM» se înțelege organismele:
 – al căror unic obiect este investiția colectivă în valori mobiliare și alte active financiare lichide prevăzute la articolul 19 alineatul (1), de capitaluri colectate de la public și a căror operare este supusă principiului repartiției de riscuri, și
 – ale căror unități sunt, la cererea deținătorilor de unități, răscumpărate sau rambursate, direct sau indirect, din activele acestor organisme. Activitatea OPCVM‐ului de a se asigura că valoarea la bursă a unităților sale nu variază semnificativ în raport cu valoarea de inventar netă este considerată echivalentă unor astfel de răscumpărări sau rambursări.
 (3) Aceste organisme pot fi constituite, în temeiul legii, sub formă contractuală (fonduri deschise de investiții administrate de o societate de administrare) ori sub formă de trust (unit trust) sau sub formă statutară (societate de investiții).”
 5 Potrivit articolului 2 alineatul (1) din Directiva OPCVM, organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (denumite în continuare „organisme de plasament colectiv”) de tip închis nu trebuie considerate organisme de plasament care intră sub incidența acestei directive.
 6 Al șaselea considerent din Directiva OPCVM are următorul cuprins:
 „întrucât, într‐o primă etapă, este necesar să se limiteze coordonarea legislațiilor statelor membre cu organismele de plasament colectiv de alt tip decât «închise», care își oferă unitățile spre vânzare către public în Comunitate și care au ca obiect de activitate unic investițiile în valori mobiliare (acestea fiind mai ales valori mobiliare cotate la bursă în mod oficial sau pe piețe reglementate de aceeași natură); întrucât reglementarea organismelor de plasament colectiv care nu intră sub incidența prezentei directive ridică diverse probleme care ar trebui rezolvate de alte dispoziții și, în consecință, aceste organisme vor face obiectul unei coordonări ulterioare; [...]”
 7 Articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă a fost transpus în Regatul Unit prin Legea din 1994 privind taxa pe valoarea adăugată (Value Added Tax Act 1994, denumită în continuare „VATA 1994”).
 8 Punctul 9 și punctul 10 grupa 5 din anexa 9 la VATA 1994 scutesc administrarea unui fond comun de plasament autorizat („authorised unit trust”, denumit în continuare „AUT”) și, respectiv, administrarea activelor de investiții ale unei societăți de investiții cu capital variabil („open‐ended investment company”, denumită în continuare „OEIC”).
 9 Noțiunile de AUT și OEIC avute în vedere de VATA 1994 sunt definite prin Legea din 2000 privind serviciile și piețele financiare (Financial Services and Markets Act 2000), care transpune parțial în Regatul Unit Directiva OPCVM.
 10 Din dosar reiese că ITC sunt în principiu definite după criteriile care apar în articolul 842 din Legea din 1988 privind impozitul pe venit și impozitul pe profit (Income and Corporation Taxes Act 1988). Articolul stabilește condițiile pe care trebuie să le îndeplinească o societate pentru a avea dreptul, în calitate de ITC, la scutirea de impozit pe câștiguri din capital.
 11 Claverhouse este o ITC care, pentru a-și administra portofoliul, a recurs la servicii de administrare prestate de un terț, și anume JP Morgan Fleming Asset Management (UK) Limited.
 12 Claverhouse este obligată la plata TVA‐ului pentru serviciile de administrare de care beneficiază, Commissioners refuzând să considere furnizarea de servicii de administrare către o ITC drept o prestație scutită de TVA. Astfel, într‐o perioadă de 10 ani încheiată la 31 decembrie 2003, Claverhouse a plătit suma de 2,7 milioane GBP cu titlu de TVA nerecuperabil.
 13 În acest context, Claverhouse și The Association of Investment Trust Companies, asociație care reprezintă un număr de ITC care își exercită activitatea pe piața din Regatul Unit, au introdus o acțiune împotriva Commissioners la instanța de trimitere.
 14 Din decizia de trimitere rezultă că AUT, constituită sub formă de trust, și OEIC, constituită sub formă statutară, sunt fonduri comune de plasament, iar numărul de unități deținute de investitorii acestora variază în funcție de investiții. În realitate, AUT și OEIC sunt fonduri cu capital variabil (sau fonduri de tip deschis) care au obligația să își răscumpere unitățile de la investitorii care doresc să le vândă. În schimb, ITC, constituite sub formă statutară, sunt fonduri cu capital fix (sau fonduri de tip închis). ITC reprezintă modalități de investiție colectivă, fiind constituite sub formă de societăți pe acțiuni cotate la bursă. Investitorul care dorește să înceteze participarea în acest ultim tip de fonduri își vinde unitățile, în general, pe o piață secundară, cum este o bursă de valori, în care prețul este negociat în funcție de oferta și de cererea de pe piață.
 15 Instanța de trimitere precizează că, spre deosebire de AUT și OEIC, ITC nu sunt supuse autorizării din partea Financial Services Authority (autoritatea de control a serviciilor financiare) în temeiul Legii din 2000 privind serviciile și piețele financiare. Cu toate acestea, similar societăților cotate la bursă, ITC sunt reglementate de Financial Services Authority în calitate de Listing Authority (autoritate a piețelor bursiere).
 16 În plus, instanța de trimitere arată că administrarea AUT și OEIC trebuie încredințată unui administrator extern, în timp ce ITC dispun de un consiliu de administrație care are capacitatea de a administra investițiile. Cu toate acestea, 90 % din ITC ar încredința administrarea investițiilor către administratori externi ai fondurilor.
 17 În sfârșit, din hotărârea de trimitere reiese că, în Regatul Unit, OEIC, al căror capital este variabil, care constituie organisme de plasament colectiv în sensul Directivei OPCVM și care au obligația să recurgă la un terț pentru administrarea fondurilor acestora, beneficiază de scutirea de TVA pentru prestațiile care le sunt furnizate de administratorul extern al acestora, în timp ce societățile de investiții cu capital fix, precum ITC, nu beneficiază de aceste scutiri.
 18 În aceste condiții, VAT and Duties Tribunal, London, a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
 „1) Noțiunea «fonduri comune de plasament» prevăzută la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă include și fondurile de investiții cu capital fix, precum ITC?
 2) În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, propoziția «astfel cum sunt definite de statele membre» cuprinsă în articolul 13(B) litera (d) punctul 6 [din A șasea directivă]:
 a) permite statelor membre să selecționeze anumite «fonduri comune de plasament» aflate pe teritoriul lor pentru a le acorda beneficiul scutirii furnizării de servicii de administrare și a exclude alte fonduri de la această scutire sau
 b) obligă statele membre să identifice, între fondurile aflate pe teritoriul lor, pe cele care corespund definiției «fondurilor comune de plasament» și să extindă beneficiul scutirii la toate aceste fonduri?
 3) Dacă s‐a răspuns la a doua întrebare în sensul că statele membre au dreptul de a selecționa «fondurile comune de plasament» care beneficiază de scutire, care este incidența principiilor neutralității fiscale, egalității de tratament și prevenirii denaturării concurenței asupra exercitării acestei puteri de apreciere?
 4) Articolul 13(B) litera (d) punctul 6 [din A șasea directivă] are efect direct?”
 19 Conform unei jurisprudențe constante, scutirile prevăzute la articolul 13 din A șasea directivă constituie noțiuni autonome de drept comunitar care trebuie să primească o definiție comunitară având ca obiect evitarea unor divergențe în aplicarea sistemului de TVA de la un stat membru la altul (a se vedea în acest sens hotărârea din 3 martie 2005, Fonden Marselisborg Lystbådehavn, C‐428/02, Rec., p. I‐1527, punctul 27, hotărârea din 26 mai 2005, Kingscrest Associates și Montecello, C‐498/03, Rec., p. I‐4427, punctul 22, hotărârea din 1 decembrie 2005, Ygeia, C‐394/04 și C‐395/04, Rec., p. I‐10373, punctul 15, hotărârea din 4 mai 2006, Abbey National, C‐169/04, Rec., p. I‐4027, punctul 38, și hotărârea din 14 decembrie 2006, VDP Dental Laboratory, C‐401/05, nepublicată încă în Recueil, punctul 26).
 20 Cu toate acestea, legiuitorul comunitar poate încredința statelor membre sarcina de a defini anumiți termeni ai unei scutiri (a se vedea în acest sens hotărârea din 28 martie 1996, Gemeente Emmen, C‐468/93, Rec., p. I‐1721, punctul 25, și hotărârea Abbey National, citată anterior, punctul 39).
 21 În acest caz, statele membre au obligația să definească noțiunile respective în dreptul intern al acestora (a se vedea în acest sens hotărârea din 27 aprilie 2006, Solleveld și van den Hout‐van Eijnsbergen, C‐443/04 și C‐444/04, Rec., p. I‐3617, punctul 29) cu respectarea termenilor scutirii utilizați de legiuitorul comunitar.
 22 În plus, din jurisprudența în domeniul TVA‐ului rezultă că, atunci când statele membre au obligația să definească termenii unei scutiri, acestea nu pot aduce atingere obiectivelor urmărite prin A șasea directivă sau principiilor generale care stau la baza acelei directive, în special principiului neutralității fiscale (a se vedea în acest sens hotărârea Gemeente Emmen, citată anterior, punctul 25, și hotărârea din 12 ianuarie 2006, Turn- und Sportunion Waldburg, C‐246/04, Rec., p. I‐589, punctul 31).
 23 Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă noțiunea „fonduri comune de plasament” cuprinsă în articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă este de natură să includă fondurile de investiții cu capital fix, precum ITC.
 24 Contrar celor susținute de guvernul Regatului Unit, reclamantele în acțiunea principală și Comisia Comunităților Europene consideră că noțiunea „fonduri comune de plasament” poate include fonduri de investiții cu capital fix, precum ITC.
 25 În această privință, trebuie constatat că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă nu conține o definiție a noțiunii de fonduri comune de plasament.
 26 La punctul 53 din hotărârea Abbey National, citată anterior, Curtea s‐a pronunțat în sensul că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă are în vedere fondurile comune de plasament, indiferent de forma juridică a acestora. Astfel, în domeniul de aplicare al acestei dispoziții intră atât organismele de plasament colectiv constituite sub formă contractuală sau sub formă de trust, cât și cele care sunt constituite sub formă statutară.
 27 În consecință, dacă forma juridică nu este determinantă pentru aplicarea noțiunii „fonduri comune de plasament” cuprinsă în articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, trebuie analizată în această privință relevanța formei operaționale.
 28 Nici din modul de redactare, nici din contextul articolului 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă nu reiese că intenția legiuitorului comunitar a constat în a autoriza statele membre, atunci când definesc termenii scutirii, să stabilească diferențe în funcție de forma operațională aleasă de fondurile comune de plasament.
 29 O interpretare a articolului 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, conform căreia ar fi scutită de TVA administrarea fondurilor cu capital variabil, nu și administrarea fondurilor cu capital fix, ar fi contrară principiului neutralității fiscale pe care se întemeiază sistemul comun de TVA instituit prin A șasea directivă și care se opune tratamentului diferit în materie de colectare a TVA‐ului al agenților economici care efectuează aceleași operațiuni (a se vedea în acest sens hotărârea din 16 septembrie 2004, Cimber Air, C‐382/02, Rec., p. I‐8379, punctele 23 și 24, hotărârea din 8 decembrie 2005, Jyske Finans, C‐280/04, Rec., p. I‐10683, punctul 39, și hotărârea Abbey National, citată anterior, punctul 56).
 30 Într‐adevăr, după cum a observat avocatul general la punctul 21 din concluzii, fondurile cu capital fix nu prezintă nicio diferență pertinentă care ar împiedica a priori clasificarea acestora printre fondurile comune de plasament avute în vedere la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, în mod similar fondurilor cu capital variabil.
 31 Contrar celor susținute de guvernul Regatului Unit, nu s‐ar putea face referire în mod util la dispozițiile din Directiva OPCVM pentru a deduce o interpretare limitată a noțiunii „fonduri comune de plasament” cuprinsă în articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă.
 32 Deși din considerentele și din termenii Directivei OPCVM rezultă că aceasta are ca obiectiv coordonarea legislațiilor naționale care reglementează organismele de plasament colectiv, nu este mai puțin adevărat că, după cum a arătat avocatul general la punctul 22 din concluzii, la momentul adoptării celei de A șasea directive, terminologia comunitară în domeniul fondurilor comune de plasament nu era încă armonizată întrucât Directiva OPCVM, care prevede la articolul 1 alineatul (3) o definiție comunitară a organismelor de plasament colectiv, a fost adoptată doar în 1985 (a se vedea hotărârea Abbey National, citată anterior, punctul 55).
 33 Pe de altă parte, chiar dacă alte versiuni lingvistice, precum, de exemplu, versiunile spaniolă, franceză, italiană și portugheză ale articolului 1 alineatul (3) din Directiva OPCVM, atunci când desemnează organismele de plasament colectiv în formă contractuală, folosesc expresia „fonduri comune de plasament”, astfel cum apare la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, pentru a descrie fondurile contractuale cu capital variabil, în opoziție cu fondurile sub formă de trust sau cu fondurile statutare, acest lucru nu se regăsește în alte versiuni lingvistice ale acestei dispoziții, în special în versiunile engleză, daneză și germană (a se vedea în acest sens hotărârea Abbey National, citată anterior, punctul 55).
 34 În sfârșit, nu se poate invoca faptul că armonizarea instituită prin Directiva OPCVM nu se extinde la fondurile cu capital fix. În această privință, trebuie constatat, după cum subliniază Comisia, că fondurile cu capital fix nu sunt definitiv excluse de la măsurile de coordonare enunțate în această directivă. Într‐adevăr, din al șaselea considerent rezultă că aceste fonduri sunt numai temporar scoase din domeniul de coordonare al directivei. Astfel, nu este exclus ca fondurile comune de plasament cu capital fix să fie armonizate ulterior.
 35 Din toate cele de mai sus rezultă că o societate de investiții cu capital fix, precum ITC, care recurge la servicii de administrare prestate de un terț, este susceptibilă să aparțină noțiunii „fonduri comune de plasament” avută în vedere la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă.
 36 Această interpretare nu este infirmată în niciun mod de faptul că fondurile cu capital fix nu au obligația să recurgă la un administrator extern, acestea putând opta să se autoadministreze. Într‐adevăr, faptul că fondurile cu capital fix, precum ITC, spre deosebire de OEIC, au posibilitatea de a se autoadministra și nu au obligația de a recurge la administrare externă nu are nicio influență asupra situației unei ITC care decide să recurgă la administrarea externă. În măsura în care un asemenea fond alege să recurgă la administrarea externă, acesta se găsește în mod obiectiv în aceeași situație ca un fond cu capital variabil, precum OEIC, care are obligația de a recurge la un administrator extern.
 37 Prin urmare, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că noțiunea „fonduri comune de plasament” cuprinsă în această dispoziție este de natură să includă fondurile comune de plasament cu capital fix, precum ITC.
 38 Prin intermediul celei de a doua și al celei de a treia întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească domeniul de aplicare al propoziției „astfel cum sunt definite de statele membre”, cuprinsă în articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă.
 39 Reclamantele în acțiunea principală și Comisia consideră că statele membre sunt autorizate numai să identifice, dintre fondurile aflate pe teritoriul lor, pe cele care corespund definiției „fondurilor comune de plasament”. În opinia Comisiei, din moment ce un fond a fost identificat ca fiind fond comun de plasament, acesta trebuie să poată beneficia de scutirea de TVA prevăzută la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă. Prin urmare, puterea de apreciere a statelor membre nu s‐ar extinde la aplicarea efectivă sau la neaplicarea sistemului de TVA. Comisia adaugă că identificarea fondurilor trebuie să se facă avându‐se în vedere dispozițiile din Directiva OPCVM.
 40 La rândul său, guvernul Regatului Unit susține că interpretarea largă a noțiunii „fonduri comune de plasament” cuprinsă în articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă trebuie coroborată în mod obligatoriu cu interpretarea propoziției „astfel cum sunt definite de statele membre”, conform căreia statelor membre li se conferă o largă putere de apreciere pentru a alege fondurile care trebuie să beneficieze de scutire.
 41 Mai întâi, trebuie să se observe că obligația de a defini conținutul noțiunii „fonduri comune de plasament” nu autorizează în niciun mod statele membre să aleagă unele fonduri de pe teritoriul lor pentru a le acorda beneficiul scutirii și să excludă alte fonduri de la această scutire. Într‐adevăr, de la punctul 21 din prezenta hotărâre rezultă că noțiunea „fonduri comune de plasament” trebuie să fie punctul de plecare al puterii de apreciere conferite statelor membre.
 42 Or, interpretarea conform căreia statelor membre le‐ar reveni obligația să aleagă fondurile de investiții care beneficiază de scutire și să le excludă pe altele ar semnifica însăși negarea noțiunii „fonduri comune de plasament” de la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, care are ca obiect evitarea unor divergențe în aplicarea sistemului de TVA la aceste fonduri.
 43 Articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă acordă, așadar, statelor membre doar puterea de a defini, în dreptul lor intern, fondurile care corespund noțiunii „fonduri comune de plasament”. După cum reiese de la punctul 22 din prezenta hotărâre, această prerogativă trebuie să fie exercitată cu respectarea obiectivului urmărit prin A șasea directivă și a principiului neutralității fiscale inerent sistemului comun de TVA.
 44 Prin urmare, trebuie să se examineze dacă sunt respectate limitele puterii de apreciere acordate statelor membre la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă atunci când o persoană impozabilă solicită ca serviciile de administrare care îi sunt furnizate să fie recunoscute ca făcând parte din administrarea unui fond comun de plasament pentru a beneficia de scutirea de TVA prevăzută prin această dispoziție.
 45 În această privință, trebuie să se observe, pe de o parte, că obiectivul scutirii operațiunilor aflate în legătură cu administrarea de fonduri comune de plasament prevăzută la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă constă în special în a facilita investitorilor, prin intermediul organismelor de plasament, investițiile în titluri de valoare cu excluderea costurilor privind TVA‐ul. Într‐adevăr, această dispoziție urmărește să asigure ca sistemul comun de TVA să fie neutru din punct de vedere fiscal atunci când se pune problema alegerii între investiția directă în titluri de valoare și cea care intervine prin intermediul organismelor de plasament colectiv (hotărârea Abbey National, citată anterior, punctul 62).
 46 Pe de altă parte, în ceea ce privește principiul neutralității fiscale, care este inerent sistemului comun de TVA, s‐a amintit că acest principiu se opune tratamentului diferit în materie de colectare a TVA‐ului al agenților economici care efectuează aceleași operațiuni. Or, acest principiu nu impune ca operațiunile să fie identice. În realitate, reiese dintr‐o jurisprudență constantă că acest principiu se opune ca prestațiile de servicii asemănătoare, care se află, așadar, în concurență unele cu altele, să fie tratate în mod diferit din punctul de vedere al TVA‐ului (a se vedea hotărârea din 23 octombrie 2003, Comisia/Germania, C‐109/02, Rec., p. I‐12691, punctul 20, hotărârea din 17 februarie 2005, Linneweber și Akritidis, C‐453/02 și C‐462/02, Rec., p. I‐1131, punctul 24, hotărârea Kingscrest Associates și Montecello, citată anterior, punctul 54, hotărârea din 8 iunie 2006, L.u.P., C‐106/05, Rec., p. I‐5123, punctul 32, hotărârea Turn- und Sportunion Waldburg, citată anterior, punctul 33, precum și hotărârea Solleveld și van den Hout‐van Eijnsbergen, citată anterior, punctul 39).
 47 Principiul neutralității fiscale include principiul eliminării denaturării concurenței care rezultă dintr‐un tratament diferențiat din punctul de vedere al TVA‐ului (a se vedea în acest sens hotărârea din 3 mai 2001, Comisia/Franța, C‐481/98, Rec., p. I‐3369, punctul 22). Prin urmare, denaturarea este demonstrată din moment ce se constată că prestările de servicii se află în concurență și sunt tratate inegal din punctul de vedere al TVA‐ului (a se vedea în acest sens hotărârea din 29 martie 2001, Comisia/Franța, C‐404/99, Rec., p. I‐2667, punctele 45-47). În această privință, este lipsită de relevanță împrejurarea că denaturarea este semnificativă.
 48 Din cele de mai sus rezultă că orice aplicare a unei reglementări naționale care exclude administrarea de fonduri comune de plasament cu capital fix de la scutirea prevăzută la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă este contrară obiectivului acestei dispoziții și principiului neutralității fiscale în măsura în care aceste fonduri cu capital fix sunt organisme de plasament colectiv care permit investitorilor investiția în titluri de valoare și în măsura în care aceste fonduri se află în concurență cu fondurile scutite de TVA.
 49 Este de competența judecătorului național să verifice dacă aplicarea reglementării naționale în cauza principală este în conformitate cu obiectivul articolului 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă și al principiului neutralității fiscale în lumina indicațiilor furnizate prin prezenta hotărâre.
 50 În această privință, este posibil să se furnizeze instanței de trimitere unele indicații suplimentare, ținându‐se cont de informațiile pe care le‐a comunicat Curții. Astfel, s‐a constatat că, în orice situație, administrarea AUT și OEIC, care reprezintă organisme de plasament colectiv, astfel cum sunt definite prin Directiva OPCVM, beneficiază în Regatul Unit de scutirea de TVA. Dacă, la ora actuală, ITC nu constituie organisme de plasament colectiv în sensul Directivei OPCVM, nu este mai puțin adevărat că, după cum arată instanța de trimitere, AUT, OEIC și ITC sunt trei forme de plasament colectiv cu risc partajat. În plus, instanța de trimitere consideră că ITC, precum AUT și OEIC, au în vedere investițiile în titluri de valoare prin intermediul unui organism de plasament colectiv care permite investitorilor privați să investească în portofolii mari de investiții și să reducă astfel riscul bursier.
 51 Din constatările transmise Curții rezultă, așadar, că administrarea ITC se înscrie în obiectivul celei de A șasea directive și că ITC constituie fonduri de investiții similare AUT și OEIC, care fac parte din noțiunea „fonduri comune de plasament”. În aceste condiții, excluderea ITC reținută în scopul scutirii prevăzute la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă nu pare justificată nici în lumina obiectivului acestei dispoziții, nici a principiului neutralității fiscale.
 52 După cum susține Comisia, problema dacă această interpretare are ca efect extinderea scutirii prevăzute la articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă și la alte fonduri decât cele din cauza principală nu face obiectul întrebărilor preliminare adresate Curții.
 53 Trebuie adăugat că o calificare ca „fonduri comune de plasament”, conform dreptului național, nu poate fi suficientă pentru a justifica beneficiul unei scutiri la nivel comunitar, precum cea din cauza principală. Cu atât mai mult, trebuie să fie vorba despre fonduri care fac parte din noțiunea „fonduri comune de plasament” în sensul articolului 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, susceptibile să fie scutite în lumina obiectivului acestei directive și a principiului neutralității fiscale.
 54 Având în vedere considerațiile de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebările a doua și a treia că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că acordă statelor membre puterea de apreciere pentru a defini fondurile de pe teritoriul lor care intră în sfera noțiunii „fonduri comune de plasament” în scopul scutirii prevăzute prin această dispoziție. Cu toate acestea, în exercitarea acestei prerogative, statele membre trebuie să respecte obiectivul urmărit prin această dispoziție, care constă în a facilita investitorilor, prin intermediul organismelor de plasament, investiția în titluri cu garantarea principiului neutralității fiscale din punctul de vedere al colectării TVA‐ului referitor la administrarea de fonduri comune de plasament care se află într‐un raport de concurență cu alte fonduri comune de plasament, precum fondurile care aparțin domeniului de aplicare al Directivei OPCVM.
 55 Prin intermediul celei de a patra întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă are efect direct.
 56 Reclamantele în acțiunea principală consideră că au dreptul să invoce această dispoziție. Doar împrejurarea că aceasta pare a lăsa statelor membre o anumită marjă de apreciere în definiția pe care o dau fondurilor comune de plasament nu poate împiedica posibilitatea de a fi invocată atunci când măsurile naționale care o pun în aplicare depășesc limitele acestei marje de apreciere, întrucât sunt contrare principiului neutralității fiscale și/sau finalității urmărite prin scutirea prevăzută în această dispoziție. Comisia împărtășește acest punct de vedere și adaugă că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă poate fi invocat direct în măsura în care limitele impuse puterii de apreciere a statelor membre sunt suficient de clare, precise și necondiționate.
 57 În schimb, guvernul Regatului Unit consideră că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă nu are efect direct, pentru că necesită o transpunere suplimentară din partea statelor membre.
 58 În această privință, reiese dintr‐o jurisprudență constantă că, în toate cazurile în care dispozițiile unei directive par, din punctul de vedere al conținutului, necondiționate și suficient de precise, aceste dispoziții pot fi invocate, în lipsa unor măsuri de aplicare luate în termenele stabilite, atât împotriva oricărei dispoziții naționale neconforme cu directiva, cât și în măsura în care sunt de natură să definească drepturi pe care particularii le pot valorifica în raport cu statul (a se vedea hotărârea din 19 ianuarie 1982, Becker, 8/81, Rec., p. 53, punctul 25, hotărârea din 10 septembrie 2002, Kügler, C‐141/00, Rec., p. I-6833, punctul 51, hotărârea din 20 mai 2003, Österreichischer Rundfunk și alții, C‐465/00, C‐138/01 și C‐139/01, Rec., p. I-4989, punctul 98, precum și hotărârea Linneweber și Akriditis, citată anterior, punctul 33).
 59 În ceea ce privește conținutul articolului 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă, trebuie să se constate că acesta menționează în mod suficient de precis și de necondiționat că administrarea de fonduri comune de plasament trebuie să facă obiectul scutirii.
 60 Împrejurarea că această dispoziție reafirmă existența unei marje de apreciere a statelor membre nu este de natură să pună în discuție această interpretare, dacă, în conformitate cu unii indici obiectivi, prestația în litigiu îndeplinește criteriile avute în vedere prin scutirea respectivă (a se vedea, prin analogie, hotărârea din 6 noiembrie 2003, Dornier, C‐45/01, Rec., p. I-12911, punctul 81).
 61 Prin urmare, faptul că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă acordă statelor membre o putere de apreciere, precizând că sunt competente să definească fondurile comune de plasament, nu împiedică persoanele interesate să invoce direct această dispoziție (a se vedea, prin analogie, hotărârea Dornier, citată anterior, punctul 81) atunci când un stat membru care exercită această putere de apreciere a adoptat măsuri naționale care nu sunt compatibile cu această directivă (a se vedea în acest sens hotărârea Linneweber și Akriditis, citată anterior, punctele 36 și 37).
 62 Așadar, trebuie să se răspundă la a patra întrebare că articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă are efect direct în sensul că poate fi invocat de o persoană impozabilă în fața unei instanțe naționale pentru a se opune aplicării unei reglementări naționale care ar fi incompatibilă cu această dispoziție.
 1) Articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că noțiunea „fonduri comune de plasament” cuprinsă în această dispoziție este de natură să includă fondurile comune de plasament cu capital fix, precum societățile fiduciare de investiții (Investment Trust Companies).
 2) Articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388 trebuie interpretat în sensul că acordă statelor membre puterea de apreciere pentru a defini fondurile de pe teritoriul lor care intră în sfera noțiunii „fonduri comune de plasament” în scopul scutirii prevăzute prin această dispoziție. Cu toate acestea, în exercitarea acestei prerogative, statele membre trebuie să respecte obiectivul urmărit prin această dispoziție, care constă în a facilita investitorilor, prin intermediul organismelor de plasament, investiția în titluri cu garantarea principiului neutralității fiscale din punctul de vedere al colectării taxei pe valoarea adăugată referitoare la administrarea de fonduri comune de plasament care se află într‐un raport de concurență cu alte fonduri comune de plasament, precum fondurile care aparțin domeniului de aplicare al Directivei 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2005.
 3) Articolul 13(B) litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388 are efect direct în sensul că poate fi invocat de o persoană impozabilă în fața unei instanțe naționale pentru a se opune aplicării unei reglementări naționale care ar fi incompatibilă cu această dispoziție.


type: wikipedia

text:
Et websted (netsted, website, site eller hjemmeside) indeholder en eller flere websider med dokumenter/filer, der er tilgængelige på WWW via dataprotokollerne http og https.
 Websiderne på webstedet vil typisk være tilgængelige gennem hovedsiden og er normalt samlet på samme server og kædet sammen i strukturer af hypertekst ved hjælp af hyperlink.
 Det enkleste websted er sammensat af websider, der er skrevet i HTML (Hyper Text Mark Up Language), der normalt læses i en browser. Helt grundlæggende kan html-siden indeholde tekst og billeder. Dertil kan der være indlejret forskellige andre medieformater (lyd, video, småprogrammer, animationer mv.), som browseren via plugins kan afspille som en del af den enkelte sides indhold.
 Et websted er ofte styret af en enkelt person eller en organisation. Webstedet kan have et eller flere formål.
 Uddybende
 Et websted består af det samlede præsentationsmateriale i www for et firma, en organisation eller en privatperson, der kan nås via en URL (symbolsk eller faktisk: internet-adresse). Webstedet og dets webside(r) aktiveres ved at indtaste adressen for webstedet i en browsers adressefelt eller ved at aktivere et hyperlink fra et andet websted.
 Store websteder kan bestå af komplekse strukturer med hundreder af opslag, der kan være dynamiske og indeholde interaktive web-tjenester.
 Eksempel på brug: http://www.dsn.dk.
 Formål
 Websteder kan tjene følgende formål:
 Kommercielle og PR-mæssige formål
 Præsentation af et firma, en organisation eller en person
 Reklamer og tilbud
 Katalogoplysninger om et firmas eller en organisations sortiment og priser
 Online-bestilling og booking evt. inklusive online-betaling
 Service
 Oplysning til borgerne
 Nyheder
 TV- og radioprogrammer
 Undervisning og orientering
 Sagsbehandling
 Tidsbestilling
 Spil
 Oversættelse
 Beregning (f.eks. kurskonvertering)
 Databaseopslag
 Interaktivitet
 Blogging
 Udveksling af meddelelser (herunder e-mail og chat)
 Debat
 Fildeling og udveksling af billeder, videoklip mv.
 Videndeling (f.eks. Wikipedia)
 Forums for interessegrupper
 Downloads
 Shareware
 Demoer
 Freeware
 Ressourcer (f.eks. billeder og ikoner)
 Portaler og søgemaskiner
 Generelle (Google, Yahoo, Altavista, Jubii)
 For et begrænset geografisk område (byportaler)
 Linksamlinger
 Generelt er der ingen grænser for, hvad et websted kan indeholde af informationer. De er dog begrænset af ophavsretsmæssige undtagelser samt anden lovgivning om fx børnepornografi.
 Den fysiske placering
 Et websted er fysisk placeret på en webserver, hvortil de nødvendige filer lægges op (upload). Både privatpersoner, firmaer og organisationer kan have deres egen webserver.
 Websiders kildetekst
 Hvis man højreklikker med musen på et opslag i en webside, kan man se den kildetekst, der eventuelt i kombination med en style sheet (CSS) danner grundlaget for grafikken på skærmen. Der er her tale om HTML-kode eventuelt iblandet Javascript-kode eller tilsvarende. Denne kildetekst findes ikke fysisk som en fil, når opslaget fx er dynamisk genereret på serveren.
 Statiske versus dynamiske websteder
 Før i tiden var websteder overvejende statiske præsentations-websider. I dag udgøres de fleste professionelle websteder af dynamiske websider, der reagerer på brugerens individuelle valg. Dette muliggøres af tilgang til databaser på serveren og serverbaseret kodning med fx ASP-kode eller PHP-kode.
 Konstruktion af websider
 Statiske websider kan konstrueres ved hjælp af en simpel teksteditor som Notepad, men det mest almindelige er at bruge WYSIWYG-editorer eller et specialdesignet CMS-system (Content Management System). Der er også alternativer som Macromedia Flash.
 Yderligere kontrol af browservinduer kan tilføjes ved JavaScript eller andre programmeringssprog, der kan fortolkes af en webbrowser. JavaScript er på World Wide Web det hyppigst brugte scripting-sprog på klientsiden, som kan bruges i forbindelse med interaktivitet.
 Mere avancerede dynamiske websider kan bruge server-side programmeringssprog, som ASP og PHP. De giver mulighed for mere fleksible websider, der kan tilgå databaser på serveren.
 Websidedesign
 Det er sammensætningen af tekst, billeder, farver og andre elementer, som udgør webdesignet. Designet udføres oftest af en webdesigner eller digital designer. Der er en række standarder, som designet ofte er baseret på. Det kan være standarder fra W3C.
 Brugeren bliver præsenteret for en række informationer og visuelle virkemidler, som er sammensat designmæssigt.
 En veldesignet websted kendes på, at det er let at navigere i, overskueligt og med informationerne prioriteret for brugeren.
 Indgangsside
 Et websteds indgangsside er den vigtigste og første webside brugeren ser. Eksempel: Se de mange andre tilbud og brug Hovedbibliotekets indgangsside som adgang til en masse andre informationer om biblioteket.
 Litteratur
 "Godt webdesign (Designing Web Usability)" af Jakob Nielsen,
 Referencer
 Eksterne henvisninger
 Terminologiudvalget (da artikel hed hjemmeside – er nu ændret og flyttet hertil → websted)
 Bevaring af hjemmesider
 World Wide Web
 Digital bevaring


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 6.2.2014
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 36/11
 A BIZOTTSÁG 109/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2014. február 5.)
 az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1),
 tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2) és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
 (2)
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikke (1) bekezdése alapján a behozatali átalányérték számítására munkanaponként, változó napi adatok figyelembevételével kerül sor. Ezért helyénvaló előírni, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2014. február 5-én.
 a Bizottság részéről, az elnök nevében,
 Jerzy PLEWA
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 299., 2007.11.16., 1. o.
 (2) HL L 157., 2011.6.15., 1. o.
 MELLÉKLET
 Az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek
 (EUR/100 kg)
 KN-kód
 Országkód (1)
 Behozatali átalányérték
 0702 00 00
 IL
 85,7
 MA
 50,4
 SN
 151,7
 TN
 80,0
 TR
 100,4
 ZZ
 93,6
 0707 00 05
 TR
 124,2
 ZZ
 124,2
 0709 91 00
 EG
 91,5
 ZZ
 91,5
 0709 93 10
 MA
 52,3
 TR
 140,4
 ZZ
 96,4
 0805 10 20
 EG
 49,3
 MA
 52,0
 TN
 48,3
 TR
 71,7
 ZZ
 55,3
 0805 20 10
 IL
 120,0
 MA
 69,2
 ZZ
 94,6
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 CN
 60,8
 EG
 21,7
 IL
 136,0
 JM
 113,2
 KR
 144,2
 MA
 134,7
 TR
 80,0
 ZZ
 98,7
 0805 50 10
 TR
 77,6
 ZZ
 77,6
 0808 10 80
 CN
 73,1
 MK
 28,7
 US
 163,9
 ZZ
 88,6
 0808 30 90
 CN
 46,0
 TR
 122,0
 US
 134,7
 ZA
 93,4
 ZZ
 99,0
 (1) Az országoknak az 1833/2006/EK bizottsági rendeletben (HL L 354., 2006.12.14., 19. o.) meghatározott nómenklatúrája szerint. A „ZZ” jelentése „egyéb származás”.


text:
Mikko Hyppönen: energian kyberuhat korostuvat teknologia- ja energiamurroksen aikakaudella | Energiamessut 2020
 Energiapäivä 20.10.
 Innovaatiopaneeli 21.10., Innovaatiokilpailu 22.10. , startup-alue
 Varaa kokous- tai seminaaritila
 - Julkaistu 26.6.2020
 Mikko Hyppönen: energian kyberuhat korostuvat teknologia- ja energiamurroksen aikakaudella
 Energia 2020 -tapahtumassa puhuva F-Securen tutkimusjohtaja painottaa energiakentän tietoturvan tärkeyttä yhteiskunnassa, joka on pian riippuvainen tietoverkoista
 “Energian kyberuhat ovat kaikille energia-alan toimijoille erittäin ajankohtainen asia, sillä Suomessa ei ole viranomaista, joka huolehtisi tietoturvasta yritysten puolesta. Energiakentän teknologia on kehittynyt viime vuosina niin monitasoiseksi, että tietoturvareikiä löytyy yllättävästi sellaisistakin paikoista, joiden on luultu olleen turvattuja”, F-Securen tutkimusjohtaja Mikko Hyppönen kertoo.
 Suomen kansainvälisesti tunnetuin tietoturva-asiantuntija Mikko Hyppönen pitää keynote-puheenvuoron energian kyberuhista Energia 2020 -tapahtumassa 21. lokakuuta. Suomen suurin energia-alan tapahtuma järjestetään Tampereen Messu- ja urheilukeskuksessa 20. – 22. lokakuuta.
 Hyppönen kertoo Suomen tietoturvaosaamisen olevan yleisesti korkealla tasolla, mutta ei vielä valmis kohtaamaan energia- ja teknologiamurroksen aikakauden kyberuhkia. Esimerkkinä hän nostaa teollisuuden tietoverkkojen yleiset tietoturvaongelmat.
 “Suomessa on huomattavan paljon julkiseen verkkoon kytkettyjä teollisuuden automaatiojärjestelmiä. Se kertoo joko siitä, että meillä on poikkeuksellisen paljon automaatiojärjestelmiä, tai todennäköisemmin siitä, että poikkeuksellisen moni järjestelmä on kiinni julkisessa verkossa”, Hyppönen tähdentää.
 Energiakentän tietoturva korostuu matkalla kohti tietoverkoista riippuvaista yhteiskuntaa
 Energia 2020 -tapahtuman kärkiteemat pureutuvat moderniin ja älykkääseen energiankäyttöön, jonka yhteydessä on luontevaa puhua energiakentän tietoturvahaasteista. Katsaus teknologian historialliseen murrokseen valottaa, miten tietoverkoista riippuvaisempi yhteiskunta voi huomioida kyberuhkien torjunnan kokonaisvaltaisemmin.
 “On mielenkiintoista, miten sähkö- ja tietoverkot toimivat yhä enemmän symbioosissa. Tiedämme, että yhteiskunta ei toimi pitkään ilman sähköverkkoa, mutta sama riippuvuuskehitys on meneillään tietoverkkojen suhteen,” Hyppönen valottaa.
 Hyppönen kertoo, että yhteiskunta ei vielä tänään pysähtyisi internet-yhteyksien katkokseen, mutta tietoverkot mahdollistavat yhä enemmän kriittisten toimintojen sujuvuutta. Sähkö- ja tietoverkkojen yhteispelin tiivistyessä myös tietoturvaan tuleekin kiinnittää enemmän huomiota.
 “Jokaisella alalla tulisi pohtia, miten turvaamme tietoverkot niiden käydessä yhä tärkeämmäksi yhteiskunnalle. Viimeistään 20 vuoden kuluessa olemme tilanteessa, jossa tietoverkkojen haavoittuvuus vaikuttaa koko yhteiskunnan toimivuuteen”, Hyppönen tähdentää.
 Tyypillinen energia-alan tietoturvaongelma koskee tilannetta, jossa tietoja päätyy julkiseen verkkoon tarkoittamatta. Hyppösen mukaan tietoturvaongelmia voi syntyä tietoverkkojen konfiguroinnin tai esimerkiksi yrityskauppojen myötä, jolloin tietoverkkojen asiat jäävät muiden muutosten tohinassa jalkoihin.
 Energiakentän tyypillisestä tietoturvaongelmasta esimerkkinä toimii teollisuusyritys, jossa tuotannon automaatiojärjestelmässä havaittiin aukko, joka mahdollisti ulkopuolisten pääsyn tietoihin.
 “Eräästä teollisuuden automaatiojärjestelmästä oli vuotanut tietoja verkkoon huomaamatta, sillä alun perin yrityksen sisäiseen verkkoon pystytetyn järjestelmän uskottiin olevan turvassa ilman autentikointia. Yrityksen tietoverkkoja oli myöhemmin järjestetty uudelleen, minkä myötä tietoja oli kenenkään huomaamatta päätynyt julkiseen verkkoon väärien silmäparien ulottuville. Tästä aiheutui merkittävä tietoturvariski, kun ulkopuolisille avautui mahdollisuus vaikuttaa energiajärjestelmän automaatioihin ja parametreihin”, Hyppönen kertoo kohtaamastaan tietoturvariskistä.
 Energia-alan teknologian mahdollisuudet ylittävät niiden uhat – ennakointi ja kouluttautuminen avainasemassa
 Energian kyberuhat voivat äkkiseltään kuulostaa pelottavilta tai kaukaisilta, mutta tietoturva-asiantuntijan viesti alan toimijoille on rohkaiseva. Teknologian tuomista mahdollisuuksista ei kannata jättäytyä taka-alalle tietoruvariskien pelossa, sillä turvallinen tietoverkko tuo kiistattomia etuja yrityksille ja organisaatioille.
 “Internetin vallankumous on tuonut yhteiskunnalle enemmän hyvää kuin huonoa. Teknologian edut ovat nähtävissä jokaisella alalla raskaasta teollisuudesta viihteeseen, emmekä eläisi nykyisessä hyvinvointiyhteiskunnassa ilman teknologian mahdollistamaa kehitystä”, Hyppönen tähdentää.
 Hyppösen mukaan henkilökunnan kouluttaminen tietoturva-asioissa on tärkeä ensiaskel. Suomessa on hyvät resurssit oppia ja kouluttaa tietoturvasta, ja alan osaajia löytyy runsaasti.
 Energian kyberuhat voivat toteutuessaan olla vakavia, joten varautumisessa on parempi pelata varman päälle, vaikka asia kuulostaisi kaukaiselta. Energiasektorin tietoverkoissa käsitellään energiantuotannon, -jakelun, -siirron ja varastoinnin arkaluontoisia tietoja, joiden tietoturvariskit voivat johtaa esimerkiksi energiajakelun keskeytymiseen.
 “Tietoturvan varmistamiseksi pitäisi aina varautua mieluummin liikaa, ja rakentaa monitasoiset suojaukset, vaikka järjestelmät eivät olisi lähtökohtaisesti verkossa. Tietoturvapuutteiden löytyminen yllättää lähes aina, mutta niihin voi varautua”, Hyppönen summaa.
 Mikko Hyppönen puhujana Energia 2020 -tapahtumassa – tule kuulemaan käytännön esimerkkejä ja ratkaisuja energian kyberuhkiin
 Mikko Hyppösen puheenvuoro Energian kyberuhat kuullaan Energia 2020 -tapahtumassa Tampereen Messu- ja urheilukeskuksessa keskiviikkona 21. lokakuuta. Puheenvuorossa Hyppönen kertoo käytännön esimerkkejä energiakentän kohtaamista tietoturvaongelmista ja antaa vinkkejä, miten niitä voi ratkaista.
 Lisätietoa messuohjelmasta, näytteilleasettajista ja ilmoittautumisesta löydät Energia 2020 -tapahtuman verkkosivuilta.
 Energia 2020: energian tulevaisuudessa korostuvat loppukäyttäjän rooli, älykäs teknologia ja hiilineutraalit tavoitteet
 5.6.2020 -


type: contracts

text:
 21.2.2008
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 47/22
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG
 105/2007 határozata
 (2007. szeptember 28.)
 az EGT-megállapodás II. mellékletének (Műszaki előírások, szabványok, vizsgálatok és tanúsítás) módosításáról
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás) és különösen annak 98. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A megállapodás II. mellékletét a 2007. július 6-i 81/2007 EGT vegyes bizottsági határozat (1) módosította.
 (2)
 Az állati eredetű élelmiszerekben található állatgyógyászati készítmények maximális maradékanyag-határértékeinek megállapítására szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló 2377/90/EGK tanácsi rendelet II. mellékletének a ginseng és annak szabványosított kivonatai és készítményei tekintetében történő módosításáról szóló, 2007. március 16-i 287/2007/EK bizottsági rendeletet (2) bele kell foglalni a megállapodásba,
 A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
 1. cikk
 A megállapodás II. melléklete XIII. fejezetének 14. pontja (2377/90/EGK tanácsi rendelet) a következő francia bekezdéssel egészül ki:
 „—
 32007 R 0287: a Bizottság 2007. március 16-i 287/2007/EK rendelete (HL L 78., 2007.3.17., 13. o.).”
 2. cikk
 A 287/2007/EK rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapja EGT-kiegészítésében közzéteendő izlandi és norvég nyelvű szövege hiteles.
 3. cikk
 Ez a határozat 2007. szeptember 29-én lép hatályba, feltéve, hogy az EGT Vegyes Bizottság a megállapodás 103. cikkének (1) bekezdésében előírt összes bejelentést megkapta (3).
 4. cikk
 Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében kell közzétenni.
 Kelt Brüsszelben, 2007. szeptember 28-án.
 az EGT Vegyes Bizottság részéről
 az elnök
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) HL L 328., 2007.12.13., 21. o.
 (2) HL L 78., 2007.3.17., 13. o.
 (3) Alkotmányos követelmények fennállását nem jelezték.


type: caselaw

text:
 25.8.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 282/55
 Tužba podnesena 2. srpnja 2014. – Sertrans Catalunya protiv Komisije
 (Predmet T-504/14)
 2014/C 282/73
 Jezik postupka: španjolski
 Stranke
 Tužitelj: Sertrans Catalunya, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: J. De Juan Casadevall, odvjetnik)
 Tuženik: Europska komisija
 Tužbeni zahtjev
 Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
 —
 poništi pobijanu odluku;
 —
 podredno, i u slučaju da se državna potpora SEAF ocijeni nezakonitom, dodijeli povrat sredstava samo do dana objave odluke o pokretanju formalnog istražnog postupka u SLEU-u, odnosno do 21. rujna 2011., i
 —
 Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.
 Tužbeni razlozi i glavni argumenti
 Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-500/14, Derivados del Flúor/Komisija.


text:
 29.10.2019
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 276/3
 OVERSÆTTELSE
 AFTALE
 mellem Den Europæiske Union og Den Socialistiske Republik Vietnams regering om rammerne for Vietnams deltagelse i Den Europæiske Unions krisestyringsoperationer
 DEN EUROPÆISKE UNION (»Unionen« eller »EU«) på den ene side, og VIETNAM på den anden side, i det følgende benævnt »parterne«,
 som tager følgende i betragtning:
 (1)
 Inden for rammerne af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik kan Den Europæiske Union beslutte at iværksætte krisestyringsoperationer, der kan omfatte de opgaver, der er omhandlet i artikel 42, stk. 1, og artikel 43, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union, som besluttet af Rådet.
 (2)
 Vietnam og EU anerkender verdensfredens betydning for udviklingen i alle stater og er fortsat fast besluttet på at bidrage til at opretholde fred og sikkerhed i deres respektive naboskabsområder og i verden generelt på grundlag af principperne i De Forenede Nationers pagt.
 (3)
 I betragtning af forpligtelsen mellem parterne til at styrke deres samarbejde i spørgsmål vedrørende sikkerhed og forsvar og i erkendelse af at Vietnams kapaciteter og evner kan finde anvendelse i EU-krisestyringsoperationer.
 (4)
 Vietnam og EU ønsker at fastlægge generelle betingelser for Vietnams deltagelse i EU-krisestyringsoperationer i en rammeaftale om en sådan mulig fremtidig deltagelse snarere end at fastlægge disse betingelser for hver enkelt operation.
 (5)
 En sådan aftale bør ikke berøre Unionens selvstændige beslutningstagning og bør ikke anfægte Vietnams mulighed for at træffe afgørelse i det enkelte tilfælde om deltagelse i en EU-krisestyringsoperation.
 (6)
 Unionen træffer afgørelse om, hvorvidt tredjelande skal opfordres til at deltage i en EU-krisestyringsoperation. Vietnam kan tage imod Unionens opfordring og tilbyde at yde et bidrag. Unionen vil i sådanne tilfælde beslutte, om den vil acceptere det foreslåede bidrag,
 ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
 AFDELING I
 ALMINDELIGE BESTEMMELSER
 Artikel 1
 Afgørelser i tilknytning til deltagelse
 1. Når Unionen har truffet afgørelse om at opfordre Vietnam til at deltage i en EU-krisestyringsoperation, meddeler Vietnam i medfør af denne aftale Den Europæiske Union sin kompetente myndigheds afgørelse om landets deltagelse, herunder det foreslåede bidrag.
 2. Unionens vurdering af Vietnams foreslåede bidrag foretages i samråd med Vietnam.
 3. Unionen giver så snart som muligt Vietnam en foreløbig angivelse af det forventede bidrag til de fælles udgifter til operationen med henblik på at bistå Vietnam med udformningen af dets tilbud.
 4. Unionen meddeler skriftligt Vietnam resultatet af sin vurdering og beslutning om landets foreslåede bidrag med henblik på at sikre Vietnams deltagelse i overensstemmelse med bestemmelserne i denne aftale.
 5. Vietnams tilbud, jf. stk. 1, og EU's accept heraf, jf. stk. 4, udgør grundlaget for anvendelsen af denne aftale på hver specifik krisestyringsoperation.
 6. Vietnam kan på eget initiativ eller efter anmodning fra Unionen og efter konsultationer mellem parterne når som helst trække sig helt eller delvis fra deltagelse i en EU-krisestyringsoperation.
 Artikel 2
 Rammer
 1. Vietnam tilslutter sig den relevante rådsafgørelse, hvorved Rådet for Den Europæiske Union beslutter, at Unionen skal gennemføre en krisestyringsoperation, og enhver anden afgørelse, hvorved Rådet for Den Europæiske Union beslutter at forlænge en EU-krisestyringsoperation, i overensstemmelse med bestemmelserne i denne aftale og eventuelle nødvendige gennemførelsesbestemmelser.
 2. Vietnams bidrag til en EU-krisestyringsoperation berører ikke Unionens selvstændige beslutningstagning.
 Artikel 3
 Status for Vietnams personel og styrker
 1. Status for det personel, som Vietnam udsender til en civil EU-krisestyringsoperation, og/eller for de styrker, som Vietnam bidrager med til en militær EU-krisestyringsoperation, er underlagt den relevante aftale om status for styrkerne/missionen, hvis en sådan aftale er indgået, eller enhver anden aftale mellem Unionen og den eller de stater, hvor operationen gennemføres. Vietnam underrettes herom.
 2. Status for det personel, der er bidraget med til hovedkvarterer eller kommandoenheder uden for den eller de stater, hvor EU-krisestyringsoperationen finder sted, er underlagt ordninger aftalt mellem de pågældende hovedkvarterer og kommandoenheder og Vietnams kompetente myndigheder.
 3. Med forbehold af den i stk. 1 omhandlede aftale om status for styrkerne/missionen har Vietnam jurisdiktion over sit personale, der deltager i EU-krisestyringsoperationer. Hvis Vietnams styrker opererer om bord på en EU-medlemsstats fartøj eller luftfartøj, kan denne medlemsstat med forbehold af eventuelle gældende og/eller fremtidige aftaler udøve jurisdiktion i henhold til sine love og forskrifter samt international ret.
 4. Vietnam har ansvaret for at behandle eventuelle klager fra eller vedrørende et medlem af sit personel i forbindelse med deltagelsen i en EU-krisestyringsoperation og for eventuelt at retsforfølge et medlem af sit personel eller at pålægge vedkommende en disciplinær sanktion efter sine love og forskrifter.
 5. Parterne er enige om at frafalde alle erstatningskrav, bortset fra kontraktmæssige krav, mod hinanden for skade på, tab af eller ødelæggelse af aktiver, der ejes eller betjenes af en af parterne, eller personskade eller død blandt en af parternes personel, der er opstået under udøvelsen af dets officielle pligter i forbindelse med aktiviteter i henhold til denne aftale, bortset fra i tilfælde af grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse. Tilfælde af grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse bilægges mellem parterne med diplomatiske midler.
 6. Vietnam forpligter sig til at fremsætte en erklæring om frafald af erstatningskrav mod enhver stat, der deltager i en EU-krisestyringsoperation, som Vietnam deltager i, og til at gøre dette ved undertegnelsen af denne aftale.
 7. Unionen forpligter sig til at sikre, at Den Europæiske Unions medlemsstater ved undertegnelsen af denne aftale fremsætter en erklæring om frafald af erstatningskrav i forbindelse med Vietnams senere deltagelse i en EU-krisestyringsoperation.
 Artikel 4
 Klassificerede informationer
 1. Vietnam træffer passende foranstaltninger til at sikre, at EU's klassificerede informationer beskyttes i overensstemmelse med Rådets regler for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer, jf. Rådets afgørelse 2013/488/EU (1), og supplerende retningslinjer fra de kompetente myndigheder, herunder retningslinjer fra den øverstbefalende for EU-operationen for så vidt angår en militær EU-krisestyringsoperation eller fra missionschefen for så vidt angår en civil EU-krisestyringsoperation.
 2. Hvis parterne indgår en aftale om sikkerhedsprocedurer for udveksling af klassificerede informationer, finder en sådan aftale anvendelse i forbindelse med en EU-krisestyringsoperation.
 AFDELING II
 BESTEMMELSER OM DELTAGELSE I CIVILE EU-KRISESTYRINGSOPERATIONER
 Artikel 5
 Personel, der er udsendt til en civil EU-krisestyringsoperation
 1. Vietnam:
 a)
 sikrer, at dets personel, der er udsendt til en civil EU-krisestyringsoperation, løser sine opgaver i overensstemmelse med:
 i)
 den relevante rådsafgørelse og senere ændringer heraf som omhandlet i artikel 2, stk. 1
 ii)
 operationsplanen
 iii)
 eventuelle gældende gennemførelsesbestemmelser
 iv)
 enhver gældende politik for civile EU-krisestyringsoperationer
 b)
 underretter den øverstbefalende for den civile operation i god tid om eventuelle ændringer i sit bidrag til den civile EU-krisestyringsoperation.
 2. Personel, der udsendes af Vietnam til en civil EU-krisestyringsoperation, underkastes en lægeundersøgelse og et vaccinationsprogram og skal af sin kompetente myndighed erklæres for egnet til tjeneste ud fra et lægeligt synspunkt og forelægge en kopi af denne erklæring.
 3. Personel, der udsendes af Vietnam, løser sine opgaver og handler udelukkende i den civile EU-krisestyringsoperations interesse og under overholdelse af de højeste adfærdsstandarder, som er fastsat i de politikker, der gælder for EU's civile krisestyringsoperationer.
 Artikel 6
 Kommandovej
 1. Alt personel, der deltager i en civil EU-krisestyringsoperation, forbliver fuldt ud underlagt sine nationale myndigheders kommando.
 2. Den øverstbefalende for den civile EU-operation har den operative kontrol med alt personel, der deltager i en civil EU-krisestyringsoperation. Inden udsendelsen skal der fastsættes gennemførelsesbestemmelser med henblik herpå af den øverstbefalende for den civile EU-operation og myndighederne i Vietnam.
 3. Den øverstbefalende for den civile operation påtager sig ansvaret for og har kommando over og kontrol med den civile EU-krisestyringsoperation på strategisk niveau.
 4. Missionschefen påtager sig ansvaret for og har kommando over og kontrol med den civile EU-krisestyringsoperation i indsatsområdet og varetager den daglige styring.
 5. Vietnam har samme rettigheder og pligter i forbindelse med den daglige styring af operationen som de deltagende medlemsstater fra Den Europæiske Union i overensstemmelse med de retlige instrumenter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1.
 6. Missionschefen har ansvaret for den disciplinære kontrol med den civile EU-krisestyringsoperations personel. Vietnam har ansvaret for eventuelt at retsforfølge et medlem af sit personel eller at pålægge vedkommende en disciplinær sanktion efter sine egne love, forskrifter og politikker.
 7. Vietnam udpeger et nationalt kontaktpunkt (»NPC«) til at repræsentere sit nationale kontingent i operationen. NPC refererer til missionschefen for så vidt angår forhold, der berører operationen, og er ansvarligt for den daglige disciplin i Vietnams kontingent.
 8. Unionen træffer beslutning om at afslutte operationen efter høring af Vietnam, hvis det stadig bidrager til den civile EU-krisestyringsoperation på datoen for operationens afslutning.
 Artikel 7
 Finansielle aspekter
 1. Vietnam afholder alle udgifter i forbindelse med sin deltagelse i en civil EU-krisestyringsoperation, bortset fra de løbende udgifter, som fastlagt i driftsbudgettet for operationen, jf. dog artikel 8.
 2. I tilfælde af død, personskade, tab eller anden skade blandt fysiske eller juridiske personer fra den eller de stater, hvor operationen gennemføres, er spørgsmål om Vietnams eventuelle ansvar og erstatning omfattet af de betingelser, der er fastsat i den i artikel 3, stk. 1, omhandlede gældende aftale om missionens status eller eventuelle gældende alternative bestemmelser.
 Artikel 8
 Bidrag til driftsbudgettet
 1. Med forbehold af denne artikels stk. 4, herunder med hensyn til Vietnams egen kapacitet, og efter Vietnams beslutning om at deltage i en civil EU-krisestyringsoperation i overensstemmelse med artikel 1, stk. 5, er Vietnam parat til at bidrage til finansieringen af driftsbudgettet for den pågældende civile EU-krisestyringsoperation.
 2. Et sådant bidrag til driftsbudgettet beregnes på grundlag af den af følgende formler, som giver det mindste beløb:
 a)
 den andel af referencegrundlaget for driftsbudgettet, hvormed Vietnams bruttonationalindkomst (BNI) står i forhold til den samlede BNI for alle de stater, der bidrager til operationens driftsbudget, eller
 b)
 den andel af referencegrundlaget for driftsbudgettet, hvormed andelen af Vietnams personel, der deltager i operationen, står i forhold til det samlede personel fra alle de stater, der deltager i operationen.
 3. Uanset stk. 1 og 2 bidrager Vietnam ikke til finansieringen af dagpenge til personel fra Den Europæiske Unions medlemsstater.
 4. Uanset ovenstående stk. 1 fritager Unionen principielt Vietnam for betaling af finansielle bidrag til en bestemt civil EU-krisestyringsoperation, når:
 a)
 Unionen beslutter, at Vietnam yder et væsentligt bidrag, som er af afgørende betydning for den pågældende operation
 eller
 b)
 BNI per indbygger i Vietnam ikke overstiger BNI per indbygger i nogen EU-medlemsstat.
 5. Med forbehold af stk. 1 undertegnes eventuelle ordninger om betaling af Vietnams bidrag til driftsbudgettet for en civil EU-krisestyringsoperation mellem parternes kompetente myndigheder og skal bl.a. omfatte følgende bestemmelser om:
 a)
 det finansielle bidrags størrelse
 b)
 ordninger for betaling af det finansielle bidrag, og
 c)
 revisionsproceduren.
 AFDELING III
 BESTEMMELSER OM DELTAGELSE I MILITÆRE EU-KRISESTYRINGSOPERATIONER
 Artikel 9
 Deltagelse i en militær EU-krisestyringsoperation
 1. Vietnam sikrer, at dets styrker og personel, som deltager i en militær EU-krisestyringsoperation, løser deres opgaver i overensstemmelse med:
 a)
 den relevante rådsafgørelse og senere ændringer heraf som omhandlet i artikel 2, stk. 1
 b)
 operationsplanen
 c)
 eventuelle gældende gennemførelsesbestemmelser, og
 d)
 enhver gældende politik for militære EU-krisestyringsoperationer.
 2. Vietnam underretter i god tid den øverstbefalende for EU-operationen om eventuelle ændringer i sin deltagelse i operationen.
 3. Personel, der udsendes af Vietnam, løser sine opgaver og handler udelukkende i den militære EU-krisestyringsoperations interesse og under overholdelse af de højeste adfærdsstandarder, som er fastsat i de politikker, der gælder for EU's militære krisestyringsoperationer.
 Artikel 10
 Kommandovej
 1. Alle Vietnams styrker og alt Vietnams personel, der deltager i en militær EU-krisestyringsoperation, forbliver fuldt ud underlagt Vietnams myndigheders kommando.
 2. Den øverstbefalende for EU-operationen udøver den operative og taktiske kommando over og/eller kontrol med alle styrker og alt personel fra de stater, der deltager i en militær EU-krisestyringsoperation. Inden udsendelsen skal der fastsættes gennemførelsesbestemmelser med henblik herpå af den øverstbefalende for EU-operationen og myndighederne i Vietnam.
 3. Vietnam har samme rettigheder og pligter i forbindelse med den daglige styring af operationen som de deltagende medlemsstater fra Den Europæiske Union i overensstemmelse med de retlige instrumenter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1.
 4. Den øverstbefalende for EU-operationen kan til enhver tid efter høring af Vietnam kræve, at Vietnams bidrag trækkes tilbage.
 5. Vietnam udpeger en højtstående militær repræsentant (»SMR«) til at repræsentere sit nationale kontingent i den militære EU-krisestyringsoperation. SMR rådfører sig med den øverstbefalende for EU-styrken om alle forhold, der berører operationen, og er ansvarlig for den daglige disciplin for Vietnams kontingent.
 Artikel 11
 Finansielle aspekter
 1. Med forbehold af denne aftales artikel 12 afholder Vietnam alle udgifter i forbindelse med sin deltagelse i operationen, medmindre udgifterne afholdes i fællesskab som fastsat i de retlige instrumenter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, og i Rådets afgørelse (FUSP) 2015/528 (2).
 2. I tilfælde af død, personskade, tab eller anden skade blandt fysiske eller juridiske personer fra den eller de stater, hvor operationen gennemføres, er spørgsmål om Vietnams eventuelle ansvar og erstatning omfattet af de betingelser, der er fastsat i den i artikel 3, stk. 1, omhandlede gældende aftale om styrkernes status eller eventuelle gældende alternative ordninger.
 Artikel 12
 Bidrag til de fælles udgifter
 1. Med forbehold af denne artikels stk. 3, herunder med hensyn til Vietnams egen kapacitet, og efter Vietnams beslutning om at deltage i en militær EU-krisestyringsoperation i overensstemmelse med artikel 1, stk. 5, er Vietnam parat til at bidrage til finansieringen af de fælles udgifter til den pågældende militære EU-krisestyringsoperation.
 2. Et sådant bidrag til de fælles udgifter beregnes på grundlag af den af følgende formler, som giver det mindste beløb:
 a)
 den andel af de fælles udgifter, hvormed Vietnams BNI står i forhold til den samlede BNI for alle de stater, der bidrager til operationens fælles udgifter, eller
 b)
 den andel af de fælles udgifter, hvormed andelen af Vietnams personel, der deltager i operationen, står i forhold til det samlede personel fra alle de stater, der deltager i operationen.
 Når formlen i litra b) anvendes, og Vietnam kun bidrager med personel til det operative hovedkvarter eller styrkehovedkvarteret, skal den andel, der anvendes, være den andel, som Vietnams personel udgør i forhold til det samlede personel i det respektive hovedkvarter. I andre tilfælde skal den andel, der anvendes, være den andel, som alt personel, som Vietnam bidrager med, udgør i forhold til operationens samlede personel.
 3. Uanset ovenstående stk. 1 fritager Unionen principielt Vietnam for betaling af finansielle bidrag til en bestemt militær EU-krisestyringsoperation, når:
 a)
 Unionen beslutter, at Vietnam yder et væsentligt bidrag, som er af afgørende betydning for den pågældende operation
 eller
 b)
 BNI per indbygger i Vietnam ikke overstiger BNI per indbygger i nogen EU-medlemsstat.
 4. Med forbehold af stk. 1 indgås eventuelle ordninger for betaling af Vietnams bidrag til de fælles udgifter mellem parternes kompetente myndigheder og skal bl.a. omfatte følgende bestemmelser om:
 a)
 det finansielle bidrags størrelse
 b)
 ordninger for betaling af det finansielle bidrag, og
 c)
 revisionsproceduren.
 AFDELING IV
 AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
 Artikel 13
 Ordninger til gennemførelse af aftalen
 Med forbehold af artikel 8, stk. 5, og artikel 12, stk. 4, indgås eventuelle tekniske og administrative ordninger, der er nødvendige til at gennemføre denne aftale, mellem parternes kompetente myndigheder.
 Artikel 14
 Kompetente myndigheder
 I denne aftale er Vietnams kompetente myndigheder Vietnams forsvarsministerium, medmindre andet er meddelt Den Europæiske Union.
 Artikel 15
 Overtrædelser
 Hvis en af parterne ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til denne aftale, har den anden part ret til at opsige aftalen med en måneds skriftlig varsel.
 Artikel 16
 Bilæggelse af tvister
 Tvister om fortolkning eller anvendelse af denne aftale bilægges mellem parterne med diplomatiske midler.
 Artikel 17
 Ikrafttræden, varighed og opsigelse
 1. Denne aftale træder i kraft den første dag i den første måned efter, at parterne giver hinanden notifikation om afslutningen af de nødvendige interne retlige procedurer for denne aftales ikrafttræden.
 2. Denne aftale tages op til revision efter anmodning fra en af parterne.
 3. Denne aftale kan ændres på grundlag af en fælles skriftlig aftale mellem parterne. Ændringer træder i kraft i overensstemmelse med proceduren i stk. 1.
 4. Denne aftale kan opsiges af en af parterne ved skriftlig meddelelse herom til den anden part. Opsigelsen træder i kraft seks måneder efter, at den anden part har modtaget meddelelsen.
 TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede, der begge er behørigt bemyndigede i så henseende af de respektive parter, undertegnet denne aftale.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 17. oktober 2019 i to eksemplarer på engelsk og vietnamesisk, idet begge tekster har samme gyldighed. I tilfælde af uoverensstemmelse i fortolkning har den engelske tekst forrang.
 For Den Europæiske Union
 For Den Socialistiske Republik Vietnams regering
 (1) Rådets afgørelse 2013/488/EU af 23. september 2013 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer (EUT L 274 af 15.10.2013, s. 1).
 (2) Rådets afgørelse (FUSP) 2015/528 af 27. marts 2015 om oprettelse af en mekanisme til administration af finansieringen af de fælles udgifter til EU-operationer, der har indvirkning på militær- eller forsvarsområdet (Athena) (EUT L 84 af 28.3.2015, s. 39).
 ERKLÆRING FRA DE EU-MEDLEMSSTATER, DER ANVENDER EN EU-RÅDSAFGØRELSE OM EN EU-KRISESTYRINGSOPERATION, SOM VIETNAM DELTAGER I, OM FRAFALD AF ERSTATNINGSKRAV, JF, ARTIKEL 3, STK. 5
 »EU-medlemsstater, der anvender en EU-rådsafgørelse om en EU-krisestyringsoperation, som Vietnam deltager i, vil, for så vidt deres nationale retssystem tillader det, bestræbe sig på i videst muligt omfang at frafalde eventuelle erstatningskrav mod Vietnam for personskade eller død blandt deres personel eller for skade på eller tab af aktiver, der tilhører dem og benyttes af EU-krisestyringsoperationen, hvis sådan personskade, død, anden skade eller tab
 —
 er forvoldt af personel, som Vietnam har bidraget med til en EU-krisestyringsoperation, under udførelsen af dets opgaver i forbindelse med EU-krisestyringsoperationen, undtagen i tilfælde af grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse, eller
 —
 er opstået under benyttelsen af aktiver, der tilhører Vietnam, såfremt aktiverne er benyttet i forbindelse med operationen, og undtagen i tilfælde af grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse blandt personel, som Vietnam har bidraget med til EU-krisestyringsoperationen, under benyttelsen af disse aktiver.«
 ERKLÆRING FRA VIETNAM OM FRAFALD AF ERSTATNINGSKRAV MOD ENHVER STAT, DER DELTAGER I EU-KRISESTYRINGSOPERATIONER, JF. ARTIKEL 3, STK. 5
 »Når Vietnam har indvilliget i at deltage i en EU-krisestyringsoperation, vil det, for så vidt dets nationale retssystem tillader det, bestræbe sig på i videst muligt omfang at frafalde eventuelle erstatningskrav mod enhver stat, der deltager i EU-krisestyringsoperationen, for personskade eller død blandt dets personel eller for skade på eller tab af aktiver, der tilhører det og benyttes af EU-krisestyringsoperationen, hvis sådan personskade, død, anden skade eller tab
 —
 er forvoldt af personel under udførelsen af dets opgaver i forbindelse med EU-krisestyringsoperationen, undtagen i tilfælde af grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse, eller
 —
 er opstået under benyttelsen af aktiver, der tilhører stater, som deltager i EU-krisestyringsoperationen, såfremt aktiverne er benyttet i forbindelse med operationen, og undtagen i tilfælde af grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse blandt personel fra EU-krisestyringsoperationen under benyttelsen af disse aktiver.«


text:
Svarbus teisinis pranešimas
 |
 21994A1231(28)
 Oficialusis leidinys L 358 , 31/12/1994 p. 0219 - 0219 specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 39 p. 0219 specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 39 p. 0219
 Europos bendrijos ir Bulgarijossusitarimaspasikeičiant raštais dėl tam tikrų kiaulėms ir naminiams paukščiams taikomų nuostatųA. Europos bendrijos raštasGerbiamasis Pone,Turiu garbę remtis diskusijomis, vykusiomis Bendrijos ir Bulgarijos derybose dėl Europos sutarties, susijusiomis su tam tikriems žemės ūkio produktams taikomais prekybos susitarimais.Patvirtinu, kad Bendrija, prieš pradėdama kiaulių ir naminių paukščių sektoriuose taikyti papildomus mokesčius Europos sutarties XIa ir XIIIa prieduose išvardytiems Bulgarijos kilmės produktams, apie tai praneš Bulgarijos institucijoms. Penkias darbo dienas Šalys konsultuosis siekdamos pasikeisti informacija, kuri galėtų padėti Bendrijai priimti sprendimą dėl būtinybės imtis tokių priemonių.Būčiau dėkingas, jei galėtumėte patvirtinti, kad Jūsų Vyriausybė sutinka su tuo, kas pirmiau išdėstyta.Reiškiu Jums savo didžią pagarbą.Bendrijos varduB. Bulgarijos raštasGerbiamasis Pone,Turiu garbę pranešti, kad gavau Jūsų šios dienos raštą, kuriame rašoma:"Turiu garbę remtis diskusijomis, vykusiomis Bendrijos ir Bulgarijos derybose dėl Europos sutarties, susijusiomis su tam tikriems žemės ūkio produktams taikomais prekybos susitarimais.Patvirtinu, kad Bendrija, prieš pradėdama kiaulių ir naminių paukščių sektoriuose taikyti papildomus mokesčius Europos sutarties XIa ir XIIIa prieduose išvardytiems Bulgarijos kilmės produktams, apie tai praneš Bulgarijos institucijoms. Penkias darbo dienas Šalys konsultuosis siekdamos pasikeisti informacija, kuri galėtų padėti Bendrijai priimti sprendimą dėl būtinybės imtis tokių priemonių.Būčiau dėkingas, jei galėtumėte patvirtinti, kad Jūsų Vyriausybė pritaria tam, kas pirmiau išdėstyta."Turiu garbę patvirtinti, kad Bulgarijos Vyriausybė pritaria Jūsų rašto turiniui.Reiškiu Jums savo didžią pagarbą.Bulgarijos Vyriausybės vardu--------------------------------------------------


text:
 13.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 328/23
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 82/2007
 af 6. juli 2007
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 48/2007 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 8. juni 2007 (1).
 (2)
 Kommissionens direktiv 2006/10/EF af 27. januar 2006 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage forchlorfenuron og indoxacarb som aktive stoffer (2) bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/90/EF af 18. januar 2006 om 29. ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (3) bør indarbejdes i aftalen.
 (4)
 Kommissionens direktiv 2006/16/EF af 7. februar 2006 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF med henblik på optagelse af oxamyl som aktivt stof (4) bør indarbejdes i aftalen.
 (5)
 Kommissionens direktiv 2006/19/EF af 14. februar 2006 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage 1-methylcyclopropen som aktivt stof (5) bør indarbejdes i aftalen.
 (6)
 Kommissionens direktiv 2006/39/EF af 12. april 2006 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for at optage clodinafop, pirimicarb, rimsulfuron, tolclofos-methyl og triticonazol som aktive stoffer (6) bør indarbejdes i aftalen.
 (7)
 Kommissionens beslutning 2006/310/EF af 21. april 2006 om tilpasning til den tekniske udvikling af bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF, for så vidt angår undtagne anvendelser af bly (7) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I kapitel XV i bilag II til aftalen foretages følgende ændringer:
 1)
 Følgende led indsættes i punkt 4 (Rådets direktiv 76/769/EØF):
 »—
 32005 L 0090: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/90/EF af 18. januar 2006 (EUT L 33 af 4.2.2006, s. 28).«
 2)
 Følgende led indsættes i punkt 12a (Rådets direktiv 91/414/EØF):
 »—
 32006 L 0010: Kommissionens direktiv 2006/10/EF af 27. januar 2006 (EUT L 25 af 28.1.2006, s. 24)
 —
 32006 L 0016: Kommissionens direktiv 2006/16/EF af 7. februar 2006 (EUT L 36 af 8.2.2006, s. 37)
 —
 32006 L 0019: Kommissionens direktiv 2006/19/EF af 14. februar 2006 (EUT L 44 af 15.2.2006, s. 15)
 —
 32006 L 0039: Kommissionens direktiv 2006/39/EF af 12. april 2006 (EUT L 104 af 13.4.2006, s. 30).«
 3)
 Følgende led indsættes i punkt 12q (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF):
 »—
 32006 D 0310: Kommissionens beslutning 2006/310/EF af 21. april 2006 (EUT L 115 af 28.4.2006, s. 38).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af direktiv 2006/10/EF, 2005/90/EF, 2006/16/EF, 2006/19/EF og 2006/39/EF og beslutning 2006/310/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 7. juli 2007, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (8).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 2007.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 Formand
 (1) EUT L 266 af 11.10.2007, s. 6.
 (2) EUT L 25 af 28.1.2006, s. 24.
 (3) EUT L 33 af 4.2.2006, s. 28.
 (4) EUT L 36 af 8.2.2006, s. 37.
 (5) EUT L 44 af 15.2.2006, s. 15.
 (6) EUT L 104 af 13.4.2006, s. 30.
 (7) EUT L 115 af 28.4.2006, s. 38.
 (8) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 20.2.2017
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 C 53/39
 Recurso interpuesto el 20 de diciembre de 2016 — Puma/EUIPO — Senator (TRINOMIC)
 (Asunto T-896/16)
 (2017/C 053/47)
 Lengua en la que ha sido redactado el recurso: alemán
 Partes
 Recurrente: Puma SE (Herzogenaurach, Alemania) (representante: M. Schunke, abogado)
 Recurrida: Oficina de Propiedad Intelectual de la Unión Europea (EUIPO)
 Otra parte en el procedimiento ante la Sala de Recurso: Senator GmbH & Co. KGaA (Groß-Bieberau, Alemania)
 Datos relativos al procedimiento ante la EUIPO
 Solicitante de la marca controvertida: Parte recurrente
 Marca controvertida: Marca denominativa de la Unión «TRINOMIC» — Solicitud de registro n.o 12697074
 Procedimiento ante la EUIPO: Procedimiento de oposición
 Resolución impugnada: Resolución de la Cuarta Sala de Recurso de la EUIPO de 19 de octubre de 2016 en el asunto R 70/2016-4
 Pretensiones
 La parte recurrente solicita al Tribunal General que:
 —
 Anule la resolución impugnada.
 —
 Condene a la recurrida a cargar con las costas, incluidas aquéllas en que se haya incurrido en el procedimiento ante la Sala de Recurso.
 Motivos invocados
 —
 Infracción del artículo 8, apartado 1, letra b), del Reglamento n.o 207/2009.
 —
 Vulneración de los principios de igualdad de trato y de autolimitación de la administración.


text:
Η τρέχουσα σελίδα αφορά το έτος 1356 κατά το Γρηγοριανό ημερολόγιο
 Γεγονότα
 20 Ιανουαρίου – Ο Εδουάρδος Μπάλλιολ παραιτείται από τη διεκδίκηση του θρόνου της Σκωτίας.
 19 Σεπτεμβρίου – Μάχη του Πουατιέ: Ο αγγλικός στρατός υπό την αρχηγία του Εδουάρδου του Γούντστοκ νικά το γαλλικό στρατό και αιχμαλωτίζει το βασιλιά Ιωάννη Β' της Γαλλίας.
 18 Οκτωβρίου – Ισχυρός σεισμός καταστρέφει τη Βασιλεία (Ελβετία), στον πιο σημαντικό σεισμό στην κεντρική Ευρώπη που έχει καταγραφεί στην ιστορία.
 25 Δεκεμβρίου – Ο Κάρολος Δ ́ της Αγίας Ρωμαϊκής Αυτοκρατορίας δημοσιοποιεί τη «Χρυσή Βούλα», μία μορφή συντάγματος για την αυτοκρατορία του.
 Γεννήσεις
 29 Ιουλίου - Μαρτίνος, βασιλιάς της Αραγωνίας
 Ροβέρτος Δ' του Αρτουά, κόμης του Ε
 Θάνατοι
 19 Σεπτεμβρίου - Γκωτιέ ΣΤ ́ του Μπριέν, Γάλλος ιππότης
 19 Σεπτεμβρίου – Πέτρος Α', δούκας του Μπουρμπόν
 19 Σεπτεμβρίου - Ροβέρτος του Δυρραχίου, Ναπολιτάνος ευγενής
 Έτη