text:
Starševska odgovornost - Slovenija
 Gre za pravna razmerja, ki jih ureja družinsko pravo. Razmerje nastane z rojstvom otroka oziroma z ugotovitvijo očetovstva in materinstva, pri čemer so v slovenskem pravnem sistemu nezakonski otroci glede pravic in obveznosti izenačeni z zakonskimi. Po slovenski pravni ureditvi, ki je sprejela sistem popolne posvojitve, so z naravnimi otroci izenačeni tudi posvojeni otroci.
 Pravni temelj je v Ustavi Republike Slovenije in sicer v 54. členu, ki določa, da imajo starši pravico in dolžnost vzdrževati, izobraževati in vzgajati svoje otroke. Ta pravica in dolžnost se staršem lahko odvzame ali omeji samo iz razlogov, ki jih zaradi varovanja otrokovih koristi določa zakon. Otroci, rojeni zunaj zakonske zveze, imajo enake pravice kakor otroci, rojeni v njej.
 Starši imajo pravico in dolžnost, da z neposredno skrbjo, s svojim delom in dejavnostjo zagotavljajo uspešen telesni in duševni razvoj svojih otrok. Zaradi zdrave rasti, skladnega osebnostnega razvoja in usposobitve za samostojno življenje in delo imajo starši pravice in dolžnosti, da skrbijo za življenje, osebnostni razvoj, pravice in koristi svojih mladoletnih otrok. Te pravice in dolžnosti sestavljajo roditeljsko pravico. (4. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Starši morajo v vseh dejavnostih in postopkih v zvezi z otrokom skrbeti za otrokovo korist. Starši delajo v otrokovo korist, če zadovoljujejo njegove materialne, čustvene in psihosocialne potrebe z ravnanjem, ki ga okolje sprejema in odobrava in ki kaže na njihovo skrb in odgovornost do otroka ob upoštevanju njegove osebnosti in želja. (5.a člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Starši morajo svojim otrokom omogočiti pogoje za zdravo rast, skladen osebnostni razvoj in usposobitev za samostojno življenje in delo. Svoje otroke so dolžni preživljati, skrbeti za njihovo življenje in zdravje in jih vzgajati. Po svojih močeh so dolžni skrbeti za njihovo šolanje in strokovno izobrazbo glede na otrokove sposobnosti, nagnjenja in želje. Otrok ima pravico do stikov z obema staršema, starša pa imata pravico do stikov z otrokom. (102., 103., in 106. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Odškodninsko odgovornost staršev za otroke v 142. členu določa Obligacijski zakonik. Starši odgovarjajo za škodo, ki jo povzroči drugemu njihov otrok do dopolnjenega sedmega leta, ne glede na svojo krivdo. Starši odgovarjajo za škodo, katero povzroči drugemu njihov mladoletni otrok, ki je dopolnil sedem let, razen če dokažejo, da je škoda nastala brez njihove krivde.
 Zastopanje kot delovanje za otroka v razmerjih do zunanjega sveta je urejeno v 107. členu Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Mladoletne otroke zastopajo starši. Če je treba mladoletnemu otroku kaj vročiti ali sporočiti, se to lahko veljavno vroči ali sporoči enemu ali drugemu roditelju, če pa starši ne živijo skupaj, tistemu roditelju, pri katerem otrok živi. Če imata oba starša varstvo in vzgojo otroka, se morata sporazumeti o stalnem prebivališču otroka in o tem, kateremu od njiju se vročajo pošiljke za otroka.
 Otrokovo premoženje upravljajo do otrokove polnoletnosti v otrokovo korist njegovi starši. (109. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Roditeljska pravica pripada skupaj očetu in materi. (4. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Roditeljsko pravico izvršujeta starša sporazumno v skladu z otrokovo koristjo. Kadar starša ne živita skupaj in nimata oba varstva in vzgoje otroka, odločata o vprašanjih, ki bistveno vplivajo na otrokov razvoj, oba sporazumno, v skladu z otrokovo koristjo. O vprašanjih dnevnega življenja otroka odloča tisti od staršev, ki ima otroka v varstvu in vzgoji. Kadar je eden od staršev zadržan izvrševati roditeljsko pravico, jo izvršuje drugi od staršev sam. (113. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Če eden od staršev ni več živ ali ni znan, ali če mu je odvzeta roditeljska pravica, ali če mu je odvzeta poslovna sposobnost, pripada roditeljska pravica drugemu od staršev. (115. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Za otroka lahko skrbijo tudi druge osebe ali zavod. Center za socialno delo sme odvzeti otroka staršem in ga dati v vzgojo in varstvo drugi osebi ali zavodu, če so starši zanemarili otrokovo vzgojo in varstvo ali če je to iz drugih pomembnih razlogov v otrokovo korist. (120. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Center za socialno delo odda v rejništvo otroka, ki nima svoje družine, otroka, ki iz različnih vzrokov ne more živeti pri starših ali otroka, katerega telesni in duševni razvoj je ogrožen v okolju, v katerem živi. (157. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih) Izvajanje rejniške dejavnosti podrobneje ureja Zakon o izvajanju rejniške dejavnosti.
 Za otroka lahko skrbi posvojitelj, v posvojitev pa se sme dati samo otrok, čigar starši so neznani ali že leto dni neznanega bivališča ali če so privolili pred pristojnim organom, da dajo otroka v posvojitev, pa tudi otrok, ki nima živih staršev. (141. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Mladoletnika, ki nima staršev ali za katerega starši ne skrbijo, postavi center za socialno delo pod skrbništvo. Skrbnik mladoletnika je dolžan skrbeti enako kot starši za mladoletnika. (201. in 202. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Starša, ki ne živita ali ne bosta več živela skupaj, se morata sporazumeti o varstvu in vzgoji skupnih otrok v skladu z njihovimi koristmi. Sporazumeta se lahko, da imata oziroma obdržita oba varstvo in vzgojo otrok ali da so vsi otroci v varstvu in vzgoji pri enem od njiju ali da so eni otroci pri enem, drugi pri drugem od njiju. Če se sama o tem ne sporazumeta, jima pri sklenitvi sporazuma pomaga center za socialno delo. Če se starša tudi ob pomoči centra za socialno delo ne sporazumeta o varstvu in vzgoji otrok, odloči sodišče na zahtevo enega ali obeh staršev, da so vsi otroci v varstvu in vzgoji pri enem od njiju ali da so eni otroci pri enem, drugi pri drugem od njiju. Sodišče lahko po uradni dolžnosti tudi odloči, da se vsi ali nekateri otroci zaupajo v varstvo in vzgojo drugi osebi. Preden sodišče odloči, mora glede otrokove koristi pridobiti mnenje centra za socialno delo. Sodišče upošteva tudi otrokovo mnenje, če ga je otrok izrazil sam ali po osebi, ki ji zaupa in jo je sam izbral in če je sposoben razumeti njegov pomen in posledice. (105. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Kadar sodišče razveže zakonsko zvezo, odloči tudi o varstvu, vzgoji in preživljanju skupnih otrok ter o njihovih stikih s starši. (78. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Kadar starša ne živita skupaj in nimata oba varstva in vzgoje otroka, odločata o vprašanjih, ki bistveno vplivajo na otrokov razvoj, oba sporazumno, v skladu z otrokovo koristjo. O vprašanjih dnevnega življenja otroka odloča tisti od staršev, ki ima otroka v varstvu in vzgoji. (113. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Starša ki ne živita ali ne bosta več živela skupaj, se morata sporazumeti o varstvu in vzgoji skupnih otrok v skladu z njihovimi koristmi. Če se starša sporazumeta o varstvu in vzgoji otrok, lahko predlagata, da sodišče v nepravdnem postopku izda o tem sklep. Če sodišče ugotovi, da sporazum ni v skladu s koristjo otrok, predlog zavrne. Če se starša sama o tem ne sporazumeta, jima pri sklenitvi sporazuma pomaga center za socialno delo. Če se starša tudi ob pomoči centra za socialno delo ne sporazumeta, odloči na zahtevo enega ali obeh staršev sodišče. (105. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Če starša ne živita ali ne bosta več živela skupaj, se sporazumeta o preživljanju skupnih otrok. Če se sama o tem ne sporazumeta, jima pri sklenitvi sporazuma pomaga center za socialno delo. Če se starša tudi ob pomoči centra za socialno delo ne sporazumeta o preživljanju skupnih otrok, odloči o tem sodišče na zahtevo enega ali obeh staršev. (105.a člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Otrok ima pravico do stikov z obema staršema in oba starša imata pravico do stikov z otrokom. S stiki pa se zagotavljajo predvsem otrokove koristi. Tisti od staršev, pri katerem otrok živi v varstvu in vzgoji oziroma druga oseba, pri kateri otrok živi, mora opustiti vse, kar otežuje ali onemogoča otrokove stike. Prizadevati si mora za ustrezen odnos otroka do stikov z drugim od staršev. Tisti od staršev, ki izvršuje stike, mora opustiti vse, kar otežuje varstvo in vzgojo otroka. V primeru, da se starša sporazumeta o stikih, lahko predlagata, da sodišče v nepravdnem postopku izda o tem sklep. Če sodišče ugotovi, da sporazum ni v skladu s koristjo otrok, predlog zavrne. V kolikor se starša tudi ob pomoči centra za socialno delo ne sporazumeta o stikih, odloči o tem sodišče na zahtevo enega ali obeh staršev. (106. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Otrok ima pravico do stikov z drugimi osebami, s katerimi je družinsko povezan in nanje osebno navezan, razen če je to v nasprotju z otrokovo koristjo. Šteje se, da so take osebe predvsem otrokovi stari starši, bratje in sestre, polbratje in polsestre, nekdanji rejniki, prejšnji ali sedanji zakonec oziroma zunajzakonski partner enega ali drugega od njegovih staršev. O stikih se sporazumejo otrokovi starši, otrok, če je sposoben razumeti pomen sporazuma, in osebe, s katerimi je otrok povezan. Če se sami o tem ne sporazumejo, jim pri sklenitvi sporazuma pomaga center za socialno delo. Obseg in način izvrševanja stikov morata biti v otrokovo korist. Če se starša otroka, otrok in osebe, s katerimi je otrok povezan, sporazumejo o stikih, lahko predlagajo, da sodišče v nepravdnem postopku izda o tem sklep. Če sodišče ugotovi, da sporazum ni v skladu s koristjo otrok, predlog zavrne. Če se tudi ob pomoči centra za socialno delo ne sporazumejo, odloči o stikih sodišče. (106.a člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Če se starša ne sporazumeta, jima pri sklenitvi sporazuma pomaga center za socialno delo. Če se tudi ob pomoči centra za socialno delo ne sporazumeta, odloči o tem sodišče.
 Sodišče lahko odloči, da so vsi otroci v varstvu in vzgoji pri enem od staršev ali da so eni otroci pri enem, drugi pri drugem od njiju. Sodišče lahko po uradni dolžnosti tudi odloči, da se vsi ali nekateri otroci zaupajo v varstvo in vzgojo drugi osebi. (105. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Sodišče odloči tudi o preživljanju otrok in o stikih. (105.a, 106. in 106.a člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Pri odločanju o stikih vodi sodišče predvsem korist otroka. Predlogu oziroma zahtevi za ureditev stikov mora biti priloženo dokazilo pristojnega centra za socialno delo, da sta se starša ob njegovi pomoči poskušala sporazumeti o stikih. Sodišče pa lahko pravico do stikov odvzame ali omeji in sicer takrat, kadar je to potrebno zaradi varovanja otrokove koristi. Stiki niso v otrokovo korist, če pomenijo za otroka psihično obremenitev ali če se sicer z njimi ogroža njegov telesni ali duševni razvoj. Sodišče lahko odloči, da se stiki izvršujejo pod nadzorom tretje osebe ali da se ne izvajajo z osebnim srečanjem in druženjem, ampak na drug način, če sicer ne bi bila zagotovljena otrokova korist. (106. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Preživnina se določi glede na potrebe upravičenca in materialne ter pridobitne zmožnosti zavezanca. Pri odmeri preživnine za otroka mora sodišče upoštevati otrokovo korist, tako da je preživnina primerna za zagotavljanje uspešnega telesnega in duševnega razvoja otroka. (129. in 129.a člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 V primeru, da starša ne živita skupaj in nimata oba varstva in vzgoje otroka, odločata o vprašanjih, ki bistveno vplivajo na otrokov razvoj, oba sporazumno, v skladu z otrokovo koristjo. Če se sama o tem ne sporazumeta, jima pri sklenitvi sporazuma pomaga center za socialno delo. O vprašanjih dnevnega življenja otroka odloča tisti od staršev, ki ima otroka v varstvu in vzgoji. Če se starša tudi ob pomoči centra za socialno delo ne sporazumeta o vprašanjih, ki bistveno vplivajo na otrokov razvoj, odloči o tem na predlog enega ali obeh staršev sodišče v nepravdnem postopku. (113. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 To pomeni, da sta oba starša enako odgovorna za otrokovo vzgojo in razvoj in da oba še naprej skrbita zanj.
 Za odločanje so stvarno pristojna okrožna sodišča. (32. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Za sojenje je splošno krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima tožena stranka stalno prebivališče. Če je sodišče Republike Slovenije pristojno za sojenje, zato ker ima tožena stranka v Republiki Sloveniji začasno prebivališče, je splošno krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima tožena stranka začasno prebivališče. Če ima tožena stranka poleg stalnega prebivališča tudi začasno prebivališče v kakšnem drugem kraju in se da po okoliščinah domnevati, da bo tam prebivala daljši čas, je splošno krajevno pristojno tudi sodišče začasnega prebivališča tožene stranke. (47. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Če je v sporih za zakonito preživljanje tožeča stranka oseba, ki zahteva preživljanje, je za sojenje poleg sodišča splošne krajevne pristojnosti pristojno tudi sodišče, na območju katerega ima tožeča stranka stalno oziroma začasno prebivališče. Če je v sporih za zakonito preživljanje z mednarodnim elementom pristojno sodišče Republike Slovenije, zato ker je tožeča stranka otrok, ki ima stalno prebivališče v Republiki Sloveniji, je krajevno pristojno tisto sodišče, na območju katerega ima tožeča stranka stalno prebivališče. Če je v sporih za zakonito preživljanje pristojno sodišče Republike Slovenije, zato ker ima tožena stranka v Republiki Sloveniji premoženje, iz katerega se lahko poplača preživljanje, je krajevno pristojno tisto sodišče, na območju katerega je to premoženje. (50. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Stranke in drugi udeleženci v postopku vlagajo na sodišču tožbe, pritožbe in druge vloge v slovenskem jeziku ali v jeziku narodne skupnosti, ki je pri sodišču v uradni rabi. (104. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Tožba mora obsegati določen zahtevek glede glavne stvari in stranskih terjatev, dejstva, na katera tožnik opira zahtevek, dokaze, s katerimi se ta dejstva ugotavljajo, in druge podatke, ki jih mora imeti vsaka vloga (180. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Z vlogo po tem zakonu so mišljeni tožba, odgovor na tožbo, pravno sredstvo in druge izjave, predlogi ali sporočila, ki se vlagajo zunaj obravnave. Vloge morajo biti razumljive in obsegati vse, kar je treba, da se lahko obravnavajo. Predvsem morajo obsegati: navedbo sodišča, ime ter stalno oziroma začasno prebivališče oziroma sedež strank, morebitnih njihovih zakonitih zastopnikov in pooblaščencev, sporni predmet in vsebino izjave. Vložnik mora vlogo podpisati, razen če to zaradi oblike vloge ni mogoče. Za izviren podpis vložnika se šteje njegov lastnoročni podpis kot tudi podpis z varnim elektronskim podpisom, overjenim s kvalificiranim potrdilom. Če vsebuje izjava kakšno zahtevo, mora stranka v vlogi navesti dejstva, na katera jo opira, in dokaze, kadar je to potrebno. (105. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Ob vložitvi tožbe mora biti plačana sodna taksa. Sodna taksa mora biti plačana najkasneje v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za plačilo sodne takse. (105.a člen Zakona o pravdnem postopku)
 Vloga se vloži v pisni obliki. Pisna vloga je vloga, ki je napisana ali natisnjena in lastnoročno podpisana (vloga v fizični obliki), ali vloga, ki je v elektronski obliki in je podpisana z varnim elektronskim podpisom, overjenim s kvalificiranim potrdilom. Pisna vloga se vloži tako, da se pošlje po pošti, elektronski poti, z uporabo sredstev komunikacijske tehnologije, izroči neposredno organu ali po osebi, ki opravlja posredovanje vlog kot svojo dejavnost (poslovni ponudnik). Vloga v elektronski obliki se vloži tako, da se pošlje po elektronski poti informacijskemu sistemu. Informacijski sistem vložniku samodejno potrdi prejem vloge. Vloga se lahko vloži tudi na predpisanem ali drugače pripravljenem obrazcu. (105.b člen Zakona o pravdnem postopku)
 Vloge, ki jih je treba vročiti nasprotni stranki, se morajo izročiti sodišču v toliko izvodih, kolikor jih je treba za sodišče in nasprotno stranko, ter v taki obliki, da jih sodišče lahko vroči. To velja tudi za priloge. Vloge in priloge, vložene po elektronski poti, ki jih je treba vročiti nasprotni stranki, se pošljejo v enem izvodu. Sodišče naredi toliko elektronskih kopij ali fotokopij, kolikor jih je treba za nasprotno stranko. (106. člen Zakona o pravdnem postopku) Listine, ki se priložijo vlogi, so lahko v izvirniku ali prepisu. (107. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Okrožno sodišče odloča v pravdnem postopku, če z zakonom ni določeno, da odloča v nepravdnem postopku. Zadeve, ki jih ureja Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, sodišče rešuje prednostno. (10.a člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih)
 Med postopkom v sporih iz razmerij med starši in otroki lahko izda sodišče na predlog stranke ali po uradni dolžnosti začasne odredbe o varstvu in preživljanju skupnih otrok kot tudi začasne odredbe o odvzemu ali omejitvi pravice do stikov oziroma o načinu izvrševanja stikov. Začasne odredbe se izdajo po določbah Zakona o izvršbi in zavarovanju. (411. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Da, za kritje stroškov postopka je mogoče dobiti brezplačno pravno pomoč. O odobritvi brezplačne pravne pomoči odloča predsednik okrožnega sodišča. (2. člen Zakona o brezplačni pravni pomoči)
 Brezplačna pravna pomoč se lahko odobri za pravno svetovanje, pravno zastopanje in za druge pravne storitve, določene z zakonom, za vse oblike sodnega varstva pred vsemi sodišči splošne pristojnosti in specializiranimi sodišči v Republiki Sloveniji, pred Ustavnim sodiščem Republike Slovenije in pred vsemi organi, institucijami ali osebami v Republiki Sloveniji, ki so pristojne za izvensodno poravnavanje sporov, ter kot oprostitev plačila stroškov sodnega postopka. (7. člen Zakona o brezplačni pravni pomoči)
 Upravičenci po tem zakonu so: 1. državljani Republike Slovenije; 2. tujci z dovoljenjem za stalno ali začasno prebivanje v Republiki Sloveniji in osebe brez državljanstva (apatridi), ki zakonito prebivajo v Republiki Sloveniji; 3. drugi tujci pod pogojem vzajemnosti ali pod pogoji in v primerih, določenih z mednarodnimi pogodbami, ki obvezujejo Republiko Slovenijo; 4. nevladne organizacije in združenja, ki delujejo neprofitno in v javnem interesu ter so vpisane v ustrezen register v skladu z veljavno zakonodajo, v sporih v zvezi z opravljanjem dejavnosti v javnem interesu oziroma z namenom, zaradi katerega so ustanovljene; 5. druge osebe, za katere zakon ali mednarodna pogodba, ki obvezuje Republiko Slovenijo določa, da so upravičenci do brezplačne pravne pomoči. (10. člen Zakona o brezplačni pravni pomoči)
 Oseba, ki je lahko upravičenec do brezplačne pravne pomoči, lahko zaprosi za brezplačno pravno pomoč v katerikoli fazi postopka. Pri odločanju o prošnji za dodelitev brezplačne pravne pomoči se ugotavljajo finančni položaj prosilca in drugi pogoji, določeni s tem zakonom. (11. člen Zakona o brezplačni pravni pomoči)
 Da, pristojnost za odločanje o pritožbah zoper odločbe okrožnega sodišča ima višje sodišče. (35. člen Zakona o pravdnem postopku) Pritožba se vloži pri sodišču, ki je izreklo sodbo na prvi stopnji, v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotno stranko. (342. člen Zakona o pravdnem postopku)
 Izvršilni postopek je določen v Zakonu o izvršbi in zavarovanju. Za dovolitev izvršbe je stvarno pristojno okrajno sodišče, če zakon ne določa drugače. (5. člen zakona o izvršbi in zavarovanju)
 Za odločitev o predlogu za izvršbo sodne odločbe o vzgoji in varstvu otroka in za samo izvršbo je krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima stalno ali začasno prebivališče oseba, kateri je otrok zaupan v vzgojo in varstvo ali sodišče, na območju katerega ima stalno ali začasno prebivališče oseba, proti kateri je predlog za izvršbo vložen. Za neposredno izvršitev je krajevno pristojno tudi sodišče, na območju katerega je otrok. (238.a člen Zakona o izvršbi in zavarovanju)
 S sklepom o izvršbi se obveznost izročitve otroka naloži osebi, na katero se nanaša izvršilni naslov, osebi, od katere volje je odvisna izročitev otroka, ter osebi, pri kateri je otrok v času izdaje tega sklepa. V sklepu o izvršbi sodišče izreče, da dolžnost izročitve otroka učinkuje tudi proti vsaki drugi osebi, pri kateri je otrok v času oprave izvršbe. (238.c člen Zakona o izvršbi in zavarovanju)
 Sodišče ob upoštevanju vseh okoliščin primera in tako, da bo zagotovljeno varstvo koristi otroka, odloči, da se izvršba sodne odločbe o vzgoji in varstvu otroka opravi z izrekanjem denarnih kazni zoper osebo, na katero se nanaša sklep o izvršbi, ali z odvzemom otroka in njegovo izročitvijo osebi, kateri je otrok zaupan v vzgojo in varstvo. (238.č člen Zakona o izvršbi in zavarovanju)
 Sodna odločba o starševski odgovornosti se prizna in izvrši skladno z Uredbo Sveta (ES) št. 2201/2003. Sodišče uporablja nepravdni postopek po določilih Zakona o nepravdnem postopku.
 Za obravnavanje zahtev za razglasitev izvršljivosti so pristojna vsa okrožna sodišča.
 Za obravnavanje pravnih sredstev zoper sodne odločbe glede razglasitve izvršljivosti je pristojno sodišče, ki je razglasilo sodno odločbo za izvršljivo.
 Sodišče uporablja nepravdni postopek skladno z določili Zakona o nepravdnem postopku.
 Seznam okrožnih sodišč (244 Kb)
 Po Zakonu o mednarodnem zasebnem pravu in postopku se razmerja med starši in otroki presojajo po pravu države, katere državljani so. Če so starši in otroci državljani različnih držav, se uporabi pravo države, v kateri imajo vsi stalno prebivališče. Če so starši in otroci državljani različnih držav in tudi nimajo stalnega prebivališča v isti državi, se uporabi pravo države, katre državljan je otrok. (42. člen)


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,27.8.2021
 COM(2021) 495 final
 2021/0280(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepinguga, seoses ELi-Ühendkuningriigi kaubandus- ja koostöölepingu (Prüm) artikli 540 lõikes 3 osutatud tähtaja pikendamisega, mille jooksul võib Ühendkuningriigiga vahetada DNA-profiile ja sõrmejälgi
 SELETUSKIRI
 1.Kavandatav reguleerimisese
 Käesolev ettepanek käsitleb otsust, millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu nimel õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitees võetav seisukoht seoses ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikega 3 (edaspidi „kaubandus- ja koostööleping“).
 Kaubandus- ja koostööleping sisaldab võimalust vastastikuseks koostööks ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt Ühendkuningriigi pädevate õiguskaitseasutuste vahel DNA-profiilide, sõrmejäljeandmete ja sõidukite registreerimisandmete automatiseeritud võrdlemise alal. Selleks et Ühendkuningriik saaks neid võimalusi kasutada, peab ta esmalt võtma vajalikud rakendusmeetmed ja läbima hindamise.
 Ühendkuningriik ja liikmesriigid tegid koostööd DNA-profiilide ja sõrmejälgede automatiseeritud võrdlemisel ning kokkulangevuse korral isikuandmete esitamisel juba enne kaubandus- ja koostöölepingut. Et vältida lünki käimasolevas koostöös, on kaubandus- ja koostöölepingus sätestatud, et kuni 30. septembrini 2021 võivad liikmesriigid esitada Ühendkuningriigile selliseid andmeid veel enne kaubandus- ja koostöölepingus nõutud hindamiste tulemuste selgumist. Õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee võib seda vaheperioodi pikendada ühel korral kuni üheksa kuu võrra, st kuni 30. juunini 2022.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.ELi ja Ühendkuningriigi kaubandus- ja koostööleping
 Kaubandus- ja koostööleping loob aluse ELi ja Ühendkuningriigi laiaulatuslikele suhetele alas, kus valitseb heaolu ja heanaaberlikkus ja mida iseloomustavad tihedad ja rahumeelsed suhted, mis põhinevad koostööl poolte sõltumatust ja suveräänsust austades. Kaubandus- ja koostööleping jõustus 1. mail 2021 ja sellega loodi muu hulgas õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee.
 2.2.Õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee
 Õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee on loodud selleks, et tegelda küsimustega, mida käsitletakse kaubandus- ja koostöölepingu kolmandas osas „Õiguskaitse ja õigusalane koostöö kriminaalasjades“. Kaubandus- ja koostöölepinguga on asutatud mitu erikomiteed.
 Erikomiteedel on oma pädevusvaldkonnaga seotud küsimustes muu hulgas õigus teha järelevalvet kaubandus- ja koostöölepingu rakendamise üle ja vaadata see läbi ning tagada lepingu nõuetekohane toimimine, abistada üldist partnerlusnõukogu tema ülesannete täitmisel ning võtta vastu otsuseid, sealhulgas muudatuste kohta, ja soovitusi kõikides küsimustes, mille puhul see on kõnealuse lepingu või selle lisalepingutega nii ette nähtud.
 2.3.Õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee kavandatav akt
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikes 3 on sätestatud, et õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee võib pikendada tähtaega, mille jooksul liikmesriigid võivad jätkata artiklites 530, 531 ja 534 osutatud andmete võrdlemist ning kokkulangevuse korral esitada täiendavaid kättesaadavaid isikuandmeid vastavalt siseriiklikule õigusele, sealhulgas õigusabi reeglitele, nagu on osutatud kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 536. See tähtaeg lõpeb 30. septembril 2021, välja arvatud juhul, kui õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee otsustab seda pikendada maksimaalselt üheksa kuu võrra.
 Õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee otsus eespool nimetatud tähtaega pikendada võib olla mis tahes vormis. Kaaseesistujate otsused tehakse vastastikusel kokkuleppel (vt kaubandus- ja koostöölepingu 1. lisa artikli 1 lõige 2). Otsuse võib teha igal ajal, aga selleks et vältida koostöö ajutist katkemist, tuleks see teha enne 1. oktoobrit 2021.
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 3.1.Taust
 Kaubandus- ja koostööleping sisaldab võimalust vastastikuseks koostööks ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt Ühendkuningriigi pädevate õiguskaitseasutuste vahel DNA-profiilide, sõrmejäljeandmete ja sõidukite registreerimisandmete automatiseeritud võrdlemise alal. Selleks et Ühendkuningriik saaks neid võimalusi kasutada, peab ta esmalt võtma vajalikud rakendusmeetmed ja läbima hindamise.
 Hindamiskülastuse ja vajaduse korral katselise kasutamise tulemusena koostatud üldhindamisaruande alusel määrab liit ühe või mitu kuupäeva, millest alates liikmesriigid võivad selliseid andmeid Ühendkuningriigile esitada.
 Kaubandus- ja koostöölepingu kohaselt peab Ühendkuningriik läbima hindamise ka DNA- ja sõrmejäljeandmete automatiseeritud edastamise alal, mille jaoks on ühendused Ühendkuningriigiga loodud juba liidu Prümi raamistiku
 1
 alusel.
 Hindamiskülastuse ja vajaduse korral katselise kasutamise tulemusena koostatud üldhindamisaruande alusel määrab liit kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõike 2 kohaselt ühe või mitu kuupäeva, millest alates liikmesriigid võivad selliseid andmeid kaubandus- ja koostöölepingu alusel Ühendkuningriigile esitada.
 Et vältida käimasoleva DNA- ja sõrmejäljeandmete alase koostöö ajutist katkemist, on kaubandus- ja koostöölepingus sätestatud, et kuni 30. septembrini 2021 võivad liikmesriigid esitada Ühendkuningriigile selliseid andmeid veel enne nende hindamiste tulemuste selgumist ning kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikes 2 osutatud otsust. Õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee võib seda vaheperioodi pikendada ühel korral kuni üheksa kuu võrra, st kuni 30. juunini 2022.
 3.2.Vajadus nõukogu otsuse järele
 Ühendkuningriigi hindamine kaubandus- ja koostöölepingu alusel on alles väga varases etapis. Liidu Prümi raamistiku alusel toimunud varasemad hindamismenetlused võtsid aega vähemalt kuus kuud. Seejärel on vaja lisaaega, et nõukogul oleks võimalik hindamisaruannet menetleda ja ametlikult otsustada, et selliseid andmeid võib vahetada. Seetõttu on väga ebatõenäoline, et see protsess viidaks lõpule septembriks 2021. See tähendab, et on olemas märkimisväärne risk, et alates 1. oktoobrist 2021 katkeb DNA- ja sõrmejäljeandmete alane koostöö ajutiselt. See põhjustaks liidu sisejulgeoleku jaoks konkreetseid riske. Kuna õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee saab seda vaheperioodi pikendada ainult üks kord, tehakse ettepanek pikendada seda maksimaalse aja ehk üheksa kuu võrra, st kuni 30. juunini 2022.
 Samal ajal tuleb arvesse võtta, et liit on Ühendkuningriiki Prümi raamistiku alusel DNA-profiilide ja sõrmejäljeandmete vahetamise valdkonnas juba hinnanud. Nendest hindamistest saadik ei ole komisjonile teada ühtki Ühendkuningriigi võetud õigus- või regulatiivmeedet, mis mõjutaks kaubandus- ja koostöölepingu alusel käimas oleva hindamise tulemusi. Teisisõnu eeldab komisjon esmapilgul, et Ühendkuningriik kohaldab endiselt samu menetlusi ja tingimusi, nagu ta tegi juba siis, kui teda hinnati liidu Prümi raamistiku alusel 2018. aastal (DNA-profiilide alal) ja 2019. aastal (sõrmejäljeandmete alal).
 Sellistel asjaoludel on sobiv määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitees seoses selle tähtaja võimaliku pikendamisega kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõike 3 alusel, mille jooksul liikmesriigid võivad jätkata artiklites 530, 531 ja 534 osutatud andmete vahetamist Ühendkuningriigiga ning kokkulangevuse korral esitada täiendavaid kättesaadavaid isikuandmeid vastavalt siseriiklikule õigusele, sealhulgas õigusabi reeglitele, nagu on osutatud kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 536.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9 käsitleb otsuseid, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“
 Mõiste „õigusliku toimega aktid“ alla kuuluvad aktid, millel on õiguslik toime kõnealuse organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õigusinstrumendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“
 2
 .
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee on lepinguga – nimelt kaubandus- ja koostöölepinguga – loodud organ.
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikes 3 on sätestatud, et õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitee võib pikendada tähtaega, mille jooksul liikmesriigid võivad jätkata artiklites 530, 531 ja 534 osutatud andmete vahetamist Ühendkuningriigiga ning kokkulangevuse korral esitada täiendavaid kättesaadavaid isikuandmeid, nagu on osutatud kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 536. Seetõttu kuulub liidu seisukoha kindlaksmääramine sellise otsuse suhtes ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohaldamisalasse.
 Pikendamise õiguslikud tagajärjed langevad täielikult liidule, kes on kaubandus- ja koostöölepingu pool. See tähendab, et ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 kohaselt on liidul selles küsimuses ainupädevus.
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikes 3 osutatud tähtaja pikendamise otsus ei tähenda, et kaubandus- ja koostöölepingu raamistikku tuleks täiendada või muuta.
 Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2.Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mida liidu nimel võetav seisukoht puudutab. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üht neist võib pidada peamiseks või ülekaalukaks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus.
 Kui kavandatava aktiga taotletakse mitut eesmärki või reguleeritakse mitut valdkonda, mis on üksteisega lahutamatult seotud ning millest ükski ei ole võrreldes teistega kõrvalise tähtsusega, tuleb erandina nimetada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõigusliku alusena mitu vastavat õiguslikku alust.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul
 Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikes 3 osutatud tähtaja pikendamisega taotletakse eesmärke politseikoostöö valdkonnas ja reguleeritakse seda valdkonda.
 Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 87 lõige 2.
 4.3.Kokkuvõte
 Esildatud otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikli 87 lõige 2 koostoimes ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikega 9.
 2021/0280 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahelise kaubandus- ja koostöölepinguga, seoses ELi-Ühendkuningriigi kaubandus- ja koostöölepingu (Prüm) artikli 540 lõikes 3 osutatud tähtaja pikendamisega, mille jooksul võib Ühendkuningriigiga vahetada DNA-profiile ja sõrmejälgi
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 87 lõike 2 punkti a koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vaheline kaubandus- ja koostööleping (edaspidi „kaubandus- ja koostööleping“)
 3
 näeb ette vastastikuse koostöö ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt Ühendkuningriigi pädevate õiguskaitseasutuste vahel DNA-profiilide, sõrmejäljeandmete ja sõidukite registreerimisandmete automatiseeritud võrdlemise alal. Sellise koostöö eeltingimusena peab Ühendkuningriik kõigepealt võtma vajalikud rakendusmeetmed ja läbima liidupoolse hindamise.
 (2)Hindamiskülastuse ja vajaduse korral katselise kasutamise tulemusena koostatud üldhindamisaruande peab liit määrama ühe või mitu kuupäeva, millest alates võivad liikmesriigid selliseid andmeid kaubandus- ja koostöölepingu alusel Ühendkuningriigile esitada.
 (3)Ühtlasi peab Ühendkuningriik läbima hindamise DNA- ja sõrmejäljeandmete otsimise ja võrdlemise alal, mille jaoks on ühendused Ühendkuningriigiga loodud juba liidu Prümi raamistiku
 4
 alusel.
 (4)Hindamiskülastuse ja vajaduse korral katselise kasutamise tulemusena koostatud üldhindamisaruande alusel määrab liit kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõike 2 kohaselt ühe või mitu kuupäeva, millest alates liikmesriigid võivad selliseid andmeid Ühendkuningriigile esitada.
 (5)Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 artiklis 3 on sätestatud, et selleks et vältida käimasoleva DNA-profiilide ja sõrmejäljeandmete alase koostöö ajutist katkemist, võivad liikmesriigid kuni 30. septembrini 2021 esitada selliseid andmeid Ühendkuningriigile veel enne kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikes 2 osutatud hindamise tulemuste selgumist ja otsuse vastuvõtmist.
 (6)Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõikega 3 antakse õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomiteele õigus pikendada seda tähtaega üks kord maksimaalselt üheksa kuu võrra, st kuni 30. juunini 2022.
 (7)Põhjendustes 3–6 osutatud menetlus ei jõua 30. septembriks 2021 tõenäoliselt veel lõpule. Seega on olemas märkimisväärne risk, et alates 1. oktoobrist 2021 katkeb DNA-profiilide ja sõrmejäljeandmete alane koostöö ajutiselt. See põhjustaks liidu sisejulgeoleku jaoks konkreetseid riske.
 (8)Samal ajal on liit Ühendkuningriiki liidu Prümi raamistiku alusel DNA-profiilide ja sõrmejäljeandmete vahetamise valdkonnas juba hinnanud – sellal, kui Ühendkuningriik oli veel liikmesriik. Nendest hindamistest saadik ei ole liidule teada ühtki Ühendkuningriigi võetud õigus- või regulatiivmeedet, mis mõjutaks kaubandus- ja koostöölepingu alusel käimas oleva hindamise tulemusi.
 (9)Sellistel asjaoludel on sobiv määrata kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitees selle kohta, et liit nõustub, et tähtaega, mille jooksul liikmesriigid võivad jätkata artiklites 530, 531 ja 534 osutatud andmete vahetamist ning kokkulangevuse korral esitada täiendavaid kättesaadavaid isikuandmeid, nagu on osutatud kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 536, pikendatakse kuni 30. juunini 2022,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Seisukoht, mis võetakse liidu nimel õiguskaitse ja õigusalase koostöö erikomitees kaubandus- ja koostöölepingu artikli 540 lõike 3 alusel, on, et liit nõustub, et tähtaega, mille jooksul liikmesriigid võivad jätkata artiklites 530, 531 ja 534 osutatud isikuandmete vahetamist Ühendkuningriigiga ning kokkulangevuse korral esitada täiendavaid kättesaadavaid isikuandmeid, nagu on osutatud kaubandus- ja koostöölepingu artiklis 536, pikendatakse kuni 30. juunini 2022.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 Nõukogu otsus 2008/615/JSK piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega (ELT L 210, 6.8.2008, lk 1), ning nõukogu otsus 2008/616/JSK, millega rakendatakse otsust 2008/615/JSK piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega (ELT L 210, 6.8.2008, lk 12).
 (2)
 Euroopa Kohtu 7. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas Saksamaa vs. nõukogu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punktid 61–64.
 (3)
 ELT L 149, 30.4.2021, lk 10–2539.
 (4)
 Nõukogu otsus 2008/615/JSK piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega (ELT L 210, 6.8.2008, lk 1), ning nõukogu otsus 2008/616/JSK, millega rakendatakse otsust 2008/615/JSK piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega (ELT L 210, 6.8.2008, lk 12).


text:
 10.10.2015
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 265/1
 A BIZOTTSÁG (EU) 2015/1820 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2015. október 9.)
 a 37/2010/EU rendeletnek a dietilén-glikol-monoetil-éter anyag tekintetében történő módosításáról
 (EGT-vonatkozású szöveg)
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel az állati eredetű élelmiszerekben előforduló farmakológiai hatóanyagok maradékanyag-határértékeinek meghatározására irányuló közösségi eljárásokról, a 2377/90/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről és a 2001/82/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint a 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2009. május 6-i 470/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 17. cikkével összefüggésben értelmezett 14. cikkére,
 tekintettel az Európai Gyógyszerügynökségnek az állatgyógyászati készítmények bizottsága által megfogalmazott véleményére,
 mivel:
 (1)
 A 470/2009/EK rendelet 17. cikke értelmében az élelmiszer-termelő állatoknak szánt állatgyógyászati készítményekben vagy az állattenyésztésben használt biocid termékekben történő uniós felhasználásra szánt farmakológiai hatóanyagok maradékanyag-határértékét (a továbbiakban: MRL) rendelet útján kell megállapítani.
 (2)
 A 37/2010/EU bizottsági rendelet (2) mellékletében foglalt 1. táblázat tartalmazza a farmakológiai hatóanyagokat és az állati eredetű élelmiszerekben előforduló MRL-ek szerinti osztályozásukat.
 (3)
 A dietilén-glikol-monoetil-éter valamennyi kérődzőnél és sertésfajnál engedélyezett anyagént szerepel jelenleg a fent említett táblázatban. A dietilén-glikol-monoetil-éterre vonatkozó jelenlegi bejegyzés szerint ezen állatfajok esetében nincs szükség MRL megállapítására.
 (4)
 Az Európai Gyógyszerügynökséghez (a továbbiakban: EMA) kérelem érkezett a dietilén-glikol-monoetil-éterre vonatkozó jelenlegi bejegyzés baromfira történő kiterjesztése iránt.
 (5)
 Az EMA az állatgyógyászati készítmények bizottságának véleménye alapján a dietilén-glikol-monoetil-éterre vonatkozó jelenlegi bejegyzés baromfira történő kiterjesztését javasolta.
 (6)
 A 470/2009/EK rendelet 5. cikke szerint az EMA-nak meg kell fontolnia, hogy az egy adott élelmiszerben található farmakológiai hatóanyagra megállapított MRL-ek alkalmazhatók-e ugyanabból a fajból előállított más élelmiszer tekintetében, illetve hogy az egy vagy több fajban előforduló farmakológiai hatóanyagra megállapított MRL-ek alkalmazhatók-e más fajok tekintetében.
 (7)
 Az EMA a dietilén-glikol-monoetil-éterre vonatkozó jelenlegi bejegyzés valamennyi élelmiszer-előállítás céljából tartott fajra történő extrapolációját helyénvalónak minősítette.
 (8)
 A 37/2010/EU rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
 (9)
 Az érdekelt felek számára helyénvaló ésszerű időkeretet biztosítani az új MRL-nek való megfeleléshez szükséges intézkedések meghozatalára.
 (10)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az Állatgyógyászati Készítmények Állandó Bizottságának véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A 37/2010/EU rendelet melléklete e rendelet mellékletének megfelelően módosul.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ezt a rendeletet 2015. december 9-től kell alkalmazni.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2015. október 9-én.
 a Bizottság részéről
 az elnök
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) HL L 152., 2009.6.16., 11. o.
 (2) A Bizottság 2009. december 22-i 37/2010/EU rendelete a farmakológiai hatóanyagokról és az állati eredetű élelmiszerekben előforduló maximális maradékanyag-határértékek szerinti osztályozásukról (HL L 15., 2010.1.20., 1. o.).
 MELLÉKLET
 A 37/2010/EU rendelet mellékletének 1. táblázatában a dietilén-glikol-monoetil-éter anyagra vonatkozó bejegyzés helyébe a következő szöveg lép:
 Farmakológiai hatóanyag
 Jelző maradékanyag
 Állatfajok
 MRL-ek
 Célszövetek
 Egyéb rendelkezések (a 470/2009/EK rendelet 14. cikke (7) bekezdésének megfelelően)
 Terápiás osztályozás
 „Dietilén-glikol-monoetil-éter
 NEM ALKALMAZHATÓ
 Élelmiszer-előállítás céljából tartott valamennyi faj
 Nincs szükség maximális maradékanyag-határértékre
 NEM ALKALMAZHATÓ
 NINCS ADAT
 NINCS ADAT”


type: wikipedia

text:
Kailašas (, , ) – Azijos kalnas, pats aukščiausias Kailašo kalnagūbryje Kinijoje (Tibete). Jis laikomas ilgiausių Azijos upių (Satledžo, Bramaputros) ištakomis ir yra keturių religijų šventa vieta. Kalnas yra prie Rakšastalio ir Manasarovaro ežerų. Kailašas laikomas hinduizmo mitologijoje dievų Šivos ir Kuberos buveine.
 Kailašo kalnagūbris, kurio ilgis ~300 km, patenka į Gandisišano masyvą Tibeto kalnyno pietuose. Sudarytas daugiausia iš granito. Pietinis šlaitas status, šiaurinis nuožulnesnis. Pašlaitėse plyti sausosios stepės, kalnų dykumos. Yra ledynų. Kailašo kalnagūbrio papėdėje išteka Indas ir Brahmaputra.
 Dėl didelės kalno religinės reikšmės į jį uždrausta kopti. Maldininkai jį apeina 52 km ilgio piligriminiu keliu. Hinduistai ir budistai eina pagal laikrodžio rodyklę, o bono pasekėjai ir džainai – prieš.
 Pavadinimas
 Žodis Kailāśa bandomas sieti su 'kristalas', nors etimologija gana neaiški. Tibetiečiai vadina Gang Rinpoče ('Brangioji Brangenybė'), bono pasekėjai – Jungdrung Gu Ce ('Devynaukštė Svastika'). Džainai kalną vadina Aštapada ('aštuonpėdis').
 Religinė reikšmė
 Hinduizmo mitologijoje Šiva, blogio ir sielvarto naikintojas, gyvena legendinio Kailašo kalno viršūnėje. Kalnas tapatinamas su rojumi ir mitiniu Meraus kalnu. Puranose sakoma, kad jo 4 pusės esančios iš krištolo, rubino, aukso ir lazurito, į 4 puses ištekančios upės dalija pasaulį į 4 regionus.
 Kai kurios tradicijos tvirtina, kad Kailašo kalnas yra Šivos linga, o Manasarovaro ežeras – jo palydovės joni (įsčios).
 Budistai tapatina Kailašą su meditacine dievybe Čakrasanvaru (Demčogu), reprezentuojančiu aukščiausiąją palaimą, ir deive Vadžravarahe.
 Džainai Kailašą vadina Aštapada, tiki, kad ant jo mokšą pasiekė pirmasis jų tyrthankaras Rišabhadeva.
 Bono tradicijoje Kailašas laikomas svastikos kalnu ir tapatinamas su Tagzig Olmo Lungringu – mitine žeme, kurioje nėra priešybių.
 Šaltiniai
 Tibeto kalnai
 Himalajai
 Šventieji kalnai
 Budizmo kosmologija
 Hinduizmo šventvietės
 Hinduistų piligriminės vietos