text:
 5.10.2013
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 264/1
 EUROOPA ÜHENDUSE JA ŠVEITSI KONFÖDERATSIOONI VAHELISE PÕLLUMAJANDUSTOODETEGA KAUPLEMISE KOKKULEPPE ALUSEL MOODUSTATUD ÜHISE VETERINAARKOMITEE OTSUS NR 1/2013,
 22. veebruar 2013,
 kokkuleppe 11. lisa 1., 2., 3., 5., 6. ja 10. liite muutmise kohta
 (2013/479/EL)
 ÜHINE VETERINAARKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelist põllumajandustoodetega kauplemise kokkulepet, eriti selle 11. lisa artikli 19 lõiget 3,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline põllumajandustoodetega kauplemise kokkulepe (1) (edaspidi „põllumajanduskokkulepe”) jõustus 1. juunil 2002.
 (2)
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa artikli 19 lõike 1 alusel vastutab ühine veterinaarkomitee kõigi nimetatud lisa ja selle rakendamisega seotud küsimuste ning selles sätestatud ülesannete täitmise eest. Nimetatud lisa artikli 19 lõike 3 kohaselt on ühisel veterinaarkomiteel õigus teha muudatusi 11. lisa liidetesse, eelkõige nende kohandamiseks ja kaasajastamiseks.
 (3)
 Ühise veterinaarkomitee otsusega nr 2/2003 (2) muudeti põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1., 2., 3., 4., 5., 6. ja 11. liidet esimest korda.
 (4)
 Ühise veterinaarkomitee otsusega 1/2010 (3) muudeti põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1., 2., 5., 6., 10. ja 11. liidet viimati.
 (5)
 Pärast põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1., 2., 3., 5., 6. ja 10. liite viimast muutmist ühise veterinaarkomitee otsusega nr 1/2010 on paljusid Euroopa Liidu ja Šveitsi õigusakte muudetud. Eelkõige on muudetud muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomseid kõrvalsaaduseid käsitlevaid Euroopa Liidu õigusakte.
 (6)
 Euroopa Liidu õigusakte, mis käsitlevad loomade kaitset nende surmamisel, on muudetud ning nõukogu 24. septembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1099/2009 (4) jõustus 8. detsembril 2009 ning seda hakatakse kohaldama 1. jaanuarist 2013. Euroopa Liidust eksporditud loomsete saaduste puhul peavad kolmandad riigid täitma nõudeid, mis on vähemalt samaväärsed määruses sätestatud nõuetega. Šveits on vastu võtnud Euroopa Liidu õigusaktiga samaväärse õigusakti.
 (7)
 Selle tõendamiseks, et Šveitsi tooted vastavad loomade kaitse osas tapmise ajal vähemalt neile nõuetele, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 1099/2009, on vaja uuesti kasutusele võtta pädevustunnistus ajavahemikuks 1. jaanuarist 2013 kuni käesoleva otsuse jõustumiseni. Sellise pädevustunnistuse uuesti kasutusele võtmine põhjustab liigset halduskoormust. Käesolev otsus peaks seega nägema ette selle tagasiulatuva kohaldamise alates 1. jaanuarist 2013.
 (8)
 Käesolev otsus peaks jõustuma selle vastuvõtmise päeval.
 (9)
 Seetõttu tuleks põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1., 2., 3., 5., 6. ja 10. liidet vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1., 2., 3., 5., 6. ja 10. liidet muudetakse vastavalt käesoleva otsuse I kuni VI lisale.
 Artikkel 2
 Käesolevale otsusele, mis on koostatud kahes eksemplaris, kirjutavad alla kaaseesistujad või muud põllumajanduskokkuleppe osaliste nimel tegutsema volitatud isikud.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
 Seda kohaldatakse tagasiulatuvalt 1. jaanuarist 2013.
 Brüssel, 22. veebruar 2013
 Šveitsi Konföderatsiooni nimel
 delegatsiooni juht
 Hans WYSS
 Euroopa Liidu nimel
 delegatsiooni juht
 Lorenzo TERZI
 (1) EÜT L 114, 30.4.2002, lk 132.
 (2) Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise põllumajandustoodetega kauplemise kokkuleppe alusel moodustatud ühise veterinaarkomitee 25. novembri 2003. aasta otsus nr 2/2003 kokkuleppe 11. lisa 1., 2., 3., 4., 5., 6. ja 11. liite muutmise kohta (2004/78/EÜ) (ELT L 23, 28.1.2004, lk 27).
 (3) Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise põllumajandustoodetega kauplemise kokkuleppe alusel moodustatud ühise veterinaarkomitee 1. detsembri 2010. aasta otsus nr 1/2010 kokkuleppe 11. lisa 1., 2., 5., 6., 10. ja 11. liite muutmise kohta (ELT L 338, 22.12.2010, lk 50).
 (4) ELT L 303, 18.11.2009, lk 1.
 I LISA
 I.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1. liite punkt II „Sigade klassikaline katk” asendatakse järgmisega:
 „II. Sigade klassikaline katk
 A. ÕIGUSAKTID (1)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 2001/89/EÜ, 23. oktoober 2001, ühenduse meetmete kohta sigade klassikalise katku tõrjeks (EÜT L 316, 1.12.2001, lk 5).
 1.
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40), eriti selle artiklid 1, 1a ja 9a (väga nakkavate loomataudide vastased meetmed, tõrje eesmärgid) ja 57 (tehnilised rakendussätted, rahvusvaheline koostöö);
 2.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401), ja eriti selle artiklid 2 (väga nakkavad loomataudid), 40–47 (jäätmete kõrvaldamine ja taaskasutamine), 49 (loomataude põhjustavate mikroorganismide käsitlemine), 73 ja 74 (puhastamine ja desinfitseerimine), 77–98 (väga nakkavaid loomataude käsitlevad ühissätted), 116–121 (sigade katku tuvastamine tapmisel, sigade katku tõrje erimeetmed);
 3.
 14. juuni 1999. aasta määrus majandusministeeriumi struktuuri kohta (Org DFE; RS 172.216.1), eriti selle artikkel 8 (referentlabor);
 4.
 25. mai 2011. aasta määrus loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise kohta (OESPA; RS 916.441.22).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Komisjon ja Šveitsi veterinaaramet (Office vétérinaire fédéral) teavitavad teineteist igast erakorralise vaktsineerimise kavatsusest. Ühises veterinaarkomitees peetakse nõu esimesel võimalusel.
 2.
 Vajaduse korral kehtestab Šveitsi veterinaaramet vastavalt loomataudimääruse artikli 117 lõikele 5 tehnilised rakenduseeskirjad ohustatud tsoonidest ja järelevalvetsoonidest pärit liha märgistamise ja töötlemise kohta.
 3.
 Vastavalt loomataudimääruse artiklile 121 on Šveitsis koostatud kava sigade klassikalise katku likvideerimiseks metssigadel kooskõlas direktiivi 2001/89/EÜ artiklitega 15 ja 16.
 4.
 Loomataudimääruse artikli 97 kohaselt on Šveitsis koostatud erakorralisest olukorrast hoiatamise kava, mis on avaldatud veterinaarameti veebilehel.
 5.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 2001/89/EÜ artiklile 21 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 6.
 Vajaduse korral kehtestab Šveitsi veterinaaramet vastavalt loomataudimääruse artikli 89 lõikele 2 tehnilised rakenduseeskirjad sigade seroloogilise kontrolli kohta ohustatud tsoonides ja järelevalvetsoonides vastavalt otsuse 2002/106/EÜ lisa IV peatükile (2).
 7.
 Ühine referentlabor sigade klassikalise katku tuvastamiseks on Institut für Virologie der Tierärztlichen Hochschule Hannover aadressil 15 Bünteweg 17, D-30559, Hannover Saksamaal. Šveits kannab labori poolt tema jaoks selles valdkonnas tehtavatest toimingutest tulenevad kulud. Labori funktsioonid ja ülesanded on sätestatud direktiivi 2001/89/EÜ IV lisas.
 II.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1. liite punkt III „Sigade Aafrika katk” asendatakse järgmisega:
 „III. Sigade Aafrika katk
 A. ÕIGUSAKTID (3)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 2002/60/EÜ, 27. juuni 2002, millega kehtestatakse erisätted sigade aafrika katku tõrjeks ja muudetakse direktiivi 92/119/EMÜ seoses Tescheni haiguse ja sigade aafrika katkuga (EÜT L 192, 20.7.2002, lk 27).
 1.
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40), eriti selle artiklid 1, 1a ja 9a (väga nakkavate loomataudide vastased meetmed, tõrje eesmärgid) ja 57 (tehnilised rakendussätted, rahvusvaheline koostöö);
 2.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401), ja eriti selle artiklid 2 (väga nakkavad loomataudid), 40–47 (jäätmete kõrvaldamine ja taaskasutamine), 49 (loomataude põhjustavate mikroorganismide käsitlemine), 73 ja 74 (puhastamine ja desinfitseerimine), 77–98 (väga nakkavaid loomataude käsitlevad ühissätted), 116–121 (sigade katku tuvastamine tapmisel, sigade katku tõrje erimeetmed);
 3.
 14. juuni 1999. aasta määrus majandusministeeriumi struktuuri kohta (Org DFE; RS 172.216.1), eriti selle artikkel 8 (referentlabor);
 4.
 25. mai 2011. aasta määrus loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise kohta (OESPA; RS 916.441.22).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Euroopa Liidu referentlabor sigade Aafrika katku jaoks on Centro de Investigación en Sanidad Animal aadressil 28130 Valdeolmos, Madrid Hispaanias. Šveits kannab labori poolt tema jaoks selles valdkonnas tehtavatest toimingutest tulenevad kulud. Labori funktsioonid ja ülesanded on sätestatud direktiivi 2002/60/EÜ V lisas.
 2.
 Loomataudimääruse artikli 97 kohaselt on Šveitsis koostatud erakorralisest olukorrast hoiatamise kava, mis on avaldatud veterinaarameti veebilehel.
 3.
 Vajaduse korral kehtestab Šveitsi veterinaaramet vastavalt loomataude käsitleva määruse artikli 89 lõikele 2 tehnilised rakenduseeskirjad sigade Aafrika katku diagnoosimise meetodite kohta vastavalt otsuse 2003/422/EÜ sätetele (4).
 4.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 2002/60/EÜ artiklile 20 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 III.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1. liite punkt VI „Newcastle’i haigus” asendatakse järgmisega:
 „VI. Newcastle’i haigus
 A. ÕIGUSAKTID (5)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 92/66/EMÜ, 14. juuli 1992, millega kehtestatakse ühenduse meetmed Newcastle’i haiguse tõrjeks (EÜT L 260, 5.9.1992, lk 1).
 1.
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40), eriti selle artiklid 1, 1a ja 9a (väga nakkavate loomataudide vastased meetmed, tõrje eesmärgid) ja 57 (tehnilised rakendussätted, rahvusvaheline koostöö);
 2.
 27. juuni 1995. aasta määrus episootiliste haiguste kohta (LFE; RS 916.401), eelkõige selle artiklid 2 (ülinakkavad episootilised haigused), 40–47 (jäätmete kõrvaldamine ja kasutamine), 49 (loomadel haigusi tekitavate mikroorganismide käsitlemine), 73 ning 74 (puhastamine ning desinfitseerimine), 77–98 (ülinakkavaid episootilisi haigusi käsitlevad üldsätted), ja 122–125 (Newcastle’i haigust käsitlevad erimeetmed);
 3.
 14. juuni 1999. aasta määrus majandusministeeriumi struktuuri kohta (Org DFE; RS 172.216.1), eriti selle artikkel 8 (referentlabor);
 4.
 Föderaalse veterinaarameti 20. juuni 1989. aasta juhend (tehniline direktiiv) tuvide paramüksoviroosi tõrje kohta (föderaalse veterinaarameti ametlik teataja nr 90(13), lk 113 (vaktsineerimine jne));
 5.
 25. mai 2011. aasta määrus loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise kohta (OESPA; RS 916.441.22).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Euroopa Liidu referentlabor Newcastle’i haiguse tuvastamiseks on Central Veterinary Laboratory, New Haw, Weybridge, Surrey KT15 3NB, Ühendkuningriik. Šveits kannab labori poolt tema jaoks selles valdkonnas tehtavatest toimingutest tulenevad kulud. Labori funktsioonid ja ülesanded on sätestatud direktiivi 92/66/EMÜ V lisas.
 2.
 Loomataudimääruse artikli 97 kohaselt on Šveitsis koostatud erakorralisest olukorrast hoiatamise kava, mis on avaldatud veterinaarameti veebilehel.
 3.
 Direktiivi 92/66/EMÜ artiklitega 17 ja 19 sätestatud teabe eest vastutab ühine veterinaarkomitee.
 4.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 92/66/EMÜ artiklile 22 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 IV.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 1. liite punkt VIII „Transmissiivsed spongioossed entsefalopaatiad” asendatakse järgmisega:
 „VIII. Transmissiivsed spongioossed entsefalopaatiad
 A. ÕIGUSAKTID (6)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 999/2001, 22. mai 2001, millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad (EÜT L 147, 31.5.2001, lk 1).
 1.
 23. aprilli 2008. aasta loomade heaolu määrus (OPAn; RS 455.1), eriti selle artikkel 184 (tuimestusmeetodid);
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10);
 3.
 9. oktoobri 1992. aasta toiduaineid ja tarbekaupu käsitlev seadus (LDAl; RS 817.0), ja eriti selle artiklid 24 (kontrollimine ja proovide võtmine), 40 (toiduainete kontroll);
 4.
 Siseministeeriumi 23. novembri 2005. aasta määrus loomse päritoluga toiduainete kohta (RS 817.022.108) ja eriti selle artiklid 4 ja 7 (rümbaosad, mille kasutamine on keelatud);
 5.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401), ja eriti selle artiklid 6 (mõisted ja lühendid), 36 (patent), 61 (aruandluskohustus), 130 (Šveitsi karja järelevalve), 175–181 (transmissiivsed spongioossed entsefalopaatiad), 297 (siseriiklik rakendamine), 301 (kantoni veterinaararsti ülesanded), 303 (veterinaarametnike koolitus ja täiendõpe) ja 312 (diagnostikalaboratooriumid);
 6.
 10. juuni 1999. aasta määrus söödakataloogi kohta (OLALA; RS 916.307.1), ja eriti selle artikkel 28 (söödavedu tulundusloomadele), 1. lisa 9. osa (maismaaloomade saadused), 10. osa (kalad, muud mereloomad ning nendest valmistatud tooted ja kõrvalsaadused), ja 4. lisa (keelatud ainete loetelu);
 7.
 25. mai 2011. aasta määrus loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise kohta (OESPA; RS 916.441.22).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Euroopa Liidu referentlabor transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate (TSE) tuvastamiseks on Veterinary Laboratories Agency, Woodham Lane, New Haw, Addlestone, Surrey KT15 3NB, Ühendkuningriik. Šveits kannab labori poolt tema jaoks selles valdkonnas tehtavatest toimingutest tulenevad kulud. Labori funktsioonid ja ülesanded on sätestatud määruse (EÜ) nr 999/2001 X lisa B peatükis.
 2.
 Loomataudiseaduse artikli 57 kohaselt on Šveitsis koostatud hädaolukorra lahendamise plaan TSE tõrjemeetmete rakendamiseks.
 3.
 Määruse (EÜ) nr 999/2001 artikli 12 kohaselt kehtestatakse iga TSE taudikahtlusega looma jaoks kas ametlik liikumispiirang Euroopa Liidu liikmesriikides kuni pädeva asutuse poolt läbi viidava kliinilise ja epidemioloogilise kontrolli tulemuste saamiseni või loom hukatakse ametliku järelevalve all laboratoorse kontrolli läbiviimiseks.
 Loomataudimääruse artiklite 179b ja 180a kohaselt keelustab Šveits transmissiivse spongioosse entsefalopaatia nakkuse kahtlusega loomade tapmise. Taudikahtlusega loomad tuleb verd laskmata hukata ja põletada ning nende ajud saata analüüsimiseks Šveitsi TSE referentlaborisse.
 Loomataudimääruse artikli 10 kohaselt on Šveits kehtestanud veiste alalise identifitseerimissüsteemi, mis võimaldab kindlaks teha looma ema ja päritolukarja ning välja selgitada, et loomad ei ole veiste spongioosse entsefalopaatia kahtlusega emasloomade või selle haigusega nakatunud veiste järglased.
 Loomataudimääruse artikli 179c kohaselt hukkab Šveits veiste spongioossesse entsefalopaatiasse (BSE) nakatunud loomad hiljemalt tootmisetapi lõpus, kõik veised, kes on sündinud üks aasta enne kuni üks aasta pärast nakatunud looma sündi ja kes selle aja jooksul kuulusid karja, ning kõik nakatunud lehmade otsesed järglased, kes on sündinud diagnoosimisele eelneva kahe aasta jooksul.
 4.
 Loomataude käsitleva määruse artikli 180b kohaselt tapetakse Šveitsis skreipisse haigestunud loomad, nende emad, nakatunud emade otsesed järglased, samuti kõik teised lambad ja kõik teised kitsed selles karjas, välja arvatud:
 —
 lambad, kellel on vähemalt üks ARR-alleel ja mitte ühegi VRQ-alleeli, ja
 —
 alla kahe aasta vanused, ainult tapaloomadeks ettenähtud loomad. Nende loomade pead ja kõhuõõneelundid kõrvaldatakse vastavalt loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise määruse sätetele (OESPA).
 Erandkorras võib vähearvukate tõugude puhul loobuda kogu karja hukkamisest. Sel juhul pannakse kari kaheks aastaks ametliku veterinaarse järelevalve alla, mille jooksul läbivad karja kuuluvad loomad kaks korda aastas kliinilise läbivaatuse. Kui selle aja jooksul määratakse loomad tapmisele, saadetakse nende pead, sealhulgas mandlid, analüüsimiseks Šveitsi TSE referentlaborisse.
 Need meetmed kuuluvad loomade tervise järelevalve tulemustest lähtuvalt läbivaatamisele. Järelevalveperioodi pikendatakse karjas uue haigusjuhu tuvastamise korral.
 Kui lambal või kitsel tehakse kindlaks BSE, kohustub Šveits võtma määruse (EÜ) nr 999/2001 VII lisas sätestatud meetmed.
 5.
 Määruse (EÜ) nr 999/2001 artikli 7 alusel keelavad Euroopa Liidu liikmesriigid töödeldud loomse valgu söötmise põllumajandusloomadele, keda peetakse, nuumatakse või aretatakse toidu tootmiseks. Euroopa Liidu liikmesriikides kehtib mäletsejaliste söödas loomsete valkude kasutamise täielik keeld.
 Loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise määruse artikli 27 kohaselt kehtestas Šveits põllumajandusloomade toidus loomsete valkude kasutamise täieliku keelu.
 6.
 Vastavalt määruse (EÜ) nr 999/2001 artiklile 6 ja kooskõlas selle määruse III lisa A peatükiga peavad Euroopa Liidu liikmesriigid seadma sisse iga-aastase BSE seireprogrammi. Kava hõlmab BSE kiirtesti tegemist iga veise puhul, kes on üle 24 kuu vana ja läheb hädatapmisele, kes on põllumajandusettevõttes surnud või kes on surmaeelse kontrollimise käigus haigeteks tunnistatud, ja iga looma puhul, kes on üle 30 kuu vana ning tapetud inimtoiduks.
 Šveitsis kasutatavad BSE kiirtestid on loetletud määruse (EÜ) nr 999/2001 X lisa peatükis C.
 Loomataudimääruse artikli 179 kohaselt tehakse Šveitsis kohustuslikus korras BSE kiirtest kõigile üle 30 kuu vanustele hädatapetud veistele, põllumajandusettevõttes surnud või tapaeelse kontrolli käigus haigeks tunnistatud veistele, samuti inimtoiduks tapetud üle 30 kuu vanuste veiste valimile.
 7.
 Vastavalt määruse (EÜ) nr 999/2001 artiklile 6 ja kooskõlas selle määruse III lisa A peatükiga peavad Euroopa Liidu liikmesriigid seadma sisse iga-aastase skreipi järelevalveprogrammi.
 Loomataudimääruse artikli 177 kohaselt on Šveits koostanud üle aasta vanuste lammaste ja kitsede TSE järelevalveprogrammi. Ajavahemikul 2004. aasta juunist 2005. aasta juulini uuriti hädatapetud, põllumajandusettevõttes surnud või tapaeelse kontrolli käigus haigeks tunnistatud loomi ning inimtoiduks tapetud loomi. Kuna kõik proovid osutusid BSE suhtes negatiivseks, jätkatakse proovide võtmist haiguse kliiniliste tunnustega loomadelt, hädatapetud loomadelt ja põllumajandusettevõttes surnud loomadelt.
 Ühine veterinaarkomitee vaatab uuesti läbi lammaste ja kitsede TSE järelevalvet käsitlevate õigusaktide sarnasuse tunnustamise.
 8.
 Määruse (EÜ) nr 999/2001 artiklis 6, III lisa peatükis B ja IV lisas (3.III) sätestatud teabe esitamise eest vastutab ühine veterinaarkomitee.
 9.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi (EÜ) nr 999/2001 artiklile 21 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 C. LISATEAVE
 1.
 Alates 1. jaanuarist 2003 ja seejärel vastavalt 10. novembri 2004. aasta määrusele loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise kulude tasumiseks eraldatud rahaliste vahendite kohta (RS 916.407) kehtestas Šveits rahalise soodustuse põllumajandusettevõtetele, kus veised sünnivad, ja tapamajadele, kus veised tapetakse, kui need järgivad kehtivate õigusaktidega sätestatud teavitamiskorda loomade liikumise kohta.
 2.
 Vastavalt määruse (EÜ) nr 999/2001 artiklile 8 ja nimetatud määruse XI lisa punktile 1 tuleb Euroopa Liidu liikmesriikidel kõrvaldada ja hävitada määratletud riskiteguriga materjalid (MRM).
 Veistelt eemaldatud määratletud riskiteguriga materjalide nimekirja kuuluvad üle 12 kuu vanuste veiste kolju, välja arvatud alalõug, sealhulgas aju, silmad ja seljaaju; üle 24 kuu vanuste veiste lülisammas, välja arvatud sabalülid, kaela-, rinna- ja nimmelülide oga- ja ristjätked, ristluu mediaanne hari ja tiivad, sealhulgas spinaalganglion; ning igas vanuses veiste mandlid, soolestik kaksteistsõrmiksoolest kuni pärasooleni ning soolekese.
 Lammastelt ja kitsedelt eemaldatud määratletud riskiteguriga materjalide nimekirja kuuluvad üle 12 kuu vanuste või igemest väljunud jäävlõikehambaga lammaste ja kitsede kolju, sealhulgas aju ja silmad, mandlid ja seljaaju ning igas vanuses lammaste ja kitsede põrn ja niudesool.
 Loomataudimääruse artikli 179d ja loomset päritolu toiduaineid käsitleva määruse artikli 4 kohaselt on Šveitsis seatud eesmärgiks määratletud riskiteguriga materjalide kõrvaldamine loomade ja inimeste toiduahelast. Veistelt eemaldatud määratletud riskiteguriga materjalide nimekirja kuuluvad eelkõige üle 30 kuu vanuste loomade selgroog, igas vanuses loomade mandlid, soolestik kaksteistsõrmiksoolest kuni pärasooleni ja soolekese.
 Loomataudimääruse artikli 180c ja loomset päritolu toiduaineid käsitleva määruse artikli 4 kohaselt on Šveitsis seatud eesmärgiks määratletud riskiteguriga materjalide kõrvaldamine loomade ja inimeste toiduahelast. Lammastelt ja kitsedelt eemaldatud määratletud riskiteguriga materjalide nimekirja kuuluvad eelkõige üle 12 kuu vanuste loomade või igemest väljunud jäävlõikehambaga lammaste ja kitsede koljuõõnest välja võtmata aju, kõvakestaga (Dura mater) seljaaju ja mandlid ning igas vanuses lammaste ja kitsede põrn ja niudesool.
 3.
 Määruses (EÜ) nr 1069/2009 (7) ja määruses (EL) nr 142/2011 (8) on sätestatud muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste sanitaareeskirjad Euroopa Liidu liikmesriikides.
 Vastavalt loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise määruse artiklile 22 tuleb Šveitsis kõik 1. kategooria loomsed kõrvalsaadused, sealhulgas määratletud riskiteguriga materjalid ja põllumajandusettevõttes surnud loomad, põletada.
 (1) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (2) Komisjoni 1. veebruari 2002. aasta otsus 2002/106/EÜ, millega kiidetakse heaks diagnostika käsiraamat, milles kehtestatakse sigade katku kinnitamiseks kasutatavad diagnostika- ja proovivõtumeetodid ning kriteeriumid laborikatsete tulemuste hindamiseks (EÜT L 39, 9.2.2002, lk 71).”
 (3) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (4) Komisjoni 26. mai 2003. aasta otsus 2003/422/EÜ sigade aafrika katku diagnostika käsiraamatu heakskiitmise kohta (ELT L 143, 11.6.2003, lk 35).”
 (5) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.”
 (6) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad (ELT L 300, 14.11.2009, lk 1).
 (8) Komisjoni 25. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 142/2011, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad, ja nõukogu direktiivi 97/78/EÜ seoses teatavate selle direktiivi alusel piiril toimuvast veterinaarkontrollist vabastatud proovide ja näidistega (ELT L 54, 26.2.2011, lk 1).”
 II LISA
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 2. liide asendatakse järgmisega:
 „2. liide
 LOOMADE TERVIS: KAUPLEMINE JA TURULEVIIMINE
 I. Veised ja sead
 A. ÕIGUSAKTID (1)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 64/432/EMÜ, 26. juuni 1964, ühendusesisest veiste ja sigadega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta (EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977/64).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus, (OFE; RS 916.401), ja eriti selle artiklid 27–31 (turud, näitused), 34–37 (kaubandus), 73 ja 74 (puhastamine ja desinfitseerimine), 116–121 (sigade Aafrika katk), 135–141 (Aujeszky haigus), 150–157 (veiste brutselloos), 158–165 (tuberkuloos), 166–169 (veiste ensootiline leukoos), 170–174 (veiste nakkav rinotrahheiit / nakkav pustuloosne vulvovaginiit), 175–195 (spongioosne entsefalopaatia), 186–189 (veiste suguelundite nakkused), 207–211 (sigade brutselloos), 297 (turgude, kogumiskeskuste ja desinfektsioonipunktide heakskiitmine);
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Vastavalt loomataude käsitleva määruse artikli 297 esimesele lõigule kiidab Šveitsi veterinaaramet heaks direktiivi 64/432/EMÜ artiklis 2 määratletud kogumiskeskused. Käesoleva lisa kohaldamiseks koostab Šveits vastavalt direktiivi 64/432/EMÜ artiklite 11, 12 ja 13 sätetele heakskiidetud kogumiskeskuste, veoettevõtjate ja hulgimüüjate nimekirja.
 2.
 Direktiivi 64/432/EMÜ artikli 11 lõikes 3 sätestatud teave edastatakse ühisele veterinaarkomiteele.
 3.
 Käesoleva lisa kohaldamisel tunnistatakse, et Šveits täidab direktiivi 64/432/EMÜ A lisa II osa lõikes 7 sätestatud tingimusi veiste brutselloosi kohta. Et säilitada oma veisekarja ametlikult brutselloosivaba staatust, kohustub Šveits täitma järgmisi tingimusi:
 a)
 igast brutselloosikahtlusega veisest teatatakse pädevatele asutustele ja iga selline loom peab läbima ametlikud brutselloositestid, mis hõlmavad vähemalt kaht seroloogilist testi koos komplemendi sidumisega ja sobivate proovide mikrobioloogilise uurimisega abordi korral;
 b)
 haiguskahtluse püsimisel, st kuni punktis a sätestatud testid näitavad negatiivseid tulemusi, peatatakse karja, millesse nakkuskahtlane/nakkuskahtlased veis/veised kuulub/kuuluvad, ametlikult brutselloosivaba staatus.
 Üksikasjalik teave positiivsete proovitulemustega karja kohta ja epidemioloogiline aruanne edastatakse ühisele veterinaarkomiteele. Kui Šveits ei täida mõnda direktiivi 64/432/EMÜ A lisa II osa lõikes 7 sätestatud tingimust, teatab Šveitsi veterinaaramet sellest viivitamatult komisjonile. Ühine veterinaarkomitee arutab olukorda, et vaadata käesoleva lõike sätted vajadusel läbi.
 4.
 Käesoleva lisa kohaldamisel tunnistatakse, et Šveits täidab direktiivi 64/432/EMÜ A lisa I osa lõikes 4 sätestatud tingimusi veiste tuberkuloosi kohta. Et säilitada oma veisekarja ametlikult tuberkuloosivaba staatust, kohustub Šveits täitma järgmisi tingimusi:
 a)
 võetakse kasutusele märgistussüsteem, mis võimaldab kindlaks teha iga veise päritolukarja;
 b)
 ametlik veterinaararst kontrollib tapajärgselt kõiki loomi;
 c)
 igast tuberkuloosikahtlusest elaval, surnud või tapetud loomal teavitatakse pädevaid asutusi;
 d)
 iga juhtumi korral viivad pädevad asutused haiguskahtluse välistamiseks või kinnitamiseks läbi uuringu, sealhulgas päritolukarja ja vahekarjade osas. Kui lahangu või tapmise käigus leitakse kahjustusi, mis võivad olla põhjustatud tuberkuloosist, viivad pädevad asutused läbi kahjustuste laboratoorse uuringu;
 e)
 nakkuskahtlusega veise päritolukarja ja vahekarjade ametlik tuberkuloosivaba staatus peatatakse, kuni kliiniliste ja laboratoorsete uuringute või tuberkuliiniproovidega pole kinnitatud veiste tuberkuloosi puudumist;
 f)
 kui tuberkuliiniproovid, kliinilised või laboratoorsed uuringud kinnitavad tuberkuloosi olemasolu, tühistatakse päritolukarja ja vahekarjade ametlik tuberkuloosivaba staatus;
 g)
 ametlik tuberkuloosivaba staatus kehtestatakse vaid siis, kui karjast on kõrvaldatud kõik nakkuskahtlased loomad, kui hooned ja seadmed on desinfitseeritud ja kõigi üle 6 nädala vanuste loomade vähemalt kahe vastavalt direktiivi 64/432/EMÜ B lisale läbiviidud nahasisese tuberkuliiniproovi, millest üks tehakse vähemalt kuus kuud pärast nakatunud looma karjast kõrvaldamist ja teine vähemalt kuus kuud pärast esimest, tulemus on negatiivne.
 Üksikasjalik teave nakatunud karjade kohta ja epidemioloogiline aruanne edastatakse ühisele veterinaarkomiteele. Kui Šveits ei täida mõnda direktiivi 64/432/EMÜ A lisa I osa lõike 4 esimeses lõigus sätestatud tingimust, teatab Šveitsi veterinaaramet sellest viivitamatult komisjonile. Ühine veterinaarkomitee arutab olukorda, et vaadata käesoleva lõike sätted vajadusel läbi.
 5.
 Käesoleva lisa kohaldamisel tunnistatakse, et Šveits täidab direktiivi 64/432/EMÜ D lisa peatükis I (F) sätestatud tingimusi veiste ensootilise leukoosi kohta. Et säilitada oma karja ametlikult veiste ensootilisest leukoosist vaba staatust, kohustub Šveits täitma järgmisi tingimusi:
 a)
 Šveitsi karja kontrollitakse pisteliste proovide võtmise teel. Valimi suurus peab olema selline, et 99 % tõenäosusega võib kinnitada alla 0,2 % karja nakatumist veiste ensootilisse leukoosi;
 b)
 ametlik veterinaararst kontrollib tapajärgselt kõiki loomi;
 c)
 kõigist veiste ensootilise leukoosi kahtlustest, mis tekkivad kliiniliste uuringute, lahangute või liha kontrollimise käigus, tuleb teavitada pädevaid asutusi;
 d)
 veiste ensootilise leukoosi kahtluse või selle tuvastamise korral peatatakse karja ametlikult leukoosivaba staatus kuni isolatsiooniperioodi lõpuni;
 e)
 isolatsiooniperiood lõpetatakse, kui pärast nakatunud loomade ja vajadusel ka nende vasikate kõrvaldamist vähemalt 90päevase intervalliga tehtud kahe seroloogilise uuringu tulemused on negatiivsed.
 Kui 0,2 % karjast tuvastatakse veiste ensootline leukoos, teavitab Šveitsi veterinaaramet sellest viivitamatult komisjoni. Ühine veterinaarkomitee arutab olukorda, et vaadata käesoleva lõike sätted vajadusel läbi.
 6.
 Käesoleva lisa kohaldamisel tunnistatakse Šveits ametlikult vabaks veiste nakkavast rinotrahheiidist. Et säilitada seda staatust, kohustub Šveits täitma järgmisi tingimusi:
 a)
 Šveitsi karja kontrollitakse pisteliste proovide võtmise teel. Valimi suurus peab olema selline, et 99 % tõenäosusega võib kinnitada alla 0,2 % karja nakatumist veiste nakkavasse rinotrahheiiti;
 b)
 üle 24 kuu vanused aretuspullid läbivad iga-aastase seroloogilise kontrolli;
 c)
 igast veiste nakkava rinotrahheiidi kahtlusest teatatakse pädevatele asutustele ja asjaomased loomad peavad läbi tegema veiste nakkava rinotrahheiidi ametlikud uuringud, mis hõlmavad viroloogilisi ja seroloogilisi uuringuid;
 d)
 veiste nakkava rinotraheiidi kahtluse või selle tuvastamise korral peatatakse karja ametlikult nakkusvaba staatus kuni isolatsiooniperioodi lõpuni;
 e)
 isolatsiooniperiood lõpetatakse, kui vähemalt 30 päeva pärast nakatunud loomade kõrvaldamist tehtud seroloogiliste uuringute tulemused on negatiivsed.
 Tulenevalt Šveitsi tunnustatud staatusest kohaldatakse otsuse 2004/558/EÜ (2) sätteid mutatis mutandis.
 Šveitsi veterinaaramet teatab viivitamatult komisjonile mis tahes muudatusest tingimustes, mille alusel seda staatust tunnustatakse. Veterinaaria ühiskomitees arutatakse olukorda selle lõike muutmiseks.
 7.
 Käesoleva lisa kohaldamisel tunnistatakse Šveits ametlikult vabaks Aujeszky haigusest. Et säilitada seda staatust, kohustub Šveits täitma järgmisi tingimusi:
 a)
 Šveitsi karja kontrollitakse pisteliste proovide võtmise teel. Valimi suurus peab olema selline, et 99 % tõenäosusega võib kinnitada alla 0,2 % karja nakatumist Aujeszky haigusesse;
 b)
 igast Aujeszky haiguse kahtlusest teatatakse pädevatele asutustele ja asjaomased loomad peavad läbi tegema Aujeszky haiguse ametlikud uuringud, mis hõlmavad viroloogilisi ja seroloogilisi uuringuid;
 c)
 Aujeszky haiguse kahtluse või tuvastamise korral peatatakse karja ametlikult nakkusvaba staatus kuni isolatsiooniperioodi lõpuni;
 d)
 isolatsiooniperiood lõpetatakse, kui pärast nakatunud loomade kõrvaldamist vähemalt 21päevase intervalliga kõigi aretusloomade ja representatiivse hulga nuumloomadega tehtud kahe seroloogilise uuringu tulemused on negatiivsed.
 Tulenevalt Šveitsi tunnustatud staatusest kohaldatakse otsust 2008/185/EÜ, (3) viimati muudetud otsusega 2010/434/EÜ, (4)
 mutatis mutandis.
 Šveitsi veterinaaramet teatab viivitamatult komisjonile mis tahes muudatusest tingimustes, mille alusel seda staatust tunnustatakse. Veterinaaria ühiskomitees arutatakse olukorda selle lõike muutmiseks.
 8.
 Ühine veterinaarkomitee arutab esimesel võimalusel võimalike lisatagatiste andmist sigade transmissiivse gastroenteriidi (TGE) ja sigade respiratoor-reproduktiivse sündroomi (PRRS) osas. Komisjon teavitab Šveitsi veterinaarametit arengutest selles valdkonnas.
 9.
 Šveitsis vastutab vastavalt direktiivi 64/432/EMÜ B lisa punktile 4 tehtavate ametlike tuberkuliiniproovide eest Zürichi Ülikooli Veterinaarbakterioloogia Instituut.
 10.
 Šveitsis vastutab vastavalt direktiivi 64/432/EMÜ C lisa A osa punktile 4 tehtava antigeenide (brutselloos) ametliku kontrolli eest Centre pour les zoonoses, les maladies bactériennes chez l’animal et la résistance aux antibiotiques (ZOBA).
 11.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahelises kaubavahetuses on veiste ja sigadega kaasas veterinaarsertifikaat vastavalt direktiivi 64/432/EMÜ F lisas sätestatud näidistele. Sertifikaati kohandatakse järgmiselt:
 —
 1. näidises kohandatakse C osas esitatud kinnitusi järgmiselt:
 —
 punktis 4 täiendatakse taandeid lisatagatiste kohta järgmiselt:
 „—
 haigus: veiste nakkav rinotrahheiit,
 —
 kooskõlas komisjoni otsusega 2004/558/EÜ, mida kohaldatakse mutatis mutandis;”;
 —
 2. näidises kohandatakse C osas esitatud kinnitusi järgmiselt:
 —
 punktis 4 täiendatakse taandeid lisatagatiste kohta järgmiselt:
 „—
 haigus: Aujeszky
 —
 kooskõlas komisjoni otsusega 2008/185/EÜ, mida kohaldatakse mutatis mutandis;”;
 12.
 Käesoleva lisa kohaselt on Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel veistel kaasas veterinaarsertifikaat, mis sisaldab järgmisi terviseohutuse kinnitusi:
 —
 Veised:
 —
 identifitseeritakse alalise märgistussüsteemiga, mis võimaldab tuvastada iga veise ema ja päritolukarja ja kindlaks teha, et nad ei ole veiste spongioosse entsefalopaatia nakkuse kahtlusega või seda haigust põdevate emasloomade otsesed järglased, kes on sündinud diagnoosimisele eelneva kahe aasta jooksul;
 —
 ei pärine karjadest, kus on käimas võimaliku veiste spongioosse entsefalopaatia juhu uurimine;
 —
 on sündinud pärast 1. juunit 2001.
 II. Lambad ja kitsed
 A. ÕIGUSAKTID (5)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 91/68/EMÜ, 28. jaanuar 1991, loomatervishoiu kohta ühendusesiseses lamba- ja kitsekaubanduses (EÜT L 46, 19.2.1991, lk 19).
 1.
 27. juuni 1995. aasta episootiliste haiguste määrus (OFE; RS 916.401), eelkõige selle artiklid 27–31 (turud, näitused), 34–37 (kaubandus), 73 ja 74 (puhastamine ja deinfitseerimine), 142–149 (marutaud), 158–165 (tuberkuloos), 166–169 (skreipi), 190–195 (lammaste ja kitsede brutselloos), 196–199 (nakkav agalaktia), 200–203 (kitsede artiriit/entsefaliit), 233–235 (jäärade brutselloos) ja 297 (turgude heakskiitmine, kogunemiskeskused ja desinfitseerimispunktid).
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 91/68/EMÜ artiklile 11 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 Kui esineb või taasesineb lammaste ja kitsede brutselloosi juhtumeid, teavitab Šveits ühist veterinaarkomiteed, et võtta vajalikke meetmeid vastavalt olukorrale.
 2.
 Käesolevas lisas tunnistatakse Šveits ametlikult vabaks lammaste ja kitsede brutselloosist. Selle staatuse säilitamiseks kohustub Šveits rakendama direktiivi 91/68/EMÜ A lisa I peatüki II punkti lõikes 2 sätestatud meetmeid.
 3.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahelises kaubavahetuses peab lammaste ja kitsedega kaasas olema veterinaarsertifikaat vastavalt direktiivi 91/68/EMÜ E lisas sätestatud näidistele.
 III. Hobuslased
 A. ÕIGUSAKTID (5)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 2009/156/EÜ, 30. november 2009, hobuslaste liikumist ja kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (ELT L 192, 23.7.2010, lk 1).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus, (OFE; RS 916.401), ja eriti selle artiklid 112–115 (hobuste katk), 204–206 (kargtaud, entsefalomüeliit, nakkav kehvveresus, malleus), 240–244 (hobuste nakkav metriit).
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Direktiivi 2009/156/EÜ artiklis 3 sätestatud teave edastatakse ühisele veterinaarkomiteele.
 2.
 Direktiivi 2009/156/EÜ artiklis 6 sätestatud teave edastatakse ühisele veterinaarkomiteele.
 3.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 2009/156/EÜ artiklile 10 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 4.
 Direktiivi 2009/156/EÜ II ja III lisa kohaldatakse Šveitsi suhtes mutatis mutandis.
 IV. Kodulinnud ja haudemunad
 A. ÕIGUSAKTID (6)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 2009/158/EÜ, 30. november 2009, kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (ELT L 343, 22.12.2009, lk 74).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401), ja eriti selle artiklid 25 (transport), 122–125 (lindude gripp ja Newcastle’i haigus), 255–261 (Salmonella enteritidis) ja 262–265 (lindude nakkav larüngotrahheiit).
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Vastavalt direktiivi 2009/158/EÜ artiklile 3 esitab Šveits ühisele veterinaarkomiteele kava, mille kohaselt sätestatakse meetmed, mida ta kavatseb rakendada oma ettevõtete heakskiitmiseks.
 2.
 Vastavalt direktiivi 2009/158/EÜ artiklile 4 on Šveitsi riiklikuks referentlaboriks Berni Ülikooli Veterinaarbakterioloogia Instituut.
 3.
 Direktiivi 2009/158/EÜ artikli 8 lõike 1 punkti a alapunkti i nõuet munade hoiutingimuste kohta enne ärasaatmist kohaldatakse Šveitsi suhtes mutatis mutandis.
 4.
 Ühendusse saadetavate haudemunade puhul kohustuvad Šveitsi asutused järgima määruses (EÜ) nr 617/2008 (7) sätestatud märgistamiseeskirju.
 5.
 Direktiivi 2009/158/EÜ artikli 10 punkti a nõuet munade hoiutingimuste kohta enne ärasaatmist kohaldatakse Šveitsi suhtes mutatis mutandis.
 6.
 Direktiivi 2009/158/EÜ artikli 11 punkti a nõuet munade hoiutingimuste kohta enne ärasaatmist kohaldatakse Šveitsi suhtes mutatis mutandis.
 7.
 Direktiivi 2009/158/EÜ artikli 14 lõike 2 punkti a nõuet munade hoiutingimuste kohta enne ärasaatmist kohaldatakse Šveitsi suhtes mutatis mutandis.
 8.
 Käesoleva lisa kohaldamisel tunnistatakse, et Šveits vastab direktiivi 2009/158/EÜ artikli 15 lõike 2 tingimustele Newcastle’i haiguse osas ja seetõttu ei pea seal Newcastle’i haiguse vastu vaktsineerima. Šveitsi veterinaaramet teatab viivitamatult komisjonile mis tahes muudatusest tingimustes, mille alusel seda staatust tunnustatakse. Veterinaaria ühiskomitees arutatakse olukorda selle lõike muutmiseks.
 9.
 Direktiivi 2009/158/EÜ artikli 18 viiteid liikmesriigi nimele kohaldatakse Šveitsi suhtes mutatis mutandis.
 10.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahelises kaubavahetuses peab kodulindude ja haudemunadega kaasas olema veterinaarsertifikaat vastavalt direktiivi 2009/158/EÜ IV lisas sätestatud näidistele.
 11.
 Šveitsist Soome või Rootsi saadetavate partiide puhul kohustuvad Šveitsi asutused lisama Euroopa Liidu õigusaktidega ette nähtud tagatised kodulindude salmonelloosi kohta.
 V. Vesiviljelusloomad ja -tooted
 A. ÕIGUSAKTID (8)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 2006/88/EÜ, 24. oktoober 2006, vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete loomatervishoiunõuete ning teatavate veeloomadel esinevate taudide ennetamise ja tõrje kohta (ELT L 328, 24.11.2006, lk 14).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401), eriti selle artiklid 3 ja 4 (osutatud loomataudid), 18a (kalakasvatusega seotud kasvatamisüksuste registreerimine), 61 (kalapüügiõiguste haldajate ja kalastusjärelevalve eest vastutavate asutuste kohustused), 62–76 (haiguste üldtõrjemeetmed), 275–290 (kalahaigustega seotud erimeetmed, diagnostikalabor).
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 3.
 18. aprilli 2007. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomade impordi ja transiidi kohta (OITA; RS 916.443.12).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Käeoleva lisa kohaldamisel tunnustatakse, et Šveits on ametlikult vaba lõhe nakkavast kehvveresusest, marteilioosist (Marteilia refringens) ja bonamioosist (Bonamia ostreae).
 2.
 Ühine veterinaarkomitee teeb otsuse direktiivi 2006/88/EÜ artiklite 29, 40, 41, 43, 44 ja 50 võimaliku kohaldamise osas.
 3.
 Dekoratiivsete veeloomade, vesiviljelusloomade, kes on ette nähtud kasvanduste, sealhulgas ülekandealade, püügitiikide ja avatud dekoratiivrajatiste ning varude taastootmise jaoks, ning inimtoiduks mõeldud loomsete toodete turuleviimist reguleerivad loomatervishoiunõuded on sätestatud määruse (EÜ) nr 1251/2008 (9) artiklites 4 kuni 9.
 4.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 2006/88/EÜ artiklile 58 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 VI. Veiseembrüod
 A. ÕIGUSAKTID (8)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 89/556/EMÜ, 25. september 1989, koduveiste embrüote ühendusesisese kaubanduse ja nende kolmandatest riikidest impordi loomatervishoiu nõuete kohta (EÜT L 302, 19.10.1989, lk 1).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401) ja eriti selle artiklid 56 kuni 58 (embrüote siirdamine);
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 89/556/EMÜ artiklile 15 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 2.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel veiseembrüotel peab kaasas olema veterinaarsertifikaat, mis on koostatud vastavalt direktiivi 89/556/EMÜ C lisas toodud näidisele.
 VII. Veisesperma
 A. ÕIGUSAKTID (10)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 88/407/EMÜ, 14. juuni 1988, millega sätestatakse koduveiste sügavkülmutatud sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 194, 22.7.1988, lk 10).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401) ja eriti selle artiklid 51 kuni 55 (kunstseemendamine);
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Direktiivi 88/407/EMÜ artikli 4 lõike 2 kohaldamisel tõdetakse, et Šveitsi seemendusjaamades peetakse ainult selliseid loomi, kelle seerumi neutralisatsiooni testi või ELISA testi tulemus on negatiivne.
 2.
 Direktiivi 88/407/EMÜ artikli 5 lõikes 2 sätestatud teave edastatakse ühisele veterinaarkomiteele.
 3.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 88/407/EMÜ artiklile 16 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 4.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldaval veisespermal peab kaasas olema veterinaarsertifikaat, mis on koostatud vastavalt direktiivi 88/407/EMÜ D lisas toodud näidisele.
 VIII. Seasperma
 A. ÕIGUSAKTID (10)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Nõukogu direktiiv 90/429/EMÜ, 26. juuni 1990, millega sätestatakse kodusigade sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 224, 18.8.1990, lk 62).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401) ja eriti selle artiklid 51 kuni 55 (kunstseemendamine);
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Direktiivi 90/429/EMÜ artikli 5 lõikes 2 sätestatud teave edastatakse ühisele veterinaarkomiteele.
 2.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 90/429/EMÜ artiklile 16 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 3.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldaval seaspermal peab kaasas olema veterinaarsertifikaat, mis on koostatud vastavalt direktiivi 90/429/EMÜ D lisas toodud näidisele.
 IX. Muud liigid
 A. ÕIGUSAKTID (11)
 Euroopa Liit
 Šveits
 1.
 Nõukogu direktiiv 92/65/EMÜ, 13. juuli 1992, milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks kauplemiseks loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 90/425/EMÜ A (I) lisas osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud loomatervishoiu nõudeid, ning nende impordiks ühendusse (EÜT L 268, 14.9.1992, lk 54).
 2.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 998/2003, 26. mai 2003, mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiu nõudeid ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/65/EMÜ (ELT L 146, 13.6.2003, lk 1).
 1.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401) ja eriti selle artiklid 51–55 (kunstseemendamine) ja 56–58 (embrüote siirdamine);
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Käesoleva lisa kohaldamisel käsitletakse käesolevas punktis kauplemist punktidega I–V hõlmamata elusloomadega ning punktidega VI–VIII hõlmamata sperma, munarakkude ja embrüotega.
 2.
 Euroopa Liit ja Šveits kohustuvad mitte keelama ega piirama punktis 1 osutatud elusloomade, sperma, munarakkude ja embrüotega kauplemist muudel kui käesoleva lisa kohaldamisest tulenevatel loomatervishoiuga seotud põhjustel, eelkõige vastavalt selle artiklile 20 võetavate kaitsemeetmete tõttu.
 3.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel kabiloomade partiidel (v.a punktides I, II ja III nimetatud) peab olema direktiivi 92/65/EMÜ E lisa I osas sätestatud näidisele vastav veterinaarsertifikaat, mida täiendab direktiivi 92/65/EMÜ artikli 6 osa A lõike 1 punktis e sätestatud tõend.
 4.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel jäneseliste partiidel peab olema direktiivi 92/65/EMÜ E lisa I osas sätestatud näidisele vastav veterinaarsertifikaat, mida täiendab vajaduse korral direktiivi 92/65/EMÜ artikli 9 lõike 2 teises lõigus sätestatud tõend.
 Šveitsi ametiasutused võivad seda tõendit kohandada, nii et see hõlmab täielikult direktiivi 92/65/EMÜ artiklis 9 sätestatud nõuded.
 5.
 Direktiivi 92/65/EMÜ artikli 9 lõike 2 neljandas lõigus sätestatud teave esitatakse veterinaaria ühiskomiteele.
 6.
 a)
 Euroopa Liidust Šveitsi saadetavate koerte ja kasside suhtes kohaldatakse direktiivi 92/65/EMÜ artikli 10 lõiget 2.
 b)
 Šveitsist Euroopa Liidu liikmesriikidesse (v.a Ühendkuningriiki, Iirimaale, Maltale ja Rootsi) saadetavate koerte ja kasside suhtes kohaldatakse direktiivi 92/65/EMÜ artikli 10 lõiget 2.
 c)
 Šveitsist Ühendkuningriiki, Iirimaale, Maltale ja Rootsi saadetavate koerte ja kasside suhtes kohaldatakse direktiivi 92/65/EMÜ artikli 10 lõiget 3.
 d)
 Kasutada tuleb märgistussüsteemi, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 998/2003. Kasutada tuleb otsuses 2003/803/EÜ (12) sätestatud passi. Marutaudivastase vaktsineerimise ja vajaduse korral kordusvaktsineerimise kehtivusaega tunnustatakse vaktsiini tootja-laboratooriumi soovituste järgi vastavalt määruse (EÜ) nr 998/2003 artiklile 5 ja otsusele 2005/91/EÜ (13).
 7.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahelises kaubavahetuses peab lammaste ja kitsede sperma, munarakkude ja embrüotega kaasas olema veterinaarsertifikaat vastavalt otsusele 2010/470/EL (14).
 8.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldaval hobusespermal peab kaasas olema otsuses 2010/470/EL sätestatud veterinaarsertifikaat.
 9.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel hobusemunarakkudel ja -embrüotel peab kaasas olema otsuses 2010/470/EL sätestatud veterinaarsertifikaat.
 10.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel seamunarakkudel ja -embrüotel peab kaasas olema otsuses 2010/470/EL sätestatud veterinaarsertifikaat.
 11.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel mesilaskogumitel (tarud või mesilasemad koos sülemitega) peab olema kaasas veterinaarsertifikaat, mis on koostatud vastavalt direktiivi 92/65/EMÜ E lisa teises osas toodud näidisele.
 12.
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavatel direktiivi 92/65/EMÜ C lisa kohaselt akrediteeritud asutustest, instituutidest või keskustest pärit loomadel, spermal, embrüotel ja munarakkudel peab kaasas olema veterinaarsertifikaat, mis on koostatud vastavalt direktiivi 92/65/EMÜ E lisa kolmandas osas toodud näidisele.
 13.
 Direktiivi 92/65/EMÜ artikli 24 kohaldamisel esitatakse selle lõikes 2 sätestatud teave ühisele veterinaarkomiteele.
 X. Lemmikloomade mittekaubanduslik liikumine
 A. ÕIGUSAKTID (15)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 998/2003, 26. mai 2003, mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/65/EMÜ (ELT L 146, 13.6.2003, lk 1).
 18. aprilli 2007. aasta määrus lemmikloomade impordi kohta (OIAC; RS 916.443.14).
 B. ERIEESKIRJAD JA RAKENDUSKORD
 1.
 Kasutada tuleb märgistussüsteemi, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 998/2003.
 2.
 Marutaudivastase vaktsineerimise ja vajaduse korral kordusvaktsineerimise kehtivusaega tunnustatakse vaktsiini tootja-laboratooriumi soovituste järgi ja vastavalt määruse (EÜ) nr 998/2003 artiklile 5 ja otsusele 2005/91/EÜ.
 3.
 Kasutada tuleb passi, mis on sätestatud otsuses 2003/803/EÜ.
 Erandina otsuse 2003/803/EÜ II lisa osa B punktist 1 on Šveitsi pass punane ja sellel on tähtede asemel kujutatud Šveitsi rist.
 4.
 Käesolevas liites kohaldatakse Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahelise lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes määruse (EÜ) nr 998/2003 II peatükki (Sätted, mida kohaldatakse liikmesriikide vahel toimuva loomade liikumise suhtes) mutatis mutandis.
 (1) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (2)
 (1)*
 Komisjoni 15. juuli 2004. aasta otsus 2004/558/EÜ, millega rakendatakse nõukogu direktiiv 64/432/EMÜ, mis käsitleb veiste infektsioosse rinotrahheiidiga seotud täiendavaid tagatisi ühendusesiseseks kaubanduseks veistega ja teatavate liikmesriikide esitatud tõrjeprogrammide heakskiitmist (ELT L 249, 23.7.2004, lk 20).
 (3)
 (2)*
 Komisjoni 21. veebruari 2008. aasta otsus 2008/185/EÜ Aujeszky haigusega seotud lisatagatiste kohta ühendusesiseses sigadega kauplemises ja Aujeszky haigust käsitleva teabe esitamise kriteeriumide kohta (ELT L 59, 4.3.2008, lk 19).
 (4)
 (3)*
 Komisjoni 6. augusti 2010. aasta otsus 2010/434/EL, millega muudetakse otsuse 2008/185/EÜ I ja II lisa seoses Sloveenia lisamisega loetellu liikmesriikidest, mis on vabad Aujeszky haigusest, ning Hispaania piirkondade ja Poola lisamisega loetellu liikmesriikidest, kus on olemas Aujeszky haiguse heakskiidetud tõrjekava (ELT L 208, 7.8.2010, lk 5).
 (5) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (6) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (7)
 (4)*
 Komisjoni 27. juuni 2008. aasta määrus (EÜ) nr 617/2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad haudemunade ja kodulindude tibude turustusnormide kohta (ELT L 168, 28.6.2008, lk 5).
 (8) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (9)
 (5)*
 Komisjoni 12. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1251/2008, millega rakendatakse nõukogu direktiivi 2006/88/EÜ seoses vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete turuleviimise tingimuste ja sertifitseerimisnõuetega ja ühendusse importimisega ning millega sätestatakse vektorliikide loetelu (ELT L 337, 16.12.2008, lk 41).
 (10) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (11) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (12)
 (6)*
 Komisjoni 26. novembri 2003. aasta otsus 2003/803/EÜ, millega kehtestatakse näidispass koerte, kasside ja valgetuhkrute ühendusesiseseks liikumiseks (ELT L 312, 27.11.2003, lk 1).
 (13)
 (7)*
 Komisjoni 2. veebruari 2005. aasta otsus 2005/91/EÜ, millega kehtestatakse marutaudivastase vaktsineerimise kehtivusperiood (ELT L 31, 4.2.2005, lk 61).
 (14)
 (8)*
 Komisjoni 26. augusti 2010. aasta otsus 2010/470/EL, millega kehtestatakse veterinaarsertifikaatide näidised hobuslaste, lammaste ja kitsede sperma, munarakkude ja embrüote ning sigade munarakkude ja embrüote liidusiseseks kaubanduseks (ELT L 228, 31.8.2010, lk 15).”
 (15) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 III LISA
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 3. liide asendatakse järgmisega:
 „3. liide
 ELUSLOOMADE, NENDE SPERMA, MUNARAKKUDE JA EMBRÜOTE IMPORT KOLMANDATEST RIIKIDEST
 I. Euroopa Liit – õigusaktid
 (1)
 A. Kabiloomad, välja arvatud hobuslased
 Nõukogu direktiiv 2004/68/EÜ, 26. aprill 2004, millega kehtestatakse loomatervishoiu eeskirjad teatavate elusate kabiloomade impordile ühendusse ja transiidile ühenduse kaudu, muudetakse direktiive 90/426/EMÜ ja 92/65/EMÜ ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 72/462/EMÜ (ELT L 139, 30.4.2004, lk 320).
 B. Hobuslased
 Nõukogu direktiiv 2009/156/EÜ, 30. november 2009, hobuslaste liikumist ja kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (ELT L 192, 23.7.2010, lk 1).
 C. Kodulinnud ja haudemunad
 Nõukogu direktiiv 2009/158/EÜ, 30. november 2009, kodulindude ja haudemunade ühendusesisest kaubandust ning kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta (ELT L 343, 22.12.2009, lk 74).
 D. Vesiviljelusloomad
 Nõukogu direktiiv 2006/88/EÜ, 24. oktoober 2006, vesiviljelusloomade ja vesiviljelustoodete loomatervishoiunõuete ning teatavatel veeloomadel esinevate taudide ennetamise ja tõrje kohta (ELT L 328, 24.11.2006, lk 14).
 E. Veiseembrüod
 Nõukogu direktiiv 89/556/EMÜ, 25. september 1989, koduveiste embrüote ühendusesisese kaubanduse ja nende kolmandatest riikidest impordi loomatervishoiu nõuete kohta (EÜT L 302, 19.10.1989, lk 1).
 F. Veisesperma
 Nõukogu direktiiv 88/407/EMÜ, 14. juuni 1988, millega sätestatakse koduveiste sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 194, 22.7.1988, lk 10).
 G. Seasperma
 Nõukogu direktiiv 90/429/EMÜ, 26. juuni 1990, millega sätestatakse kodusigade sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi korral kohaldatavad loomatervishoiu nõuded (EÜT L 224, 18.8.1990, lk 62).
 H. Muud elusloomad
 1.
 Nõukogu direktiiv 92/65/EMÜ, 13. juuli 1992, milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks kauplemiseks loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 90/425/EMÜ A (I) lisas osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud loomatervishoiu nõudeid (EÜT L 268, 14.9.1992, lk 54).
 2.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 998/2003, 26. mai 2003, mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiu nõudeid ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/65/EMÜ (ELT L 146, 13.6.2003, lk 1).
 I. Muud erisätted
 1.
 Nõukogu direktiiv 96/22/EÜ, 29. aprill 1996, mis käsitleb teatavate hormonaalse või türostaatilise toimega ainete ja beetaagonistide kasutamise keelamist loomakasvatuses ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 81/602/EMÜ, 88/146/EMÜ ja 88/299/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 3).
 2.
 Nõukogu direktiiv 96/23/EÜ, 29. aprill 1996, millega nähakse ette teatavate ainete ja nende jääkide kontrollimise meetmed elusloomades ja loomsetes toodetes ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 85/358/EMÜ ja 86/469/EMÜ ning otsused 89/187/EMÜ ja 91/664/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 10).
 II. Šveits – õigusaktid
 (2)
 1.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10);
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomade impordi ja transiidi kohta (OITA; RS 916.443.12);
 3.
 27. augusti 2008. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13);
 4.
 Majandusministeeriumi 16. mai 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi ja transiidi kontrolli kohta (OITE määrus kontrolli kohta; RS 916.443.106);
 5.
 18. aprilli 2007. aasta määrus lemmikloomade impordi kohta (OIAC; RS 916.443.14);
 6.
 18. augusti 2004. aasta määrus veterinaarravimite kohta (OMédV; RS 812.212.27);
 7.
 30. oktoobri 1985. aasta määrus Šveitsi veterinaarameti võetavate tasude kohta (OEVET; RS 916.472).
 III. Rakenduseeskirjad
 Šveitsi veterinaaramet kohaldab Euroopa Liidu liikmesriikidega samaaegselt käesoleva liite I punktis nimetatud aktides sätestatud imporditingimusi, rakendusmeetmeid ja nende ettevõtete loetelu, kust pärinevate asjaomaste toodete import on lubatud. Seda kohustust kohaldatakse kõigi asjaomaste õigusaktide suhtes, olenemata nende vastuvõtmise kuupäevast.
 Šveitsi veterinaaramet võib kohaldada ka rangemaid meetmeid ja nõuda lisatagatisi. Sobivate lahenduste leidmiseks peetakse nõu ühises veterinaarkomitees.
 Šveitsi veterinaaramet ja Euroopa Liidu liikmesriigid teavitavad teineteist kahepoolselt kehtestatavatest impordi eritingimustest, mille suhtes ei kohaldata ühtlustamist liidu tasandil.
 Käesoleva lisa kohaldamisel avaldatakse vastavalt direktiivi 92/65/EMÜ C lisa sätetele Šveitsi akrediteeritud keskused Šveitsi veterinaarameti veebilehel.
 (1) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (2) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.”
 IV LISA
 I.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 5. liite I peatükk asendatakse järgmisega:
 „I PEATÜKK
 Üldsätted – TRACES-süsteem
 A. ÕIGUSAKTID (1)
 Euroopa Liit
 Šveits
 Komisjoni otsus 2004/292/EÜ, 30. märts 2004, Traces süsteemi kasutuselevõtmise kohta ja otsuse 92/486/EMÜ muutmise kohta (ELT L 94, 31.3.2004, lk 63).
 1.
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40);
 2.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401);
 3.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10);
 4.
 18. aprilli 2007. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomade impordi ja transiidi kohta (OITA; RS 916.443.12);
 5.
 27. augusti 2008. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13);
 6.
 Majandusministeeriumi 16. mai 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi ja transiidi kontrolli kohta (OITE määrus kontrolli kohta; RS 916.443.106);
 7.
 18. aprilli 2007. aasta määrus lemmikloomade impordi kohta (OIAC; RS 916.443.14).
 B. RAKENDUSEESKIRJAD
 Komisjon integreerib Šveitsi koostöös veterinaarametiga otsuses 2004/292/EÜ sätestatud TRACES-arvutisüsteemi.
 Vajaduse korral määratakse ühises veterinaarkomitees kindlaks ülemineku- ja lisameetmed.
 II.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 5. liite IV peatükk asendatakse järgmisega:
 „IV PEATÜKK
 Kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes kohaldatav veterinaarkontroll
 A. ÕIGUSAKTID (2)
 Kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes kohaldatavat kontrolli teostatakse vastavalt järgmistele õigusaktidele:
 Euroopa Liit
 Šveits
 1.
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 282/2004, 18. veebruar 2004, millega kehtestatakse kolmandatest riikidest ühendusse toodavate loomade deklareerimise ja veterinaarkontrolli dokument (ELT L 49, 19.2.2004, lk 11).
 2.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004, 29. aprill 2004, ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT L 165, 30.4.2004, lk 1).
 3.
 Nõukogu direktiiv 91/496/EMÜ, 15. juuli 1991, millega nähakse ette ühendusse kolmandatest riikidest saabuvate loomade veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtted ning muudetakse direktiive 89/662/EMÜ, 90/425/EMÜ ja 90/675/EMÜ (EÜT L 268, 24.9.1991, lk 56).
 4.
 Nõukogu direktiiv 96/22/EÜ, 29. aprill 1996, mis käsitleb teatavate hormonaalse või türostaatilise toimega ainete ja beetaagonistide kasutamise keelamist loomakasvatuses ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 81/602/EMÜ, 88/146/EMÜ ja 88/299/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 3).
 5.
 Nõukogu direktiiv 96/23/EÜ, 29. aprill 1996, millega nähakse ette teatavate ainete ja nende jääkide kontrollimise meetmed elusloomades ja loomsetes toodetes ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 85/358/EMÜ ja 86/469/EMÜ ning otsused 89/187/EMÜ ja 91/664/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 10).
 6.
 Komisjoni otsus 97/794/EÜ, 12. november 1997, milles sätestatakse teatavad üksikasjalikud eeskirjad nõukogu direktiivi 91/496/EMÜ kohaldamiseks seoses kolmandatest riikidest imporditavate elusloomade veterinaarkontrolliga (EÜT L 323, 26.11.1997, lk 31).
 7.
 Komisjoni otsus 2007/275/EÜ, 17. aprill 2007, milles käsitletakse nõukogu direktiivide 91/496/EMÜ ja 97/78/EÜ alusel piiripunktides kontrollitavate loomade ja toodete loetelusid (ELT L 116, 4.5.2007, lk 9).
 1.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomade impordi ja transiidi kohta (OITA; RS 916.443.12).
 3.
 27. augusti 2008. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13).
 4.
 Majandusministeeriumi 16. mai 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi ja transiidi kontrolli kohta (OITE määrus kontrolli kohta; RS 916.443.106).
 5.
 18. aprilli 2007. aasta määrus lemmikloomade impordi kohta (OIAC; RS 916.443.14).
 6.
 30. oktoobri 1985. aasta määrus Šveitsi veterinaarameti võetavate tasude kohta (OEVET; RS 916.472).
 7.
 18. augusti 2004. aasta määrus veterinaarravimite kohta (OMédV; RS 812.212.27).
 B. RAKENDUSEESKIRJAD
 1.
 Direktiivi 91/496/EMÜ artikli 6 kohaldamisel on liikmesriikide piiripunktid elusloomade veterinaarkontrolliks esitatud otsuse 2009/821/EÜ (3) lisas.
 2.
 Direktiivi 91/496/EMÜ artikli 6 kohaldamisel on Šveitsi piirikontrollipunktid järgmised:
 Nimi
 TRACES- kood
 Tüüp
 Järelevalvekeskus
 Loa tüüp
 Zürichi lennujaam
 CHZRH4
 A
 Keskus 3
 O – Muud loomad (sealhulgas loomaaialoomad) (4)
 Genfi lennujaam
 CHGVA4
 A
 Keskus 2
 O – Muud loomad (sealhulgas loomaaialoomad) (4)
 Ühine veterinaarkomitee vastutab piirikontrollipunktide, nende kontrollikeskuste ja loa tüüpide loetellu tehtud hilisemate muudatuste eest.
 Kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastutab ühine veterinaarkomitee, eelkõige vastavalt direktiivi 91/496/EMÜ artiklile 19 ja loomataudiseaduse artiklile 57.
 3.
 Šveitsi veterinaaramet kohaldab Euroopa Liidu liikmesriikidega samaaegselt käesoleva lisa 3. liites sätestatud imporditingimusi ja rakendusmeetmeid.
 Šveitsi veterinaaramet võib kohaldada ka rangemaid meetmeid ja nõuda lisatagatisi. Sobivate lahenduste leidmiseks peetakse nõu ühises veterinaarkomitees.
 Šveitsi veterinaaramet ja Euroopa Liidu liikmesriigid teavitavad teineteist kahepoolselt kehtestatavatest impordi eritingimustest, mille suhtes ei kohaldata ühtlustamist liidu tasandil.
 4.
 Punktis 1 osutatud Euroopa Liidu liikmesriikide piirikontrollipunktides teostatakse kontrolli kolmandatest riikidest Šveitsi suunduva impordi suhtes vastavalt käesoleva liite IV peatüki punktile A.
 5.
 Punktis 2 nimetatud Šveitsi piirikontrollipunktides teostatakse kontrolli kolmandatest riikidest Euroopa Liidu liikmesriikidesse suunduva impordi üle vastavalt käesoleva liite IV peatüki punktile A.
 III.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 5. liite V peatüki B osa „Loomade kaitse” asendatakse järgmisega:
 „B. Loomade kaitse
 1. ÕIGUSAKTID (5)
 Euroopa Liit
 Šveits
 1.
 Nõukogu määrus (EÜ) nr 1/2005, 22. detsember 2004, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal ning millega muudetakse direktiive 64/432/EMÜ ja 93/119/EÜ ja määrust (EÜ) nr 1255/97 (ELT L 3, 5.1.2005, lk 1);
 2.
 Nõukogu määrus (EÜ) nr 1255/97, 25. juuni 1997, ühenduse kriteeriumide kohta kontrollpunktidele ja direktiivi 91/628/EMÜ lisas osutatud teekonnaplaanide muutmise kohta (EÜT L 174, 2.7.1997, lk 1).
 23. aprilli 2008. aasta loomade heaolu määrus (OPAn; RS 455.1), eriti selle artiklid 169–176.
 2. RAKENDUSEESKIRJAD
 a)
 Šveitsi asutused kohustuvad järgima määruse (EÜ) nr 1/2005 Šveitsi ja Euroopa Liidu vahelist kaubavahetust ning kolmandatest riikidest pärit importi reguleerivaid sätteid.
 b)
 Määruse (EÜ) nr 1/2005 artikliga 26 ettenähtud juhtudel võtavad sihtkoha pädevad asutused viivitamatult ühendust lähtekoha pädevate asutustega.
 c)
 Direktiivi 89/608/EMÜ (6) artiklite 10, 11 ja 16 sätete rakendamise eest vastutab ühine veterinaarkomitee.
 d)
 Ühine veterinaarkomitee vastutab kohapealse kontrolli läbiviimise eest vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2005 artiklile 28 ja 23. aprilli 2008. aasta loomade heaolu määruse (OPAn; RS 455.1) artiklile 208.
 e)
 23. aprilli 2008. aasta loomade heaolu määruse (OPAn; RS 455.1) artikli 175 sätete kohaselt võib veiseid, lambaid, kitsi ja sigu ning tapamajja viidavaid hobuseid ja kodulinde vedada läbi Šveitsi ainult rongi või lennukiga. Seda küsimust arutab ühine veterinaarkomitee.
 (1) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.”
 (2) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (3) Komisjoni 28. detsembri 2009. aasta otsus 2009/821/EÜ, millega koostatakse loetelu heakskiidetud piirikontrollipunktidest, sätestatakse teatavad eeskirjad komisjoni veterinaarekspertide tehtava kontrolli kohta ja määratakse kindlaks veterinaarasutused süsteemis TRACES (ELT L 296, 12.11.2009, lk 1).”
 (4) Viide otsuses 2009/821/EÜ määratletud loa kategooriatele.
 (5) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (6) Nõukogu 21. novembri 1989. aasta direktiiv 89/608/EMÜ liikmesriikide haldusasutuste vastastikuse abi ning liikmesriikide haldusasutuste ja komisjoni koostöö kohta veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks (EÜT L 351, 2.12.1989, lk 34).”
 V LISA
 I.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 6. liite I peatüki tabeli „Inimtoiduks ettenähtud loomsed saadused” osas „Loomade tervis” asendatakse punkt 10 „Munad ja munatooted” järgmisega:
 Eksport Euroopa Liidust Šveitsi ja eksport Šveitsist Euroopa Liitu
 Kaubandustingimused
 Võrdväärsus
 Euroopa Liit
 Šveits
 „Loomade tervis:
 10.
 Munad ja munatooted
 Direktiiv 2009/158/EÜ
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40)
 Jah”
 Direktiiv 2002/99/EÜ
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401);
 II.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 6. liite I peatüki osa, mis käsitleb eksporti Euroopa Liidust Šveitsi ja eksporti Šveitsist Euroopa Liitu, asendatakse järgmisega:
 Eksport Euroopa Liidust Šveitsi ja eksport Šveitsist Euroopa Liitu
 Kaubandustingimused
 Võrdväärsus
 Euroopa Liit
 Šveits
 „Rahvatervis
 (1)
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 999/2001, 22. mai 2001, millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad (EÜT L 147, 31.5.2001, lk 1);
 Euroopa Parlamendi ning nõukogu määrus (EÜ) nr 852/2004, 29. aprill 2004, toiduainete hügieeni kohta (ELT L 139, 30.4.2004, lk 1);
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 853/2004, 29. aprill 2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (ELT L 139, 30.4.2004, lk 55);
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 854/2004, 29. aprill 2004, millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks (ELT L 139, 30.4.2004, lk 206);
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004, 29. aprill 2004, ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT L 165, 30.4.2004, lk 1);
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 2073/2005, 15. november 2005, toiduainete mikrobioloogiliste kriteeriumide kohta (ELT L 338, 22.12.2005, lk 1);
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 2074/2005, 5. detsember 2005, millega sätestatakse rakendusmeetmed Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 853/2004 käsitletud teatavate toodete ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrustes (EÜ) nr 854/2004 ja (EÜ) nr 882/2004 käsitletud ametlike kontrollide suhtes, sätestatakse erandid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EÜ) nr 852/2004 ning muudetakse määruseid (EÜ) nr 853/2004 ja (EÜ) nr 854/2004 (ELT L 338, 22.12.2005, lk 27);
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 2075/2005, 5. detsember 2005, millega kehtestatakse erieeskirjad liha ametlikuks kontrollimiseks keeritsusside (Trichinella) suhtes (ELT L 338, 22.12.2005, lk 60).
 9. oktoobri 1992. aasta toiduaineid ja tarbekaupu käsitlev föderaalseadus (LDAl; RS 817.0);
 23. aprilli 2008. aasta loomade heaolu määrus (OPAn; RS 455.1);
 16. novembri 2011. aasta määrus riigi veterinaarametis töötava personali põhi-, eriala- ja täienduskoolituse kohta (RS 916.402);
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401);
 23. novembri 2005. aasta esmatootmismäärus (OPPr; RS 916.020);
 23. novembri 2005. aasta loomade tapmise ja liha kontrolli määrus (OAbCV; RS 817.190);
 23. novembri 2005. aasta toiduaineid ja tarbeesemeid käsitlev määrus (ODAlOUs; RS 817,02);
 Siseministeeriumi 23. novembri 2005. aasta määrus toiduaineid käsitlevate õigusaktide rakendamise kohta (RS 817.025.21);
 Majandusministeeriumi 23. novembri 2005. aasta määrus esmatoodangu hügieeni kohta (OHyPPr; RS 916.020.1);
 Siseministeeriumi 23. novembri 2005. aasta hügieenimäärus (OHyG; RS 817.024.1);
 Majandusministeeriumi 23. novembri 2005. aasta määrus hügieeni kohta loomade tapmisel (OHyAb; RS 817.190.1);
 Siseministeeriumi 23. novembri 2005. aasta määrus loomse päritoluga toiduainete kohta (RS 817.022.108).
 Jah, eritingimustega
 Loomade kaitse
 (1)
 Nõukogu määrus (EÜ) nr 1099/2009, 24. september 2009, loomade kaitse kohta surmamisel (ELT L 303, 18.11.2009, lk 1).
 16. detsembri 2005. aasta föderaalseadus loomade heaolu kohta (LPA; RS 455);
 23. aprilli 2008. aasta loomade heaolu määrus (OPAn; RS 455.1);
 Šveitsi veterinaarameti 12. augusti 2010. aasta määrus loomade kaitse kohta nende tapmisel (OPAnAb; RS 455.110.2);
 23. novembri 2005. aasta loomade tapmise ja liha kontrolli määrus (OAbCV RS 817.190).
 Jah, eritingimustega
 Eritingimused
 (1)
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavate inimtoiduks ettenähtud loomsete toodete liikumise suhtes kehtivad samad ja ainult need tingimused, mis kehtivad Euroopa Liidu liikmesriikide vahel kaubeldavate inimtoiduks ettenähtud loomsete toodete suhtes, ka selles suhtes, mis puudutab loomade kaitset nende surmamisel. Vajadusel on nende toodetega kaasas veterinaarsertifikaadid, mis on ette nähtud Euroopa Liidu liikmesriikide vahelisel kauplemisel või määratletud käesolevas lisas ning on kättesaadavad TRACES-süsteemis.
 (11)
 Euroopa Liidu referentlaborid loomset päritolu toidus esinevate veterinaarravimite jääkide ja saasteainete jaoks on järgmised:
 a)
 Direktiivi 96/23/EÜ (2) I lisa A rühma 1., 2., 3. ja 4. alarühmas ning B rühma 2. alarühma punktis d ja B rühma 3. alarühma punktis d loetletud jääkide jaoks:
 Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (RIVM)
 NL-3720 BA Bilthoven
 MADALMAAD
 b)
 Direktiivi 96/23/EÜ I lisa B rühma 1. alarühmas ja B rühma 3. alarühma punktis e loetletud jääkide ning karbadoksi ja olakvindoksi jaoks:
 Laboratoire d’étude et de recherches sur les médicaments vétérinaires et les désinfectants
 AFSSA - site de Fougères, BP 90203
 F-35302 Fougères
 PRANTSUSMAA
 c)
 Direktiivi 96/23/EÜ I lisa A rühma 5. alarühmas ja B rühma 2. alarühma punktides a, b ja e loetletud jääkide jaoks:
 Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit
 Diedersdorfer Weg 1
 D-12277 Berlin
 SAKSAMAA
 d)
 Direktiivi 96/23/EÜ I lisa B rühma 3. alarühma punktis c loetletud jääkide jaoks:
 Istituto Superiore di Sanità ISS
 Viale Regina Elena, 299
 I-00161 Rome
 ITAALIA
 Šveits kannab labori poolt tema jaoks selles valdkonnas tehtavatest toimingutest tulenevad kulud. Labori funktsioonid ja ülesanded on sätestatud määruses (EÜ) nr 882/2004 (3).
 (12)
 Kuni Euroopa Liidu ja Šveitsi õigusaktide ühtlustamise tunnustamiseni tagab Šveits Euroopa Liitu eksportimisel allpool loetletud õigusaktide ja nende rakendussätete täitmise:
 1.
 Nõukogu määrus (EMÜ) nr 315/93, 8. veebruar 1993, milles sätestatakse ühenduse menetlused toidus sisalduvate saasteainete suhtes (EÜT L 37, 13.2.1993, lk 1).
 2.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 2232/96, 28. oktoober 1996, milles sätestatakse ühenduse menetlus toiduainetes kasutatud või kasutatavate lõhna- ja maitseainete suhtes (EÜT L 299, 23.11.1996, lk 1).
 3.
 Nõukogu direktiiv 96/22/EÜ, 29. aprill 1996, mis käsitleb teatavate hormonaalse või türostaatilise toimega ainete ja beetaagonistide kasutamise keelamist loomakasvatuses ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 81/602/EMÜ, 88/146/EMÜ ja 88/299/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 3).
 4.
 Nõukogu direktiiv 96/23/EÜ, 29. aprill 1996, millega nähakse ette teatavate ainete ja nende jääkide kontrollimise meetmed elusloomades ja loomsetes toodetes ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 85/358/EMÜ ja 86/469/EMÜ ning otsused 89/187/EMÜ ja 91/664/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 10).
 5.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/2/EÜ, 22. veebruar 1999, ioniseeriva kiirgusega töödeldud toitu ja toidu koostisosasid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 66, 13.3.1999, lk 16).
 6.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/3/EÜ, 22. veebruar 1999, ioniseeriva kiirgusega töödeldud toidu ja toidu koostisosade ühenduse loetelu kehtestamise kohta (EÜT L 66, 13.3.1999, lk 24).
 7.
 Komisjoni otsus 1999/217/EÜ, 23. veebruar 1999, millega võetakse vastu toiduainetes või nende pinnal kasutatavate lõhna- ja maitseainete register, mis on koostatud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. oktoobri 1996. aasta määrusele (EÜ) nr 2232/96 (EÜT L 84, 27.3.1999, lk 1).
 8.
 Komisjoni otsus 2002/840/EÜ, 23. oktoober 2002, millega võetakse vastu toidu kiiritamiseks kinnitatud kolmandate riikide rajatiste loetelu (EÜT L 287, 25.10.2002, lk 40).
 9.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 2065/2003, 10. november 2003, toidus või toidu pinnal kasutatavate või kasutamiseks mõeldud suitsutuspreparaatide kohta (ELT L 309, 26.11.2003, lk 1).
 10.
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 1881/2006, 19. detsember 2006, millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes (ELT L 364, 20.12.2006, lk 5).
 11.
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 884/2007, 26. juuli 2007, erakorraliste meetmete kohta, millega peatatakse E 128 Red 2G kasutamine toiduvärvina (ELT L 195, 27.7.2007, lk 8).
 12.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1332/2008, 16. detsember 2008, mis käsitleb toiduensüüme ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 83/417/EMÜ, nõukogu määrust (EÜ) nr 1493/1999, direktiivi 2000/13/EÜ, nõukogu direktiivi 2001/112/EÜ ja määrust (EÜ) nr 258/97 (ELT L 354, 31.12.2008, lk 7).
 13.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1333/2008, 16. detsember 2008, toidu lisaainete kohta (ELT L 354, 31.12.2008, lk 16).
 14.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1334/2008, 16. detsember 2008, mis käsitleb toiduainetes kasutatavaid lõhna- ja maitseaineid ning teatavaid lõhna- ja maitseomadustega toidu koostisosi ning millega muudetakse nõukogu määrust (EMÜ) nr 1601/91, määrusi (EÜ) nr 2232/96 ja (EÜ) nr 110/2008 ning direktiivi 2000/13/EÜ (ELT L 354, 31.12.2008, lk 34).
 15.
 Komisjoni direktiiv 2008/128/EÜ, 22. detsember 2008, millega nähakse ette toiduainetes kasutatavate värvainete puhtuse erikriteeriumid (ELT L 6, 10.1.2009, lk 20).
 16.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/32/EÜ, 23 aprill 2009, toiduainete ja toidu koostisosade tootmisel kasutatavaid ekstrahente käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 141, 6.6.2009, lk 3).
 17.
 Komisjoni direktiiv 2008/60/EÜ, 17. juuni 2008, millega nähakse ette toiduainetes kasutatavate magusainete puhtuse erikriteeriumid (ELT L 158, 18.6.2008, lk 17).
 18.
 Komisjoni direktiiv 2008/84/EÜ, 27. august 2008, millega nähakse ette toiduainetes kasutatavate lisaainete (välja arvatud värv- ja magusainete) puhtuse erikriteeriumid (ELT L 253, 20.9.2008, lk 1).
 19.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 470/2009, 6. mai 2009, milles sätestatakse ühenduse menetlused farmakoloogiliste toimeainete jääkide piirnormide kehtestamiseks loomsetes toiduainetes ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 2377/90 ning muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/82/EÜ ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 726/2004 (ELT L 152, 16.6.2009, lk 11).
 III.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 6. liites esitatud muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomseid kõrvalsaadusi käsitlev osa asendatakse järgmisega:
 „Muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsed kõrvalsaadused
 Eksport Euroopa Liidust Šveitsi ja
 eksport Šveitsist Euroopa Liitu
 Kaubandustingimused
 Võrdväärsus
 Euroopa Liit (4)
 Šveits (4)
 1.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 999/2001, 22. mai 2001, millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad (EÜT L 147, 31.5.2001, lk 1);
 2.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1069/2009, 21. oktoober 2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002 (loomsete kõrvalsaaduste määrus) (ELT L 300, 14.11.2009, lk 1);
 3.
 Komisjoni määrus (EL) nr 142/2011, 25. veebruar 2011, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad, ja nõukogu direktiivi 97/78/EÜ seoses teatavate selle direktiivi alusel piiril toimuvast veterinaarkontrollist vabastatud proovide ja näidistega (ELT L 54, 26.2.2011, lk 1).
 1.
 23. novembri 2005. aasta loomade tapmise ja liha kontrolli määrus (OAbCV; RS 817.190).
 2.
 Majandusministeeriumi 23. novembri 2005. aasta määrus hügieeni kohta loomade tapmisel (OHyAb; RS 817.190.1).
 3.
 27. juuni 1995. aasta loomataudimäärus (OFE; RS 916.401).
 4.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 5.
 25. mai 2011. aasta määrus loomsete kõrvalsaaduste kõrvaldamise kohta (OESPA; RS 916.441.22).
 Jah, eritingimustega
 Eritingimused
 Vastavalt määruse (EÜ) nr 1069/2009 artiklitele 41 ja 42 kohaldab Šveits impordi suhtes samu sätteid, mis on ette nähtud määruse (EL) nr 142/2011 artiklites 25–28 ja 30–31 ning XIV ja XV lisas (sertifikaadid).
 Esimese ja teise kategooria materjalidega kauplemise suhtes kohaldatakse määruse (EÜ) nr 1069/2009 artiklit 48.
 Vastavalt määruse (EL) nr 142/2011 artiklile 17 ja määruse (EÜ) nr 1069/2009 artiklitele 21 ja 48 on Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahel kaubeldavate kolmanda kategooria materjalidega kaasas määruse (EL) nr 142/2011 VIII lisa III peatükis sätestatud äridokumendid ja veterinaarhoiusertifikaadid.
 Vastavalt määruse (EÜ) nr 1069/2009 II jaotise I peatüki 2. jaole ja määruse (EL) nr 142/2011 IV peatükile ja IX lisale koostab Šveits oma asjaomaste ettevõtete nimekirja.”
 (1) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 (2) Nõukogu 29. aprilli 1996. aasta direktiiv 96/23/EÜ, millega nähakse ette teatavate ainete ja nende jääkide kontrollimise meetmed elusloomades ja loomsetes toodetes (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 10).
 (3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT L 165, 30.4.2004, lk 1).”
 (4) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.
 VI LISA
 I.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 10. liite A osa „Õigusaktid” I peatükk „Üldsätted” asendatakse järgmisega:
 „A. ÕIGUSAKTID (1)
 Euroopa Liit
 Šveits
 1.
 Komisjoni otsus 2004/292/EÜ, 30. märts 2004, TRACES süsteemi kasutuselevõtmise kohta ja otsuse 92/486/EMÜ muutmise kohta (ELT L 94, 31.3.2004, lk 63).
 2.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 178/2002, 28. jaanuar 2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1).
 1.
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40) ja eriti selle artikkel 57.
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 3.
 27. augusti 2008. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13).
 4.
 Majandusministeeriumi 16. mai 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi ja transiidi kontrolli kohta (OITE määrus kontrolli kohta; RS 916.443.106).
 5.
 30. oktoobri 1985. aasta määrus Šveitsi veterinaarameti võetavate tasude kohta (OEVET; RS 916.472).
 II.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 10. liite A osa „Õigusaktid” II peatükk „Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahelise kaubavahetuse suhtes kohaldatav veterinaarkontroll” asendatakse järgmisega
 „A. ÕIGUSAKTID (2)
 Euroopa Liidu liikmesriikide ja Šveitsi vahelise kaubanduse suhtes kohaldatavat veterinaarkontrolli teostatakse vastavalt allpool loetletud õigusaktidele:
 Euroopa Liit
 Šveits
 1.
 Nõukogu direktiiv 89/608/EMÜ, 21. november 1989, liikmesriikide haldusasutuste vastastikuse abi ning liikmesriikide haldusasutuste ja komisjoni koostöö kohta veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks (EÜT L 351, 2.12.1989, lk 34).
 2.
 Nõukogu direktiiv 89/662/EMÜ, 11. detsember 1989, veterinaarkontrollide kohta ühendusesiseses kaubanduses seoses siseturu väljakujundamisega (EÜT L 395, 30.12.1989, lk 13).
 3.
 Nõukogu direktiiv 2002/99/EÜ, 16. detsember 2002, milles sätestatakse inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste tootmist, töötlemist, turustamist ja ühendusse toomist reguleerivad loomatervishoiu eeskirjad (EÜT L 18, 23.1.2003, lk 11).
 1.
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40) ja eriti selle artikkel 57.
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 3.
 27. augusti 2008. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13).
 4.
 Majandusministeeriumi 16. mai 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi ja transiidi kontrolli kohta (OITE määrus kontrolli kohta; RS 916.443.106).
 5.
 18. aprilli 2007. aasta määrus lemmikloomade impordi kohta (OIAC; RS 916.443.14).
 6.
 30. oktoobri 1985. aasta määrus Šveitsi veterinaarameti võetavate tasude kohta (OEVET; RS 916.472).
 III.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 10. liite A osa „Õigusaktid” III peatükk „Kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes kohaldatav veterinaarkontroll” asendatakse järgmisega:
 „A. ÕIGUSAKTID (3)
 Kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes kohaldatavat kontrolli teostatakse vastavalt allpool loetletud õigusaktidele:
 Euroopa Liit
 Šveits
 1.
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 136/2004, 22. jaanuar 2004, milles sätestatakse kolmandatest riikidest imporditud kaupade veterinaarkontrolli kord ühenduse piiripunktides (ELT L 21, 28.1.2004, lk 11).
 2.
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 206/2009, 5. märts 2009, milles käsitletakse isiklikuks tarbimiseks ettenähtud loomsete saaduste ühendusse toomist ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr 136/2004 (ELT L 77, 24.3.2009, lk 1).
 3.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 854/2004, 29. aprill 2004, millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks (ELT L 139, 30.4.2004, lk 206).
 4.
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004, 29. aprill 2004, ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT L 165, 30.4.2004, lk 1).
 5.
 Nõukogu direktiiv 89/608/EMÜ, 21. november 1989, liikmesriikide haldusasutuste vastastikuse abi ning liikmesriikide haldusasutuste ja komisjoni koostöö kohta veterinaar- ja zootehnikaküsimusi käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks (EÜT L 351, 2.12.1989, lk 34).
 6.
 Nõukogu direktiiv 96/22/EÜ, 29. aprill 1996, mis käsitleb teatavate hormonaalse või türostaatilise toimega ainete ja beetaagonistide kasutamise keelamist loomakasvatuses ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 81/602/EMÜ, 88/146/EMÜ ja 88/299/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 3).
 7.
 Nõukogu direktiiv 96/23/EÜ, 29. aprill 1996, millega nähakse ette teatavate ainete ja nende jääkide kontrollimise meetmed elusloomades ja loomsetes toodetes ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 85/358/EMÜ ja 86/469/EMÜ ning otsused 89/187/EMÜ ja 91/664/EMÜ (EÜT L 125, 23.5.1996, lk 10).
 8.
 Nõukogu direktiiv 97/78/EÜ, 18. detsember 1997, milles sätestatakse kolmandatest riikidest ühendusse toodavate toodete veterinaarkontrolli põhimõtted (EÜT L 24, 30.1.1998, lk 9).
 9.
 Komisjoni otsus 2002/657/EÜ, 14. august 2002, millega rakendatakse nõukogu direktiivi 96/23/EÜ analüüsimeetodite tulemuslikkuse ja tulemuste tõlgendamise osas (EÜT L 221, 17.8.2002, lk 8).
 10.
 Nõukogu direktiiv 2002/99/EÜ, 16. detsember 2002, milles sätestatakse inimtoiduks ette nähtud loomsete saaduste tootmist, töötlemist, turustamist ja ühendusse toomist reguleerivad loomatervishoiu eeskirjad (EÜT L 18, 23.1.2003, lk 11).
 11.
 Komisjoni otsus 2005/34/EÜ, 11. jaanuar 2005, millega kehtestatakse ühtlustatud standardid teatavate jääkide olemasolu kontrolliks kolmandatest riikidest imporditud loomsetes saadustes (ELT L 16, 20.1.2005, lk 61).
 12.
 Komisjoni otsus 2007/275/EÜ, 17. aprill 2007, milles käsitletakse nõukogu direktiivide 91/496/EMÜ ja 97/78/EÜ alusel piiripunktides kontrollitavate loomade ja toodete loetelusid (ELT L 116, 4.5.2007, lk 9).
 1.
 1. juuli 1966. aasta loomataudiseadus (LFE; RS 916.40) ja eriti selle artikkel 57.
 2.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10).
 3.
 27. augusti 2008. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13).
 4.
 Majandusministeeriumi 16. mai 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi ja transiidi kontrolli kohta (OITE määrus kontrolli kohta; RS 916.443.106).
 5.
 18. aprilli 2007. aasta määrus lemmikloomade impordi kohta (OIAC; RS 916.443.14).
 6.
 30. oktoobri 1985. aasta määrus Šveitsi veterinaarameti võetavate tasude kohta (OEVET; RS 916.472).
 7.
 9. oktoobri 1992. aasta toiduaineteseadus (LDAl; RS 817.0).
 8.
 23. novembri 2005. aasta määrus toiduainete ja tarbekaupade kohta (ODAlOUs, RS 817.02).
 9.
 23. novembri 2005. aasta määrus toiduaineid käsitlevate õigusaktide rakendamise kohta (RS 817.025.21).
 10.
 Siseministeeriumi 26. juuni 1995. aasta määrus toiduainetes leiduvate võõrkehade ja koostisosade kohta (OSEC; RS 817.021.23).
 IV.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 10. liite V peatüki „Kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes kohaldatavad tervishoiu- ja kontrollitingimused” 2. alapeatükk „Šveits – õigusaktid” asendatakse järgmisega:
 „2. Šveits – õigusaktid
 (4)
 A.
 18. aprilli 2007. aasta määrus loomade ja loomsete saaduste impordi, transiidi ja ekspordi kohta (OITE; RS 916.443.10);
 B.
 27. augusti 2008. aasta määrus kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13).
 V.
 Põllumajanduskokkuleppe 11. lisa 10. liite V peatüki „Kolmandatest riikidest pärit impordi suhtes kohaldatavad tervishoiu- ja kontrollitingimused” 3. alapeatüki „Rakenduseeskirjad” punkti D esimene taane asendatakse järgmisega:
 „D
 Vastavalt 27. augusti 2008. aasta määrusele kolmandatest riikidest õhutranspordiga saabuvate loomsete saaduste impordi ja transiidi kohta (OITPA; RS 916.443.13) säilitab Šveitsi Konföderatsioon võimaluse importida veiseliha, mis on saadud veistelt, keda on tõenäoliselt ravitud kasvuhormoonidega. Sellise liha eksport Euroopa Liitu on keelatud. Lisaks sellele Šveitsi Konföderatsioon:”.
 (1) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.”
 (2) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.”
 (3) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2008 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.”
 (4) Viidet mis tahes õigusaktile käsitatakse viitena kõnealusele õigusaktile enne 30. juunit 2012 muudetud redaktsioonis, kui ei ole teisiti sätestatud.”


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 24.4.2017
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 129/30
 Klage, eingereicht am 6. März 2017 — Kibelisa/Rat
 (Rechtssache T-139/17)
 (2017/C 129/45)
 Verfahrenssprache: Französisch
 Parteien
 Kläger: Roger Kibelisa (Kinshasa, Demokratische Republik Kongo) (Prozessbevollmächtigter: Rechtsanwalt O. Okito)
 Beklagter: Rat der Europäischen Union
 Anträge
 Der Kläger beantragt,
 —
 die Verordnung (EU) Nr. 2016/2230 zur Durchführung des Beschlusses (GASP) 2016/2231 des Rates vom 12. Dezember 2016 über die Anwendung spezifischer restriktiver Maßnahmen gegen Personen, die gegen das Waffenembargo betreffend die Demokratische Republik Kongo verstoßen, und zur Änderung des Beschlusses 2010/788/GASP für nichtig zu erklären, soweit sie Herrn Roger Kibelisa betrifft;
 —
 dem Rat neben seinen eigenen Kosten die Kosten des Klägers und aller Streithelfer aufzuerlegen.
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Zur Stützung der Klage macht der Kläger zwei Klagegründe geltend.
 1.
 Erster Klagegrund: Verstoß des Rates gegen wesentliche Formvorschriften, insbesondere Verletzung der Verteidigungsrechte des Klägers, Verletzung der dem Rat obliegenden Begründungspflicht und Verletzung des Rechts des Klägers auf einen wirksamen Rechtsbehelf.
 2.
 Verstoß gegen allgemeine Grundsätze des Rechts der Europäischen Union, da der Rat das Eigentumsrecht des Klägers verletzt habe.


text:
 8.11.2008
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 285/15
 Acțiune introdusă la 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
 (Cauza C-327/08)
 (2008/C 285/26)
 Limba de procedură: franceza
 Părțile
 Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și D. Kukovec, agenți)
 Pârâtă: Republica Franceză
 Concluziile reclamantei
 —
 Constatarea faptului că,
 prin adoptarea și menținerea în vigoare a articolului 44-1 din Decretul nr. 2005-1308 din 20 octombrie 2005, a articolului 46-1 din Decretul nr. 2005-1742 din 30 decembrie 2005 și a articolului 80-1-1 din Decretul nr. 2006-975 din 1 august 2006, în măsura în care aceste dispoziții prevăd posibilitatea autorităților contractante și/sau a entităților contractante de a reduce termenul rezonabil care trebuie respectat între notificarea ofertanților și semnarea contractului fără nicio limită de timp și fără nicio condiție obiectivă stabilită în prealabil în reglementarea națională,
 și
 prin adoptarea și menținerea în vigoare a articolului 1441-1 din noul Cod de procedură civilă, astfel cum a fost modificat prin Decretul nr. 2005-1308 din 20 octombrie 2005, în măsura în care această dispoziție prevede un termen de zece zile pentru răspunsul autorității contractante și/sau al entității contractante în cauză, interzicând orice măsură provizorie precontractuală înainte de răspunsul menționat și fără ca acest termen să suspende termenul care trebuie respectat între notificarea ofertanților și semnarea contractului de achiziții,
 Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 89/665/CEE (1) și a Directivei 92/13/CEE (2), astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Alcatel” (C-81/98) și în Hotărârea „Comisia/Austria” (C-212/02), și în special al articolului 2 alineatul (1) din Directiva 89/665/CEE și al articolului 2 alineatul (1) din Directiva 92/13/CEE;
 —
 obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.
 Motivele și principalele argumente
 Comisia invocă două motive în susținerea acțiunii sale.
 Prin cel dintâi motiv, Comisia reproșează pârâtei faptul că a permis autorităților contractante, în cazuri de urgență, să reducă la mai puțin de 10 zile termenul minim care trebuie respectat între notificarea deciziei de atribuire a contractului tuturor ofertanților și semnarea contractului de achiziții. Pe de o parte, într-adevăr, urgența despre care se vorbește în legislația franceză ar fi lăsată la aprecierea discreționară a autorității contractante, fără să fie impusă nicio condiție obiectivă. Pe de altă parte, în această legislație nu ar exista nicio garanție că numărul de zile de reducere a termenului este adus la cunoștința ofertanților, ceea ce ar putea avea drept consecință ca respectivii ofertanți să introducă o acțiune precontractuală împotriva unei decizii de atribuire a contractului într-un stadiu în care contractul privind achiziția a fost deja semnat. O asemenea situație ar fi în mod clar contrară obiectivului urmărit de Directivele 89/665/CEE și 92/13/CEE, susținut de jurisprudența Curții, constând din crearea de acțiuni eficace și rapide având ca obiect deciziile ilegale ale autorității contractante, într-un stadiu în care încălcările pot încă să fie corectate.
 Prin cel de al doilea motiv, Comisia reproșează pe de altă parte pârâtei nerespectarea efectului util al acelorași directive prin prevederea, în reglementarea franceză, a unei etape prealabile de punere în întârziere obligatorie a autorității contractante, nesuspensivă a termenului care trebuie respectat între notificarea deciziei de atribuire a contractului și semnarea contractului de achiziții. În măsura în care, într-adevăr, introducerea unei acțiuni de către un ofertant eliminat ar fi exclusă în termenul de răspuns la punerea în întârziere, egal cu 10 zile, un răspuns dat de autoritatea contractantă la expirarea acestui termen ar lipsi ofertantul eliminat de orice posibilitate efectivă de a introduce o acțiune, întrucât la această dată contractul ar fi fost semnat.
 (1) Directiva 89/665/CE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237), astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).
 (2) Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43).