text:
Úradný vestník C 80/2011
 doi:10.3000/17255236.C_2011.080.slk
 Posledná publikácia Súdny dvora Európskej únie v Úradnom vestníku Európskej únieÚ. v. EÚ C 72, 5.3.2011
 Vec C-382/08: Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 25. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Rakúsko) — Michael Neukirchinger/Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (Letecká doprava — Licencia na organizovanie komerčných letov balónom — Článok 12 ES — Podmienka bydliska alebo sídla — Správne sankcie)
 Vec C-90/09 P: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 20. januára 2011 — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA/Európska komisia (Odvolanie — Hospodárska súťaž — Kartely — Odvetvie chemických výrobkov určených na spracovanie kaučuku — Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Skupina podnikov — Solidárna zodpovednosť materskej spoločnosti za porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, ktorých sa dopustili jej dcérske spoločnosti — Zodpovednosť pripísaná materskej spoločnosti na čele skupiny)
 Vec C-155/09: Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 20. januára2011 — Európska komisia/Helénska republika (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Články 12 ES, 18 ES, 39 ES a 43 ES — Články 4, 28 a 31 Dohody o Európskom hospodárskom priestore — Daňová právna úprava — Podmienky oslobodenia od dane z prevodu a prechodu nehnuteľností v prípade prvej kúpy nehnuteľnosti — Oslobodenie vyhradené výlučne vnútroštátnym rezidentom, ako aj osobám gréckeho pôvodu, ktoré ku dňu kúpy nemajú pobyt na vnútroštátnom území)
 Vec C-168/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 27. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano — Taliansko) — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA (Priemyselné a obchodné vlastníctvo — Smernica 98/71/ES — Právna ochrana dizajnov — Článok 17 — Povinnosť kumulácie ochrany dizajnov s ochranou podľa autorského práva — Vnútroštátna právna úprava vylučujúca alebo znemožňujúca počas určitého obdobia ochranu dizajnov, ktoré sa stali voľnými pred nadobudnutím jej účinnosti podľa autorského práva — Zásada ochrany legitímnej dôvery)
 Vec C-463/09: Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Španielsko) — CLECE, S.A./María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa (Sociálna politika — Smernica 2001/23/ES — Prevody podnikov — Zachovanie práv zamestnancov — Pojem prevod — Upratovacie činnosti — Činnosť zabezpečovaná priamo obcou, ktorej súčasťou je prijatie nových zamestnancov)
 Vec C-489/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 27. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Beroep te Gent — Belgicko) — Vandoorne NV/Belgické kráľovstvo (Šiesta smernica o DPH — Článok 11 C ods. 1 a článok 27 ods. 1 a 5 — Zdaniteľný základ — Zjednodušujúce postupy — Tabakové výrobky — Kontrolné známky — Výber DPH výlučne pri zdroji — Sprostredkovateľ — Úplné alebo čiastočné nezaplatenie ceny — Zamietnutie žiadosti o vrátenie DPH)
 Vec C-490/09: Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 27. januára 2011 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo (Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 49 ES — Slobodné poskytovanie služieb — Nevrátenie nákladov súvisiacich s laboratórnymi analýzami a vyšetreniami vykonanými v iných členských štátoch ako Luxemburské veľkovojvodstvo — Vnútroštátna právna úprava neupravujúca ich úhradu vo forme náhrady nákladov vynaložených na tieto analýzy a vyšetrenia — Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca úhradu dávok zdravotnej starostlivosti splnením podmienok stanovených touto právnou úpravou)
 Vec C-92/10 P: Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 13. januára 2011 — Media-Saturn-Holding GmbH/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Absolútny dôvod zamietnutia — Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti — Ochranná známka tvorená reklamným sloganom a prvkami, ktoré samostatne nemajú rozlišovaciu spôsobilosť — Obrazové označenie BEST BUY)
 Vec C-559/08 P: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) zo 16. septembra 2010 — Deepak Rajani (Dear!Net Online)/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Artoz-Papier AG (Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Slovná ochranná známka ATOZ — Námietka majiteľa medzinárodnej slovnej ochrannej známky ARTOZ — Zamietnutie zápisu)
 Vec C-342/09 P: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 27. októbra 2010 — Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, so sídlom v Gallecs [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 — Obrazová ochranná známka Gallecs — Námietka majiteľa národných obrazových ochranných známok GALLO, GALLO AZEITE NOVO a Azeite Novo, ako aj obrazovej ochrannej známky Spoločenstva GALLO — Zamietnutie námietky — Čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné odvolanie]
 Vec C-459/09 P: Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) zo 16. septembra 2010 — Dominio de la Vega, SL/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Ambrosio Velasco, SA [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 1 písm. b) — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva DOMINIO DE LA VEGA — Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva PALACIO DE LA VEGA — Existencia pravdepodobnosti zámeny na časti územia Únie — Posúdenie podobnosti medzi ochrannými známkami — Dominantný prvok]
 Vec C-487/09: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) zo 6. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo — Španielsko) — Inmogolf SA/Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku — Smernica 69/335/EHS — Nepriame dane — Tvorba a zvýšenie základného imania — Prevody cenných papierov — Základné imanie, ktoré je majoritne tvorené nehnuteľnosťami)
 Vec C-532/09 P: Uznesenie Súdneho dvora zo 4. októbra 2010 — Vladimir Ivanov/Európska komisia (Odvolanie — Žaloba o mimozmluvnú zodpovednosť — Strata príležitosti obsadiť pracovné miesto — Výhrada zneužitia konania — Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné)
 Spojené veci C-74/10 P a C-75/10 P: Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 29. septembra 2010 — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Európska komisia (Odvolanie — Článok 19 Štatútu Súdneho dvora — Zastupovanie účastníka konania advokátom, ktorý ne je v postavení tretej osoby — Zjavná neprípustnosť)
 Vec C-84/10 P: Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. októbra 2010 — Longevity Health Products, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Merck KGaA [Odvolanie — Ochranná známka Spoločenstva — Nariadenie (ES) č. 40/94 — Článok 8 ods. 1 písm. b) — Slovné označenie Kids Vits — Námietka majiteľa slovnej ochrannej známky Spoločenstva VITS4KIDS — Úroveň pozornosti príslušnej skupiny verejnosti — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Právo byť vypočutý]
 Vec C-290/10 P: Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 9. septembra 2010 — Franssons Verkstäder AB/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Lindner Recyclingtech GmbH [Odvolanie — Žaloba podaná na Všeobecný súd smerujúca k zrušeniu rozhodnutia tretieho odvolacieho senátu ÚHVT — Nariadenie (ES) č. 6/2002 — Lehota na podanie žaloby — Neprípustnosť z dôvodu uplynutia lehoty — Zjavne nedôvodné odvolanie]
 Vec C-513/10 P: Odvolanie podané 14. októbra 2010: Dimitris Platis proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) z 30. septembra 2010 vo veci T-311/10, Dimitris Platis/Rada a Grécko
 Vec C-594/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 17. decembra 2010 — T. G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën
 Vec C-600/10: Žaloba podaná 16. decembra 2010 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko
 Vec C-603/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovinská republika) 21. decembra 2010 — Pelati doo/Slovinská republika
 Vec C-613/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Parma (Taliansko) 30. decembra 2010 — Danilo Debiasi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 Vec C-622/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Namur (Belgicko) 22. decembra 2010 — Rémi Paquot/Belgické kráľovstvo — SPF Finances
 Vec C-623/10: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Namur (Belgicko) 22. decembra 2010 — Adrien Daxhelet/Belgické kráľovstvo — SPF Finances
 Vec C-12/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Dublin Metropolitan District Court (Írsko) 10. januára 2011 — Danise McDonagh/Ryanair Ltd
 Vec C-14/11 P: Odvolanie podané 11. januára 2011: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 27. októbra 2010 vo veci T-24/05, Alliance One International, Inc. (predtým Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Európska komisia
 Vec C-20/11: Žaloba podaná 13. januára 2011 — Európska komisia/Poľská republika
 Vec C-22/11: Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 17. januára 2011 — Finnair Oyj/Timy Lassooy
 Vec C-37/11: Žaloba podaná 25. januára 2011 — Európska komisia/Česká republika
 Vec C-455/09: Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 22. septembra 2010 — Európska komisia/Poľská republika
 Vec C-525/09: Uznesenie predsedu šiestej komory Súdneho dvora z 28. septembra 2010 — Európska komisia/Portugalská republika
 Vec T-437/09: Rozsudok Všeobecného súdu z 2. februára 2011 — Oyster Cosmetics/ÚHVT — Kadabell (Oyster cosmetics) [Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Oyster cosmetics — Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť označení — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009]
 Vec T-54/07: Uznesenie Všeobecného súdu z 21. januára 2011 — Vtesse Networks/Komisia (Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Telekomunikácie — Daň z nehnuteľností podnikov v Spojenom kráľovstve — Rozhodnutie konštatujúce, že dotknuté opatrenie nie je štátnou pomocou — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť)
 Vec T-586/10: Žaloba podaná 22. decembra 2010 — Aktieselskabet af 21. november 2001/ÚHVT — Parfums Givenchy (only givenchy)
 Vec T-592/10: Žaloba podaná 27. decembra 2010 — El Corte Inglés/ÚHVT — Technisynthese (BTS)
 Vec T-593/10: Žaloba podaná 29. decembra 2010 — El Corte Inglés/ÚHVT — Ruan (B)
 Vec T-596/10: Žaloba podaná 28. decembra 2010 — Almunia Textil/ÚHVT — FIBA Europe (EuroBasket)
 Vec T-597/10: Žaloba podaná 27. decembra 2010 — Biodes/ÚHVT — Manasul International (BIESUL)
 Vec T-598/10: Žaloba podaná 27. decembra 2010 — Biodes/ÚHVT — Manasul International (LINEASUL)
 Vec T-14/11: Žaloba podaná 11. januára 2011 — Timab Industries a CFPR/Komisia
 Vec T-23/11: Žaloba podaná 17. januára 2011 — El Corte Inglés/ÚHVT — BA&SH (ba&sh)
 Vec T-24/11: Žaloba podaná 19. januára 2011 — Bank Refah Kargaran/Rada
 Vec T-25/11: Žaloba podaná 17. januára 2011 — Germans Boada/ÚHVT (Tvar rezačky na keramiku)
 Vec T-29/11: Žaloba podaná 14. januára 2011 — Technische Universität Dresden/Komisia
 Vec T-33/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Peeters Landbouwmachines/ÚHVT — Fors MW (BIGAB)
 Vec T-34/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Canon Europa/Komisia
 Vec T-35/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Kyocera Mita Europe/Komisia
 Vec T-36/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Japan Airlines/Komisia
 Vec T-39/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Cargolux Airlines/Komisia
 Vec T-40/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Lan Airlines a Lan Cargo/Komisia
 Vec T-42/11: Žaloba podaná 19. januára 2011 — Universal/Komisia
 Vec T-44/11: Žaloba podaná 17. januára 2011 — Taliansko/Komisia
 Vec T-45/11: Žaloba podaná 21. januára 2011 — Taliansko/Komisia
 Vec T-46/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — Deutsche Lufthansa a i./Komisia
 Vec T-48/11: Žaloba podaná 24. januára 2011 — British Airways/Komisia
 Vec T-54/11: Žaloba podaná 27. januára 2011 — Španielsko/Komisia
 Vec T-57/11: Žaloba podaná 27. januára 2011 — Castelnou Energía/Komisia
 Vec T-399/07: Uznesenie Všeobecného súdu z 25. januára 2011 — Basell Polyolefine/Komisia
 Ú. v. EÚ C 72, 5.3.2011
 Ú. v. EÚ C 63, 26.2.2011
 Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 25. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Rakúsko) — Michael Neukirchinger/Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
 (Vec C-382/08) (1)
 (Letecká doprava - Licencia na organizovanie komerčných letov balónom - Článok 12 ES - Podmienka bydliska alebo sídla - Správne sankcie)
 Žalobca: Michael Neukirchinger
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — Výklad článku 49 a nasl. Zmluvy ES — Vnútroštátna právna úprava zakazujúca pod hrozbou správnych trestných sankcií organizovanie komerčných letov balónom bez vnútroštátnej licencie, pričom vydanie licencie podlieha podmienke bydliska alebo sídla žiadateľa na vnútroštátnom území
 Článok 12 ES bráni právnej úprave členského štátu, o akú ide vo veci samej, ktorá na organizáciu letov balónom v tomto členskom štáte a pod hrozbou správnych sankcií v prípade nedodržania tejto právnej úpravy
 vyžaduje, aby osoba s bydliskom alebo usadená v inom členskom štáte, ktorá je majiteľom licencie na organizáciu komerčných letov balónom v tomto druhom členskom štáte, mala na území prvého členského štátu bydlisko alebo sídlo, a
 ukladá tejto osobe povinnosť získať novú licenciu, pričom primerane nezohľadňuje skutočnosť, že podmienky na jej vydanie sú v podstate totožné s podmienkami na udelenie licencie, ktorá jej už bola vydaná v druhom členskom štáte.
 Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 20. januára 2011 — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA/Európska komisia
 (Vec C-90/09 P) (1)
 (Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Odvetvie chemických výrobkov určených na spracovanie kaučuku - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Skupina podnikov - Solidárna zodpovednosť materskej spoločnosti za porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, ktorých sa dopustili jej dcérske spoločnosti - Zodpovednosť pripísaná materskej spoločnosti na čele skupiny)
 Odvolateľky: General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA (v zastúpení: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate a J. Jiménez-Laiglesia Oñate, abogados)
 Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre a E. Gippini Fournier, splnomocnení zástupcovia)
 Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (šiesta komora) z 18. decembra 2008 vo veci General Química a i./Komisia (T-85/06), v ktorom Súd prvého stupňa zamietol návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2006/902/ES z 21. decembra 2005 týkajúceho sa konania podľa článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP proti spoločnostiam Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (predtým Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (predtým Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA a Repsol YPF, SA (Prípad COMP/F/C.38.443 — Gumárenské chemikálie) (Ú. v. EÚ L 353, 2006, s. 50), ako aj subsidiárne návrh na zníženie výšky pokuty uloženej žalobkyniam
 Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 18. decembra 2008, General Química a i./Komisia (T-85/06) sa zrušuje v rozsahu, v akom zamieta žalobu spoločností General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA smerujúcu k neplatnosti rozhodnutia Komisie 2006/902/ES z 21. decembra 2005 týkajúceho sa konania podľa článku 81 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva a článku 53 Dohody o EHP proti spoločnostiam Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (predtým Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (predtým Crompton Corporation), General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA (Prípad COMP/F/C.38.443 — Gumárenské chemikálie), keďže Súd prvého stupňa na jednej strane nevysvetlil dôvody na podporu záveru, podľa ktorého oznámenie Repsol Química, SA, ktorým dal General Química, SA príkaz ukončiť akúkoľvek činnosť, ktorá by mohla predstavovať porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, samo osebe stačí na dokázanie, že Repsol Química, SA vykonávala rozhodujúci vplyv na politiku General Química, SA nielen na trhu, ale aj pokiaľ ide o protiprávne správanie, ktoré bolo predmetom rozhodnutia 2006/902, a keďže na druhej strane osobitne nepreskúmal dôkazy predložené General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA na dokázanie nezávislosti General Química, SA pri určovaní a vykonávaní svojej obchodnej politiky.
 Žaloba podaná spoločnosťami General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev sa zamieta.
 Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania, ktoré vznikli na tomto stupni konania, a spoločnosti General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA znášajú v celom rozsahu trovy konania, ktoré vznikli v konaní na prvom stupni.
 Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 20. januára2011 — Európska komisia/Helénska republika
 (Vec C-155/09) (1)
 (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Články 12 ES, 18 ES, 39 ES a 43 ES - Články 4, 28 a 31 Dohody o Európskom hospodárskom priestore - Daňová právna úprava - Podmienky oslobodenia od dane z prevodu a prechodu nehnuteľností v prípade prvej kúpy nehnuteľnosti - Oslobodenie vyhradené výlučne vnútroštátnym rezidentom, ako aj osobám gréckeho pôvodu, ktoré ku dňu kúpy nemajú pobyt na vnútroštátnom území)
 Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a D. Triantafyllou, splnomocnení zástupcovia)
 Žalovaná: Helénska republika (v zastúpení: P. Mylonopoulos a V. Karra, splnomocnení zástupcovia)
 Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článkov 18 ES, 39 ES a 43 ES — Oslobodenie od dane z prechodu a prevodu nehnuteľností pri kúpe prvej nehnuteľnosti — Oslobodenie, ktoré sa vzťahuje len na osoby, ktoré už majú pobyt v krajine, ako aj na gréckych občanov, ktorí tu v čase kúpy nemajú pobyt
 Helénska republika si tým, že:
 na základe článku 1 ods. 1 a 3 prvého pododseku zákona 1078/1980 oslobodila od dane z prevodu a prechodu nehnuteľností len rezidentov s trvalým pobytom na vnútroštátnom území, pričom nerezidenti, ktorí majú záujem usadiť sa v budúcnosti na tomto území, nie sú od tejto dane oslobodení, a tým, že
 za určitých podmienok oslobodila od tejto dane splatnej pri kúpe prvej nehnuteľnosti určenej na bývanie na vnútroštátnom území výlučne gréckych štátnych príslušníkov a osoby gréckeho pôvodu,
 nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 12 ES, 18 ES, 39 ES a 43 ES, ako aj z článkov 4, 28 a 31 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992.
 Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 27. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale di Milano — Taliansko) — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA
 (Vec C-168/09) (1)
 (Priemyselné a obchodné vlastníctvo - Smernica 98/71/ES - Právna ochrana dizajnov - Článok 17 - Povinnosť kumulácie ochrany dizajnov s ochranou podľa autorského práva - Vnútroštátna právna úprava vylučujúca alebo znemožňujúca počas určitého obdobia ochranu dizajnov, ktoré sa stali voľnými pred nadobudnutím jej účinnosti podľa autorského práva - Zásada ochrany legitímnej dôvery)
 Žalobkyňa: Flos SpA
 Za účasti: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunale di Milano — Výklad článkov 17 a 19 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/71/ES z 13. októbra 1998 o právnej ochrane dizajnov — Vnútroštátna právna úprava, ktorá zaviedla pre dizajny ochranu autorským právom — Možnosť členského štátu rozšíriť podmienky na priznanie uvedenej ochrany
 Článok 17 smernice 98/71/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 1998 o právnej ochrane dizajnov sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá vylučuje z ochrany podľa autorského práva tohto štátu dizajny, ktoré boli chránené právom k dizajnu zapísanému v členskom štáte alebo pre členský štát a ktoré sa stali voľné pred nadobudnutím účinnosti tejto právnej úpravy, napriek tomu, že spĺňajú všetky podmienky, ktoré sa požadujú pri poskytnutí takej ochrany.
 Článok 17 smernice 98/71 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá počas podstatného obdobia desiatich rokov alebo úplne vylučuje z ochrany podľa autorského práva dizajny, napriek tomu, že spĺňajú všetky podmienky požadované pri poskytnutí tejto ochrany, ktoré sa stali voľné pred nadobudnutím účinnosti tejto právnej úpravy, vo vzťahu k tretím osobám, ktoré vyrábali a predávali na území štátu výrobky podľa uvedených dizajnov bez ohľadu na dátum uskutočnenia týchto činností.
 Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Španielsko) — CLECE, S.A./María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
 (Vec C-463/09) (1)
 (Sociálna politika - Smernica 2001/23/ES - Prevody podnikov - Zachovanie práv zamestnancov - Pojem „prevod“ - Upratovacie činnosti - Činnosť zabezpečovaná priamo obcou, ktorej súčasťou je prijatie nových zamestnancov)
 Odvolateľka: CLECE, S.A.
 Odporcovia v odvolacom konaní: María Socorro Martín Valor, Ayuntamiento de Cobisa
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha — Výklad článku 1 ods. 1 smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (Ú. v. ES L 82, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98) — Pôsobnosť — Prevzatie upratovacích služieb vo verejnej budove zo strany obce v postavení verejného orgánu
 Článok 1 ods. 1 písm. a) a b) smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov sa musí vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na situáciu, v ktorej obec, ktorá zverovala upratovanie svojich priestorov súkromnému podniku, rozhodne o skončení zmluvy, ktorá ju viazala s týmto podnikom, a o tom, že bude vykonávať tieto upratovacie činnosti sama, pričom na tento účel prijme do zamestnania nových zamestnancov.
 Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 27. januára 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van Beroep te Gent — Belgicko) — Vandoorne NV/Belgické kráľovstvo
 (Vec C-489/09) (1)
 (Šiesta smernica o DPH - Článok 11 C ods. 1 a článok 27 ods. 1 a 5 - Zdaniteľný základ - Zjednodušujúce postupy - Tabakové výrobky - Kontrolné známky - Výber DPH výlučne pri zdroji - Sprostredkovateľ - Úplné alebo čiastočné nezaplatenie ceny - Zamietnutie žiadosti o vrátenie DPH)
 Odvolateľka: Vandoorne NV
 Odporca v odvolacom konaní: Belgické kráľovstvo
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Hof van beroep te Gent — Výklad článku 11 C ods. 1 a článku 27 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Zjednodušujúce opatrenia — Vnútroštátna právna úprava, ktorá pre tabakové výrobky dovezené, nadobudnuté alebo vyrobené v tuzemsku stanovuje vyrubenie dane z pridanej hodnoty pri zdroji a osobám podliehajúcim dani, ktoré daň z pridanej hodnoty takto zaplatili, nepriznáva nárok na zníženie základu dane
 Článok 11 C ods. 1 a článok 27 ods. 1 a 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2004/7/ES z 20. januára 2004, sa majú vykladať tak, že im neodporuje vnútroštátna právna úprava, akou je dotknutá právna úprava vo veci samej, ktorá s cieľom zjednodušiť výber DPH a bojovať proti daňovým podvodom alebo daňovým únikom v súvislosti s tabakovými výrobkami vyžaduje, aby sa táto daň vyberala prostredníctvom kontrolných známok výlučne pri zdroji od výrobcu alebo dovozcu týchto výrobkov a vylučuje nárok sprostredkovateľov, ktorí vstupujú do dodávateľského reťazca po sebe nasledujúcich dodávok neskôr, na vrátenie DPH v prípade nezaplatenia ceny uvedených výrobkov kupujúcim.
 Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 27. januára 2011 — Európska komisia/Luxemburské veľkovojvodstvo
 (Vec C-490/09) (1)
 (Nesplnenie povinnosti členským štátom - Článok 49 ES - Slobodné poskytovanie služieb - Nevrátenie nákladov súvisiacich s laboratórnymi analýzami a vyšetreniami vykonanými v iných členských štátoch ako Luxemburské veľkovojvodstvo - Vnútroštátna právna úprava neupravujúca ich úhradu vo forme náhrady nákladov vynaložených na tieto analýzy a vyšetrenia - Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca úhradu dávok zdravotnej starostlivosti splnením podmienok stanovených touto právnou úpravou)
 Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. Rozet a E. Traversa, splnomocnení zástupcovia)
 Žalovaný: Luxemburské veľkovojvodstvo (v zastúpení: C. Schiltz, splnomocnený zástupca, A. Rodesch, avocat)
 Nesplnenie povinnosti členským štátom — Porušenie článku 49 ES (článok 56 ZFEÚ) — Obmedzenie slobodného poskytovania služieb — Vnútroštátne právne predpisy, ktoré vylučujú náhradu výdavkov na biomedicínske analýzy a laboratórne skúšky vykonané v iných členských štátoch — Náhrada výdavkov len v prípade, keď sú také skúšky a analýzy vykonávané v laboratóriu na analýzu v úplnom súlade s podmienkami upravenými vo vnútroštátnych právnych predpisoch
 Luxemburské veľkovojvodstvo si tým, že v rámci svojej právnej úpravy sociálneho zabezpečenia nestanovilo možnosť úhrady nákladov na laboratórne analýzy a vyšetrenia v zmysle článku 24 zákonníka sociálneho zabezpečenia, v znení uplatniteľnom na konanie, vykonané v inom členskom štáte, prostredníctvom náhrady nákladov vynaložených na tieto analýzy a vyšetrenia, ale stanovilo výlučne systém priamej úhrady zdravotnými poisťovňami, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 49 ES.
 Európska komisia a Luxemburské veľkovojvodstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.
 Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 13. januára 2011 — Media-Saturn-Holding GmbH/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
 (Vec C-92/10 P) (1)
 (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Absolútny dôvod zamietnutia - Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti - Ochranná známka tvorená reklamným sloganom a prvkami, ktoré samostatne nemajú rozlišovaciu spôsobilosť - Obrazové označenie „BEST BUY“)
 Odvolateľka: Media-Saturn-Holding GmbH (v zastúpení: E. Warnke, Rechtsanwalt)
 Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 15. decembra 2009, Media-Saturn/ÚHVT (BEST BUY) (T-476/08), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu o zrušenie rozhodnutia štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. augusta 2008, ktorým bolo zamietnuté odvolanie proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka, ktoré zamietlo zápis obrazového označenia „BEST BUY“ ako ochrannej známky Spoločenstva pre výrobky a služby zaradené do tried 1, 2, 5 až 12, 14 až 17, 20 až 22, 27, 28, 35, 37, 38 a 40 až 42 — Rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky tvorenej reklamným sloganom a prvkami, ktoré samostatne nemajú rozlišovaciu spôsobilosť
 Media-Saturn-Holding GmbH je povinná nahradiť trovy konania.
 Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) zo 16. septembra 2010 — Deepak Rajani (Dear!Net Online)/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Artoz-Papier AG
 (Vec C-559/08 P) (1)
 (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Slovná ochranná známka ATOZ - Námietka majiteľa medzinárodnej slovnej ochrannej známky ARTOZ - Zamietnutie zápisu)
 Odvolateľ: Deepak Rajani (v zastúpení: A. Kockläuner, Rechtsanwalt)
 Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Folliard-Monguiral, splnomocnený zástupca), Artoz-Papier AG
 Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 26. novembra 2008 Rajani/ÚHVT — Artoz-Papier (ATOZ) (T-100/06), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu o neplatnosť podanú prihlasovateľom slovnej ochrannej známky ATOZ pre služby zaradené do tried 35 a 41 proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) vo veci R 1126/2004-2 z 11. januára 2006, ktorým sa zamietlo odvolanie podané proti rozhodnutiu námietkového oddelenia o zamietnutí prihlášky uvedenej ochrannej známky vzhľadom na námietku podanú majiteľom medzinárodných slovných ochranných známok „ARTOZ“ pre služby zaradené do tried 35 a 41
 Deepak Rajani je povinný nahradiť trovy konania.
 Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 27. októbra 2010 — Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, so sídlom v Gallecs
 (Vec C-342/09 P) (1)
 (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 - Obrazová ochranná známka Gallecs - Námietka majiteľa národných obrazových ochranných známok GALLO, GALLO AZEITE NOVO a Azeite Novo, ako aj obrazovej ochrannej známky Spoločenstva GALLO - Zamietnutie námietky - Čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné odvolanie)
 Odvolateľka: Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA (v zastúpení: B. Braga da Cruz, advokát)
 Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca), Consorci de l’Espai Rural de Gallecs, so sídlom v Gallecs
 Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (ôsma komora) z 11. júna 2009, Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA c/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) (T-151/08), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu o neplatnosť podanú majiteľom národných obrazových ochranných známok „GALLO“, „GALLO AZEITE NOVO“, „GALLO AZEITE“ a obrazovej ochrannej známky Spoločenstva „GALLO“ pre výrobky a služby zaradené do tried 29 a 31 proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) R 986/2007-2 zo 16. januára 2008, ktorým bolo zamietnuté odvolanie proti rozhodnutiu námietkového oddelenia o zamietnutí námietky podanej odvolateľom proti zápisu obrazovej ochrannej známky „Gallecs“ pre výrobky zaradené do tried 29, 31 a 35 — Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 40/94
 Victor Guedes — Indústria e Comércio, SA je povinná nahradiť trovy konania.
 Uznesenie Súdneho dvora (piata komora) zo 16. septembra 2010 — Dominio de la Vega, SL/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Ambrosio Velasco, SA
 (Vec C-459/09 P) (1)
 (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 1 písm. b) - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva DOMINIO DE LA VEGA - Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva PALACIO DE LA VEGA - Existencia pravdepodobnosti zámeny na časti územia Únie - Posúdenie podobnosti medzi ochrannými známkami - Dominantný prvok)
 Odvolateľ: Dominio de la Vega, SL (v zastúpení: E. Caballero Oliver a A. Sanz-Bermell y Martínez, abogados)
 Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca), Ambrosio Velasco, SA (v zastúpení: E. Armijo Chávarri, abogado)
 Odvolanie podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa (siedma komora) zo 16. septembra 2009, Dominio de la Vega/ÚHVT (T-458/07), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu podanú proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 3. októbra 2007 (vec R 1431/2006-2), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Ambrosio Velasco, SA a Dominio de la Vega, SL
 Dominio de la Vega, SL je povinný nahradiť trovy konania.
 Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) zo 6. októbra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Supremo — Španielsko) — Inmogolf SA/Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia
 (Vec C-487/09) (1)
 (Článok 104 ods. 3 prvý pododsek rokovacieho poriadku - Smernica 69/335/EHS - Nepriame dane - Tvorba a zvýšenie základného imania - Prevody cenných papierov - Základné imanie, ktoré je majoritne tvorené nehnuteľnosťami)
 Žalobca: Inmogolf SA
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal Supremo — Výklad článku 11 písm. a) a článku 12 ods. 1 písm. a) smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania (Ú. v. ES L 249, s. 25; Mim. vyd. 09/001, s. 11) — Zákaz zdanenia vytvárania, vydávania cenných papierov, ich prijímania pre kotáciu na burze, uvádzania do obehu alebo obchodovania s nimi — Výnimka — Daň z prevodu cenných papierov — Vnútroštátne zdanenie vzťahujúce sa na prevody podielov na základnom imaní spoločnosti, ktorej viac ako 50 % aktív tvoria nehnuteľnosti, pričom v dôsledku týchto prevodov nadobúdateľ cenných papierov získava kontrolu nad spoločnosťou
 Smernica Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania a osobitne jej článok 11 písm. a) a článok 12 ods. 1 písm. a) nebránia takej právnej úprave, akou je právna úprava stanovená článkom 108 ods. 2 zákona 24/1988 z 28 júla 1988 o trhu s cennými papiermi, zmeneného a doplneného zákonom 18/91 zo 6. júna 1991, ktorá s cieľom zamedziť daňovým únikom pri prevode nehnuteľností prostredníctvom interpozície spoločností zdaňuje prevody cenných papierov daňou z prevodu majetku, pokiaľ tieto prevádzané cenné papiere zastupujú podiely na základnom imaní spoločností, ktorých aktíva tvoria najmenej z 50 % nehnuteľnosti a pokiaľ nadobúdateľ touto transakciou získa také postavenie, ktoré mu umožní kontrolovať dotknutý subjekt, a to aj v prípade, že neexitoval záujem na vyhnutí sa zaplateniu dane, ako aj v prípade, že sa tieto spoločnosti v plnom rozsahu venujú prevádzkovej činnosti a nehnuteľnosti nemožno oddeliť od hospodárskej činnosti vykonávanej takýmito spoločnosťami.
 Uznesenie Súdneho dvora zo 4. októbra 2010 — Vladimir Ivanov/Európska komisia
 (Vec C-532/09 P) (1)
 (Odvolanie - Žaloba o mimozmluvnú zodpovednosť - Strata príležitosti obsadiť pracovné miesto - Výhrada zneužitia konania - Odvolanie, ktoré je čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné)
 Odvolateľ: Vladimir Ivanov (v zastúpení: F. Rollinger, avocat)
 Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall a B. Eggers, splnomocnení zástupcovia)
 Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 30. septembra 2009, Ivanov/Komisia (T-166/08), ktorým Súd prvého stupňa zamietol žalobu podanú odvolateľom s cieľom získať náhradu škody, ktorú údajne utrpel v dôsledku rozhodnutia Komisie, ktorým ho odmietla prijať ako miestneho zamestnanca administratívnej a technickej pomoci delegácii Komisie v Sofii — Autonómna povaha žaloby o mimozmluvnú zodpovednosť vo vzťahu k žalobe o neplatnosť — Výhrada zneužitia konania — Možnosť Súdu prvého stupňa uplatniť toto pravidlo ex offo
 Vladimir Ivanov je povinný nahradiť trovy konania.
 Uznesenie Súdneho dvora (siedma komora) z 29. septembra 2010 — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Európska komisia
 (Spojené veci C-74/10 P a C-75/10 P) (1)
 (Odvolanie - Článok 19 Štatútu Súdneho dvora - Zastupovanie účastníka konania advokátom, ktorý ne je v postavení tretej osoby - Zjavná neprípustnosť)
 Odvolateľka: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (v zastúpení: J. Kuhbier, Rechtsanwalt)
 Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: B. Martenczuk a N. Khan, splnomocnení zástupcovia)
 Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (šiesta komora) z 19. novembra 2009, EREF/Komisia (T-94/07), ktorým Všeobecný súd z dôvodu zjavnej neprípustnosti zamietol žalobu smerujúcu k zrušeniu rozhodnutia Komisie K(2006) 4963 v konečnom znení z 24. októbra 2006, ktorým bolo rozhodnuté, že niektoré zo zdrojov financovania použitých spoločnosťou TVO na výstavbu jadrového reaktora vo Fínsku („projekt Olkiluoto 3“) nepredstavujú štátnu pomoc — Zastúpenie advokátom, ktorý nie je v postavení tretej osoby
 European Renewable Energies Federation ASBL je povinná nahradiť trovy konania.
 Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) z 22. októbra 2010 — Longevity Health Products, Inc./Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Merck KGaA
 (Vec C-84/10 P) (1)
 (Odvolanie - Ochranná známka Spoločenstva - Nariadenie (ES) č. 40/94 - Článok 8 ods. 1 písm. b) - Slovné označenie „Kids Vits“ - Námietka majiteľa slovnej ochrannej známky Spoločenstva VITS4KIDS - Úroveň pozornosti príslušnej skupiny verejnosti - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Právo byť vypočutý)
 Odvolateľ: Longevity Health Products, Inc. (v zastúpení: J. E. Korab, Rechtsanwalt)
 Žalovaní: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca), Merck KGaA
 Odvolanie podané proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 9. decembra 2009, Longevity Health Products/ÚHVT — Merck (Kids Vids) (T-484/08), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu o neplatnosť podanú proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. augusta 2008 o zamietnutí zápisu slovného označenia „Kids Vits“ ako ochrannej známky Spoločenstva pre určité tovary patriace do triedy 5 a vyhovelo sa námietke majiteľa skoršej slovnej ochrannej známky Spoločenstva„VITS4KIDS“ — Porušenie práva byť vypočutý v súdnom konaní — Porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 40/94 — Pravdepodobnosť zámeny dvoch ochranných známok
 Longevity Health Products, Inc. je povinný nahradiť trovy konania.
 (1) Ú. v. EÚ C 100, 17.4.2010.
 Uznesenie Súdneho dvora (ôsma komora) z 9. septembra 2010 — Franssons Verkstäder AB/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Lindner Recyclingtech GmbH
 (Vec C-290/10 P) (1)
 (Odvolanie - Žaloba podaná na Všeobecný súd smerujúca k zrušeniu rozhodnutia tretieho odvolacieho senátu ÚHVT - Nariadenie (ES) č. 6/2002 - Lehota na podanie žaloby - Neprípustnosť z dôvodu uplynutia lehoty - Zjavne nedôvodné odvolanie)
 Odvolateľka: Franssons Verkstäder AB (v zastúpení: O. Öhlén, advokat)
 Žalovaní: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Lindner Recyclingtech GmbH
 Odvolanie podané proti uzneseniu Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. mája 2010, Franssons Verkstäder/ÚHVT (T-98/10), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu o neplatnosť podanú majiteľom dizajnu Spoločenstva č. 253778-0001 (rezačky) proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) z 22. októbra 2009 vo veci R 690/2007-3, ktorým sa zrušilo rozhodnutie výmazového oddelenia o zamietnutí návrhu na vyhlásenie neplatnosti podaného Lindner Recyclingtech — Lehota na podanie žaloby — Zjavná neprípustnosť
 Franssons Verkstäder AB znáša svoje vlastné trovy konania.
 Odvolanie podané 14. októbra 2010: Dimitris Platis proti uzneseniu Všeobecného súdu (prvá komora) z 30. septembra 2010 vo veci T-311/10, Dimitris Platis/Rada a Grécko
 (Vec C-513/10 P)
 Odvolateľ: Dimitris Platis (v zastúpení: P. Théodoropoulos)
 Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie a Helénska republika
 Uznesením zo 17. decembra 2010 Súdny dvor rozhodol, že odvolanie sa zamieta ako sčasti zjavne nedôvodné a sčasti neprípustné.
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 17. decembra 2010 — T. G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën
 (Vec C-594/10)
 Žalobca: T. G. van Laarhoven
 Odporujú článku 17 ods. 6 druhému pododseku šiestej smernice (1) zmeny právnej úpravy obmedzujúcej odpočet dane, aká je vo veci samej, ktorými chcel členský štát uplatniť možnosť uvedenú v tomto ustanovení zachovať vylúčenie odpočtu dane pre určité tovary a služby, pokiaľ suma, ktorá je vylúčená z odpočtu v dôsledku zmien, je vo väčšine prípadov vyššia, ale základná myšlienka a systematika právnej úpravy obmedzujúcej odpočet dane zostala nezmenená?
 V prípade kladnej odpovede na prvú otázku má vnútroštátny súd právnu úpravu, ktorá obmedzuje odpočet, nezohľadňovať v celom rozsahu, alebo postačuje nezohľadniť právnu úpravu v rozsahu, v akom pri nadobudnutí účinnosti šiestej smernice rozšírila existujúce vylúčenia alebo obmedzenia odpočtu?
 (1) Šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001 s. 23).
 Žaloba podaná 16. decembra 2010 — Európska komisia/Spolková republika Nemecko
 (Vec C-600/10)
 Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: R. Lyal a W. Mölls, splnomocnení zástupcovia)
 určiť, že Spolková republika Nemecko si tým, že ponechala právne predpisy, podľa ktorých sú dividendy, ktoré sa vyplácajú dôchodkovým fondom podliehajúcim obmedzenej daňovej povinnosti, ako aj úroky, ktoré sa vyplácajú takýmto dôchodkovým fondom a dôchodkovým poisťovniam podliehajúcim obmedzenej daňovej povinnosti, daňovo nevýhodnejšie ako dividendy, resp. úroky, ktoré sa vyplácajú dôchodkovým poisťovniam podliehajúcim neobmedzenej daňovej povinnosti, resp. dôchodkovým fondom podliehajúcim neobmedzenej daňovej povinnosti, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 63 ZFEÚ, ako aj z článku 40 Dohody o EHP,
 Predmetom tejto žaloby je nemecká právna úprava, podľa ktorej sú dividendy, ktoré sa vyplácajú dôchodkovým fondom podliehajúcim obmedzenej daňovej povinnosti (t. j. zahraničným), ako aj úroky, ktoré sa vyplácajú takýmto dôchodkovým fondom a dôchodkovým poisťovniam podliehajúcim obmedzenej daňovej povinnosti, daňovo nevýhodnejšie ako dividendy, resp. úroky, ktoré sa vyplácajú dôchodkovým poisťovniam podliehajúcim neobmedzenej daňovej povinnosti, resp. dôchodkovým fondom podliehajúcim neobmedzenej daňovej povinnosti (t. j. vnútroštátnym).
 Zahraničné dôchodkové fondy a dôchodkové poisťovne sú voči podobným vnútroštátnym zariadeniam znevýhodnené z týchto troch dôvodov:
 Pri zdaňovaní úrokov vyplácaných dôchodkovým poisťovniam sa nevyberá daň z príjmov z kapitálového majetku a ani daň z príjmov právnických osôb, ak je príjemca úrokov vnútroštátna dôchodková poisťovňa oslobodená od dane. Týmto spôsobom odpadá každé zdanenie dotknutých príjmov. V prípade zahraničných dôchodkových poisťovní však nie je stanovené zodpovedajúce oslobodenie od dane z príjmov z kapitálového majetku, takže sa táto daň v tejto veci v každom prípade vyberie, a to vo výške 25 % hrubej čiastky zvýšenej o solidárny príplatok.
 Pri zdaňovaní dividend vyplácaných dôchodkovým fondom by vnútroštátne dôchodkové fondy mohli do daňového konania zahrnúť daň z príjmov z kapitálového majetku. To má jednak za následok, že by sa výdavky podniku mohli odpočítať od dane a zdanil by sa iba čistý zisk. Jednak to vedie k tomu, že sa daň z príjmov z kapitálového majetku započíta na všeobecný daňový dlh, takže sa uplatní všeobecná sadzba dane z príjmov právnických osôb vo výške 15 %. Zahraničné dôchodkové fondy ale nemôžu získať žiadnu z týchto úprav: V ich prípade sporná právna úprava vylučuje odpočítanie výdavkov podniku v každom ohľade, vrátane toho, ktorý je v priamej súvislosti s príjmami získanými v tuzemsku.
 Napokon, pokiaľ ide o zdanenie úrokov vyplácaných dôchodkovým fondom, je právny stav v zásade ten istý ako ten, ktorý vznikne, keď dôchodkové fondy poberajú dividendy: Tak ako v prípade dividend sú zahraničné dôchodkové fondy podľa toho znevýhodnené tak vzhľadom na odpočítane výdavkov podniku, ako aj vzhľadom na sadzbu dane.
 Podľa názoru Komisie nie je toto znevýhodnenie zahraničných dôchodkových poisťovní, resp. dôchodkových fondov zlúčiteľné s voľným pohybom kapitálu. V žiadnom z týchto prípadov nie je vykonané rozlíšenie objektívne odôvodnené.
 Článok 63 ZFEÚ zakazuje všetky opatrenia, ktoré znevýhodňujú cezhraničné pohyby kapitálu voči čisto vnútroštátnym pohybom kapitálu. V tejto súvislosti sa článok 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ nemôže chápať v tom zmysle, že je každá daňová právna úprava, ktorá zdaniteľné osoby rozlišuje podľa ich bydliska alebo podľa miesta ich kapitálovej investície, bez ďalšieho zlučiteľná so Zmluvou. Obmedzená je článkom 65 ods. 3 ZFEÚ, podľa ktorého v článku 63 ods. 1 uvedené vnútroštátne opatrenia nesmú byť prostriedkom pre svojvoľnú diskrimináciu alebo skryté obmedzovanie voľného pohybu kapitálu vymedzených v článku 63. Takéto rozlišovanie je s právom Únie zlučiteľné iba v prípade, ak sa uplatní na situácie, ktoré nie sú objektívne porovnateľné, alebo ak je odôvodnené náležitými dôvodmi všeobecného záujmu. Takéto odôvodnenie platí iba v rozsahu, v akom právna úprava nejde nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie ňou stanoveného cieľa.
 O otázke týkajúcej sa odpočítania výdavkov podniku by Komisia rada poukázala na to, že členské štáty sú povinné dodržiavať zákaz diskriminácie zakotvený v Zmluve aj v prípade daní vyberaných zrážkou. V tejto súvislosti sa štát zdroja príjmu nemôže odvolávať na jednostranné právne predpisy v inom členskom štáte, aby si nemusel splniť vlastné povinnosti. Nemecko neuviedlo, že sa s inými členskými štátmi dohodlo, že oni vykonajú odpočítanie výdavkov podniku namiesto Nemecka. Aj v prípade, že by takáto dohoda existovala, často by nespĺňala cieľ, ak sú dotknuté príjmy v inom štáte oslobodené od dane alebo zdaniteľná osoba celkovo nedosiahne zisky. Navyše nemôže v prípade metódy započítania odpočítanie výdavkov podniku v krajine, v ktorej má sídlo, nahradiť výdavky v štáte zdroja príjmu. V tejto veci teda obidva štáty v zásade zdaňujú tie isté príjmy. Podľa uvedeného sa zdanenie, ktoré nezahŕňa hrubé príjmy ale čisté príjmy, zaručí len v prípade, že obidva štáty uplatnia svoje predpisy týkajúce sa odpočítania výdavkov podniku. Odpočítanie štátom zdroja príjmu teda nevedie k zdvojeniu, ale zabezpečuje iba rovnaké zaobchádzanie so situáciami výlučne vnútroštátneho charakteru.
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovinská republika) 21. decembra 2010 — Pelati doo/Slovinská republika
 (Vec C-603/10)
 Navrhovateľka: Pelati doo
 Má sa ustanovenie článku 11 smernice Rady 90/434/EHS (1) vykladať tak, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej Slovinská republika ako členský štát podmieňuje daňové výhody v prospech obchodnej spoločnosti, ktorá sa rozdeľuje (rozdelenie časti spoločnosti a vznik novej spoločnosti), tým, že spoločnosť musí v stanovenej lehote podať žiadosť o vydanie povolenia na priznanie daňových výhod v prípade rozdelenia spoločnosti, ak sú splnené stanovené podmienky, čiže právnej úprave, podľa ktorej daňový subjekt po uplynutí lehoty automaticky stráca nárok na daňové výhody stanovené vnútroštátnymi predpismi?
 (1) Smernica Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov (Ú. v. ES L 225, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 142).
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Commissione tributaria provinciale di Parma (Taliansko) 30. decembra 2010 — Danilo Debiasi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 (Vec C-613/10)
 Žalobca: Danilo Debiasi
 Žalovaná: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 Existuje nesúlad článku 19 ods. 5 a článku 19a DPR č. 633/72 s článkom 17 ods. 2 písm. a) smernice 77/388/EHS, ako aj s dokumentom KOM(2001) 260 v konečnom znení z 23. mája 2001 a s dokumentom KOM(2000) 348 v konečnom znení zo 7. júna 2000, ako aj rozdielne zaobchádzanie, pokiaľ ide o režim DPH v rámci Spoločenstva, a teda vzniká potreba jeho zosúladenia s ostatnými európskymi právnymi poriadkami pretože vo viacerých členských štátoch sa za určitých podmienok uplatňuje režim zdanenia zníženou sadzbou dane?
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Namur (Belgicko) 22. decembra 2010 — Rémi Paquot/Belgické kráľovstvo — SPF Finances
 (Vec C-622/10)
 Žalobca: Rémi Paquot
 Žalovaný: Belgické kráľovstvo — SPF Finances
 Bráni na jednej strane článok 6 hlavy I „Spoločné ustanovenia“ Lisabonskej zmluvy z 13. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii, podpísaná v Maastrichte 7. februára 1992, účinnej od 1. decembra 2009 (ktorá z väčšej časti preberá ustanovenia uvedené v článku 6 prvej hlavy Zmluvy o Európskej únii podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992, ktorá nadobudla účinnosť 1. novembra 1993), ako aj článok 234 (predtým 177) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluvy ES) z 25. marca 1957 a/alebo na druhej strane článok 47 Charty základných práv Európskej únie zo 7. decembra 2000 tomu, aby vnútroštátne zákonné ustanovenia, v tomto prípade ustanovenia článku 9 ods. 2 belgického zákona zo 6. januára 1989 o Cour d’arbitrage (teraz Cour constitutionnelle), ukladali vnútroštátnym súdom riadiť sa judikatúrou, ktorá vyplýva z rozsudkov vydaných najvyšším súdom podľa vnútroštátneho práva (v tomto prípade Cour constitutionnelle), v prípade žalôb o neplatnosť ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré naň boli podané, ak sú tieto žaloby založené na porušení ustanovení spadajúcich do práva Európskej únie, priamo a prednostne uplatniteľných vo vnútroštátnom právnom poriadku?
 Bráni na jednej strane článok 6 hlavy I „spoločné ustanovenia“ Lisabonskej zmluvy z 13. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii, podpísaná v Maastrichte 7. februára 1992, účinnej od 1. decembra 2009 (ktorá z väčšej časti preberá ustanovenia uvedené v článku 6 prvej hlavy Zmluvy o Európskej únii podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992, ktorá nadobudla účinnosť 1. novembra 1993), ako aj článok 234 (predtým 177) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluvy ES) z 25. marca 1957 a/alebo na druhej strane článok 47 Charty základných práv Európskej únie zo 7. decembra 2000 tomu, aby vnútroštátne zákonné ustanovenia, v tomto prípade ustanovenia článku 26 ods. 4 belgického zákona zo 6. januára 1989 o Cour d’arbitrage (teraz Cour constitutionnelle) v znení zákona z 12. júla 2009, vykladané samostatne alebo v spojení s ustanoveniami článku 9 ods. 2 uvedeného osobitného zákona zo 6. januára 1989, ukladali vnútroštátnym súdom povinnosť predložiť najvyššiemu súdu podľa vnútroštátneho práva (v tomto prípade Cour constitutionnelle) prejudiciálnu otázku týkajúcu sa výkladu ustanovení spadajúcich do práva Európskej únie, priamo a prednostne uplatniteľných vo vnútroštátnom právnom poriadku, ak sú tieto ustanovenia zakotvené aj vo vnútroštátnej ústave a ak uvedené súdy predpokladajú, že tieto ustanovenia sú porušené v rámci žalôb, ktoré boli na ne podané, pričom všetko naznačuje, že uvedené súdy budú zbavené možnosti bezprostredne uplatňovať právo Európskej únie, prinajmenšom v prípade, že uvedený najvyšší súd už rozhodol o totožnej otázke?
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Namur (Belgicko) 22. decembra 2010 — Adrien Daxhelet/Belgické kráľovstvo — SPF Finances
 (Vec C-623/10)
 Žalobca: Adrien Daxhelet
 Bráni na jednej strane článok 6 hlavy I „Spoločné ustanovenia“ Lisabonskej zmluvy z 13. decembra 2007, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii podpísaná v Maastrichte 7. februára 1992, účinnej od 1. decembra 2009 (ktorá z väčšej časti preberá ustanovenia uvedené v článku 6 prvej hlavy Zmluvy o Európskej únii podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992, ktorá nadobudla účinnosť 1. novembra 1993), ako aj článok 234 (predtým 177) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluvy ES) z 25. marca 1957 a/alebo na druhej strane článok 47 Charty základných práv Európskej únie zo 7. decembra 2000 tomu, aby vnútroštátne zákonné ustanovenia, v tomto prípade ustanovenia článku 9 ods. 2 belgického zákona zo 6. januára 1989 o Cour d’arbitrage (teraz Cour constitutionnelle), ukladali vnútroštátnym súdom riadiť sa judikatúrou, ktorá vyplýva z rozsudkov vydaných najvyšším súdom podľa vnútroštátneho práva (v tomto prípade Cour constitutionnelle), v prípade žalôb o neplatnosť ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré naň boli podané, ak sú tieto žaloby založené na porušení ustanovení spadajúcich do práva Európskej únie, priamo a prednostne uplatniteľných vo vnútroštátnom právnom poriadku?
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Dublin Metropolitan District Court (Írsko) 10. januára 2011 — Danise McDonagh/Ryanair Ltd
 Presahujú okolnosti, akými sú uzatvorenia európskeho vzdušného priestoru v dôsledku erupcie sopky Eyjafjallajökull na Islande, ktorá zapríčinila rozsiahle a dlhodobé narušenie leteckej dopravy, „mimoriadne okolnosti“ v zmysle nariadenia č. 261/2004 (1)?
 Ak bude odpoveď na druhú otázku záporná, sú články 5 a 9 neúčinné v rozsahu, v akom porušujú zásady proporcionality a zákazu diskriminácie, zásadu „spravodlivého vyváženia záujmov“ stanovenú v Montrealskom dohovore a články 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie?
 Má sa povinnosť uvedená v článkoch 5 a 9 vykladať tak, že obsahuje implicitné obmedzenie, napríklad časové a/alebo finančné, poskytovať starostlivosť v prípadoch, kedy je zrušenie letu spôsobené „mimoriadnymi okolnosťami“?
 Ak bude odpoveď na štvrtú otázku záporná, sú články 5 a 9 neúčinné v rozsahu, v akom porušujú zásady proporcionality a zákazu diskriminácie, zásadu „spravodlivého vyváženia záujmov“ stanovenú v Montrealskom dohovore a články 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie?
 Odvolanie podané 11. januára 2011: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 27. októbra 2010 vo veci T-24/05, Alliance One International, Inc. (predtým Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Európska komisia
 (Vec C-14/11 P)
 Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, R. Sauer, splnomocnení zástupcovia)
 Ďalší účastníci konania: Alliance One International, Inc. (predtým Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
 zrušiť bod 1 výroku napadnutého rozhodnutia,
 v plnom rozsahu zamietnuť žalobu podanú na Všeobecný súd,
 zaviazať TCLT na náhradu trov tohto konania a zaviazať tri žalobkyne v prvostupňovom konaní na náhradu trov prvostupňového konania.
 Odvolateľka tvrdí, že napadnutý rozsudok sa musí zrušiť z týchto dôvodov:
 Všeobecný súd porušil zásadu rovnosti zaobchádzania tým, že nezohľadnil ustálenú judikatúru, podľa ktorej sa zodpovednosť každej spoločnosti musí posudzovať na základe jej vlastného konania.
 Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že zaobchádzanie Komisie s určitými materskými spoločnosťami stanovilo právne pravidlo pre vyvodzovanie zodpovednosti voči iným materským spoločnostiam aj v prípade, že takéto pravidlo šlo nad rámec toho, čo si vyžaduje judikatúra.
 Všeobecný súd tým, že zabránil Komisii predložiť v odpovedi tvrdenia proti žalobným dôvodom založeným na diskriminácii, porušil právo Komisie na kontradiktórne konanie a nesprávne vyložil povinnosť odôvodnenia.
 Všeobecný súd porušil zásadu rovnosti zaobchádzania, keďže Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd sa nachádzala v situácii, ktorá sa objektívne líšila od situácie spoločností Intabex a Universal.
 Žaloba podaná 13. januára 2011 — Európska komisia/Poľská republika
 (Vec C-20/11)
 Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: I. Hadjiyiannis a Ł. Habiak, splnomocnení zástupcovia)
 určiť, že Poľská republika si tým, že neprijala všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/60/ES z 23. októbra 2007 o hodnotení a manažmente povodňových rizík (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 17 ods. 1 tejto smernice,
 Lehota na prebratie smernice 2007/60/ES uplynula 26. novembra 2009.
 (1) Ú. v. EÚ L 288, s. 27.
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Korkein oikeus (Fínsko) 17. januára 2011 — Finnair Oyj/Timy Lassooy
 (Vec C-22/11)
 Odvolateľka: Finnair Oyj
 Odporca: Timy Lassooy
 Má sa nariadenie č. 261/2004 (1) a najmä článok 4 vykladať v tom zmysle, že jeho uplatnenie je obmedzené na odmietnutie nástupu do lietadla, ktoré je zapríčinené tým, že prevádzkujúci letecký dopravca z komerčných dôvodov prekročil kapacitu rezervácií, alebo sa nariadenie uplatní aj na odmietnutie nástupu do lietadla, ktoré bolo zapríčinené inými dôvodmi, napríklad prevádzkovými problémami?
 Má sa článok 2 písm. j) nariadenia vykladať v tom zmysle, že oprávnené dôvody, ktoré sú v ňom uvedené, sa obmedzujú na faktory vzťahujúce sa na cestujúceho, alebo môže byť odmietnutie nástupu do lietadla oprávnené aj z iných dôvodov? Ak sa má nariadenie chápať tak, že nástup do lietadla možno zamietnuť aj z iných dôvodov ako z dôvodov súvisiacich s cestujúcim, má sa vykladať v tom zmysle, že odmietnutie nástupu do lietadla možno považovať za oprávnené aj v prípade reorganizácie letov zapríčinenej mimoriadnymi okolnosťami uvedenými v odôvodneniach 14 a 15 nariadenia?
 Má sa nariadenie vykladať v tom zmysle, že prevádzkujúci letecký dopravca môže byť s výnimkou letu, ktorý bol zrušený pre mimoriadne okolnosti, zbavený svojej zodpovednosti podľa článku 5 ods. 3 nariadenia, aj pokiaľ ide o cestujúcich z neskorších letov, ak sa pokúšal negatívne následky mimoriadnej okolnosti — napríklad štrajku — ktorá sa dotkla jeho prevádzky, rozdeliť na väčší okruh cestujúcich než je skupina cestujúcich zo zrušeného letu tak, že neskoršie lety zreorganizoval spôsobom, aby sa cesta nijakého z cestujúcich neprimerane dlho neoneskorila? Inými slovami, môže sa letecký dopravca odvolávať na mimoriadne okolnosti aj voči cestujúcim neskoršieho letu, ktorých cestu predmetná udalosť priamo neovplyvnila? Je v tejto súvislosti veľký rozdiel, či sa postavenie cestujúceho a jeho právo na náhradu posudzuje podľa článku 4 o odmietnutí nástupu do lietadla alebo podľa článku 5 o zrušení letu?
 Žaloba podaná 25. januára 2011 — Európska komisia/Česká republika
 (Vec C-37/11)
 Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: Z. Malůšková a H. Tserepa-Lacombe, splnomocnené zástupkyne)
 určiť, že Česká republika si tým, že § 1 ods. 2 písm. q) vyhlášky č. 77/2003 Zb. stanovuje, že pod pojmom „nátierkové maslo“ sa rozumie mliečny výrobok zo zakysanej smotany obohatenej sušeným mliekom alebo sušeným podmaslím, ktorý obsahuje najmenej 31 hmotnostných % mliečneho tuku a najmenej 42 hmotnostných % sušiny, a táto právna norma tak umožňuje uvádzanie takéhoto výrobku na trh pod obchodným názvom „nátierkové maslo“, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 115 nariadenia (ES) č. 1234/2007 (1) v spojení s bodom 1 ods. 2 prvým a druhým pododsekom prílohy XV uvedeného nariadenia a časťou A bodmi 1 a 4 doplnku k prílohe XV rovnakého nariadenia,
 zaviazať Českú republiku na náhradu trov konania.
 Článok 115 nariadenia (ES) č. 1234/2007 v spojení s bodom 1 ods. 2 prílohy XV a časťou A bodom 1 doplnku k prílohe XV tohto nariadenia stanovuje, že obchodné označenie maslo je vyhradené pre výrobky s obsahom mliečneho tuku najmenej 80 % a s obsahom vody najviac 16 %. V Českej republike je podľa § 1 ods. 2 písm. q) vyhlášky ministerstva poľnohospodárstva č. 77/2003 Zb. zo 6. marca 2003 na trh uvádzaný výrobok, ktorého obchodným označením je „nátierkové maslo“. Tento výrobok je tuhá, tvárna emulzia typu voda v oleji, ktorá sa získava najmä zo zakysanej smotany a obsahuje najmenej 31 hmotnostných % mliečneho tuku a najmenej 42 % sušiny. Z dôvodu nižšieho obsahu mliečneho tuku ako je predpísaný obsah, nespĺňa výrobok „nátierkové maslo“ podmienky používania obchodného označenia „maslo“, a tým dochádza k porušeniu dotknutých právnych predpisov Európskej únie.
 Pre mliečne výrobky s obsahom mliečneho tuku, ktorý je nižší ako 39 %, je v zmysle bodu 1 ods. 2 prílohy XV v spojení s časťou A bodom 4 doplnku k prílohe XV nariadenia (ES) č. 1234/2007 povinné označenie „mliečna nátierka X %“, pod ktorým výrobok „nátierkové maslo“ nie je uvádzaný na trh, čím dochádza k porušeniu predmetných právnych predpisov Európskej únie.
 Ako výnimka môžu byť na trh uvádzané výrobky obsahujúce obchodné označenie „maslo“, hoci nespĺňajú uvedené parametre, pokiaľ sú splnené podmienky stanovené v bode 1 ods. 2 treťom pododseku písm. a) prílohy XV nariadenia (ES) č. 1234/2007. Takéto výrobky sú taxatívne uvedené na zozname výrobkov v prílohe 1 nariadenia Komisie (ES) č. 445/2007 (2). „Nátierkové maslo“ na daný zoznam nebolo zaradené, keďže nespĺňa podmienky stanovené bodom 1 ods. 2 tretím pododsekom písm. a) prílohy XV nariadenia (ES) č. 1234/2007. Na „nátierkové maslo“ sa preto nemôže daná výnimka vzťahovať.
 (1) Ú. v. EÚ L 299, s. 1.
 (2) Ú. v. EÚ L 106, s. 24.
 Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 22. septembra 2010 — Európska komisia/Poľská republika
 (Vec C-455/09) (1)
 Uznesenie predsedu šiestej komory Súdneho dvora z 28. septembra 2010 — Európska komisia/Portugalská republika
 (Vec C-525/09) (1)
 Rozsudok Všeobecného súdu z 2. februára 2011 — Oyster Cosmetics/ÚHVT — Kadabell (Oyster cosmetics)
 (Vec T-437/09) (1)
 (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Oyster cosmetics - Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Podobnosť označení - Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009)
 Žalobkyňa: Oyster Cosmetics SpA (Castiglione delle Stiviere, Taliansko) (v zastúpení: A. Perani a P. Pozzi, advokáti)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Kadabell GmbH Co. KG (Darmstadt, Nemecko) (v zastúpení: K. Sandberg, advokát)
 Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. augusta 2009 (vec R 1367/2008-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Kadabell GmbH Co. KG a Oyster Cosmetics SpA
 Oyster Cosmetics SpA je povinná nahradiť trovy konania.
 Uznesenie Všeobecného súdu z 21. januára 2011 — Vtesse Networks/Komisia
 (Vec T-54/07) (1)
 (Žaloba o neplatnosť - Štátna pomoc - Telekomunikácie - Daň z nehnuteľností podnikov v Spojenom kráľovstve - Rozhodnutie konštatujúce, že dotknuté opatrenie nie je štátnou pomocou - Neexistencia osobnej dotknutosti - Neprípustnosť)
 Žalobkyňa: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Hertfordshire, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: H. Mercer, barrister, a J. Ballard, solicitor)
 Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: N. Khan a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia)
 Vedľajší účastníci podporujúci v konaní žalobkyňu: AboveNet Communications UK Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo); Gamma Telecom Ltd (Newbury, Berkshire, Spojené kráľovstvo); a VTL (UK) Ltd (Egham, Surrey, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: I. Forrester, QC, C. Arhold a K. Struckmann, advokáti)
 Vedľajší účastníci podporujúci v konaní žalovanú: British Telecommunications plc (Londýn) (v zastúpení: G. Robert a C. Berg, solicitors); a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: V. Jackson, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci C. S. Vajda, QC, a T. Morshead, barrister)
 Žaloba smerujúca k čiastočnému zrušeniu rozhodnutia Komisie 2006/951/ES z 12. októbra 2006 o uplatňovaní dane z majetku netýkajúceho sa domácností Spojeným kráľovstvom vo vzťahu k telekomunikačnej infraštruktúre v Spojenom kráľovstve [C-4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)] — [oznámené pod číslom K(2006) 4378] (Ú. v. EÚ L 383, s. 70)
 Vtesse Networks Ltd znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.
 Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd a British Telecommunications plc znášajú vlastné trovy konania.
 Žaloba podaná 22. decembra 2010 — Aktieselskabet af 21. november 2001/ÚHVT — Parfums Givenchy (only givenchy)
 (Vec T-586/10)
 Žalobca: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Dánsko) (v zastúpení: C. Christiansen, advokát)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Parfums Givenchy SA (Levallois Perret, Francúzsko)
 zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 7. októbra 2010 vo veci R 1556/2009-2 a
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: farebná obrazová ochranná známka „only givenchy“ pre tovary v triede 3 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 3980241.
 Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: žalobca.
 Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: dánska slovná ochranná známka č. VR 2001 03359 „ONLY“ okrem iného pre tovary v triedach 3 a 9; dánska slovná ochranná známka č. VR 2000 02183 „ONLY“ pre tovary v triede 25; slovná ochranná známka Spoločenstva č. 638833 „ONLY“ pre tovary v triedach 14, 18 a 25.
 Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia Rady č. 207/2009, pretože odvolací senát prijal nesprávny záver, že neexistuje nebezpečenstvo zámeny a že relevantná časť verejnosti by nedokázala určiť väzbu alebo súvislosť medzi skoršími ochrannými známkami a napadnutou ochrannou známkou.
 Žaloba podaná 27. decembra 2010 — El Corte Inglés/ÚHVT — Technisynthese (BTS)
 (Vec T-592/10)
 Jazyk žaloby: španielčina
 Žalobkyňa: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: M. E. López Camba a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Francúzsko)
 zrušiť v plnom rozsahu rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 23. septembra 2010 vo veci R 1380/2009-1, a
 zaviazať žalovaného a prípadných vedľajších účastníkov konania na náhradu trov konania.
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „BTS“ pre tovary tried 14, 18, 25 a 28.
 Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Technisynthese SARL.
 Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: národné obrazové ochranné známky a obrazové ochranné známky Spoločenstva obsahujúce slovný prvok „TBS“ pre tovary tried 18 a 25.
 Rozhodnutie odvolacieho senátu: zrušenie rozhodnutia námietkového oddelenia a vyhovenie námietke.
 Dôvody žaloby: neexistencia dôkazu o dobrom mene a používaní skorších ochranných známok a porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), keďže medzi kolidujúcimi ochrannými známkami neexistuje pravdepodobnosť zámeny.
 Žaloba podaná 29. decembra 2010 — El Corte Inglés/ÚHVT — Ruan (B)
 (Vec T-593/10)
 Žalobkyňa: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: J. L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, advokáti)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Jian Min Ruan (Mem Martins, Portugalsko)
 zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 4. októbra 2010 vydaného vo veci R 576/2010-2 a určiť, že podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva mal ÚHVT vyhovieť odvolaniu namietateľky a že rozhodnutie námietkového oddelenia povoľujúce zápis ochrannej známky Spoločenstva „B“ (MIXTA) v celom rozsahu pod č. 6 379 721 malo byť zrušené, a
 Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Jian Min Ruan.
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: červeno-biela obrazová ochranná známka obsahujúca písmeno „B“ pre tovary triedy 25.
 Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová ochranná známka obsahujúca písmeno „B“ pre tovary triedy 25.
 Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), pretože existuje pravdepodobnosť zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.
 Žaloba podaná 28. decembra 2010 — Almunia Textil/ÚHVT — FIBA Europe (EuroBasket)
 (Vec T-596/10)
 Žalobkyňa: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Španielsko) (v zastúpení: J. E. Astiz Suárez, advokát)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: FIBA Europe eV (Mníchov, Nemecko)
 zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 6. októbra 2010 vo veci R 280/2010-1.
 Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: FIBA Europe eV.
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „EuroBasket“ pre tovary a služby, ktoré patria do tried 9, 14, 16, 24, 25, 26, 28, 35, 38 a 41.
 Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: obrazová ochranná známka Spoločenstva a národná ochranná známka obsahujúca slovný prvok „Basket“ pre tovary, ktoré patria do tried 18, 25 a 28.
 Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočné vyhovenie námietke a čiastočné zamietnutie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva pre tovary, ktoré patria do tried 9, 25, 28 a 41.
 Rozhodnutie odvolacieho senátu: vyhovenie odvolaniu a zamietnutie námietky.
 Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1) z dôvodu existencie pravdepodobnosti zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.
 Žaloba podaná 27. decembra 2010 — Biodes/ÚHVT — Manasul International (BIESUL)
 (Vec T-597/10)
 Žalobca: Biodes, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: E. Manresa Medina, advokát)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Manasul International, SL (Ponferrada, Španielsko)
 zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 23. septembra 2010 vo veci R 1519/2009-1 a
 zaviazať žalovaného a prípadne vedľajších účastníkov konania podporujúcich žalovaného na náhradu trov konania.
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „BIESUL“ pre tovary, ktoré patria do tried 5, 30 a 31.
 Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Manasul International, SL.
 Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: národné obrazové ochranné známky, ktoré obsahujú slovné prvky „MANASUL“ a „MANASUL ORO“ pre tovary, ktoré patria do tried 5, 30 a 31.
 Rozhodnutie odvolacieho senátu: vyhovenie odvolaniu a zamietnutie prihlasovanej ochrannej známky.
 Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 (1) z dôvodu, že medzi kolidujúcimi ochrannými známkami neexistuje žiadna podobnosť, a z dôvodu, že odvolací senát opomenul skúmať dôkazy o používaní skorších ochranných známok.
 Žaloba podaná 27. decembra 2010 — Biodes/ÚHVT — Manasul International (LINEASUL)
 (Vec T-598/10)
 zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 23. septembra 2010 vo veci R 1520/2009-1 a
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka obsahujúca slovný prvok „LINEASUL“ pre tovary, ktoré patria do tried 5, 30 a 31.
 Žaloba podaná 11. januára 2011 — Timab Industries a CFPR/Komisia
 (Vec T-14/11)
 Žalobkyne: Timab Industries (Dinard, Francúzsko) a Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Francúzsko) (v zastúpení: N. Lenoir, advokát)
 zrušiť dotknuté rozhodnutie,
 Žalobkyne navrhujú zrušenie rozhodnutia Komisie zo 17. novembra 2010 týkajúceho sa implicitného zamietnutia prístupu k dokumentom Komisie vzťahujúcim sa na konanie začaté Komisiou vo veci COMP/38.866 v súvislosti s kartelom na európskom trhu fosfátov pre krmivá pre zvieratá.
 Prvý žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia, keďže Komisia neodpovedala na žiadosť o potvrdenie prístupu k jej rozhodnutiu (rozhodnutiam), ktorými sa stanovujú rozmedzia pravdepodobných pokút pre adresátov rozhodnutia K(2010) 5004 v končenom znení, ktoré boli prijaté v nadväznosti na konanie o urovnaní.
 Druhý žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia sa v priebehu konania o preskúmaní žiadosti o prístup k dokumentom odvolala na článok 4 ods. 2 prvý a tretí pododsek a článok 4 odsek 3 druhý pododsek nariadenia č. 1049/2001 (1), aby odôvodnila odmietnutie prístupu. Žalobkyne tvrdia, že požadované dokumenty:
 nie sú stanoviská, ale rozhodnutia, o ktorých nie je preukázané, že ich sprístupnenie by mohlo predstavovať vážny zásah do rozhodovacieho procesu,
 neobsahujú žiaden citlivý obchodný údaj,
 nijako nesúvisia s inšpekčnými, vyšetrovacími činnosťami ani s auditom.
 Žaloba podaná 17. januára 2011 — El Corte Inglés/ÚHVT — BA&SH (ba&sh)
 (Vec T-23/11)
 Žalobca: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: M. López Camba a J. Rivas Zurdo, advokáti)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: BA&SH SAS (Paríž, Francúzsko)
 zrušiť rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 7. októbra 2010 vo veci R 94/2010-2,
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka „ba&sh“ pre tovary zaradené do tried 3, 14, 18 a 25 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 567958.
 Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: španielska farebná obrazová ochranná známka č. 2211312 — „BASS10“ zapísaná pre tovary zaradené do triedy 3; španielska farebná obrazová ochranná známka č. 2140717 — „BASS10“ zapísaná pre tovary zaradené do triedy 18; španielska farebná obrazová ochranná známka č. 2140718 — „BASS10“ zapísaná pre tovary zaradené do triedy 25, a španielska farebná obrazová ochranná známka č. 2223832 — „BASS10“ zapísaná pre tovary zaradené do triedy 14.
 Dôvody žaloby: žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 42 ods. 2 a článok 42 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 tým, že odvolací senát nesprávne dospel k záveru, že nebolo preukázané riadne používanie ochrannej známky v súvislosti s dotknutými tovarmi. Podľa žalobcu napadnuté rozhodnutie tiež porušuje článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 tým, že dotknuté ochranné známky sú zavádzajúco podobné a tovary označené spornou ochrannou známkou sú čiastočne zhodné a čiastočne podobné tovarom, na ktoré sa vzťahujú skoršie ochranné známky.
 Žaloba podaná 19. januára 2011 — Bank Refah Kargaran/Rada
 (Vec T-24/11)
 zrušiť rozhodnutie 2010/644/SZBP z 25. októbra 2010 v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,
 zrušiť nariadenie Rady (EÚ) č. 961/2010 z 25. októbra 2010 v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne,
 určiť, že rozhodnutie 2010/413/SZBP je vo vzťahu k žalobkyni neuplatniteľné,
 Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané žalobkyňou sú v podstate rovnaké alebo podobné ako žalobné dôvody a hlavné tvrdenia uvádzané vo veci T-4/11, Export Development Bank of Iran/Rada.
 Žaloba podaná 17. januára 2011 — Germans Boada/ÚHVT (Tvar rezačky na keramiku)
 (Vec T-25/11)
 Žalobkyňa: Germans Boada, SA (Rubí, Španielsko) (v zastúpení: J. Carbonell Callicó, advokát)
 zmeniť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 28. októbra 2010 vo veci R 771/2010-1 v súlade s článkom 65 ods. 3 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva z dôvodu porušenia zásady rovnosti a článku 7 ods. 1, ako aj článku 7 ods. 3 uvedeného nariadenia, a vyhovieť zápisu trojrozmernej ochrannej známky 7 317 911,
 subsidiárne a iba v prípade, že vyššie uvedený návrh by bol zamietnutý, zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu z 28. októbra 2010 vo veci R 771/2010-1 z dôvodu porušenia článkov 75 a 76 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva,
 zaviazať žalovaného na náhradu trov konania v súlade s článkom 87 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva.
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: trojrozmerná ochranná známka v tvare rezačky na keramiku pre tovary triedy 8.
 Dôvody žaloby: porušenie článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 (1), keďže prihlasovaná ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť, a článku 7 ods. 3 toho istého nariadenia, keďže používaním bola preukázaná rozlišovacia spôsobilosť prihlasovanej ochrannej známky. Porušenie zásady rovnosti a článku 14 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, keďže Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu mal zohľadniť iba skutočnosti a dôkazy predložené účastníkmi konania. Porušenie článkov 75 a 76 nariadenia (ES) č. 207/2009, keďže Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu nezohľadnil skutočnosti a dôkazy, ktoré predložila žalobkyňa.
 Žaloba podaná 14. januára 2011 — Technische Universität Dresden/Komisia
 (Vec T-29/11)
 Žalobkyňa: Technische Universität Dresden (Drážďany, Nemecko) (v zastúpení: G. Brüggen, advokát)
 zrušiť rozhodnutie Komisie zo 4. novembra 2010, potvrdenie č. 3241011712 o zaúčtovaní na ťarchu účtu týkajúce sa vrátenia sumy vo výške 55 377,62 eura,
 Na podporu svojej žaloby žalobkyňa tvrdí toto:
 Porušenie práva Spoločenstva z dôvodu zjavne nesprávneho a neuskutočneného posúdenia skutkových okolností
 Žalobkyňa namieta nesprávne, resp. neuskutočnené posúdenie skutkových okolností vzhľadom na spôsobilosť určitých nákladov na zamestnancov, ako aj nákladov na pobyt a cestu na poskytnutie pomoci. Zároveň namieta nesprávne, resp. neuskutočnené posúdenie skutkových okolností v súvislosti s rozličnými službami.
 Porušenie práva Spoločenstva z dôvodu závažného nesprávneho odôvodnenia
 Žalobkyňa v tejto súvislosti namieta chýbajúce odôvodnenie v potvrdení o zaúčtovaní na ťarchu účtu, nesprávne odôvodnenie v súvislosti s priznaním a odmietnutím nákladov na pobyt a cestu, ako aj chýbajúce odôvodnenie v súvislosti so zvýšením sumy nespôsobilej na poskytnutie pomoci týkajúce sa kolónky „rozličné služby“.
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — Peeters Landbouwmachines/ÚHVT — Fors MW (BIGAB)
 (Vec T-33/11)
 Žalobca: Peeters Landbouwmachines BV (Etten-Leur, Holandsko) (v zastúpení: P.N.A.M. Claassen, advokát)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: AS Fors MW (Saue, Estónsko)
 zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 4. novembra 2010 vo veci R 210/2010-1,
 zaviazať žalovaného na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti, alebo zaviazať žalovaného na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva v rozsahu, v akom sa týka tovarov zaradených do triedy 7, a
 Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na vyhlásenie neplatnosti: slovná ochranná známka „BIGAB“ pre tovary zaradené do tried 6, 7 a 12 — ochranná známka Spoločenstva č. 4363842.
 Práva z ochrannej známky účastníka, ktorý sa domáha vyhlásenia neplatnosti: účastník konania navrhujúci vyhlásenie neplatnosti zakladá svoj návrh na absolútnych a relatívnych dôvodoch zamietnutia podľa článku 52 ods. 1 písm. b) a článku 53 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 8 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009.
 Rozhodnutie výmazového oddelenia: zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti v celom rozsahu.
 Dôvody žaloby: žalobca tvrdí, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia dobrej viery a nesprávne zvážil mieru podobnosti medzi tovarmi označenými kolidujúcimi ochrannými známkami.
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — Canon Europa/Komisia
 (Vec T-34/11)
 Žalobkyňa: Canon Europa NV (Amstelveen, Holandsko) (v zastúpení: P. De Baere a P. Muñiz, advokáti)
 vyhlásiť žalobu za prípustnú,
 zrušiť nariadenie Komisie (EÚ) č. 861/2010 z 5. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 284, 2010, s. 1), a najmä podpoložky zaradené do položky 8443 31 harmonizovaného systému (ďalej len „HS“) a príslušné clá, a
 Svojou žalobou sa podľa článku 263 ZFEÚ žalobkyňa domáha zrušenia nariadenia Komisie (EÚ) č. 861/2010 z 5. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. EÚ L 284, 2010, s. 1), a najmä podpoložiek zaradených do položky 8443 31 HS a príslušných ciel.
 Po prvé žalobkyňa tvrdí, že žaloba o neplatnosť je prípustná podľa článku 263 ZFEÚ, keďže napadnuté opatrenie je regulačným aktom, ktorý sa bezprostredne týka žalobkyne a ktorý nevyžaduje žiadne ďalšie vykonávacie opatrenia.
 Navyše žalobkyňa tvrdí, že napadnutý akt je neplatný, pretože zužuje rozsah položky 8443 31 HS 2007 tým, že z jej rozsahu vylučuje viacúčelové prístroje (ďalej len „VP“), ktoré predtým spadali pod položku 8471 60 HS 2002, hoci podľa článku 3 Dohovoru o HS (1) a článku 1 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 (2) žalovaná nemôže meniť rozsah položiek HS.
 Okrem toho žalobkyňa poukazuje na to, že napadnutý akt je neplatný, pretože mení clá uplatniteľné na niektoré VP, ktoré predtým spadali pod položky 8471 60 a 8517 21 HS 2002, a je teda v rozpore s článkom 9 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87.
 Napokon napadnutý akt je v rozpore s článkom II GATT 1994 (3) a záväzkami, ktoré prijala EÚ vo svojom zozname koncesií, keďže stanovuje clá vo vzťahu k niektorým VP, v prípade ktorých EÚ prijala záväzok zrušiť akékoľvek clá.
 (1) Medzinárodný dohovor o harmonizovanom systéme opisu a označovania tovaru zo 14. júna 1983.
 (2) Nariadenie Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES L 256, 1987, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382).
 (3) Všeobecná dohoda o clách a obchode z roku 1994.
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — Kyocera Mita Europe/Komisia
 (Vec T-35/11)
 Žalobkyňa: Kyocera Mita Europe BV (v zastúpení: P. De Baere a P. Muñiz, advokáti)
 zrušiť nariadenie Komisie (EÚ) č. 861/2010 z 5. októbra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu Rady (EHS) č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (1), a to najmä v rozsahu, v akom vkladá do položky 8443 31 harmonizovaného systému (ďalej len „HS“) podpoložky a stanovuje príslušné clá, a
 Na podporu žaloby sa žalobkyňa opiera o tie isté žalobné dôvody, ako sú žalobné dôvody uvedené žalobkyňou vo veci T-34/11, Canon Europa/Komisia.
 (1) Ú. v. EÚ L 284, 2010, s. 1.
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — Japan Airlines/Komisia
 (Vec T-36/11)
 Žalobkyňa: Japan Airlines International Co., Ltd. (v zastúpení: J.-F. Bellis a K. Van Hove, advokáti, a R. Burton, solicitor)
 zrušiť rozhodnutie Komisie z 9. novembra 2010,
 alternatívne, na základe právomoci súdneho preskúmania v neobmedzenom rozsahu, znížiť pokutu uloženú žalobkyni, AL a Japan Airlines Corporation, a
 Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 vo veci COMP/39.258 — Letecká nákladná preprava. V napadnutom rozhodnutí sa určilo, že žalobkyňa spoločne s Japan Airlines Corporation (JAC) (ktorá zanikla zlúčením so žalobkyňou) porušila článok 101 ZFEÚ a článok 53 Zmluvy o EHP tým, že s ostatnými dopravcami zosúlaďovala svoje ceny za služby leteckej nákladnej prepravy vo vzťahu k i) palivovým prirážkam, ii) bezpečnostným prirážkam a iii) neplateniu provízií z prirážok.
 Na podporu žaloby uvádza žalobkyňa osem žalobných dôvodov.
 Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje článok 101 ZFEÚ a článok 53 Zmluvy o EHP tým, že určenie rozsahu porušenia, o ktorom bolo rozhodnuté, že sa ho zúčastnila žalobkyňa, obsahuje trasy, ktoré žalobkyňa neobsluhovala a nemala právny nárok ich obsluhovať.
 Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje článok 101 ZFEÚ a článok 53 Zmluvy o EHP tým, že si uplatňuje právomoc nad leteckými prepravnými službami na trasách z tretích štátov do EHP, ak sa takéto služby poskytujú zákazníkom nachádzajúcim sa mimo EHP.
 Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje zásadu nediskriminácie a zásadu proporcionality tým, že na rôznych dopravcov uplatňuje rozličné požiadavky na preukazovanie.
 Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje usmernenia pre ukladanie pokút z roku 2006 a zásadu proporcionality tým, že do príslušnej hodnoty predajov použitej ako základ pre výpočet pokuty zahrnulo príjmy odvodené od zložiek ceny za služby leteckej prepravy, ktoré nesúvisia s porušením.
 Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje usmernenia pre ukladanie pokút z roku 2006 a zásadu legitímnych očakávaní tým, že do príslušnej hodnoty predajov použitej ako základ pre výpočet pokuty zahrnulo príjmy odvodené od služieb leteckej prepravy na trasách z tretích štátov do štátov EHP.
 Šiesty žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje zásadu proporcionality tým, že obmedzuje zníženie pokuty priznané žalobkyni na základe právneho rámca na 15 %.
 Siedmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje zásadu nediskriminácie tým, že žalobkyni nepriznáva zníženie pokuty o 10 % na základe obmedzenej účasti na porušení, pričom takéto zníženie bolo priznané ostatným osobám, ktorým je rozhodnutie určené, nachádzajúcim sa objektívne v obdobnom postavení ako žalobkyňa.
 Ôsmy žalobný dôvod založený na tvrdení, že rozhodnutie porušuje zásadu proporcionality tým, že nezohľadňuje osobitné okolnosti prípadu.
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — Cargolux Airlines/Komisia
 (Vec T-39/11)
 Žalobkyňa: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luxembursko) (v zastúpení: J. Joshua, barrister, a G. Goeteyn, solicitor)
 úplne alebo čiastočne zrušiť články 1 až 4 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne,
 zrušiť pokutu uloženú žalobkyni v článku 5,
 alternatívne, podstatne znížiť pokutu na základe právomoci súdu vykonať preskúmanie v neobmedzenom rozsahu,
 Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 vo veci COMP/39.258 — Letecká nákladná preprava, pokiaľ sa v napadnutom rozhodnutí určilo, že žalobkyňa porušila článok 101 ZFEÚ a článok 53 Zmluvy o EHP tým, že s ostatnými dopravcami zosúlaďovala svoje ceny za služby leteckej nákladnej prepravy vo vzťahu k i) palivovým prirážkam, ii) bezpečnostným prirážkam a iii) neplateniu provízií z prirážok.
 Na podporu žaloby uvádza žalobkyňa päť žalobných dôvodov:
 Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia nesprávne označila správanie za obmedzenie dané cieľom a nepreukázala nijaký protisúťažný účinok. Žalobkyňa v tejto súvislosti uvádza, že:
 existencia konceptu obmedzenia daného cieľom nezbavuje Komisiu povinnosti uskutočniť posúdenie do určitej miery, čo neuskutočnila,
 rozhodnutie neobsahuje nijaké teoretické vymedzenie škody, predovšetkým vzhľadom na to, že všetky tvrdenia o určovaní východiskových sadzieb boli vzaté späť.
 Druhý žalobný dôvod založený na porušení základnej procesnej požiadavky, nedostatočnom odôvodnení, porušení práva na obhajobu a zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia neurčila dostatočne konkrétne rozsah a znaky správania, ktoré údajne predstavovalo jedno pokračujúce porušovanie.
 Tretí žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia na požadovanej právnej úrovni nezostavila spoľahlivé dôkazné podklady pre svoje závery ani nepreukázala skutočnosti, na ktorých založila svoje zistenia. V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že:
 nijaké z pochybení uvedených v oznámení námietok a predložených Komisii v tom čase nebolo v rozhodnutí napravené,
 Komisia zneužila koncept jedného pokračujúceho porušenia tým, že trvala na tom, že úplne neškodné správanie môže byť súčasťou protiprávneho konania a použila označenie „celosvetový kartel“ ako zámienku na použitie úplne zaujatých a nepodstatných dôkazov.
 Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia pochybila z právneho hľadiska tým, že si nesprávne uplatnila právomoc vo vzťahu k údajnému protisúťažnému zosúladenému postupu týkajúcemu sa letov z letísk v tretích štátoch do letísk na území EHP (ďalej len „prichádzajúce lety“). Podľa tvrdení žalobkyne sa na takéto činnosti nevzťahuje územná pôsobnosť článku 101 ZFEÚ ani článku 53 Zmluvy o EHP.
 Piaty žalobný dôvod predložený, pokiaľ ide o preskúmanie pokuty na základe právomoci súdu vykonať preskúmanie v neobmedzenom rozsahu, založený na údajne zjavne nesprávnom posúdení a porušení zásady proporcionality. V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že:
 usmernenia pre ukladanie pokút z roku 2006 nie sú v súlade s požiadavkou článku 23 ods. 2 nariadenia 1/2003 (1), aby bola pokuta založená na závažnosti a dĺžke trvania,
 Komisia hrubo zveličila celkovú závažnosť údajného porušenia. V predmetnej veci nie sú oprávnené ani percentuálny podiel (16 % hodnoty predaja) ani dodatočná suma,
 pokiaľ ide o žalobkyňu, Komisia nesprávne posúdila trvanie porušení, nesprávne odmietla poľahčujúce okolnosti a nezohľadnila všetky podstatné okolnosti, vrátane celkovej primeranosti sankcií a ekonomickej situácie žalobkyne.
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — Lan Airlines a Lan Cargo/Komisia
 (Vec T-40/11)
 Žalobkyne: Lan Airlines SA a Lan Cargo SA (Santiago, Čile) (v zastúpení: B. Hartnett, barrister, a O. Geiss, advokát)
 zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa vzťahuje na žalobkyne,
 alternatívne, znížiť pokutu uloženú žalobkyniam, a
 Prostredníctvom svojej žaloby sa žalobkyne v súlade s článkom 263 ZFEÚ domáhajú zrušenia rozhodnutia Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 týkajúceho sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“), článku 53 Zmluvy o EHP a článku 8 dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (vec COMP/39.258 — Letecká nákladná preprava), v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň.
 Na podporu žaloby uvádzajú žalobkyne šesť žalobných dôvodov:
 Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia nepreukázala na požadovanej právnej úrovni, že žalobkyne sa podieľali na jednom pokračujúcom porušení, a v dôsledku toho pri uplatňovaní článku 101 ZFEÚ pochybila z právneho aj skutkového hľadiska, keďže:
 Komisia nepreukázala, že Lan Cargo si bola vedomá alebo si musela byť vedomá existencie spoločného protisúťažného zámeru,
 Komisia nepreukázala, že Lan Cargo zamýšľala svojím vlastným správaním prispieť k takémuto spoločnému protisúťažnému zámeru, a
 Komisia nepreukázala, že Lan Cargo si bola vedomá porušenia vo vzťahu k bezpečnostnej prirážke alebo províziám z prirážok.
 Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu, keďže:
 Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že vychádzala z dôkazov, ktoré neboli uvedené v oznámení námietok,
 Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že vychádzala z výkladu dôkazov, ktoré neboli jasne uvedené v oznámení námietok,
 Komisia porušila právo žalobkýň na obhajobu tým, že v napadnutom rozhodnutí vzniesla námietky, ku ktorým nemali žalobkyne možnosť sa vyjadriť.
 Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia pri určení základnej výšky pokuty uloženej žalobkyniam porušila zásadu rovnakého zaobchádzania, individuálnej zodpovednosti a proporcionality, keďže:
 určenie dĺžky trvania porušenia Komisiou nezodpovedalo zisteniu o vedomosti ani o úmysle podieľať sa na údajnom spoločnom protisúťažnom zámere,
 Komisia pochybila pri určovaní základnej výšky,
 výpočet základnej zložky pokuty Komisiou nezohľadňoval obmedzený podiel žalobkýň na údajnom porušení, a
 výpočet základnej zložky pokuty Komisiou nezohľadňoval to, že údajné porušenie sa netýkalo celej ceny za príslušné služby.
 Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia pri upravovaní základnej výšky pokuty z dôvodu poľahčujúcich okolností porušila zásadu rovnakého zaobchádzania a neuviedla odôvodnenie, keďže:
 Komisia nezohľadnila veľmi významný rozdiel medzi mierou účasti žalobkýň a oveľa väčšou mierou účasti ostatných leteckých dopravcov, a
 Komisia neodôvodnila objektívnym spôsobom rovnaké zaobchádzanie s rozdielnymi leteckými dopravcami napriek ich podstatne rozdielnemu postaveniu.
 Piaty žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia v napadnutom rozhodnutí neodôvodnila vynechanie jedenástich osôb, ktorým bolo určené oznámenie námietok, svoje zistenie, že žalobkyne sa zúčastnili jedného pokračujúceho porušenia, a svoj výpočet uloženej pokuty, keďže:
 Komisia neuviedla dôvody, prečo do napadnutého rozhodnutia nezahrnula jedenásť dopravcov, ktorým bolo určené oznámenie námietok,
 Komisia neuviedla svoje odôvodnenie, pokiaľ ide o konštitutívne prvky vyžadované Súdnym dvorom na určenie, že žalobkyňa sa zúčastnila jedného pokračujúceho porušenia, a
 Komisia neuviedla odôvodnenie, ktoré stojí za jej výpočtom pokuty uloženej žalobkyniam podľa článku 5 napadnutého rozhodnutia.
 Šiesty žalobný dôvod založený na tvrdení, že Komisia porušila právo žalobkýň na spravodlivý proces a v dôsledku toho porušila článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach, keďže:
 žalobkyniam bola odopretá možnosť vypočúvať svedkov alebo výsluchom overiť alebo spochybniť ich výpovede,
 žalobkyniam bola odopretá možnosť vyjadriť sa k výpočtu pokuty, ktorá im bola uložená,
 pokuta bola uložená po ústnom vypočúvaní, ktoré bolo neverejné a bez účasti inštitúcie vydávajúcej rozhodnutie, a
 napadnuté rozhodnutie bolo vydané správnym orgánom a nijaký súdny orgán nemá plnú právomoc preskúmať všetky jeho aspekty.
 Žaloba podaná 19. januára 2011 — Universal/Komisia
 (Vec T-42/11)
 Žalobkyňa: Universal Corp. (Richmond, Spojené štáty) (v zastúpení: C. R. A. Swaak, advokát)
 zrušiť napadnuté rozhodnutie obsiahnuté v listoch z 12. a 13. novembra 2010, a/alebo
 rozhodnúť, že žalobkyňa nemá povinnosť zaplatiť celú alebo časť pokuty uloženej v tejto veci až do vydania konečného rozsudku vo veci T-12/06, Deltafina/Komisia, alebo v akomkoľvek ďalšom konaní, a
 Svojou žalobou na základe článku 263 ZFEÚ sa žalobkyňa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie obsiahnutého v liste Komisie z 12. novembra 2010 adresovanom spoločnosti Universal Corporation a potvrdeného listom z 30. novembra 2010, v ktorom požaduje, aby žalobkyňa zaplatila pokutu uloženú spoločne a nerozdielne spoločnostiam Universal Corporation a Deltafina SpA vo veci COMP/C.38.281/B.2 — Surový tabak — Taliansko z 20. októbra 2005 po späťvzatí žaloby vo veci T-34/06, Universal Corp./Komisia, ale pred rozhodnutím vo veci T-12/06, Deltafin SpA/Komisia a akýmikoľvek ďalšími konaniami.
 Na podporu žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody.
 Podľa prvého žalobného dôvodu má napadnuté rozhodnutie nedostatky:
 napadnuté rozhodnutie obsahuje vadu, keďže pokuta je v celom rozsahu krytá zárukou poskytnutou zo strany dcérskej spoločnosti žalobkyne, spoločnosti Deltafina. Žalobkyňa ručí ako materská spoločnosť so 100 % podielom spoločne a nerozdielne len za zaplatenie pokuty, ktorú uložila Komisia spoločnosti Deltafina z dôvodu jej priamej účasti na porušení. Späťvzatie žaloby o neplatnosť podané žalobkyňou je preto, pokiaľ ide o otázku, kedy musí byť pokuta zaplatená, irelevantné.
 Druhý žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady ochrany legitímnej dôvery:
 napadnuté rozhodnutie je v rozpore so zásadou ochrany legitímnej dôvery týkajúcej sa platnosti bankovej záruky do ukončenia konania vo veci Deltafina. Komisia tým, že prijala bankovú záruku v súvislosti so žalobou o neplatnosť podanou spoločnosťou Deltafina, vzbudila legitímnu dôveru, že do vydania konečného rozhodnutia vo veci T-12/06 nebude požadovať zaplatenie pokuty. Navyše Komisia porušila legitímnu dôveru žalobkyne spočívajúcu v tom, že Komisia bude na účely zodpovednosti a výkonu rozhodnutia so žalobkyňou a spoločnosťou Deltafina zaobchádzať rovnako akoby išlo o jeden podnik.
 Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení zásady riadnej správy vecí verejných vyplývajúcej z článku 266 ZFEÚ:
 Komisia tým, že požaduje predčasné zaplatenie pokuty uloženej spoločne a nerozdielne pred vydaním rozhodnutia vo veci Deltafina, ktorému sa musí Komisia podriadiť, porušila povinnosť riadnej správy vecí verejných vyplývajúcu z článku 266 ZFEÚ. V prípade, že spoločnosť Deltafina bude mať vo veci úplný alebo čiastočný úspech, bude Komisia povinná znížiť alebo zrušiť pokutu, za ktorej zaplatenie ručí spoločnosť Universal spoločne a nerozdielne.
 Žaloba podaná 17. januára 2011 — Taliansko/Komisia
 (Vec T-44/11)
 Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: L. Ventrella, advokát)
 Čiastočne zrušiť rozhodnutie Komisie K(2010) 7555 zo 4. novembra 2010 oznámené 5. novembra 2010, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú niektoré výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV).
 Na podporu svojich tvrdení uvádza žalobkyňa tri žalobné dôvody.
 Prvý žalobný dôvod spočíva na porušení formálnych náležitostí (článok 269 ZEÚ, predtým článok 253 ES) z dôvodu nedostatku odôvodnenia. Skreslenie skutkových okolností. Porušenie zásady proporcionality. Porušenie článku 24 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 2799/1999 zo 17. decembra 1999, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia (ES) č. 1255/1999, týkajúce sa poskytovania finančnej pomoci na odstredené mlieko a sušené odstredené mlieko určené na výkrm zvierat a na predaj takéhoto sušeného odstredeného mlieka (Ú. v. ES L 340, s. 3, Mim. vyd. 03/028, s. 110).
 Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že Komisia prijala isté finančné úpravy v oblasti sušeného odstredeného mlieka z dôvodu údajného nesprávneho uplatnenia zníženia pomoci a sankcií upravených v nariadení. Komisia osobitne na základe doslovného výkladu článku 24 ods. 2 nariadenia (ES) č. 2799/1999, ktorý bol nesprávny a nerešpektoval ducha tejto právnej normy, tvrdila, že štvrťročná kontrola, ktorá bola uskutočnená týždeň po neštandartnom odobratí vzoriek, nebola osobitným šetrením upraveným v norme Spoločenstva a teda ho nemohla nahradiť. Okrem toho Komisia z nepodstatných osobitných prípadov vyvodila všeobecné závery o prípadných a úplne hypotetických nedostatkoch v oblasti sankcií spôsobených talianskym orgánom, a tým sa dopustila skreslenia skutkových okolností. Napokon keďže výška sankcií, ktoré údajne neboli uložené, je výrazne nižšia ako celková výška pokút, ktorými má byť sankcionované Taliansko zo strany Komisie, nie je jasné prečo boli uplatnené paušálne úpravy, ktoré sú v každom prípade neprimerané a mimoriadne vysoké. Z toho teda okrem zjavného nedostatku odôvodnenia vyplýva aj porušenie zásady proporcionality.
 Druhý žalobný dôvod spočíva na porušení formálnych náležitostí (článok 269 ZEÚ, predtým článok 253 ES) z dôvodu nedostatku odôvodnenia. Porušenie zásady proporcionality. Porušenie článku 6 ods. 3 ZEÚ z dôvodu porušenia základných zásad ochrany legitímnej dôvery, právnej istoty a zákazu retroaktivity základných noriem. Porušenie článku 32 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, s. 1). Porušenie zásady ne bis in idem.
 Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že Komisia po šetrení uskutočnenom v roku 2003 uplatnila vo vzťahu k členskému štátu úpravu za finančný rok 2009 v súvislosti s organizáciou systému spätného získavania prostriedkov od platobných orgánov, pričom táto úprava bola vypočítaná podľa hodnoty prípadov, ktoré vzhľadom na to, že o nich v príslušnom čase nerozhodla samotná Komisia podľa v tom čase platných ustanovení Spoločenstva, posúdila Komisia ako prípady spadajúce do pôsobnosti novej právnej úpravy, na ktoré sa vzťahuje pravidlo zvané 50-50 zavedené nariadením (ES) č. 1290/05. Dotknutá finančná úprava je nezákonná, keďže z nej pre členský štát vyplýva povinnosť zaplatiť 50 % dotknutej sumy, a to automaticky na základe článku 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/05 nezákonne uplatneného retroaktívnym spôsobom na šetrenie vymáhania dlhov, ktorého premetom bola najmä „situácia v rokoch 2002/2003“, ako to výslovne pripustila samotná Komisia. Okrem toho, pokiaľ ide o prípady, ktoré boli predmetom kontroly, na Taliansko už bola rozhodnutím Komisie K(2007) 1901 z 27. apríla 2007 uplatnená finančná úprava vo výške 50 %, a to na základe článku 32 nariadenia č. 1290/05. Napadnutým rozhodnutím tak Komisia uplatňuje na rovnaké prípady a z rovnakých dôvodov dodatočnú finančnú úpravu vo výške 100 % sumy nezískaných pohľadávok. Je preto nezákonné a neprimerané po niekoľkých rokoch uložiť dodatočnú sankciu vo výške 50 %, a to v jasnom rozpore so zásadou ne bis in idem.
 Tretí žalobný dôvod je založený na zániku možnosti Komisie použiť sankcie. Prekročenie primeraného času na ukončenie dotknutých šetrení. Porušenie článku 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/05. Porušenie zásady ne bis in idem.
 Subsidiárne a v prípade, že článok 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/05, ktorý Komisia uplatňovala retroaktívne v rámci dotknutých šetrení, bude považovaný za procesné pravidlo, žalobkyňa poukazuje na nezákonnosť vyššie uvedenej úpravy z dôvodu prekročenia premlčacej lehoty štyroch rokov stanovenej na účely právomoci Komisie uložiť sankcie. Subsidiárne v druhom rade sa žalobkyňa odvoláva na nezákonnosť vyššie uvedenej úpravy z dôvodu prekročenia primeraného času na ukončenie dotknutých šetrení. Vzhľadom na to, že uvedené šetrenia neboli uzavreté v primeranom čase (od ich začiatku uplynulo najmenej osem rokov), štátny rozpočet z toho dôvodu znáša významnú finančnú záťaž z dôvodu paušálnej úpravy vo výške 50 % podľa rozhodnutia Komisie K(2007) 1901 v súvislosti s prípadmi, ktoré sú tiež predmetom napadnutého rozhodnutia, a to v jasnom rozpore so zásadou ne bis in idem.
 Žaloba podaná 21. januára 2011 — Taliansko/Komisia
 (Vec T-45/11)
 Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: P. Gentili, advokát)
 zrušiť rozhodnutie Komisie z 10. novembra 2010 K(2010) 7893 v konečnom znení, ktoré bolo Talianskej republike oznámené listom z 11. novembra 2010 SG-Greffe (2010) D/18018 a ktorým bolo zamietnuté postúpenie veci COMP/M.5960 — Crédit Agricole/Cassa di Risparmio della Spezia/Agenzie Intesa Sanpaolo,
 Táto žaloba je namierená proti rozhodnutiu Komisie, ktorým bol zamietnutý návrh talianskeho orgánu pre hospodársku súťaž podaný v zmysle článku 9 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. EÚ L 24, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40) a zameraný na postúpenie preskúmania koncentrácie oznámenej Komisii, na základe ktorej spoločnosť Crédit Agricole S.A. získala výhradnú kontrolu nad spoločnosťou Cassa di Risparmio della Spezia S.p.A., ktorá je v súčasnosti kontrolovaná spoločnosťou Intesa Sanpaolo, a to prostredníctvom Cassa di Risparmio di Parma e Piacenza S.p.A. kontrolovanej Crédit Agricole S.A.
 Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov:
 Prvý žalobný dôvod spočíva na porušení článku 9 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004, v rozsahu v akom Komisia usúdila, že žiadosť o postúpenie je oneskorená a neodôvodnená.
 Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 9 ods. 2 písm. a) a b) a článku 9 ods. 3 prvého pododseku písm. b) a článku 9 ods. 3 druhého pododseku nariadenia Rady (ES) č. 139/2004, ako aj na nedostatku odôvodnenia.
 V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne zdôraznila skutočnosť, že po koncentrácii sa trhové podiely nezmenia. V skutočnosti spoločnosť Crédit Agricole získa tieto trhové podiely vďaka koncentrácii a nie vnútorným rozšírením, ako to bolo v prípade Intesa Sanpaolo pred koncentráciou. Z toho dôvodu existoval vplyv na regionálny trh maloobchodných bankových služieb.
 Tretí žalobný dôvod je založený na porušení článku 9 ods. 2 písm. a) a b) a článku 9 ods. 3 prvého pododseku písm. b) a článku 9 ods. 3 druhého pododseku nariadenia Rady (ES) č. 139/2004, ako aj na nedostatku odôvodnenia.
 Žalobkyňa na rozdiel od Komisie tvrdí, že regionálny trh bankových služieb existuje: užívatelia týchto služieb totiž nie sú ochotní sa premiestňovať a pre ostatné hospodárske subjekty je ťažké na nasýtený regionálny trh vstúpiť. Existoval teda obmedzený trh, ktorý nebol veľkou súčasťou spoločného trhu.
 Štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení článku 9 ods. 2 písm. a) a b) a článku 9 ods. 3 prvého pododseku písm. b) a článku 9 ods. 3 druhého pododseku nariadenia Rady (ES) č. 139/2004, ako aj na nedostatku odôvodnenia.
 V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že Komisia nevzala do úvahy konanie o porušení, ktoré inicioval orgán pre hospodársku súťaž proti spoločnostiam Crédit Agricole a Intesa Sanpaolo, ktoré mali byť na účely vplyvu na trh považované za prepojené a nie za konkurenčné subjekty.
 Piaty žalobný dôvod spočíva na porušení článku 1 a článku 9 ods. 2 a 3 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004, ako aj zásad subsidiarity a proporcionality.
 Žalobkyňa sa domnieva, že koncentrácia nemala význam na úrovni Spoločenstva a že orgán pre hospodársku súťaž bol v lepšej pozícii na jej posúdenie. Komisia mala prinajmenšom postúpiť časť operácie, ktorá sa týkala regionálnych trhov uvedených v rozhodnutí.
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — Deutsche Lufthansa a i./Komisia
 (Vec T-46/11)
 Žalobkyne: Deutsche Lufthansa AG (Kolín, Nemecko), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Nemecko) a Swiss International Air Lines AG (Bazilej, Švajčiarsko) (v zastúpení: S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou a A. Israel, advokáti)
 zrušiť články 1 až 4 napadnutého rozhodnutia,
 Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 vo veci COMP/39.258 — Letecká nákladná preprava, týkajúceho sa konania na základe článku 101 ZFEÚ a článku 53 Zmluvy o EHP.
 Na podporu žaloby uvádzajú žalobkyne štyri žalobné dôvody:
 Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 11 ods. 2 a článok 11 ods. 1 dohody medzi Švajčiarskom a ES tým, že vychádza z kontaktov medzi súťažiteľmi, ktoré sa uskutočnili vo Švajčiarsku.
 Druhý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 1 ods. 2 nariadenia č. 3975/87 (1) tým, že vychádza z kontaktov medzi súťažiteľmi, ktoré sa uskutočnili pred 1. májom 2004 v štátoch mimo EHP, za účelom preukázania:
 porušenia článku 101 ZFEÚ a článku 53 Zmluvy o EHS, na ktorom sa pred 1. májom 2004 podieľali európski dopravcovia (vrátane žalobkýň),
 pôvodu jedného pokračujúceho porušenia pred 1. májom 2004, aby bolo možné určiť porušenie začínajúce bezprostredne po tomto dni.
 Tretí žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 101 ZFEÚ, článok 53 Zmluvy o EHS a článok 8 dohody medzi Švajčiarskom a ES tým, že kontakty medzi súťažiteľmi, ktoré sa uskutočnili v štátoch mimo EHS, považuje za súčasť toho istého pokračujúceho porušenia spolu s kontaktmi medzi súťažiteľmi, ktoré sa uskutočnili na úrovni vedenia.
 Štvrtý žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 101 ZFEÚ a článok 53 Zmluvy o EHS v rozsahu, v akom sa vychádza z predpokladu, že samotné kontakty medzi súťažiteľmi, ktoré sa uskutočnili v štátoch mimo EHS predstavujú porušenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Zmluvy o EHS, t. j. bez ohľadu na to, či sú súčasťou toho istého pokračujúceho porušenia spolu s kontaktmi medzi súťažiteľmi, ktoré sa uskutočnili na úrovni vedenia. Dohody alebo zosúladené postupy vo vzťahu k nákladnej preprave do EHS neobmedzujú hospodársku súťaž v rámci EHS ani neovplyvňujú obchod medzi členskými štátmi. Okrem toho vládne zásahy vo viacerých príslušných štátoch vylučujú uplatnenie článku 101 ZFEÚ a článku 53 Zmluvy o EHS.
 (1) Nariadenie Rady (EHS) č. 3975/87 zo 14. decembra 1987 stanovujúce postup pri uplatňovaní pravidiel hospodárskej súťaže pre podniky leteckej dopravy (Ú. v. ES L 374, 31.12.1987, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 262).
 Žaloba podaná 24. januára 2011 — British Airways/Komisia
 (Vec T-48/11)
 Žalobkyňa: British Airways plc (Harmondsworth, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: K. Lasok, QC, barrister, R. O’Donoghue, barrister, a B. Louveaux, solicitor)
 zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v akom určuje, že žalobkyňa sa podieľala na porušení týkajúcom sa provízií z prirážok a/alebo vrátiť vec Komisii na opätovné prejednanie a rozhodnutie v tejto súvislosti,
 zrušiť rozhodnutie v rozsahu, v akom určuje, že deň začatia porušenia žalobkyne bol 22. január 2001, a nahradiť ho dňom 1. október 2001, a/alebo vrátiť vec Komisii na opätovné prejednanie a rozhodnutie v tejto súvislosti,
 zrušiť napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom určuje, že záležitosti, pokiaľ ide o HongKong, Japonsko, Indiu, Thajsko, Singapur, Kóreu, a Brazíliu, sú v rozpore s článkom 101 ZFEÚ, článkom 53 Zmluvy o EHS a článkom 8 dohody so Švajčiarskom a/alebo vrátiť vec Komisii na opätovné prejednanie a rozhodnutie v tejto súvislosti,
 zrušiť alebo podstatne znížiť pokutu uloženú žalobkyni rozhodnutím, na základe každého alebo všetkých vyššie uvedených bodov a/alebo právomoci Všeobecného súdu vykonať súdne preskúmanie v neobmedzenom rozsahu,
 zaviazať Komisiu, aby nahradila trovy konania a iné výdavky žalobkyne v súvislosti s touto vecou.
 Žalobkyňa sa domáha čiastočného zrušenia rozhodnutia Komisie K(2010) 7694 v konečnom znení z 9. novembra 2010 týkajúceho sa konania na základe článku 101 ZFEÚ, článku 53 Zmluvy o EHP a článku 8 dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o leteckej doprave (vec COMP/39.258 — Letecká nákladná preprava), týkajúceho sa zosúladeného postupu, pokiaľ ide o viaceré zložky cien za služby leteckej nákladnej prepravy na: i) trasách medzi letiskami v rámci EHP, ii) trasách medzi letiskami v rámci EÚ a letiskami mimo EHP, iii) trasách medzi letiskami v členských štátoch EHP, ktoré nie sú členskými štátmi EÚ, a tretími štátmi, a trasách medzi letiskami v rámci EÚ a Švajčiarskom. Zosúladený postup, ktorý je predmetom rozhodnutia, sa týka palivovej prirážky, bezpečnostnej prirážky a platenia provízie z prirážok špeditérom nákladnej prepravy.
 Na podporu žaloby uvádza žalobkyňa sedem žalobných dôvodov:
 Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení a nedostatočnom odôvodnení, keďže Komisia nepredložila dostatočne presné dôkazy o tom, že žalobkyňa sa podieľala na zosúladení platieb provízie z prirážok, pričom nezohľadnila podstatný súbor dôkazov, ktoré mala k dispozícii, preukazujúcich opak.
 Druhý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení a porušení povinnosti žalovanej preukázať na požadovanej právnej úrovni deň začatia porušenia žalobkyne. V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že:
 predložené dôkazy nespĺňajú požiadavky presnosti a vnútorného súladu, pokiaľ ide o dĺžku trvania porušenia,
 zistenie Komisie týkajúce sa dňa začatia je v rozpore so zásadou in dubio pro reo.
 Tretí žalobný dôvod založený na pochybení z právneho aj skutkového hľadiska a zjavne nesprávnom posúdení, keďže Komisia nemala právomoc na uplatňovanie článku 101 ZFEÚ a/alebo článku 53 Zmluvy o EHP, pokiaľ ide o situáciu týkajúcu sa právnej úpravy letectva a správnych režimov v HongKongu, Japonsku, Indii, Thajsku, Singapure, Kórei a Brazílii, a/alebo nevykonávala svoju právomoc v súlade so zásadou vzájomnosti v medzinárodných vzťahoch a/alebo pri výkone svojej právomoci vôbec nezohľadnila alebo nezohľadnila riadnym spôsobom zásadu vzájomnosti v medzinárodných vzťahoch.
 Štvrtý žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality, ktorá stanovuje, že tresty musia byť primerané porušeniu, a zásady rovnosti zaobchádzania, keďže pokuta uložená žalobkyni nie je primeraná závažnosti porušenia. V tejto súvislosti žalobkyňa uvádza, že:
 v prípade porušenia daného cieľom je Komisia povinná zohľadniť „povahu“ a „spôsobilosť“ na jeho vlastnom trhu a ekonomické súvislosti určujúce a upresňujúce jeho závažnosť,
 pri riadnom preskúmaní boli v predmetnej veci závažné dôvody na to, aby sa porušenie žalobkyne považovalo za menej závažné, za aké ho považovala Komisia pri uplatnení činiteľa závažnosti.
 Piaty žalobný dôvod založený na porušení povinnosti uviesť riadne odôvodnenie a porušení zásady proporcionality tým, že základná výška pokuty bola zvýšená o ďalších 16 % na odstrašenie.
 Šiesty žalobný dôvod založený na pochybení z právneho aj skutkového hľadiska, zjavne nesprávnom posúdení, porušení zásady legitímnych očakávaní a/alebo rovnosti zaobchádzania a oznámenia o zhovievavosti, keďže Komisia poskytla žalobkyni najnižšie zníženie pokuty vzhľadom na zhovievavosť napriek tomu, že žalobkyňa bola prvým podnikom, ktorý požiadal o zníženie pokuty v súlade s oznámením o zhovievavosti.
 Siedmy žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení a porušení zásady rovnosti zaobchádzania a zásady proporcionality tým, že žalobkyni nebolo poskytnuté zníženie pokuty vzhľadom na poľahčujúce okolnosti, keďže Komisia nezohľadnila rovnakým spôsobom skutočnosť, že žalobkyňa sa na porušení podieľala obmedzene a nepodieľala sa na všetkých zložkách porušenia.
 Žaloba podaná 27. januára 2011 — Španielsko/Komisia
 (Vec T-54/11)
 Žalobca: Španielske kráľovstvo (v zastúpení: Muñoz Pérez)
 zrušiť rozhodnutie Komisie K(2010) 7700 zo 16. novembra 2010 o zrušení časti príspevku poskytnutého z Európskeho fondu pre regionálny rozvoj (EFRR) v prospech integrovaného operačného programu 1 pre Andalúziu (2000 — 2006), č. kódu CCI 2000.ES.16.1.PO.003, keďže ukladá finančnú opravu vo výške 100 % nákladov financovaných EFRR pre zmluvy č. 2075/2003 a č. 2120/2005,
 Žalobca sa na podporu svojej žaloby odvoláva na dva žalobné dôvody:
 Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 39 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (Ú. v. ES L 161, s. 1; Mim. vyd. 14/001, s. 31), pretože Komisia nedodržala pre vydanie napadnutého rozhodnutia lehotu troch mesiacov od konzultácie, resp. od poskytnutia dodatočných informácií španielskymi orgánmi.
 Druhý žalobný dôvod je založený na neoprávnenom použití, prípadne porušení článku 39 ods. 3 písm. b) vyššie uvedeného nariadenia č. 1260/1999, pretože Komisia uplatnila finančnú opravu na zmluvy č. 2075/2003 a č. 2120/2005 v dôsledku domnelých vád konania pri zadávaní týchto zmlúv, pričom rokovacie konanie bez uverejnenia bolo úplne v súlade s článkom 6 ods. 3 písm. b) a c) smernice Rady 93/36/EHS zo 14. júna 1993 o koordinácii postupov verejného obstarávania dodania tovaru (Ú. v. ES L 199, s. 1; Mim. vyd. 06/002, s. 110).
 Žaloba podaná 27. januára 2011 — Castelnou Energía/Komisia
 (Vec T-57/11)
 Žalobkyňa: Castelnou Energía, SL (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: E. Garayar, advokát)
 určiť, že žaloba o neplatnosť je prípustná,
 zrušiť napadnuté rozhodnutie podľa článku 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ),
 zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania, ktoré vznikli Castelnou Energía SL v tomto konaní.
 Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza osem žalobných dôvodov:
 prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 4 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339), keďže prijatiu rozhodnutia nepredchádzalo začatie konania vo veci formálneho zisťovania napriek existencii vážnych pochybností týkajúcich sa zlučiteľnosti,
 druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 106 ods. 2 ZFEÚ, článku 107 ZFEÚ v spojení s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ a článku 4 ods. 4 nariadenia č. 659/1999, keďže Komisia uskutočnila neúplnú analýzu opatrenia, nakoľko neanalyzovala zlučiteľnosť predmetného opatrenia v jeho celosti, hoci toto opatrenie pozostáva z troch odlišných súčastí (a to finančnej náhrady vyplatenej výrobcom elektrickej energie, mechanizmu preferenčného vstupu a povinnosti nákupu domáceho uhlia),
 tretí žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorá je upravená v článku 296 ZFEÚ, keďže Komisia nevysvetlila dôvody, ktoré ju viedli k tomu, že neanalyzovala zlučiteľnosť všetkých súčastí opatrenia,
 štvrtý žalobný dôvod je založený na porušení všeobecných zásad práva na obranu a riadnej správy vecí verejných, ktorými sa má riadiť správne konanie, vzhľadom na to, že Castelnou bola odoprená možnosť uviesť svoje argumenty v rámci konania vo veci formálneho zisťovania, ktoré mala Komisia začať,
 piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 106 ods. 2 ZFEÚ, rámca Spoločenstva pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (Ú. v. EÚ C 297, 29.11.2005, s. 4), ako aj článku 11 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/54/ES z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou a o zrušení smernice 96/92/ES (Ú. v. EÚ L 176, 15.7.2003, s. 37; Mim. vyd. 12/002, s. 211), vzhľadom na to, že: i) opatrenie nie je odôvodnené nebezpečenstvom týkajúcim sa dodávky elektrickej energie, ktoré je podmienkou, ako tvrdí Komisia, potreby služieb všeobecného hospodárskeho záujmu a ii) aj keby existovalo ohrozenie dodávky elektrickej energie (quod non), opatrenie je v každom prípade neprimerané vo vzťahu k cieľu zaručiť dodávku elektrickej energie a teda je protiprávne,
 šiesty žalobný dôvod je založený na zneužití právomoci Komisie, keďže napriek existencii objektívnych, relevantných a súhlasných dôkazov preukazujúcich, že opatrenie nie je určené na zaručenie dodávky elektrickej energie, ale práve na podporu banského priemyslu, Komisia založila svoje rozhodnutie o zlučiteľnosti opatrenia na dôvode, o ktorom vedela, že nie je skutočný, v dôsledku čoho tak prijala rozhodnutie z iných dôvodov, než boli uvedené,
 siedmy žalobný dôvod je založený na protiprávnosti rozhodnutia, keďže jeho prijatie predstavuje zo strany Komisie porušenie ustanovení ZFEÚ, ktoré zaručujú voľný pohyb tovaru (články 28 a 34 ZFEÚ), ako aj slobodu usadiť sa (článok 49 ZFEÚ),
 ôsmy žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustila Komisia, pretože schválenie opatrenia porušuje niektoré ustanovenia sekundárneho práva Únie, a to: smernicu 2003/87/ES Európskeho parlamentu a Rady z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v. EÚ L 275, s. 32; Mim. vyd. 15/007, s. 631), zmenenú a doplnenú smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/29/ES z 23. apríla 2009 (Ú. v. EÚ L 140, s. 63); smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2005/89/ES z 18. januára 2006 o opatreniach na zabezpečenie bezpečnosti dodávok elektrickej energie a investícií do infraštruktúry (Ú. v. EÚ L 33, 4.2.2006, s. 22) a nariadenie Rady (ES) č. 1407/2002 z 23. júla 2002 o štátnej pomoci pre uhoľný priemysel (Ú. v. ES L 205, 2.8.2002, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 170).
 Uznesenie Všeobecného súdu z 25. januára 2011 — Basell Polyolefine/Komisia
 (Vec T-399/07) (1)
 Predseda prvej rozšírenej komory nariadil výmaz veci.
 (1) Ú. v. EÚ C 315, 22.12.2007.