text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 2.5.2017
 COM(2017) 257 final
 2017/0087(COD)
 Atbilstības pakete
 Priekšlikums
 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
 ar kuru paredz nosacījumus un procedūru, saskaņā ar kuru Komisija var pieprasīt uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju attiecībā uz iekšējo tirgu un ar to saistītām jomām
 {SWD(2017) 215 final}{SWD(2017) 216 final}{SWD(2017) 217 final}
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
 •Priekšlikuma pamatojums un mērķi
 Eiropā ir pasaulē lielākais vienotais tirgus
 1
 , kurā gan iedzīvotāji, gan uzņēmumi bauda tiesības strādāt, studēt, ceļot, nodibināt uzņēmumu, piegādāt preces un sniegt pakalpojumus pāri robežām. Šīs tiesības papildina veselības, drošības, vides un patērētāju tiesību aizsardzības garantijas, ko sniedz ES tiesību akti. Lai iedzīvotāji un uzņēmumi varētu pilnībā īstenot šīs tiesības un būtu saglabāta viņu uzticēšanās vienotajam tirgum, ir būtiski nodrošināt ES noteikumu ievērošanu. Tādēļ savā paziņojumā “Vienotā tirgus pilnīgošana — plašākas iespējas cilvēkiem un uzņēmējdarbībai” Komisija informēja par noteikumu izpildes gudras nodrošināšanas stratēģijas izveidi. Šī stratēģija ietur “vispusīgu pieeju, kas aptver visus politikas veidošanas posmus no politikas izstrādes līdz īstenošanai un informēšanai, saskaņā ar labāka regulējuma pieeju. Tas ietver politikas izstrādes izvērtēšanas un izpildes aspektu labāku integrāciju, labāku palīdzību un norādījumus dalībvalstīm vienotā tirgus noteikumu īstenošanā un konsekventāku un efektīvu izpildes politiku, kuras mērķis ir uzlabot vispārējo atbilstību vienotā tirgus noteikumiem un ES tiesību aktiem kopumā”
 2
 .
 Viens no sarežģījumiem, kas rodas, nodrošinot iekšējā tirgus noteikumu ievērošanu, ir savlaicīga piekļuve uzticamiem datiem. Šī iemesla dēļ Komisija ir paziņojusi, ka “[t]ā ierosinās likumdošanas iniciatīvu, kas ļaus savākt ticamu informāciju tieši no atlasītiem tirgus dalībniekiem ar nolūku aizsargāt un uzlabot vienotā tirgus darbību”
 3
 .
 Līdzīgi savā paziņojumā “ES tiesību akti: labāki rezultāti līdz ar labāku piemērošanu” Komisija uzsvēra stabilas un iedarbīgas izpildes sistēmas nozīmi un norādīja, ka izpilde atbalsta un papildina politikas prioritāšu ievērošanu. Komisija paskaidroja, ka “[p]ašreizējā Komisijas īstenotā izpildes nodrošināšanas politika paredz uzraudzīt to, kā tiek piemēroti un īstenoti ES tiesību akti, kopā ar dalībvalstīm risinot problēmas, nolūkā tādējādi novērst visus iespējamos tiesību aktu pārkāpumus, attiecīgā gadījumā ierosinot prasību par pārkāpumu”
 4
 . Tomēr pareizas un pilnīgas ES tiesību aktu piemērošanas nodrošināšana joprojām ir izaicinājums. Tādēļ Komisija ir ierosinājusi vairākus pasākumus izpildes sistēmas stiprināšanai, lai no tās iegūtu gan iedzīvotāji, gan uzņēmumi un būtu nodrošināta viņu tiesību ievērošana vienotajā tirgū. “Eiropiešiem ir svarīgi, lai ES noteikumi [..] tiktu efektīvi īstenoti, jo tie ietekmē viņu ikdienu”.
 Noteiktos gadījumos piekļuve uzticamai informācijai par tirgus dalībnieku uzvedību, jo īpaši tirgus informācijai par privātiem uzņēmumiem, ir nepieciešama, lai nodrošinātu iekšējā tirgus noteikumu izpildi. Šī priekšlikuma mērķis nav radīt jaunas izpildes pilnvaras Komisijai, piemēram, pilnvaras ierosināt Savienības tiesību aktu neizpildes procedūru iekšējā tirgus jomā pret atsevišķiem tirgus dalībniekiem. Šīs regulas mērķis ir palīdzēt Komisijai uzraudzīt un panākt iekšējā tirgus noteikumu izpildi, ļaujot tai savlaicīgi iegūt visaptverošu un uzticamu kvantitatīvo un kvalitatīvo informāciju no atlasītiem tirgus dalībniekiem ar precīzi virzītiem informācijas pieprasījumiem. Ierosinātā regula palīdzēs Komisijai nodrošināt iedzīvotāju un uzņēmumu vienotā tirgus sniegto tiesību ievērošanu un palīdzēs stiprināt sadarbību ar dalībvalstīm. Tā arī “palīdzēs Komisijai ierosināt uzlabojumus jautājumos, kuru izvērtējums liecinās, ka izpildes deficītu rada trūkumi attiecīgajos nozares tiesību aktos”.
 5
 Ierosinātā regula ir paredzēta konkrētiem gadījumiem, kad ātras un precīzas izpildes sniegtās priekšrocības nepārprotami atsver iesaistītajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām radīto slogu un izmaksas.
 Šis jaunais instruments tiks izmantots jomās, kurās ES var sasniegt taustāmus rezultātus, kas ir svarīgi iedzīvotājiem un uzņēmumiem. Pateicoties iedarbīgākiem izpildes instrumentiem, ES varēs ātrāk un efektīvāk rīkoties un nodrošināt pilnīgu atbilstību tās izvēlētajās prioritārajās jomās.
 •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā
 Priekšlikums atbilst Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3. panta 3. punktam, ar kuru iekšējā tirgus izveidi sadarbībā ar dalībvalstīm nosaka par vienu no ES galvenajiem mērķiem. Tas atbilst arī LES 26. pantam, ar kuru ES piešķir pilnvaras paredzēt pasākumus iekšējā tirgus pienācīgas darbības nodrošināšanai, un LES 17. pantam, ar kuru Komisijai tiek uzdots nodrošināt Līguma noteikumu un ES sekundāro tiesību aktu piemērošanu un uzraudzīt ES tiesību aktu piemērošanu. Šī priekšlikuma mērķis nav radīt jaunu ES tiesību īstenošanas procedūru. Drīzāk ierosinātais informācijas instruments var tikt izmantots pastāvošo procedūru kontekstā, piemēram, Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 258. pantā paredzētās pārkāpuma procedūras kontekstā.
 •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām
 Komisijai jau ir izmeklēšanas pilnvaras, kas nepieciešamas, lai panāktu ES iekšējā tirgus darbībai nepieciešamo konkurences noteikumu izpildi. Šo pilnvaru īstenošana ir izrādījusies ļoti efektīva šo noteikumu piemērošanas nodrošināšanā: piemēram, valsts atbalsta jomā Komisija varēja tieši ievākt svarīgu uzņēmuma līmeņa informāciju divās augsta līmeņa lietās, kuru rezultātā tika atklāta nodokļu nemaksāšana, kas izpaudās kā nelikumīgs valsts atbalsts
 6
 .
 Turklāt šis priekšlikums atbilst citiem ES tiesību instrumentiem, ar kuriem ES struktūrām un valstu iestādēm piešķirtas pilnvaras noteiktās, ar iekšējo tirgu saistītās jomās (piemēram, patērētāju tiesību aizsardzība, finanšu pakalpojumi, tirgus uzraudzība, tīklu nozares) vākt uzņēmuma līmeņa informāciju un nodot to Komisijai. Komisija ierosināto regulu izmantos tikai kā galējo līdzekli, ja citi būtiskas informācijas iegūšanas līdzekļi ir bijuši nesekmīgi.
 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE
 •Juridiskais pamats
 Šis priekšlikums ir izstrādāts, pamatojoties uz LESD 43. panta 2. punktu, 91., 100., 114. un 192. pantu, 194. panta 2. punktu un 337. pantu.
 LESD 337. pants ļauj Komisijai vākt visu vajadzīgo informāciju, lai veiktu tai uzticētos uzdevumus, ievērojot ierobežojumus un nosacījumus, ko Padome paredz ar vienkāršu balsu vairākumu. Eiropas Savienības Tiesa (EST) jau ir lēmusi, ka šis pants var būt juridiskais pamats sekundārajiem tiesību aktiem, kas attiecas uz datu vākšanas vispārīgu darbību, ko veic Komisija, un tajā nav paredzēta prasība, ka šai datu vākšanai ir jābūt nepieciešamai, lai īstenotu kādas noteiktas ES politikas mērķus
 7
 . Tomēr EST ir arī noteikusi, ka uz ES aktu nevar attiekties LESD 337. pants tikai tāpēc vien, ka tā mērķis ir izveidot datu apkopošanas sistēmu
 8
 . Tādēļ ir jāizpēta, vai šī iniciatīva attiecībā uz tās mērķi un saturu ir nepieciešama ES politikai īpaši izvirzīto mērķu sasniegšanai. Šīs iniciatīvas mērķis ir uzlabot Komisijas piekļuvi tirgus informācijai, kas ir nepieciešama, lai tā varētu veikt LES 17. pantā paredzētos uzdevumus un risināt nopietnas iekšējā tirgus noteikumu piemērošanas problēmas. Tas var tikai palīdzēt Komisijas darbā, nodrošinot ES tiesību piemērošanu minētajā jomā. Tādēļ šī iniciatīva ir nepieciešama, lai sasniegtu LESD 26. pantā minēto iekšējā tirgus darbības nodrošināšanas mērķi. Šim nolūkam LESD 337. pants ir jāpapildina ar iekšējā tirgus juridisko pamatu, piemēram, LESD 114. pantu, kas paredz iekšējā tirgus netraucētai darbībai nepieciešamo pasākumu noteikšanu. Šajā kontekstā uzlabota Komisijas darbība palīdzētu novērst iekšējā tirgus darbības šķēršļu rašanos
 9
 , kas atbilst vienam no LESD 114. pantā paredzētajiem politikas mērķiem
 10
 . Tādēļ LESD 114. panta izvēle kā LESD 337. panta papildinājums ir pamatota. Papildus LESD 114. pantam citu LESD pantu kā konkrēta papildu juridiskā pamata izmantošana ir atbilstoša, lai nosegtu tos iekšējā tirgus sektorus, kuros likumdošanas darbības ir balstītas uz konkrētiem LESD pantiem: piemēram, 43. pants (lauksaimniecības preces), 91. un 100. pants (transports) vai 194. pants (enerģētika); vai ar iekšējo tirgu saistītas jomas: 192. pants (vide).
 LESD 114. un 337. pants ir tikuši kopā izmantoti kā juridiskais pamats agrākajā ES tiesību aktā, ar kuru Komisijai piešķirtas informācijas vākšanas pilnvaras iekšējā tirgus jomā: Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 9. septembra Direktīvā (ES) 2015/1535, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko noteikumu un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā
 11
 .
 •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)
 ES rīcība ir nepieciešama, lai stiprinātu Komisijas piekļuvi tirgus informācijai, kas ir nepieciešama, lai risinātu nopietnas ES tiesību aktu piemērošanas problēmas iekšējā tirgus jomā, pildot tās uzdevumus atbilstīgi LES 17. pantam. Ar šo iniciatīvu izveidotais informācijas instruments ir galējs līdzeklis, ko paredzēts izmantot tad, kad visi citi informācijas iegūšanas līdzekļi bijuši nesekmīgi. Tādējādi tas tiks izmantots tikai tajos gadījumos, kad valsts līmeņa iejaukšanās nebūtu sekmīga mēroga vai iedarbības dēļ un ES būs izdevīgākā pozīcijā, lai rīkotos. Jo īpaši informācijas instruments tiks izmantots tad, kad attiecīgās problēmas skar vairāk nekā vienu dalībvalsti un to risināšanai ir nepieciešama saskaņota un konsekventa informācijas vākšana no atlasītiem tirgus dalībniekiem vairākās dalībvalstīs. Šāda ES rīcība izpildītu nepieciešamības prasību un tikai stiprinātu Komisijas spējas nodrošināt ES tiesību ievērošanu iekšējā tirgus jomā.
 Runājot par pievienoto vērtību, jānorāda, ka šis instruments vienkāršos Komisijas un dalībvalstu savstarpējo koordinēšanu lietās ar spēcīgu pārrobežu dimensiju, kad nepieciešama informācija no tirgus dalībniekiem, kuri darbojas vairākās dalībvalstīs. Šāda ES rīcība arī nodrošinātu savlaicīgu piekļuvi informācijai, vākto pārrobežu datu salīdzināmību un iedarbīgāku izpildi, tādējādi samazinot kopējo administratīvo slogu iesaistītajiem uzņēmumiem un publiskajām iestādēm.
 Šī iniciatīva, ievērojot Komisijas kā “Līgumu uzraudzītājas” pienākumu uzraudzīt ES tiesību aktu piemērošanu, nemazina dalībvalstu nozīmīgo lomu līdzās Komisijai, piemērojot noteikumus iekšējā tirgus jomās vai citās saistītās jomās. Dalībvalstis saglabā savas izmeklēšanas pilnvaras un rīcības brīvību to īstenošanā. Turklāt, īstenojot šo regulu, dalībvalstis tiks iesaistītas dažādās instancēs, atspoguļojot Komisijas un dalībvalstu lojālas sadarbības principu.
 Jo īpaši par jebkuru Komisijas lēmumu, kurā pausts tās nodoms izmantot tiesības pieprasīt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju šīs iniciatīvas ietvaros, tiks informēta attiecīgā dalībvalsts vai dalībvalstis. Turklāt ar šo iniciatīvu tiek izveidots mehānisms informācijas nodošanai starp Komisiju un dalībvalstīm saistībā ar informācijas pieprasījumiem un atbildēm uz šādiem pieprasījumiem, neskarot dienesta noslēpumu ievērošanas pienākumu.
 Turklāt tā atbilst LESD tiktāl, ciktāl tā paredz Komisijai spēju vākt informāciju, kas nepieciešama tai uzticēto uzdevumu izpildei saskaņā ar likumdošanas pilnvarās noteiktiem atbilstīgajiem nosacījumiem.
 •Proporcionalitāte
 Šis priekšlikums ir samērīgs ar sasniedzamajiem mērķiem un paredz tikai to, kas ir nepieciešams šo mērķu sasniegšanai. Pirmkārt, ir jāpastāv nopietnai ES tiesību aktu piemērošanas problēmai jomās, uz kurām attiecas šī regula. Otrkārt, šis izmeklēšanas instruments ir izmantojams tikai kā galējs līdzeklis, kad nav neviena cita alternatīva šādas problēmas risināšanai būtiskas informācijas iegūšanas veida, kas sniegtu nepieciešamos rezultātus. Treškārt, Komisijai oficiālā lēmumā būs jāpierāda, ka šāda informācija ir nepieciešama attiecīgās problēmas risināšanai, ka informācija pieprasījumu adresātiem, visticamāk, būs viegli pieejama un citi informācijas iegūšanas līdzekļi ir bijuši nesekmīgi. Ceturtkārt, informācijas pieprasījumiem būtu jābūt precīzi virzītiem gan attiecībā uz informācijas pieprasījumu garumu, gan respondentu skaitu. Komisijas darba atbilstību šiem nosacījumiem izskatīs EST. Visbeidzot, vispārējais administratīvais slogs ir samazināts līdz minimumam gan uzņēmumiem (izslēdzot mikrouzņēmumus un līdz minimumam samazinot ietekmi uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) — skatīt turpmāk), gan publiskajām iestādēm (izvairoties no neefektīviem saskaņošanas mehānismiem starp Komisiju un dalībvalstīm, bet vienlaikus nodrošinot pilnīgu pārredzamību attiecībā uz tiem).
 Šis priekšlikums ļauj Komisijai piemērot sodus uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām, kas ar nodomu vai rupjas nolaidības dēļ neievēro informācijas pieprasījumus vai lēmumus, kas izdoti ierosinātās regulas ietvaros. Sodu mērķis nav labot uzņēmumu uzvedību tirgū. Sodu draudu mērķis ir nodrošināt, ka informācijas pieprasījumu saņēmēji atbild savlaicīgi un to sniegtās atbildes ir pilnīgas, precīzas un nav maldinošas. Priekšlikumā noteikts maksimālais soda līmenis, kas ir veidots, par paraugu ņemot noteikumus valsts atbalsta jomā, kur sodiem ir atturoša funkcija. Tomēr šis priekšlikums neparedz Komisijai pienākumu automātiski piemērot sodu uzņēmumiem, kuri neatbild, un tajā nav noteikta minimālā soda summa, jo Komisijai katrs gadījums ir jāvērtē atsevišķi, pienācīgi ņemot vērā proporcionalitātes principu, jo īpaši attiecībā uz MVU. Jebkuru Komisijas lēmumu par sodu piemērošanu varēs pārskatīt tiesā.
 •Juridiskā instrumenta izvēle
 Regula ir piemērots tiesību instruments tādu noteikumu izveidei, kuru mērķis ir stiprināt Komisijas tiešu piekļuvi būtiskai informācijai.
 12
 Faktiski ar regulu būtu jānosaka gan procedūra, kuras rezultātā Komisija pieņem lēmumu par informācijas pieprasījumu, gan iespēja noteikt saistības, tostarp sankcijas, uzņēmumiem. Salīdzinājumā ar iespēju saskaņot valstu noteikumus ar direktīvas palīdzību, lai sasniegtu mērķi, regula sniegtu lielāku juridisko noteiktību un varētu nodrošināt vienādu interpretēšanu. Atsevišķs instruments arī netraucētu esošajiem tiesību instrumentiem, kuri sniedz Komisijai izmeklēšanas pilnvaras citās politikas jomās
 13
 .
 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU
 14
 , APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
 •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām
 15
 Komisija šīs iniciatīvas sabiedrisko apspriešanu veica laikposmā no 2016. gada 2. augusta līdz 7. novembrim. Tika saņemta 71 atbilde: 44 atbildes no uzņēmējdarbības nozares
 16
 ; 16 atbildes no patērētājiem, nevalstiskajām organizācijām un pilsoniskās sabiedrības; un 11 atbildes no publiskajām iestādēm. Piedalījās dalībnieki no 18 ES dalībvalstīm (68), EEZ valsts (1) un trešās valsts (2). Atbildes liecina, ka uzņēmumi nereti nelabprāt nodod sensitīvu komercinformāciju publiskajām iestādēm, ne tikai atbildot publiskajā apspriešanā, bet arī tad, ja nepieciešams pamatot apgalvojumus par to tiesību pārkāpumiem. Respondenti ziņoja, ka būtu gatavi Komisijai sniegt sensitīvu informāciju, ja tiktu nodrošināta konfidencialitāte un ierobežots administratīvais slogs. Tomēr vairāki uzņēmumi atbalstīja tikai brīvprātīgu dalību reaģēšanā uz datu pieprasījumiem.
 Turklāt Komisijai ir bijusi mērķtiecīga apspriešanās ar lielām uzņēmumu apvienībām, kuras izteicās atturīgi par tādu pilnvaru piešķiršanu Komisijai, kas ļautu pieprasīt no uzņēmumiem informāciju ārpus konkurences tiesību jomas. Tās pauda bažas par komerciāli sensitīvu datu aizsardzību, administratīvo slogu un iespējamiem naudas sodiem atbilžu nesniegšanas gadījumā. Uzņēmumi pauda neapmierinātību par Komisijas lēno reakciju lietās, kas saistītas ar ES noteikumu pārkāpumiem no dalībvalstu puses.
 Padomes darba grupas par konkurētspēju un augsta līmeņa grupas sanāksmēs dalībvalstis uzdeva jautājumus par nosacījumiem, kādi Komisijai ir jāizpilda, pieprasot informāciju, par savu lomu šajā procesā, izrietošo administratīvo slogu un jebkādu sankciju samērīgumu.
 Ieinteresēto personu ieteikumi ir lielā mērā ņemti vērā, jo īpaši aicinājumi ierobežot šī instrumenta izmantojumu (kas izpaužas kā (priekš)nosacījumi izmeklēšanas instrumenta izmantošanai — tostarp dalībvalstu loma) un aicinājumi attiecībā uz administratīvo slogu (piemēram, iespēja pieprasīt tikai tādu informāciju, kas uzņēmumiem, kuriem ir jāsniedz atbilde, ir viegli pieejama). Jautājumi par konfidenciālas informācijas aizsardzību un sodiem par atbilžu nesniegšanu tika risināti, pamatojoties uz konkurences tiesību jomā iedibināto praksi.
 •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana
 Gatavojot šo iniciatīvu, Komisija neizmantoja konkrētu ārējo ekspertu palīdzību.
 •Ietekmes novērtējums
 Ietekmes novērtējuma ziņojumā paskaidrots, kā uzticamas un precīzas uzņēmuma līmeņa informācijas nepieejamība Komisijai un dalībvalstīm rada problēmu situācijās, kad piekļuve šādai informācijai ir nepieciešama, lai savlaicīgi īstenotu iekšējā tirgus noteikumus. Ziņojumā papildus pamata scenārijam izskatītas dažādas politikas iespējas problēmas risināšanai, proti: 1) brīvprātīga labākās prakses apmaiņa starp dalībvalstīm un ar Komisiju, kā arī norādījumu izstrāde par uzņēmuma līmeņa informācijas vākšanu; 2) to valstu noteikumu atcelšana, kas neļauj dalībvalstu iestādēm nodot Komisijai un citām dalībvalstīm uzņēmuma līmeņa informāciju, kura jau ir to rīcībā vai kurai tās varētu piekļūt; 3) papildu izmeklēšanas pilnvaru ieviešana valstu līmenī
 17
 , ļaujot dalībvalstīm visos gadījumos vākt uzņēmuma līmeņa informāciju un to nodot Komisijai; 4) izmeklēšanas instrumenta kā galējā līdzekļa ieviešana ar nolūku, lai Komisija to varētu izmantot gadījumos, kad pastāv aizdomas par šķēršļiem iekšējā tirgus darbībai un pieprasītā uzņēmuma līmeņa informācija ir nepieciešama savlaicīga un efektīva lēmuma pieņemšanai, un tā nav pieejama, izmantojot citus līdzekļus; un 5) iespēju Nr. 2 un Nr. 4 apvienojums. 2., 3. un 4. iespējai ir likumdošanas raksturs. Noraidītās iespējas ietver ES statistikas tvēruma paplašināšanu un regulāras ziņošanas pienākuma ieviešanu uzņēmumiem.
 Izmeklēšanas instrumenta kā Komisijas rīcībā esoša galējā līdzekļa (iespēja Nr. 4) ieviešana tika uzskatīta par labāko politikas izvēli, ņemot vērā subsidiaritātes un proporcionalitātes principus, vienlaikus to atzīstot par visiedarbīgāko un izmaksu ziņā efektīvāko iespēju. Iespēja Nr. 4 atrisina koordinēšanas un jurisdikcijas problēmas gadījumos, kad dalībvalstis rīkojas atsevišķi, risinot lietas ar pārrobežu dimensiju. Tā rezultātā tiktu iegūta pārliecinošāka informācija par iekšējā tirgus darbības traucējumiem. Tas savukārt ļautu Komisijai un dalībvalstīm nodrošināt labāku atbilstību iekšējā tirgus noteikumiem. Tādējādi tiktu stiprināta patērētāju uzticība iekšējam tirgum un veicināta tā potenciāla realizēšana. Labāka piekļuve informācijai radītu iekšējā tirgus noteikumu informētāku īstenošanu dalībvalstu līmenī, samazinot pārkāpumu procedūru skaitu pret dalībvalstīm. Uzņēmumi un patērētāji gūtu labumu no uzlabotas iekšējā tirgus darbības: piemēram, mazāki šķēršļi iekļūšanai tirgū, lielāka konkurence, lielāka konkurētspēja un vieglāka/lētāka paplašināšanās pāri robežām (un, iespējams, starptautiskā līmenī).
 Tiek lēsts, ka kopējās administratīvās izmaksas uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām (t. i., informācijas apkopošana, gatavojot atbildes, un juridiskās konsultācijas) gadā būtu no 370 000 EUR līdz 610 000 EUR
 18
 . Nelielas papildu izmaksas varētu rasties, iesniedzot atbildes, kas nav konfidenciālas (t. i., lai aizsargātu respondentu komercnoslēpumus). Vēlamās iespējas radītās izmaksas dalībvalstīm ir niecīgas (skatīt turpmāk 4. sadaļu attiecībā uz Komisiju). Vēlamās iespējas izmantošana neradītu tiešas sociālas vai vides izmaksas.
 Ietekmes novērtējuma ziņojums un kopsavilkuma lapa
 19
 tika iesniegti Regulējuma kontroles padomei. Padome sākotnēji 2017. gada 20. janvārī sniedza negatīvu atzinumu, kam 2017. gada 23. martā sekoja pozitīvs atzinums ar atrunām
 20
 . Padome pieprasīja pielāgot ziņojumu saskaņā ar tās ieteikumiem.
 21
 Šobrīd ziņojumā ir acīmredzams uzsvars uz mērķi risināt būtiskas informācijas, kas nepieciešama iekšējā tirgus noteikumu piemērošanai, neesamības problēmu tajos īpašajos gadījumos, kad šī informācija ir nepieciešama un nav citādā veidā pieejama. Tajā ir precīzāk izskaidroti nosacījumi, kuri Komisijai ir jāizpilda pirms izmeklēšanas instrumenta izmantošanas (skatīt iepriekš apakšsadaļu par proporcionalitāti), tostarp nepieciešamība pierādīt, ka prasītā informācija nav pieejama citā veidā (galējā līdzekļa aspekts). Turklāt ziņojumā labāk pārstāvēts ieinteresēto personu viedoklis.
 22
 •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana
 Izsniedzot uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām informācijas pieprasījumus, Komisijai ir rūpīgi jāatlasa pieprasījumu adresāti, lai nodrošinātu, ka pieprasījumi tiek adresēti tikai tiem uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām, kas var sniegt pietiekami būtisku informāciju (5. panta 3. punkts). Parasti tikai lieli uzņēmumi, kuriem ir vai nu spēcīgs stāvoklis tirgū, vai ievērojams tirdzniecības apjoms, spēs Komisijai sniegt attiecīgo informāciju. Atšķirībā no MVU lielāki uzņēmumi parasti darbojas lielākā mērogā un ar pietiekami moderniem korporatīvajiem rīkiem, kas ļauj salīdzinoši viegli iegūt prasīto informāciju. Tādējādi administratīvais slogs un ietekme uz šiem uzņēmumiem nešķitīs nesamērīgi.
 Teorētiski šī priekšlikuma ietvaros MVU var tikt lūgti atbildēt uz informācijas pieprasījumiem (piemēram, noteiktās nozarēs vai tirgos, kur tiem ir spēcīgs stāvoklis). Tomēr, ņemot vērā to saimnieciskās darbības apjomu, tiek paredzēts, ka tas, visticamāk, nenotiks. Tomēr gadījumos, kad ir nepieciešams nosūtīt pieprasījumu MVU, priekšlikums līdz minumam samazinātu izmaksas, kas tiem radušās, ievērojot noteikumus: apsverot informācijas pieprasījumu tvērumu MVU, Komisijai ir jo īpaši jāievēro proporcionalitātes princips (5. panta 3. punkts). Tiek lēsts, ka atsevišķam MVU atbilde uz katru pieprasījumu izmaksātu no 300 EUR līdz 1000 EUR un papildus iespējamās juridisko konsultāciju izmaksas būtu 1000 EUR apmērā, kas atbilst apmēram 25 % no paredzētajām izmaksām, kuras rastos lielam uzņēmumam.
 Šis priekšlikums neattiecas uz mikrouzņēmumiem, lai izvairītos no nesamērīga administratīvā sloga uzlikšanas, jo īpaši ņemot vērā, ka tie diez vai varētu sniegt pietiekami būtisku informāciju.
 Jebkura lieluma uzņēmumi būs ieguvēji labākas iekšējā tirgus darbības rezultātā, pateicoties mērķtiecīgākām Komisijas un dalībvalstu izpildes darbībām, kas veiktas, lai nodrošinātu ES tiesību aktu piemērošanu, cita starpā arī iekšējā tirgus jomā.
 Priekšlikumā nav paredzēts noteikts formāts vai saziņas kanāls informācijas pieprasījumu apstrādei, neietekmējot informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) attīstību.
 •Pamattiesības
 Šajā priekšlikumā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Tajā iekļauti aizsardzības mehānismi un garantijas, kuros ņemtas vērā uzņēmumu likumīgās intereses aizsargāt to komercnoslēpumus: priekšlikuma 7. pantā (konfidenciālas informācijas aizsardzība) un 16. pantā (dienesta noslēpumi) (skatīt hartas 7. pantu). Priekšlikumā arī ievērotas tiesības uz personas datu aizsardzību (skatīt hartas 8. pantu), un tas atbilst noteikumiem par piekļuvi Komisijas rīcībā esošajiem dokumentiem (skatīt hartas 41. pantu). Tiktāl, ciktāl informācijas pieprasījumu adresāti var apstrīdēt šos pieprasījumus EST, priekšlikumā ir ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu (skatīt hartas 47. pantu). Noteikumos par iespējamu naudas sodu vai periodisku soda maksājumu piemērošanu ir ievērota nevainības prezumpcija un sodu samērīguma princips (skatīt hartas 48. un 49. pantu).
 4.IETEKME UZ BUDŽETU
 Šajā iniciatīvā nav izveidota papildu izpildes shēma, kas Komisijai jāizmanto. Tā vietā Komisijai tiek sniegts īpašs izmeklēšanas instruments kā galējais līdzeklis, kas izmantojams kā daļa no pastāvošajām izpildes procedūrām un darbībām. Tiek lēsts, ka datu vākšanas un analīzes izmaksas Komisijai būs no 120 000 EUR līdz 430 000 EUR gadā, pieņemot, ka gadā tiek veikti pieci informācijas pieprasījumi.
 23
 Iepriekš norādīto Komisijas izmaksu segšana neradītu jaunas budžeta vajadzības, tikai esošā personāla un infrastruktūras resursu pārgrupēšanu.
 5.CITI FAKTORI
 •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība
 Komisija uzraudzīs regulas izmantošanu, lai novērtētu tās efektivitāti un samērīgumu. Tā izmantos šādus kritērijus: regulas izmantojums īpašos gadījumos, informācijas pieprasījuma adresātu sadarbība šādas informācijas sniegšanā un ievāktās informācijas kvalitāte. Komisija reģistrēs šajā saistībā nepieciešamos datus (piemēram, instrumenta izmantošana gada laikā, skartā iekšējā tirgus daļa, iesaistītie uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības, atbilžu savlaicīgums, vispusība, precizitāte un kvalitāte, atbilžu skaits, kā arī tas, vai instrumenta lietošanas rezultātā Komisijai ir izdevies panākt labāku izpildi). Komisija nosūtīs brīvprātīgas pēcpārbaudes aptaujas anketas uzņēmumiem, kuriem tika nosūtīti pieprasījumi, lai iegūtu to viedokli par procesu. Turklāt Komisija arī uzraudzīs šī instrumenta lietderību (piemēram, pārkāpumu procedūru rezultātu rādītāji, ieinteresēto personu atsauksmes par šo jautājumu). Uzraudzības darbību rezultāti tiks izvērtēti, kad regula būs piemērota piecus gadus. Komisijai ik pēc diviem gadiem ir jāsagatavo ziņojums par regulas piemērošanu.
 •Konkrētu priekšlikuma noteikumu sīks skaidrojums
 I nodaļā (Vispārīgi noteikumi) izklāstīts priekšmets, piemērošanas joma un definīcijas (1.–4. pants). Šeit Komisijai (4. pants) tiek piešķirtas tiesības pieprasīt informāciju tieši no uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām, lai risinātu nopietnas Savienības tiesību piemērošanas problēmas, kuras varētu apdraudēt svarīga Savienības politikas mērķa sasniegšanu.
 II nodaļā izklāstīti informācijas pieprasīšanas nosacījumi un procedūra. Ar 5. pantu noteiktas Komisijas tiesības izmantot šo pasākumu tikai kā galēju līdzekli: kad tai nav iespēju iegūt informāciju no citiem avotiem pienācīgā veidā, pietiekamā apjomā un savlaicīgi. Komisijai ir jāpieņem iepriekšējs lēmums, kurā jānorāda tās nodoms izmantot attiecīgās tiesības, jāizskaidro nopietnā problēma, par kuru pastāv aizdomas, nepieciešamā informācija un tas, kāpēc tā ir nepieciešama, kāpēc citi šīs informācijas iegūšanas līdzekļi ir bijuši nesekmīgi, kā arī pieprasījumu adresātu atlasīšanas kritēriji (izslēdzot mikrouzņēmumus). Komisija ir tiesīga pieprasīt tikai tādu informāciju, kādu pieprasījuma adresāts spēj sniegt. Iepriekšējs lēmums tiek adresēts attiecīgajai dalībvalstij vai dalībvalstīm, un Komisijas pienākums ir nekavējoties par to informēt attiecīgo dalībvalsti vai dalībvalstis. 6. pantā ir noteikta procedūra, kas jāievēro, pieprasot informāciju: Komisija var lūgt uzņēmumus vai uzņēmumu apvienības sniegt informāciju ar vienkāršu pieprasījumu vai lēmumu, un tai jāinformē dalībvalsts, kurā pieprasījuma saņēmējs atrodas. Ja Komisija ir uzsākusi oficiālu pārkāpuma procedūru saskaņā ar LESD 258. pantu, tās pienākums ir iesniegt dalībvalstij, kuru šī procedūra skar, visu minētās procedūras sakarā izsniegto informācijas pieprasījumu kopijas, neskatoties uz to, kur atrodas uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības juridiskā adrese. 7. pantā uzmanība pievērsta atbildēm uz pieprasījumiem un konfidenciālas informācijas aizsardzībai. Konkrēti, šie nosacījumi paredz Komisijas pienākumu pārsūtīt saņemtās atbildes dalībvalstij, uz kuru attiecas pieprasījums, ja tās ir būtiskas oficiālajai pārkāpuma procedūrai, kas uzsākta pret šo dalībvalsti atbilstīgi LESD 258. pantam. Ja atbildē ir ietverta informācija, kas ir konfidenciāla attiecībā uz šo dalībvalsti, Komisija nosūta tikai informācijas versiju, kura nav konfidenciāla. 8. pantā noteikts ievāktās informācijas izmantošanas ierobežojums 4. pantā noteiktajiem nolūkiem.
 III nodaļā (9.–13. pants) paredzēti noteikumi naudas sodu un periodisku soda maksājumu piemērošanai, ja respondents iesniedz neprecīzu vai maldinošu informāciju vai arī, atbildot uz Komisijas pieprasījumu, kas izteikts ar oficiālu Komisijas lēmumu, sniedz nepilnīgu informāciju vai nesniedz to vispār. Šie noteikumi atbilst valsts atbalsta jomā piemērojamās Regulas (ES) 2015/1589 paraugam.
 IV nodaļā (Nobeiguma noteikumi — 14.–19. pants) izklāstīti termiņa pagarināšanas noteikumi; Komisijas lēmumu publicēšanas noteikumi; dienesta noslēpumu ievērošanas pienākums dalībvalstīm; datu aizsardzības noteikumi (ES ierēdņiem jau ir saistoši līdzīgi pienākumi saskaņā ar LESD 339. pantu); Komisijas pienākums sniegt ziņojumus un regulas stāšanās spēkā.
 2017/0087 (COD)
 Priekšlikums
 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
 ar kuru paredz nosacījumus un procedūru, saskaņā ar kuru Komisija var pieprasīt uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju attiecībā uz iekšējo tirgu un ar to saistītām jomām
 EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu, 91., 100., 114., 192. pantu, 194. panta 2. punktu un 337. pantu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
 ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,
 24
 ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu,
 25
 saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,
 tā kā:
 (1)Atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3. panta 3. punktam iekšējā tirgus izveide ir viens no galvenajiem mērķiem, kas sasniedzams, Savienībai sadarbojoties ar dalībvalstīm. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 26. panta 1. punktu Savienība paredz pasākumus, lai izveidotu iekšējo tirgu vai nodrošinātu tā darbību. Saskaņā ar LESD 26. panta 2. punktu iekšējais tirgus aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite. Iekšējais tirgus ir radījis jaunas iespējas un apjomradītus ietaupījumus Eiropas uzņēmumiem, radījis darbvietas, piedāvājis patērētājiem plašāku izvēli par zemāku cenu, kā arī ļāvis Eiropas iedzīvotājiem dzīvot, studēt un strādāt Savienībā. Neskatoties uz panākto progresu, joprojām saglabājas ievērojami sarežģījumi iekšējā tirgus izveidē un darbībā, un Eiropas iedzīvotāji un uzņēmumi nevar pilnībā izmantot iekšējā tirgus priekšrocības. Atsevišķos gadījumos nepietiekama informācija, kas ietekmē Komisijas rīcību attiecībā uz Savienības tiesību piemērošanu iekšējā tirgus jomā, palielina iekšējā tirgū veiktas tirdzniecības sarežģījumu rašanās risku, jo tiek pieņemti nekoordinēti valstu tiesībaizsardzības pasākumi vai tiek izstrādāti dažādi valstu regulatīvie risinājumi šīm problēmām.
 (2)LESD 337. pants ļauj Komisijai vākt visu vajadzīgo informāciju, lai veiktu tai uzticētos uzdevumus, ievērojot ierobežojumus un nosacījumus, ko Padome paredz ar vienkāršu balsu vairākumu. Tomēr spriedumā lietā C-490/10 Eiropas Parlaments/ Padome Tiesa precizēja, ka gadījumos, kad informācijas vākšana tieši veicina attiecīgās Eiropas Savienības politikas mērķu sasniegšanu, aktam, ar kuru tiek paredzēti šādas vākšanas nosacījumi, ir jābūt balstītam uz juridiskā pamata, kas saistīts ar šo politiku. Šī regula paredz ne tikai regulējumu, kura ietvaros Komisija var vākt informāciju no uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām, bet arī pasākumus šādu informācijas pieprasījumu īstenošanai. Tādēļ, lai arī pilnībā ņemot vērā faktu, ka Komisijas informācijas vākšanas pilnvaras izriet tieši no Līguma, regulai papildus LESD 337. pantam būtu jābūt balstītai uz LESD 43. panta 2. punktu, 91., 100., 192. pantu un 194. panta 2. punktu, kā arī uz LESD 114. panta nosacījumiem, kuri paredz iekšējā tirgus izveidei un darbībai nepieciešamo pasākumu noteikšanu, tostarp gadījumos, kad atšķirības starp valstu noteikumiem apdraud pamatbrīvību īstenošanu vai ir nepieciešams novērst iekšējā tirgus izveides un darbības sarežģījumu rašanos.
 (3)Šādu sarežģījumu atklāšanai un nepieciešamības gadījumā iedarbīgai un efektīvai risināšanai ir nepieciešama savlaicīga piekļuve vispusīgai, precīzai un uzticamai kvantitatīvai un kvalitatīvai tirgus informācijai. Tas jo īpaši attiecas uz gadījumiem, kad Komisija darbojas kā līgumu uzraudzītāja saskaņā ar LES 17. panta 1. punktu, ar kuru Komisijai uzticēts uzdevums nodrošināt Līgumu piemērošanu, un arī kā atbilstīgi tam institūciju noteikto pasākumu uzraudzītāja nolūkā uzraudzīt Savienības tiesību aktu piemērošanu. Kā jau Tiesa ir vairākkārt uzsvērusi saistībā ar pārkāpumu procedūrām, kas ierosinātas atbilstīgi LESD 258. pantam, Komisija ir atbildīga par jebkādas būtiskās informācijas iesniegšanu Tiesai, lai pierādītu pārkāpuma esamību. Noteiktos gadījumos šāda informācija var ietvert tirgus informāciju, kas Tiesai ir nepieciešama, lai konstatētu Savienības tiesību pārkāpumu.
 (4)Komisijai nav vispārēju izmeklēšanas pilnvaru, kas ļautu īstenot Savienības tiesības iekšējā tirgus jomā. Pastāvošās izmeklēšanas pilnvaras, kuras ir saistītas ar konkurences noteikumiem un kuras paredzētas Padomes Regulā (EK) Nr. 1/2003
 26
 , Padomes Regulā (EK) Nr. 139/2004
 27
 un Padomes Regulā (ES) 2015/1589
 28
 , to juridiskais pamats ierobežo līdz noteiktām jomām, nepieļaujot informācijas vākšanu un ievāktās informācijas izmantošanu citiem ar iekšējā tirgus politiku saistītiem mērķiem.
 (5)Kā ir atzinusi Tiesa, lai arī Komisija var paļauties uz norādēm, īstenojot Savienības tiesību aktus, tā pamatā ir atkarīga no informācijas, kuru sniedz sūdzību iesniedzēji, privātās un publiskās struktūras, kā arī attiecīgās dalībvalstis. Kā Tiesa to ir vairākkārt uzsvērusi, saskaņā ar LES 4. panta 3. punktu dalībvalstīm ir pienākums atvieglot Komisijas uzdevumu veikšanu, it īpaši pildot tās Līgumu uzraudzītājas lomu. Tomēr dalībvalstīm var vienmēr nebūt piekļuves attiecīgajai tirgus informācijai, kas Komisijai varētu būt nepieciešama, lai pildītu tai uzticētos uzdevumus, vai arī informācijas vākšanu reglamentējošie valstu noteikumi var neļaut tām izpaust ievākto informāciju.
 (6)Lai papildinātu informāciju, kas saņemta no dalībvalstīm, Komisija ir atkarīga no ieinteresēto pušu, jo īpaši sūdzību iesniedzēju, brīvprātīgas sadarbības. Tomēr noteiktos sarežģītos gadījumos ar pārrobežu dimensiju Komisijai atbilstīgas analīzes veikšanai būtu jāpapildina caur šiem kanāliem saņemtā informācija, lai nodrošinātu, piemēram, tās pilnīgu precizitāti vai no dažādām dalībvalstīm iegūtas informācijas salīdzināmību. Turklāt Komisija izpildes darbībās ne vienmēr var paļauties uz oficiālo statistiku, jo kopš tās iegūšanas ir pagājis laiks, kā arī tā var nebūt pietiekami detalizēta vai sadalīta konkrētu lietu risināšanas nolūkiem.
 (7)Lai arī pastāvošais tiesiskais regulējums attiecībā uz Komisijas rīcībā esošajiem līdzekļiem informācijas iegūšanai nolūkā risināt ar iekšējā tirgus izveidi un darbību saistītos sarežģījumus ir efektīvs lielākajā daļā gadījumu, izaicinājumi rodas konkrētos gadījumos, kad ierobežotā laikposmā nepieciešams iegūt detalizētus, salīdzināmus, aktuālus un nereti konfidenciālus, specifiskus tirgus datus. Atbilstīga ekonomiskā analīze ir jo īpaši aktuāla, izvērtējot ar iekšējā tirgus izveidi un darbību saistīto sarežģījumu pastāvēšanu komplicētos gadījumos ar pārrobežu dimensiju, īpaši gadījumos, kas attiecas uz strauji mainīgiem tirgiem, jaunām saimnieciskām darbībām vai jauniem uzņēmējdarbības modeļiem, kuri izaicina pastāvošos ekonomikas pieņēmumus. Tomēr šāda novērtējuma veikšana var būt apgrūtināta, ja nav pietiekamas un salīdzināmas informācijas. Tādējādi Komisijas uzdevums nodrošināt Savienības tiesību aktu piemērošanu šajās konkrētajās situācijās kļūst sarežģītāks.
 (8)Gadījumos, kad detalizētu, salīdzināmu, aktuālu un nereti konfidenciālu tirgus informāciju savlaicīgi ir iespējams iegūt tikai no tirgus dalībniekiem, šķiet piemēroti, kā galējo līdzekli, pilnvarot Komisiju, ievērojot šajā regulā izklāstītos ierobežojumus un nosacījumus, pieprasīt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām tieši un savlaicīgi iesniegt vispusīgu, precīzu un uzticamu kvantitatīvo un kvalitatīvo tirgus informāciju, ja citi informācijas avoti ir izrādījušies nepieejami, nepietiekami vai nepiemēroti. Šim nolūkam Komisijai vispirms būtu jāpieņem lēmums, kurā norādīts, kāpēc citi nepieciešamās informācijas iegūšanas līdzekļi ir izrādījušies neefektīvi. Uzņēmuma jēdziens tiek lietots tādā pašā nozīmē kā citās ES tiesību jomās, jo īpaši konkurences tiesībās.
 (9)Lai nodrošinātu dalībvalstu iesaisti šīs regulas darbībā, atspoguļojot Komisijas un dalībvalstu lojālas sadarbības principu, ko paredz LES 4. panta 3. punkta nosacījumi, vajadzētu paredzēt, ka attiecīgā dalībvalsts vai dalībvalstis nekavējoties tiek informētas par jebkādu Komisijas lēmumu par tās nodomu izmantot tiesības pieprasīt informāciju no uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām atbilstīgi šai regulai.
 (10)Šādu pilnvaru mērķis nav radīt jaunas izpildes pilnvaras Komisijai, piemēram, jo īpaši pilnvaras ierosināt Savienības tiesību aktu neizpildes procedūru iekšējā tirgus jomā pret atsevišķiem tirgus dalībniekiem. To nolūks drīzāk ir paredzēt Komisijai papildu faktu noskaidrošanas spēju gadījumos, kad tas ir absolūti nepieciešams, lai pildītu Komisijai ar LESD uzticēto uzdevumu nodrošināt Savienības tiesību aktu piemērošanu saistībā ar iekšējā tirgus izveides mērķi un darbības nodrošināšanu. Pilnībā funkcionāla iekšējā tirgus izveides nolūkos vajadzētu precizēt, ka šādas pilnvaras attiecas arī uz tām iekšējā tirgus ekonomikas nozarēm, kurām LESD ir paredzēta kopīga politika: lauksaimniecība un zivsaimniecība (izņemot jūras bioloģisko resursu saglabāšanu), transports, vide un enerģētika.
 (11)Lai šis izmeklēšanas instruments būtu efektīvs, pieprasītajai informācijai būtu jābūt saistītai ar attiecīgo Savienības tiesību aktu piemērošanu. Tajā var būt iekļauti, piemēram, faktiskie tirgus dati, tostarp izmaksu struktūra, cenu politika, preču un pakalpojumu īpašības vai klientu un piegādātāju ģeogrāfiskā izplatība. Tajā var būt iekļauta arī uzņēmumu vai uzņēmumu apvienību uz faktiem balstīta iekšējā tirgus darbības analīze, piemēram, saistībā ar saskatītajām regulatīvajām un piekļuves barjerām vai pārrobežu darbības izmaksām. Lai līdz minimumam samazinātu ar atbilžu sniegšanu uz informācijas pieprasījumiem saistītās izmaksas, šādiem pieprasījumiem būtu jāaptver tikai tāda informācija, kas, visticamāk, ir attiecīgā uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības rīcībā.
 (12)Izsniedzot uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām informācijas pieprasījumus, Komisijai ir rūpīgi jāatlasa pieprasījumu adresāti, lai nodrošinātu, ka pieprasījumi tiek adresēti tikai tiem uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām, kas var sniegt pietiekami būtisku informāciju, it īpaši lielajiem uzņēmumiem attiecīgajās dalībvalstīs. Šo informācijas pieprasījumu mērķis ir risināt iespējamu, t. i., pieejamajā informācijā balstītu, nopietnu problēmu Savienības tiesību aktu piemērošanā iekšējā tirgus, lauksaimniecības un zivsaimniecības (izņemot jūras bioloģisko resursu saglabāšanu), transporta, vides un enerģētikas jomā. To nolūks nav uzsākt uzņēmumu vajāšanu saistībā ar to darbību, ja tā izrādās problemātiska. Attiecīgi šajā instrumentā paredzētās sankcijas ir paredzētas tikai divu gadījumu risināšanai. Tās attiecas tikai uz gadījumiem, kad atbildes uz informācijas pieprasījumu netiek sniegtas ar nodomu vai rupjas nolaidības dēļ, un uz gadījumiem, kad ar nodomu vai rupjas nolaidības dēļ tiek sniegtas nepareizas, nepilnīgas vai maldinošas atbildes. Attiecīgos gadījumos ievākto informāciju varētu izmantot, lai gūtu priekšstatu par situācijām, kad uzņēmumiem ir grūtības izpildīt tiesību aktos paredzētās prasības, nolūkā uzlabot iekšējā tirgus noteikumu pareizu piemērošanu. Lai izvairītos no nesamērīga administratīvā sloga radīšanas mikrouzņēmumiem, kuri, visticamāk, jebkurā gadījumā nespēs sniegt pietiekami būtisku informāciju, Komisijai būtu jāatturas no informācijas pieprasījumu izsniegšanas šai uzņēmumu kategorijai. Izsniedzot informācijas pieprasījumus maziem un vidējiem uzņēmumiem, Komisijai būtu jāņem vērā proporcionalitātes princips. Lai arī MVU, visticamāk, nedarbojas lielākā mērogā, kas tiem ļautu būtiski ietekmēt tirgus rezultātus, MVU sniegtā informācija var būt noderīga, informējot Komisiju par sarežģījumiem iekšējā tirgus izveidē un darbībā. MVU viegli pieejamā informācija var būt epizodiska rakstura, tomēr tā varētu brīdināt Komisiju par sarežģījumiem, kuri saistīti ar vienoto tirgu un ar kuriem saskaras MVU. MVU parasti nevajadzētu rasties būtiskām papildu izmaksām, ievācot datus, lai atbildētu šī instrumenta ietvaros. Ņemot vērā to salīdzinoši vājākās pozīcijas vērtību ķēdēs, MVU varētu būt atsaucīgāki informācijas sniegšanā, ja tiktu nodrošināta konfidencialitāti un anonimitāti garantējoša procedūra. MVU varētu jo īpaši būt ieguvēji no tādu sarežģījumu risināšanas, kas saistīti ar vienotā tirgus izveidi un darbību, jo nereti tieši mazie, inovatīvie uzņēmumi saskaras ar vislielākajiem šķēršļiem, uzsākot vai paplašinot darbību vienotajā tirgū. Konsekvences un juridiskās noteiktības nolūkos būtu jāpiemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/34/ES
 29
 izmantotās “mikrouzņēmuma”, “maza uzņēmuma” un “vidēja uzņēmuma” definīcijas.
 (13)Lai nodrošinātu Savienības tiesību aktu konsekventu piemērošanu iekšējā tirgus, kā arī lauksaimniecības, zivsaimniecības (izņemot jūras bioloģisko resursu saglabāšanu), transporta, vides un enerģētikas jomā, ir jāizveido mehānismi informācijas nodošanai starp Komisiju un dalībvalstīm saistībā ar informācijas pieprasījumiem un attiecīgos gadījumos arī atbilžu uz šādiem pieprasījumiem nodošanai, neietekmējot dienesta noslēpuma ievērošanas pienākumu.
 (14)Šajā regulā paredzētais izmeklēšanas instruments ir jo īpaši noderīgs, lai ļautu Komisijai nodrošināt Savienības tiesību aktu piemērošanu iekšējā tirgus jomā. Tas ir noderīgs arī jebkādai turpmākai attiecīgo dalībvalstu veiktai izpildes darbībai, kurai būtu nepieciešama šo pilnvaru rezultātā iegūtās būtiskās informācijas izmantošana un tās atklāšana attiecīgajām dalībvalstīm no Komisijas puses. Turklāt gadījumos, kad ir sarežģīti piemērot pastāvošos noteikumus, tostarp situācijās, kad uzņēmumi nespēj ievērot tiesību aktos noteikto juridiskās skaidrības trūkuma dēļ, šis izmeklēšanas instruments varētu būt noderīgs, lai palīdzētu izstrādāt reglamentējošus risinājumus, ja visu citu instrumentu un informācijas avotu izmantošana ir izrādījusies nepiemērota. Tāpat ir pamatoti neļaut izmantot šādu informāciju kādiem citiem nolūkiem, jo īpaši LESD konkurences noteikumu piemērošanā, neskarot publiskotas informācijas atkārtotas izmantošanas tiesības.
 (15)Komisijai būtu jāspēj nodrošināt jebkuram uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai adresēto informācijas pieprasījumu izpildi, ja nepieciešams, izmantojot ar lēmumu piespriestus samērīgus naudas sodus un periodiskus soda maksājumus. Nosakot naudas sodu un periodisku soda maksājumu apmēru, Komisijai būtu pienācīgi jāņem vērā proporcionalitātes (tostarp arī lietderības) princips, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem. To pušu tiesības, kurām lūgts sniegt informāciju, būtu jāaizsargā, dodot tām iespēju darīt zināmu savu viedokli pirms jebkura tāda lēmuma pieņemšanas, ar ko uzliek naudas sodus vai periodiskus soda maksājumus.
 (16)Pienācīgi ņemot vērā proporcionalitātes (tostarp arī lietderības) principu, Komisijai vajadzētu spēt samazināt periodiskus soda maksājumus vai tos pilnībā atcelt, ja pieprasījumu adresāti pilnībā nodrošina prasīto informāciju, kaut arī pēc termiņa beigām. Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi arī noteikt noilguma termiņus naudas sodu un periodisku soda maksājumu piemērošanai un izpildei.
 (17)Atbilstīgi LESD 261. pantam Tiesai būtu jābūt neierobežotai jurisdikcijai attiecībā uz lēmumiem, ar kuriem Komisija piespriež naudas sodus vai periodiskos soda maksājumus šīs regulas ietvaros, kas nozīmē, ka Tiesa var atcelt, samazināt vai palielināt Komisijas uzlikto naudas sodu vai periodisko soda maksājumu.
 (18)Pārredzamības un juridiskās noteiktības nolūkā par Komisijas lēmumiem vajadzētu sniegt publisku informāciju. Komisijai, publicējot un apstrādājot šādu informāciju, būtu jāievēro noteikumi par dienesta noslēpumu, tostarp par visas konfidenciālās informācijas aizsardzību saskaņā ar LESD 339. pantu.
 (19)Informācijas par uzņēmuma darbību izpaušana varētu radīt nopietnu kaitējumu šim uzņēmumam. Tādēļ Komisijai būtu pienācīgi jāņem vērā uzņēmumu likumīgās intereses, jo īpaši to komercnoslēpumu aizsargāšanā. Lai nodrošinātu, ka komercnoslēpumus un citu konfidenciālu informāciju, ko sniedz Komisijai, apstrādā saskaņā ar LESD 339. pantu, ikvienam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai, kuri iesniedz informāciju, būtu skaidri jānorāda, kuru informāciju tie uzskata par konfidenciālu un kāpēc tā ir konfidenciāla. Komisijai nevajadzētu būt iespējai izpaust dalībvalstij, uz kuru attiecas pieprasījums, respondentu sniegto konfidenciālo informāciju, izņemot gadījumus, kad iepriekš ir iegūta to piekrišana izpaust šo informāciju šim nolūkam. Attiecīgajam respondentam būtu jāiesniedz Komisijai atsevišķa informācijas nekonfidenciāla versija, kas varētu tikt atklāta attiecīgajai dalībvalstij. Gadījumos, kad uz informāciju, kas norādīta kā konfidenciāla, šķietami neattiecas dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums, vajadzētu pastāvēt mehānismam, saskaņā ar kuru Komisija var izlemt, kādā mērā šāda informācija var tikt izpausta. Ikvienā šādā lēmumā noraidīt lūgumu nodrošināt informācijas daļas konfidencialitāti būtu jānorāda termiņš, kura beigās šī informācija var tikt izpausta, lai attiecīgais respondents varētu izmantot jebkādu tam pieejamo tiesību aizsardzību tiesā, tostarp pagaidu pasākumus. Respondenta tiesības būtu jāaizsargā, dodot tam iespēju darīt zināmu savu viedokli pirms jebkura tāda lēmuma pieņemšanas, ar kuru tiek noraidīts konfidencialitātes pieprasījums.
 (20)Ņemot vērā šajā regulā paredzētā izmeklēšanas instrumenta īpašo statusu un nolūkā uzraudzīt tā lietošanas samērīgumu, Komisijai ik pēc diviem šīs regulas piemērošanas gadiem jāsagatavo ziņojums un tas jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei.
 (21)Šajā regulā ievērotas pamattiesības un principi, kas īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Jo īpaši šī regula tiecas nodrošināt, ka pilnībā tiek ievērotas tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, tiesības uz personas datu aizsardzību, tiesības uz labu pārvaldību, jo īpaši attiecībā uz piekļuvi materiāliem, vienlaikus ievērojot komercnoslēpuma neaizskaramību, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, tiesības uz aizstāvību un sodu likumības un samērīguma principi.
 (22)Gadījumos, kad šajā regulā paredzētie pasākumi ietver personas datu apstrādi, tā veicama atbilstīgi Savienības tiesību aktiem par personas datu aizsardzību, konkrēti, Direktīvai 95/46/EK
 30
 . Personas datu apstrādei, ko īsteno Komisija un kas tiek īstenota saskaņā ar šo regulu, jāatbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001
 31
 noteikumiem.
 (23)Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi — proti, atvieglot Komisijas piekļuvi tirgus informācijai, kas nepieciešama tās uzdevumu izpildei, lai panāktu iekšējā tirgus netraucētu darbību, — nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet tā mēroga un iedarbības dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var paredzēt pasākumus saskaņā ar LES 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī regula paredz tikai to, kas ir nepieciešams minēto mērķu sasniegšanai.
 (24)Šī regula neskar dalībvalstu izmeklēšanas pilnvaras. Šīs regulas mērķis nav grozīt, ierobežot vai anulēt Komisijai vai Savienības struktūrām, birojiem un aģentūrām ar citiem Savienības tiesību instrumentiem jau piešķirtās izmeklēšanas pilnvaras. Jo īpaši šī regula neskar Komisijas izmeklēšanas pilnvaras saistībā ar iekšējā tirgus darbībai nepieciešamo konkurences noteikumu piemērošanu.
 (25)Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001 28. panta 2. punktu notika apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, kurš [..] sniedza atzinumu,
 IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
 I nodaļa
 Vispārīgi noteikumi
 1. pants
 Priekšmets
 1.Ar šo regulu paredzēti šādi noteikumi:
 a)nosacījumi, saskaņā ar kuriem Komisija var pieprasīt uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju, kas ir nepieciešama Komisijai uzticēto uzdevumu izpildei 2. pantā minētajās jomās;
 b)procedūra, kas ir jāievēro, pieprasot šādu informāciju.
 2.Regulas piemērošana neskar citus noteikumus, saskaņā ar kuriem Komisija vai Savienības struktūras, biroji un aģentūras ir tiesīgi vākt vai pieprasīt informāciju.
 2. pants
 Piemērošanas joma
 Šo regulu piemēro šādām jomām:
 1)iekšējais tirgus atbilstīgi Līguma 26. panta 2. punktā minētajam;
 2)lauksaimniecība un zivsaimniecība, izņemot jūras bioloģisko resursu saglabāšanu;
 3)transports;
 4)vide;
 5)enerģētika.
 3. pants
 Definīcijas
 Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
 1)“mikrouzņēmums” ir uzņēmums, kā tas definēts Direktīvas 2013/34/ES 3. panta 1. punktā;
 2)“mazs uzņēmums” ir uzņēmums, kā tas definēts Direktīvas 2013/34/ES 3. panta 2. punkta pirmajā daļā;
 3)“vidējs uzņēmums” ir uzņēmums, kā tas definēts Direktīvas 2013/34/ES 3. panta 3. punktā.
 4. pants
 Pilnvaras pieprasīt informāciju uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām
 Gadījumos, kad nopietni sarežģījumi Savienības tiesību aktu piemērošanā apdraud svarīga Savienības politikas mērķa sasniegšanu, Komisija var pieprasīt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju II nodaļā paredzētajā kārtībā iepriekš minēto sarežģījumu risināšanas nolūkā.
 II nodaļa
 Informācijas pieprasīšanas nosacījumi un procedūra
 5. pants
 Nosacījumi
 1.Komisija 4. pantā paredzētās pilnvaras pieprasīt uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām informāciju izmanto tikai tajos gadījumos, kad Komisijai pieejamā informācija, kas nepieciešama 4. pantā paredzētajam nolūkam, nav pietiekama vai piemērota vai to nav iespējams savlaicīgi iegūt turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ:
 a)informācija nav no publiski pieejama avota; un
 b)dalībvalsts nav sniegusi informāciju, atbildot uz Komisijas pieprasījumu; vai
 c)informāciju nav sniegusi juridiska vai fiziska persona.
 2.Pirms informācijas pieprasīšanas atbilstīgi 6. pantam Komisija pieņem lēmumu, kurā norādīts tās nolūks izmantot pilnvaras pieprasīt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju saskaņā ar šo regulu.
 Minētajā lēmumā ietver:
 a)iespējamā nopietnā sarežģījuma Savienības tiesību aktu piemērošanā ar pārrobežu dimensiju īsu aprakstu un iemeslus, kāpēc šis sarežģījums var apdraudēt svarīga Savienības politikas mērķa sasniegšanu;
 b)pieprasāmās informācijas īsu aprakstu;
 c)pamatotu paskaidrojumu, kāpēc šāda informācija ir nepieciešama 4. pantā minētajiem nolūkiem;
 d)pamatotu paskaidrojumu, kāpēc citi šīs informācijas iegūšanas līdzekļi ir izrādījušies nepietiekami vai nepiemēroti vai kāpēc šo informāciju nav iespējams iegūt savlaicīgi;
 e)informācijas pieprasījuma adresātu atlases kritērijus.
 Lēmumu adresē attiecīgajai dalībvalstij vai dalībvalstīm. Komisija nekavējoties informē attiecīgo dalībvalsti vai dalībvalstis.
 3.Uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām, uz kuriem attiecas 4. pantā minētais pieprasījums, ir pienākums sniegt tikai to informāciju, kas ir to rīcībā.
 Komisija pienācīgi ņem vērā proporcionalitātes principu, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem.
 6. pants
 Uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām adresēts informācijas pieprasījums
 1.Regulas 4. pantā paredzētajos gadījumos un saskaņā ar 5. pantā izklāstītajiem nosacījumiem Komisija var ar vienkārša pieprasījuma vai lēmuma palīdzību pieprasīt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju.
 Atlasot informācijas pieprasījuma adresātus, Komisija cenšas nodrošināt, lai šādi pieprasījumi tiktu adresēti tikai tiem uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām, kuri spēj sniegt attiecīgo informāciju.
 Šīs regulas ietvaros Komisija neadresē informācijas pieprasījumus mikrouzņēmumiem, izņemot gadījumus, kad tie ietilpst uzņēmumu grupā, kura atbilst vismaz mazai grupai saskaņā ar Direktīvas 2013/34/ES 6. panta 5. punktā sniegto definīciju.
 2.Šā panta 1. punktā minētajā vienkāršajā pieprasījumā norāda tā juridisko pamatu un mērķi, precizē, kāda informācija ir vajadzīga, un nosaka samērīgu termiņu, kādā tā jāiesniedz. Tajā norāda arī uz naudas sodiem par nepareizas vai maldinošas informācijas iesniegšanu, kas paredzēti 9. panta 1. punktā.
 3.Šā panta 1. punktā minētajā lēmumā norāda pieprasījuma juridisko pamatu un mērķi, precizē, kāda informācija ir vajadzīga, un nosaka samērīgu termiņu, kādā tā jāiesniedz. Tajā attiecīgi norāda arī uz naudas sodiem, kas paredzēti 9. panta 1. punktā, un periodiskajiem soda maksājumiem, kas paredzēti 9. panta 2. punktā.
 Turklāt tajā norāda uz uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības tiesībām uz lēmuma pārskatīšanu Eiropas Savienības Tiesā.
 Attiecīgais uzņēmums vai uzņēmumu apvienība var pieprasīt termiņa pagarinājumu saskaņā ar 14. pantu.
 4.Komisija vienlaikus nodod šajā pantā minētā vienkāršā pieprasījuma vai lēmuma kopiju dalībvalstij, kuras teritorijā atrodas uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības juridiskā adrese.
 Ja Komisija ir uzsākusi oficiālu pārkāpuma procedūru saskaņā ar LESD 258. pantu, tā iesniedz dalībvalstij, kuru šī procedūra skar, visu minētās procedūras sakarā izsniegto šajā pantā minēto vienkāršo pieprasījumu un lēmumu kopijas, neskatoties uz to, kur atrodas uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības juridiskā adrese.
 5.Šā panta 1. punktā minētie lēmumi adresējami attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai. Komisija lēmumu nekavējoties paziņo tā adresātam.
 7. pants
 Atbildes uz informācijas pieprasījumiem un konfidenciālas informācijas aizsardzība
 1.Uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības, kuri sniedz informāciju, atbildot uz Komisijas informācijas pieprasījumu, ko tā izdod saskaņā ar 5. panta nosacījumiem, Komisijai sniedz skaidras, pilnīgas un precīzas atbildes.
 2.Komisija dod adresātam iespēju norādīt, uz kuru informāciju pēc tā ieskatiem vajadzētu attiekties pienākumam ievērot dienesta noslēpumu.
 Ikviens uzņēmums vai uzņēmumu apvienība, kas iesniedz informāciju saskaņā ar 5. pantu, skaidri norāda, kuru informāciju tie uzskata par konfidenciālu, norādot šādas konfidencialitātes pieprasījuma pamatojumu, un iesniedz Komisijai atsevišķu informācijas nekonfidenciālu versiju. Ja informācija ir jāiesniedz noteiktā termiņā, tas pats termiņš attiecas arī uz nekonfidenciālās versijas iesniegšanu.
 3.Komisija pārsūta saņemtās atbildes dalībvalstij, uz kuru attiecas pieprasījums, ja tās ir būtiskas oficiālajai pārkāpuma procedūrai, kas uzsākta pret šo dalībvalsti atbilstīgi LESD 258. pantam. Ja saskaņā ar šo pantu sniegtajā atbildē ir ietverta informācija, kas ir konfidenciāla attiecībā uz šo dalībvalsti, Komisija nosūta tikai informācijas versiju, kura nav konfidenciāla.
 4.Komisija pārbauda, vai atbildētāja uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības iesniegtais informācijas konfidencialitātes pieprasījums atbilstīgi 2. punkta 2. daļai ir pamatots un samērīgs.
 Pēc tam, kad attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai ir tikusi sniegta iespēja izteikt savu viedokli, Komisija var pieņemt lēmumu, ar kuru paredz, ka informācija, kurai izvirzīta konfidencialitātes prasība, netiek aizsargāta un tiek noteikts datums, pēc kura šī informācija tiks izpausta. Minētais laikposms nevar būt īsāks par vienu mēnesi.
 Lēmumu nekavējoties paziņo attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai.
 8. pants
 Komisijas ievāktās informācijas izmantošana
 Komisija atbilstīgi 5. pantam ievākto informāciju izmanto tikai 4. pantā minētā nolūka īstenošanai.
 Komisija uzņēmumu vai uzņēmumu apvienību sniegto konfidenciālo informāciju drīkst iekļaut dokumentos, kurus paredzēts nodot citām personām vai publiskot, tikai šādos gadījumos:
 a)šāda informācija ir kopsavilkuma vai apkopotā formā vai jebkurā gadījumā tādā formā, lai nevarētu identificēt atsevišķus uzņēmumus vai uzņēmumu apvienības;
 b)Komisija iepriekš ir saņēmusi respondenta piekrišanu izpaust šādu informāciju;
 c)šādas informācijas izpaušana dalībvalstij ir nepieciešama, lai pamatotu Savienības tiesību pārkāpumu šīs regulas piemērošanas jomas ietvaros, ar nosacījumu, ka respondentam ir bijusi iespēja izteikt savu viedokli pirms lēmuma pieņemšanas un izmantot pieejamos tiesiskās aizsardzības līdzekļus pirms informācijas izpaušanas.
 Informāciju, kas jau ir bijusi publiskota, Komisija var izmantot ne tikai regulā paredzētajiem nolūkiem.
 III nodaļa
 Naudas sodi un periodiski soda maksājumi
 9. pants
 Naudas sodi un periodiski soda maksājumi
 1.Ja to uzskata par nepieciešamu un samērīgu, Komisija var ar lēmumu uzlikt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām naudas sodus, kas nepārsniedz 1 % no to kopējā apgrozījuma iepriekšējā saimnieciskās darbības gadā, ja tie ar nodomu vai rupjas nolaidības dēļ:
 a)sniedz nepatiesu vai maldinošu informāciju, atbildot uz pieprasījumu, kas izteikts saskaņā ar 6. panta 2. punktu;
 b)sniedz nepatiesu, nepilnīgu vai maldinošu informāciju, atbildot uz lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar 6. panta 3. punktu, vai nesniedz informāciju noteiktajā termiņā.
 2.Komisija var ar lēmumu uzlikt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām periodiskus soda maksājumus, ja uzņēmums vai uzņēmumu apvienība, atbildot uz Komisijas lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar 6. panta 3. punktu, norādītajā termiņā nav iesnieguši pilnīgu un pareizu informāciju, kas nav maldinoša.
 Periodiski soda maksājumi par katru nokavēto darbdienu nepārsniedz 5 % no uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības vidējā dienas apgrozījuma iepriekšējā saimnieciskās darbības gadā, sākot skaitīt no lēmumā noteiktās dienas, līdz tie iesniedz informāciju, ko Komisija lūgusi vai pieprasījusi.
 3.Ja uzņēmums vai uzņēmumu apvienība nesniedz informāciju vai sniedz nepilnīgu informāciju, Komisija pirms naudas soda vai soda maksājuma noteikšanas nosaka divu nedēļu galīgo termiņu trūkstošās informācijas iesniegšanai.
 4.Komisija, nosakot naudas sodu vai periodisko soda maksājumu, ņem vērā 6. panta 1. punkta pārkāpuma raksturu, smagumu un ilgumu, kā arī proporcionalitātes principu, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem.
 5.Ja uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības ir izpildījušas pienākumu, kura izpildei bija paredzēts noteikt periodisku soda maksājumu, Komisija var samazināt periodiskā soda maksājuma apmēru vai to pilnībā atcelt.
 6.Pirms lēmuma pieņemšanas saskaņā ar 1. un 2. punktu Komisija dod attiecīgajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām iespēju izteikt savu viedokli.
 10. pants
 Noilguma termiņš attiecībā uz naudas sodu un periodisku soda maksājumu piemērošanu
 1.Uz Komisijas pilnvarām, kas tai piešķirtas saskaņā ar 9. pantu, attiecas trīs gadu noilguma termiņš.
 2.Termiņu, kas paredzēts 1. punktā, sāk skaitīt no dienas, kurā izdarīts 9. pantā minētais pārkāpums. Tomēr 6. panta 1. punkta pārkāpuma turpināšanas vai atkārtošanas gadījumā termiņu skaita no dienas, kurā pārkāpums izbeigts.
 3.Jebkurš pasākums, ko īsteno Komisija, lai veiktu izmeklēšanu vai celtu iebildumus attiecībā uz 6. panta 1. punktā minēto pārkāpumu, pārtrauc noilguma termiņu naudas sodu vai periodisku soda maksājumu piemērošanai, sākot no dienas, kurā pasākums ir paziņots attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai.
 4.Pēc katra pārtraukuma noilguma termiņš sākas no jauna. Tomēr vēlākais, kad beidzas noilguma termiņš, ir diena, kurā beidzas sešu gadu periods, kurā Komisija nav uzlikusi naudas sodu vai periodisku soda maksājumu. Minēto termiņu pagarina par laiku, uz kuru noilguma termiņš ir apturēts saskaņā ar 5. punktu.
 5.Noilguma termiņu naudas sodu vai periodisku soda maksājumu uzlikšanai aptur uz laiku, kamēr Komisijas lēmumu izskata Eiropas Savienības Tiesas procesā.
 11. pants
 Noilguma termiņš attiecībā uz naudas sodu un periodisku soda maksājumu izpildi
 1.Uz Komisijas pilnvarām izpildīt lēmumus, kas pieņemti, ievērojot 9. pantu, attiecas piecu gadu noilguma termiņš.
 2.Termiņu, kas paredzēts 1. punktā, sāk skaitīt no dienas, kurā lēmums, kas pieņemts, ievērojot 9. pantu, kļūst galīgs.
 3.Noilguma termiņu, kas paredzēts 1. punktā, pārtrauc:
 a)ar tā lēmuma paziņojumu, ar ko maina sākotnējo naudas soda vai periodiska soda maksājuma apmēru vai ar ko noraida pieteikumu to mainīt;
 b)ar jebkuru darbību, ko veic dalībvalsts, rīkojoties pēc Komisijas pieprasījuma, vai Komisija un kas paredzēta, lai nodrošinātu naudas soda vai periodiska soda maksājuma samaksu.
 4.Pēc katra pārtraukuma noilguma termiņš sākas no jauna.
 5.Noilguma termiņu, kas paredzēts 1. punktā, aptur uz laiku, kamēr:
 a)atbildes sniedzējam ir atvēlēts laiks maksāšanai;
 b)maksājuma izpilde ir apturēta, ievērojot Eiropas Savienības Tiesas nolēmumu.
 12. pants
 Lēmumu adresāti
 Lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar 9. panta 1. un 2. punktu, adresē attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai. Komisija lēmumu nekavējoties paziņo tā adresātam.
 13. pants
 Pārskatīšana Tiesā
 Eiropas Savienības Tiesai ir neierobežota jurisdikcija LESD 261. panta nozīmē pārskatīt Komisijas noteiktos naudas sodus vai periodiskos soda maksājumus. Tā var atcelt, samazināt vai palielināt uzlikto naudas sodu vai periodisko soda maksājumu.
 IV nodaļa
 Nobeiguma noteikumi
 14. pants
 Termiņu pagarināšana
 Termiņi tiek norādīti mēnešos vai darbdienās.
 Jebkurš termiņa pagarinājuma pieprasījums ir attiecīgi jāpamato un jāiesniedz rakstveidā, sūtot to uz Komisijas norādīto dienestu un adresi, vismaz piecas darbdienas pirms termiņa beigām. Komisija var lemt par termiņa pagarinājumu, ciktāl tas ir pamatoti un samērīgi.
 15. pants
 Lēmumu publicēšana
 1.Kopsavilkuma paziņojumus par lēmumiem, ko Komisija pieņem saskaņā ar 5. panta 2. punktu, tā publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Kopsavilkuma paziņojumā norāda, ka lēmuma kopiju iespējams saņemt autentiskās versijas valodā vai valodās.
 2.Lēmumus, ko Komisija pieņem saskaņā ar 9. panta 1. un 2. punktu, tā publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
 16. pants
 Dienesta noslēpums
 Neskarot 7. un 8. panta nosacījumus, dalībvalstis, to ierēdņi un citi darbinieki neizpauž šīs regulas piemērošanas gaitā iegūto informāciju, uz kuru attiecināms dienesta noslēpumu ievērošanas pienākums.
 17. pants
 Personas datu aizsardzība
 Attiecībā uz personas datu apstrādi, ko īsteno saskaņā ar šo regulu, dalībvalstis savus pienākumus saistībā ar šo regulu izpilda saskaņā ar valstu normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, ar kuriem transponēta Direktīva 95/46/EK. Personas datu apstrādei, ko Komisija veic saskaņā ar šo regulu, piemēro Regulas (EK) Nr. 45/2001 noteikumus.
 18. pants
 Ziņojumi
 Komisija ik pēc diviem gadiem sagatavo ziņojumu par šīs regulas piemērošanu un iesniedz to Eiropas Parlamentam un Padomei.
 19. pants
 Stāšanās spēkā
 Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
 Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
 Briselē,
 Eiropas Parlamenta vārdā —
 Padomes vārdā —
 priekšsēdētājs
 priekšsēdētājs
 (1)
 Šajā paskaidrojuma rakstā termini “vienotais tirgus” un “iekšējais tirgus” ir lietoti kā savstarpēji aizstājami.
 (2)
 COM(2015) 550, 28.10.2015., 16. lpp.
 (3)
 Turpat, 17. lpp.
 (4)
 C(2016)8600, OV C 18, 19.1.2017., 10. lpp.
 (5)
 COM(2015) 550, 16. lpp.
 (6)
 Sal. Komisijas 2015. gada 21. oktobra paziņojums presei.
 (7)
 Spriedumi lietās C-426/93, 22. punkts, un C-490/10, 64. punkts.
 (8)
 C-490/10, 68. punkts.
 (9)
 EST ir atzinusi, ka, īstenojot ES tiesību aktus, bez izmeklēšanas pilnvarām, Komisija galvenokārt paļaujas uz informāciju, kuru iesniedz sūdzību iesniedzēji, sabiedriskās un privātās struktūras, kā arī dalībvalstis. Ar šādiem nosacījumiem izpildes darbībai informācijas vākšanā ir jābalstās uz esošo nepilnīgo tiesisko regulējumu, kas noved pie nevienmērīgas un nepietiekamas uzņēmuma līmeņa informācijas vākšanas. Tādējādi šādas izpildes darbības uzskatāmas par sarežģītākām vai dažos gadījumos par neiespējamām, kas var radīt šķēršļus iekšējā tirgus pienācīgai darbībai, kuri netiek pienācīgi risināti.
 (10)
 Skatīt EST spriedumus lietās C-380/03, 38.–42. punkts, 80. punkts; C-434/02, 31.–34. punkts; un C-376/98, 86. punkts.
 (11)
 OV L 241, 17.9.2015., 1. lpp.
 (12)
 LESD 114. panta izmantošanu kā regulas juridisko pamatu jau ir atzinusi EST. Skatīt spriedumu lietā C-270/12, 97. un turpmākie punkti.
 (13)
 Piemēram, 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai, OV L 248, 24.9.2015. Šai regulai ir atšķirīgs juridiskais pamats ar atšķirīgu likumdošanas procedūru, un tā izveidota konkrētiem Komisijas mērķiem, procesuālajām darbībām un pilnvarām valsts atbalsta jomā.
 (14)
 Neattiecas.
 (15)
 Vairāk informācijas skat. ietekmes novērtējuma 2. pielikumā.
 (16)
 Uzņēmumu apvienības (31), tostarp apvienības, kuras pārstāv tikai MVU; un uzņēmumi (13), tostarp MVU un mikrouzņēmumi (9). Kopumā uzņēmumu apvienības, kuras sniedza atbildes, pārstāvēja vairāk nekā 20 miljonus uzņēmumu.
 (17)
 Iespējā Nr. 3 ir integrēta iespēja Nr. 2.
 (18)
 Pieņemot, ka gadā ir pieci pieprasījumi (taču katram pieprasījumam vairāki adresāti).
 (19)
 http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia&language=lv
 (20)
 Turpat.
 (21)
 Regulējuma kontroles padome atzīmēja, ka: “Šis ziņojums joprojām nav pietiekami skaidrs un vietām ir nekonsekvents attiecībā uz šīs iniciatīvas piemērošanas jomu. Vairākās ziņojuma vietās vienotā tirgus informācijas instruments tiek pasniegts kā datu pieejamības vispārīgu problēmu risinājums vai arī kā informācijas avots ar vienoto tirgu saistītas politikas nolūkiem, kurus nav izraisījuši konkrēti īstenošanas trūkumi, nesniedzot pamatojumu šādai rīcībai. (2) Ziņojumā ir skaidri norādīts, ka instruments būtu izmantojams kā galējais līdzeklis, taču nav skaidrības par aizsardzības mehānismiem un nosacījumiem, kas izraisītu izmeklēšanu. (3) Galvenajā ziņojumā joprojām nav pietiekami skaidri atspoguļoti dalībvalstu un uzņēmumu interešu viedokļi.”
 (22)
 Sīkāku informāciju par veiktajiem labojumiem skatīt ietekmes novērtējuma ziņojumā.
 (23)
 Komisijai nav pienākuma izmantot izmeklēšanas instrumentu.
 (24)
 OV C [..], [..], [..] lpp.
 (25)
 OV C [..], [..], [..] lpp.
 (26)
 Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 4.1.2003., 1. lpp.).
 (27)
 Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 32, 5.2.2004., 1. lpp).
 (28)
 Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.).
 (29)
 Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/34/ES par noteiktu veidu uzņēmumu gada finanšu pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK (OV L 182, 29.6.2013., 19. lpp.).
 (30)
 Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995.).
 (31)
 Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.).


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
54 SK Úradný vestník Európskej únie 11/zv. 2
 21996D0919(05)
 L 237/44 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 19.9.1996
 ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EHP
 č. 35/96
 z 5. júna 1996,
 ktorým sa mení a dopĺňa príloha XX k Dohode o EHP (Životné prostredie)
 SPOLOČNÝ VÝBOR EHP,
 so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, v znení protokolu, ktorým sa upravuje
 Dohoda o Európskom hospodárskom priestore, ďalej len „dohoda“ a najmä na jej článok 98,
 keďže príloha XX k dohode bola zmenená a doplnená rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 75/95 (1);
 keďže rozhodnutie Komisie 95/365/ES z 25. júla 1995, ktorým sa stanovujú ekologické kritériá pre udele-
 nie environmentálnej značky spoločenstva pre pracie prostriedky (2), sa má včleniť do dohody,
 ROZHODOL TAKTO:
 Článok 1
 V prílohe XX k dohode sa za bod 2ee (rozhodnutie Komisie 94/925/ES) vkladá tento bod:
 „2ef. 395 D 0365: rozhodnutie Komisie 95/365/ES z 25. júla 1995, ktorým sa stanovujú ekologické
 kritériá pre udelenie environmentálnej značky spoločenstva pre pracie prostriedky (Ú. v. ES L 217,
 13.9.1995, s. 14).“
 Článok 2
 Texty rozhodnutia 95/365/ES v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sú priložené k príslušnej jazykovej
 verzii tohto rozhodnutia, sú autentické.
 Článok 3
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 6. júna 1996 za predpokladu, že Spoločnému výboru EHP boli pred-
 ložené všetky notifikácie podľa článku 103 ods. 1 dohody.
 Článok 4
 Toto rozhodnutie sa uverejní v časti EHP Úradného vestníka Európskych spoločenstiev a v dodatku EHP
 k uvedenému vestníku.
 V Bruseli 5. júna 1996
 Za Spoločný výbor EHP
 predseda
 P. BENAVIDES
 (1) Ú. v. ES L 57, 7.3.1996, s. 41.
 (2) Ú. v. ES L 217, 13.9.1995, s. 14.


type: legislation

text:
 3.12.2014
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 347/40
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 1285/2014 VAN DE COMMISSIE
 van 2 december 2014
 tot vaststelling van de toewijzingscoëfficiënt die moet worden toegepast op aanvragen om certificaten voor de uitvoer van bepaalde zuivelproducten naar de Dominicaanse Republiek in het kader van het in Verordening (EG) nr. 1187/2009 bedoelde contingent
 DE EUROPESE COMMISSIE
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EU) nr. 1308/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 17 december 2013 tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de markten voor landbouwproducten en tot intrekking van de Verordeningen (EEG) nr. 922/72, (EEG) nr. 234/79, (EG) nr. 1037/2001 en (EG) nr. 1234/2007 van de Raad (1), en met name artikel 188,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 In afdeling 3 van hoofdstuk III van Verordening (EG) nr. 1187/2009 van de Commissie (2) is de procedure vastgesteld voor de toewijzing van certificaten voor de uitvoer van bepaalde zuivelproducten naar de Dominicaanse Republiek in het kader van een voor dat land geopend contingent.
 (2)
 Artikel 29 van Verordening (EG) nr. 1187/2009 voorziet in de mogelijkheid voor marktdeelnemers om van 1 tot en met 10 november uitvoercertificaataanvragen in te dienen voor hoeveelheden die na de in de eerste alinea van dat artikel bedoelde periode voor de indiening van certificaataanvragen nog binnen het contingent beschikbaar zijn. In artikel 1 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 649/2014 van de Commissie (3) is bepaald dat de totale resterende hoeveelheid, voor het contingentjaar 2014/2015, 12 358 ton bedraagt.
 (3)
 De aanvragen die van 1 tot en met 10 november 2014 voor de resterende periode van het lopende contingentjaar 2014/2015 zijn ingediend, betreffen kleinere hoeveelheden dan er beschikbaar zijn. Bijgevolg dient, overeenkomstig artikel 31, lid 3, vierde alinea, van Verordening (EG) nr. 1187/2009, de resterende hoeveelheid te worden toegewezen. De afgifte van uitvoercertificaten voor deze resterende hoeveelheid moet afhankelijk worden gesteld van de mededeling aan de bevoegde autoriteit van de door de betrokken marktdeelnemers aanvaarde extra hoeveelheid en van het stellen van een zekerheid door de betrokken marktdeelnemers,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 De uitvoercertificaataanvragen die van 1 tot en met 10 november 2014 zijn ingediend voor de resterende periode van het lopende contingentjaar 2014/2015 worden aanvaard.
 De hoeveelheden die zijn vermeld in de in de eerste alinea bedoelde uitvoercertificaataanvragen voor de in artikel 27, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1187/2009 bedoelde producten, worden vermenigvuldigd met een toewijzingscoëfficiënt van 3,071073.
 Indien de uitvoercertificaten betrekking hebben op een hoeveelheid die groter is dan de aangevraagde en die wordt toegewezen na toepassing van de in de tweede alinea vermelde coëfficiënt, worden deze uitvoercertificaten pas afgegeven nadat de marktdeelnemer de betrokken hoeveelheid binnen één week na de bekendmaking van deze verordening heeft aanvaard en de overeenkomstige zekerheid heeft gesteld.
 Artikel 2
 Deze verordening treedt in werking op de derde dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 2 december 2014.
 Voor de Commissie,
 namens de voorzitter,
 Jerzy PLEWA
 Directeur-generaal Landbouw en Plattelandsontwikkeling
 (1) PB L 347 van 20.12.2013, blz. 671.
 (2) Verordening (EG) nr. 1187/2009 van de Commissie van 27 november 2009 tot vaststelling van specifieke bepalingen ter uitvoering van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad inzake de uitvoercertificaten en de uitvoerrestituties in de sector melk en zuivelproducten (PB L 318 van 4.12.2009, blz. 1).
 (3) Uitvoeringsverordening (EU) nr. 649/2014 van de Commissie van 17 juni 2014 tot vaststelling van de toewijzingscoëfficiënt die moet worden toegepast op aanvragen om certificaten voor de uitvoer van bepaalde zuivelproducten naar de Dominicaanse Republiek in het kader van het in Verordening (EG) nr. 1187/2009 bedoelde contingent (PB L 178 van 18.6.2014, blz. 9).


type: wikipedia

text:
"Show No Mercy" is a song written and produced by Vanda & Young and performed by New Zealand singer songwriter, Mark Williams. It was released in May 1990 as the lead single from his fifth studio album Mark Williams ZNZ (1990).
 Track listings
 7" single (Albert Productions 655729)
 "Show No Mercy" – 3:38
 "Fool No More" – 3:32
 12" single / CD Maxi
 "Show No Mercy" (12" mix) – 7:37
 "Show No Mercy" (instrumental) – 4:32
 "Show No Mercy" (album version) – 4:21
 "You're So Cool" – 3:04
 Charts
 Weekly charts
 Year-end charts
 Certifications
 References
 1990 singles
 Mark Williams (singer) songs
 New Zealand pop rock songs
 Songs written by George Young (rock musician)
 Songs written by Harry Vanda
 Song recordings produced by George Young (rock musician)
 Song recordings produced by Harry Vanda
 Albert Productions singles
 1990 songs


text:
Den sorte død var en pandemi af historisk pest i midten af 1300-tallet.
 Pandemien angreb Messina i 1347, og Den sorte død spredtes herefter med stor hast op gennem Europa.
 Ud fra de sparsomme kilder og det begrænsede talmateriale antages det, at pandemien havde forårsaget, folketallet i Europa omkring 1450 var blevet reduceret til mellem en tredjedel og halvdelen af befolkningsniveauet fra før 1347. Det er den dødeligste pandemi nogensinde.
 Efter Den sorte død hærgede pest Europa de næste århundreder, men mindre hårdt.
 Efter alt at dømme var bakterien Yersinia pestis højst sandsynligt årsagen til pandemien.
 Navn
 "Den sorte død" er en betegnelse for pesten generelt og særligt den store pestepidemi i midten af 1300-tallet som blev påhæftet senere.
 Historikeren Francis Gasquet tillagde udtrykket Johannes Isaacus Pontanus der skrev den latinske frase "atram mortem" i Rerum Danicarum Historia fra 1631.
 Andre har dog sporet det længere tilbage. Simon de Couvin benyttede udtrykket "mors nigra" i et digt fra omkring 1350.
 Datiden betegnede epidemien "den store dødelighed", "mandedøden" eller lignende.
 Det er uklart hvordan udtrykket "den sorte død" er opstået.
 En skribent i 1800-tallet mente det stammede fra symptomerne, de sorte bylder. En anden skribent, F. A. Gasquet, mente det i stedet henviste til den udbredte sorg og pessimisme.
 Historisk gennemgang
 I 1331 brød der pest ud i Hubei-provinsen centralt i Kina. Kilden var sandsynligvis en latent smitte blandt smågnavere i Yunnan og Burma, 800 km længere mod syd. De næste tyve år spredte smitten sig til resten af Kina. At dømme efter folketællinger omkom mindst 20 millioner. Kamelkaravanerne langs Silkevejen bragte smitten mod vest. I 1346 var pesten nået frem til den mongolske hær, der belejrede den genovesiske havneby Kaffa på Krim (nu Feodosija). Belejringen blev afbrudt af pestens voldsomhed, og mongolerne fortrak. Men nu brød sygdommen ud inde i byen, og i panik satte de overlevende kurs mod hjemlandet. Da de sejlede ind i Messinas havn i oktober 1347, tog de smitten med til Europa.
 Sygdommen kom ifølge et sagn til Danmark i 1349 med et norsk skib, der kom fra England, og som strandede i det nordlige Jylland, da hele besætningen var død. I det følgende år rasede den i al sin heftighed, og det antages, at omtrent halvdelen af befolkningen døde. Store distrikter lå fuldstændig øde efter pesten. I Roskilde Stift var der 20 år efter stadig 98 gårde og møller og 71 huse, der stod tomme. Da Valdemar Atterdag i 1357 byggede et slot i Randers, var det af materialer fra 11 nedbrudte kirker fra affolkede sogne.
 Det sidste angreb af Den sorte død skete øjensynligt i Moskva i 1353.
 Først ca. 1550, to hundrede år senere, var Europas folketal igen oppe på 75 millioner.
 Årsag
 Siden 1900 menes det, at epidemien og den følgende pandemi var udbrud af moderne pest forårsaget af bacillen Yersinia pestis, og i 2011 viste et studie genetisk materiale fra Yersinia pestis hos personer begravet under Den sorte død. Et forskerhold mente i 2022, at den smitsomme sygdom kunne være startet i Kirgisistan i Centralasien, i 1330'erne.
 Enkelte forskere har stillet spørgsmålstegn ved den traditionelle forklaring på Den sorte død.
 Første gang bakteriologen J. F. D. Shrewsbury i 1970; senere biologen Graham Twigg i 1985 og historikeren David Herlihy i 1997.
 Susan Scott og Christopher Duncan argumenterede i deres bog fra 2004, Return of the Black Death at en virus var årsagen.
 Blandt de argumenter, der er anført for en alternativ årsag til Den sorte død, er, at dødeligheden i middelalderen var langt større end den i begyndelsen af det 20. århundrede, hvor dødeligheden kun nåede 2%, og da kun i særlige tilfælde.
 Et andet argument mod at forbinde moderne Yersinia-pest til Det sorte død og de lignede senere "pest"-epidemier er at sygdommens sæsonvariation er anderledes:
 I de moderne Yersinia-pest-epidemier omkring 1900-århundredskiftet i Poona, Bombay og Manchuriet ses sygdomstilfældene at toppe om vinteren, mens det for de ældre epidemier ses at antallet af tilfælde topper om sommeren eller tidligt efterår. Dette ses i data fra epidemier i for eksempel Givry og St. Nizer i 1348, i London i 1625 og 1665 og Moskva 1771. Endvidere spredte pesten i middelalderen sig hurtigt - med ca. 10-15 km om dagen (hvilket ganske svarer til en dagsrejse for mennesker i den tid) - hvorimod den moderne pest spreder sig meget langsomt geografisk. Det kan forklares ved at den moderne pest kræver gnaverlopper (typisk fra rotter) som mellemvært. Middelalderens pest kunne muligvis smitte fra menneske til mennesker - evt. med menneskelopper som mellemvært - hvilket vil gøre mennesker til vektor for sygdommen. Så usanset at sygdomsbilledet, -symptomer og -udvikling er næsten identiske mellem den "gamle" og "nye" pest, så er der tilsyneladende forskelle hvad angår smittemøntstre og smitteveje.
 Datidens forklaringer
 Den sorte død var et komplet mysterium for datiden, og forklaringerne var derfor lige så mangfoldige, som de var ukorrekte. De kan inddeles i teologiske forklaringer, naturvidenskabelige forklaringer og sammensværgelsesteorier.
 Den teologiske forklaring gik på, at pesten var Guds straf mod mennesket for dets syndighed. Biskoppen af Würzburg mente således, at epidemien skyldtes folks blasfemiske banden og sværgen. Der herskede generelt en dommedagsstemning, der resulterede i en ekstrem religiøsitet hos nogle og en ekstrem løssluppenhed hos andre – som det også skildres i Dekameron af Giovanni Boccaccio. Den ekstreme religiøsitet førte mange steder til flagellanternes optog, som et udtryk for utilfredshed med gejstligheden og religiøs fanatisme.
 For de naturvidenskabelige forklaringer gik lægevidenskabelige fakultet i Paris i spidsen. En forklaring var baseret på astrologi. Særligt blev en dårlig astrologisk konstellation i 1345 anset som årsagen.
 Konspirationsteorien gik ud på, at onde mennesker forgiftede drikkevandet.
 Det var særlig skæbnesvanger for jøderne, og der forekom en voldsom forfølgelse af jødiske indbyggere i Europas lande.
 Men også andre befolkningsgrupper blev ramt. I Katalonien fik tiggere skylden.
 Rygtet om giftsammensvægelsen kan have opstået i Provence i foråret 1348.
 I et brev den 27. april 1348 skrev den flamske kannik Louis Heyligen fra det pavelige hof i Avignon, at folk, fundet med mistænkeligt pulver, var blevet brændt på bålet.
 I påsken samme år skete en massakre på det jødiske samfund i Toulon, måske som følge af beskyldninger om giftsammensvægelse.
 Fra slutningen af april og de følgende måneder skete spontane massakrer i Provence og Dauphiné.
 I Savoyen herskede den 14-årige grev Amédée VI, der troede, at jøderne var skyldige i giftsammensvægelsen.
 Dér blev tortur anvendt til at fremtvinge tilståelser i efteråret 1348.
 Den 1. december 1348 brød en folkemængde ind i fængslet i hovedstaden Chambéry og slog de fleste af de jødiske fanger ihjel.
 Fra disse områder bredte jødeforfølgelsen sig.
 I Strasbourg blev 2.000 jøder myrdet af en folkemængde 14. februar 1349, og da var smitten ikke engang nået frem til byen.
 Symptomer
 I Boccaccios Dekameron beskrives symptomerne i forbindelse med den sorte død i Firenze således:
 "...Dog bebudedes den uundgåelige død ikke som i Orienten ved næseblødning, men der opstod ved sygdommens begyndelse svulster i lysken eller armhulen hos både mænd og kvinder, hvoraf nogle nåede en størrelse som et almindeligt æble eller et æg, og af almuen fik navnet pestbylder. I løbet af kort tid begyndte de dødbringende bylder også at vise sig på alle andre dele af legemet, og samtidig ændrede sygdommen karakter og viste sig også hos mange som sorte eller gustne pletter på arme eller lår eller en hvilken som helst anden del af legemet; (...)kun få kom sig, og næsten alle døde omtrent tre dage efter tegnenes indtræden, som oftest uden feber eller andre komplikationer." (J.V. Linds oversættelse)
 Den pavelige livlæge Guy de Chauliac skrev, at sygdommen i Avignon i 1348 antog to former, en med "stadig feber og blodigt opspyt, og de [patienterne] døde inden for tre dage", en anden med "stadig feber og bylder og karbunkler udvendig, navnlig i armhulerne og lysken, og de døde inden for fem dage."
 Dødelighed er usikkert sat til 40-50%, og af en enkelt historiker så højt som 60%.
 Forebyggelse og behandling
 Datiden havde manglende forståelse for sygdommens årsag, og forebyggelse og behandling foregik da mere eller mindre i blinde.
 I 1349 opfordrede kong Magnus Eriksson af Sverige indbyggerne til at skrifte, faste hver fredag og betale skat til paven.
 Idéen om isolation af syge er gammel og findes i det Gamle Testamente.
 Isolation blev også brugt i forbindelse med Den sorte død.
 Således påbød visconte Bernabo af Reggio i Italien i 1374 at pest-ramte skulle forvises fra byen.
 Idéen om karantæne opstod i Dubrovnik, det daværende Ragusa, da byens store råd i 1377 bestemte at personer der kom fra pest-ramte områder skulle være i isolation i en måned før de kunne komme ind i byen.
 Fra Dubrovnik spredte karantæne-reglen sig til Marseilles, Venedig, Pisa og Genova i løbet af de næste 80 år, og isolationsperioden blev udvidet til 40 dage.
 Sociale og økonomiske eftervirkninger
 I tiden op til epidemien havde Europa oplevet en hidtil uset befolkningstilvækst, dertil det var nået mætningspunktet, arbejdsløsheden var som konsekvens heraf stor, og godsejerne sad i en gunstig position, da de kunne fastlægge bøndernes løn og arbejdsbetingelser, som det passede dem. Men da den sorte død med ét rev en kæmpe del af befolkningen væk, ændredes datidens økonomiske forhold fuldstændigt. Der var udpræget mangel på arbejdskraft og kornpriserne faldt sammen med efterspørgslen.
 Godsejerne havde to muligheder for at bevare kontrollen med jorden;
 de kunne tvinge bønderne til at blive på juridisk vis og ved magtanvendelse
 eller lokke bønderne til at blive med bedre forhold til fæstebønderne og bedre lønninger til de frie bønder
 Udviklingen i forholdet mellem godsejerne og bønderne forløb derfra forskelligt fra land til land, men generelt blev forholdene især forværret for bønderne i områder med få eller ingen byer, da de ikke kunne flygte til byerne og finde arbejde – dvs. hovedsagligt Østeuropa.
 Flere af Danmarks egne i tiden efter Den sorte død havde mange ødegårde, for eksempel,
 da Dronning Margrethe I overtog Brøndum hovedgård i Slet herred i 1401 lå 34 ud af 48 gårde øde.
 I Danmark sås også et fald i jordrenten, for eksempel fik Århus domkapitels gods i 1427 fra 17% til 44% af ydelserne i byerne Hinnerup, Kasted og Kysing i forhold til årene omkring 1315.
 Jordrentefaldet og ødelægningen er forklaret med et fald i befolkningstallet.
 Skønt nogle historikere har ment at der var nedgang i befolkningstallet før Den sorte død har historikeren Erik Ulsig argumenteret for at Den sorte død har haft en helt afgørende betydning.
 Litteratur
 M. R. Rogers, "The Black Death Transformed: Disease and Culture in Early Renaissance Europe (review)," Bulletin of the History of Medicine, 78(1):212-214, 2004. Anmeldelse af bogen.
 Was the Black Death caused by Yersinia pestis?, Prentice og andre (2004).
 Referencer
 Eksterne henvisninger
 Bodil Rørdam Thomsen: Mellemitaliensk byhistorie i højmiddelalderen (CA. 1000-CA. 1350) (Historisk Tidsskrift, Bd. 12, rk. 5; 1971)
 Erik Ulsig: Pest og befolkningsnedgang i Danmark i det 14. århundrede (Historisk Tidsskrift, Bd. 15, rk. 6; 1991)
 Erik Ulsig: Engelsk samfundskrise i senmiddelalderen? (Historie/Jyske Samlinger, Bind Ny række, 19; 1991)
 Bakteriesygdomme
 Sundhedsvæsen i middelalderen
 Europas historie
 Europa i 1300-tallet
 Pandemier
 Zoonoser


text:
Dřevíč je lovecký zámeček ve středních Čechách, 3 km severovýchodně od Nižboru, v katastru obce Sýkořice, okres Rakovník.
 Historie
 V křivoklátských lesích stávala od roku 1572 na tomto místě myslivna. Počátkem 18. století nechal tehdejší majitel křivoklátského panství kníže Josef Vilém Fürstenberg (1699 – 1762) postavit nynější barokní zámeček zvaný Grund – jednopatrovou obdélnou budovu s mansardovou střechou. V 19. století byla provedena přestavba. Roku 1929 koupil od Fürstenberků Dřevíč spolu s dalším majetkem stát a učinil z něj sídlo lesní správy; později zámeček sloužil jako školicí a rekreační středisko podniku Zemědělské zásobování a nákup Praha. Od roku 1991 je majetkem a bydlištěm politika a podnikatele Karla Schwarzenberga.
 Zámek je tvořen budovami čp. 183 a 198, domkem čp. 17 a hospodářským dvorem čp. 18, ze západu k areálu zámku přiléhá národní přírodní rezervace Vůznice.
 Poblíž zámku stojí pseudobarokní kaple sv. Huberta z roku 1899.
 Galerie
 Odkazy
 Externí odkazy
 Obnovené památky na okrese Rakovník - foto zámečku a kaple.
 Zámek na castles.cz
 Dřevíč je půvabný dobře udržovaný zámek, Rakovnický deník
 Reference
 Lovecké hrádky a zámečky v okrese Rakovník
 Barokní zámky v okrese Rakovník
 Kulturní památky v okrese Rakovník
 Křivoklátské panství
 Schwarzenbergové
 Sýkořice
 Sídla v CHKO Křivoklátsko


text:
Elżbieta Okupska (ur. 1953 w Koszalinie) – aktorka teatralna i filmowa.
 Życiorys
 Urodziła się w Koszalinie, tam też debiutowała na scenie i zdobyła dyplom aktorski. Po jego zdobyciu przeniosła się do Szczecina, gdzie grała przez cztery sezony. Kilka lat później została laureatką wrocławskiego Przeglądu Piosenki Aktorskiej, po czym trafiła w 1986 do chorzowskiego Teatru Rozrywki.
 Ma na koncie cztery Złote Maski za Jeszcze gramy w zielone, Cabaret, Ubu Król, Polacy, czy Madame Therese oraz Nagrodę Prezydenta Miasta Chorzowa w dziedzinie kultury.
 W 1995 po raz pierwszy zaprezentowała swój recital pt. Uczciwe życie, złożony z piosenek Bertolda Brechta, który później trafił na płytę Okupska śpiewa Brechta.
 W 1997 otrzymała wyróżnienie indywidualne za rolę w przedstawieniu Niedźwiedź, Oświadczyny, prezentowanym przez Teatr Korez z Katowic na VI Konkursie Teatrów Ogródkowych.
 Filmografia
 Angelus – Lecha Majewskiego
 Biała Sukienka – Michała Kwiecińskiego
 Role teatralne (wybrane)
 Lady Peachum w Operze za trzy grosze
 Fraulein Schneider w Cabarecie
 Ubica w Ubu Król, czyli Polacy
 swatki Jenty w Skrzypku na dachu
 Narratora w The Rocky Horror Show
 Annasza w Jesus Christ Superstar
 Przedstawienia
 Klimakterium i już... (Pamela)
 Dyzma Musical (śpiewak uliczny)
 Jesus Christ Superstar (Annasz)
 Skrzypek na dachu (swatka Jenta)
 Bal u Wolanda (Behemot)
 Krzyk według Jacka Kaczmarskiego
 Rumbugiługi
 Ballady kochanków i morderców
 Terapia Jonasza (Matka)
 Oliver! (Pani Corney)
 Przypisy
 Linki zewnętrzne
 Polskie aktorki teatralne
 Polskie aktorki filmowe
 Ludzie związani z Chorzowem
 Urodzeni w 1953
 Ludzie urodzeni w Koszalinie


type: caselaw

text:
 10.3.2007
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 56/5
 Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. januára 2007 – Osman Ocalan, v mene Kurdistan Worker's Party (PKK), Serif Vanly, v mene Kurdistan National Congress (KNK)/Rada Európskej únie, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, Komisia Európskych spoločenstiev
 (Vec C-229/05 P) (1)
 (Odvolanie - Špecifické obmedzujúce opatrenia zamerané proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu - Žaloba o neplatnosť - Prípustnosť)
 (2007/C 56/08)
 Jazyk konania: angličtina
 Účastníci konania
 Odvolatelia: Osman Ocalan, v mene Kurdistan Worker's Party (PKK), Serif Vanly, v mene Kurdistan National Congress (KNK) (v zastúpení: M. Muller, QC, E. Grieves a P. Moser, barristers, J. G. Pierce, solicitor)
 Ďalší účastníci konania: Rada Európskej únie (v zastúpení: E. Finnegan a M. Bishop, splnomocnení zástupcovia), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, (v zastúpení: R. Caudwell, splnomocnená zástupkyňa), Komisia Európskych spoločenstiev
 Predmet veci
 Odvolanie podané proti uzneseniu Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 15. februára 2005, PKK a KNK/Rada (T-229/02), ktorým Súd prvého stupňa zamietol ako neprípustnú žalobu o neplatnosť rozhodnutia Rady 2002/334/ES z 2. mája 2002 vykonávajúceho článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu (Ú. v. ES L 116, s. 3) – Spôsobilosť byť účastníkom konania a procesná spôsobilosť
 Výrok rozsudku
 1.
 Uznesenie Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 15. februára 2005, PKK a KNK/Rada (T-229/02) sa zrušuje v rozsahu, v akom zamieta žalobu Osmana Ocalana v mene Kurdistan Workers' Party (PKK).
 2.
 V zostávajúcej časti sa odvolanie zamieta.
 3.
 Serif Vanly v mene Kurdistan National Congress (KNK) je povinný nahradiť trovy ním začatého odvolacieho konania.
 4.
 Žaloba Osmana Ocalana v mene PKK sa odmieta ako neprípustná v rozsahu, v akom smeruje proti rozhodnutiu Rady 2002/334/ES z 2. mája 2002 o vykonaní článku 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a zrušení rozhodnutia 2001/927/ES.
 5.
 Žaloba Osmana Ocalana v mene PKK je prípustná v rozsahu, v akom smeruje proti rozhodnutiu Rady 2002/460/ES zo 17. júna 2002 o vykonaní článku 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a zrušení rozhodnutia 2002/334/ES. Vec je postúpená Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev, aby rozhodol vo veci samej.
 6.
 O trovách konania Osmana Ocalana v mene PKK sa rozhodne v konaní vo veci samej.
 (1) Ú. v. EÚ C 86, 8.4.2006.