type: contracts

text:
 Tähtis õiguslik teade
 |
 42000A0712(01)
 Euroopa Liidu Teataja 197 , 12/07/2000 Lk 0003 - 0023
 Konventsioon,mille nõukogu on koostanud Euroopa Liidu lepingu artikli 34 alusel Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjadesKÄESOLEVA KONVENTSIOONI KÕRGED LEPINGUOSALISED, Euroopa Liidu liikmesriigid,VIIDATES nõukogu aktile, millega koostatakse Euroopa Liidu liikmesriikide vahelist vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlev konventsioon,SOOVIDES tugevdada liikmesriikide vahel õigusalast koostööd kriminaalasjades, ilma et see piiraks isikuvabadust kaitsvate õigusnormide kohaldamist,RÕHUTADES liikmesriikide ühist huvi tagada liikmesriikidevahelise vastastikuse õigusabi andmine kiiresti ja tõhusalt ning kooskõlas liikmesriikide siseriikliku õigusega, üksikisiku õigustega ja Roomas 4. novembril 1950 allakirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni põhimõtetega,VÄLJENDADES veendumust iga liikmesriigi kohtusüsteemi struktuuri ja toimimise tõhususes ja valmisolekus õiglase kohtumõistmise tagamiseks,OLLES OTSUSTANUD täiendada 20. aprilli 1959. aasta kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni ja teisi selles valdkonnas kehtivaid konventsioone Euroopa Liidu konventsiooniga,TUNNUSTADES, et nende konventsioonide sätted on endiselt kohaldatavad kõikides küsimustes, mida käesolev konventsioon ei hõlma,ARVESTADES, et liikmesriigid peavad õigusalase koostöö tugevdamist tähtsaks, kohaldades samas jätkuvalt proportsionaalsuse põhimõtet,TULETADES MEELDE, et käesolev konventsioon reguleerib vastastikust õigusabi kriminaalasjades, tuginedes 20. aprilli 1959. aasta konventsiooni põhimõtetele,ARVESTADES, et käesoleva konventsiooni artikkel 20 hõlmab siiski teatavaid erandjuhte seoses side pealtkuulamisega, ilma et see mõjutaks muid selliseid juhte, mis ei kuulu käesoleva konventsiooni reguleerimisalasse,ARVESTADES, et käesoleva konventsiooniga reguleerimata juhtudel kohaldatakse rahvusvahelise õiguse üldpõhimõtteid,TUNNUSTADES, et käesolev konventsioon ei mõjuta liikmesriikide avaliku korra ja sisejulgeoleku tagamisega seotud ülesannete täitmist ning et iga liikmesriik otsustab ise kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga 33, millistel tingimustel ta tagab avaliku korra ja sisejulgeoleku,ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:I JAOTISÜLDSÄTTEDArtikkel 1Seos teiste vastastikust õigusabi käsitlevate konventsioonidega1. Käesoleva konventsiooni eesmärk on täiendada järgmiste õigusaktide sätteid ja hõlbustada nende Euroopa Liidu liikmesriikide vahelist kohaldamist:a) 20. aprilli 1959. aasta kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsioon, edaspidi "vastastikuse abistamise Euroopa konventsioon";b) vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni 17. märtsi 1978. aasta lisaprotokoll;c) 14. juunil 1985 ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta sõlmitud Schengeni lepingu rakendamise 19. juuni 1990. aasta konventsiooni (edaspidi "Schengeni rakenduskonventsioon") vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlevad sätted, mida ei ole vastavalt artikli 2 lõikele 2 kehtetuks tunnistatud;d) Beneluxi majandusliitu kuuluvate liikmesriikide vahelistes suhetes nn Beneluxi lepingu – 27. juuni 1962. aasta leping väljaandmise ja kriminaalasjades osutatava vastastikuse õigusabi kohta Belgia Kuningriigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi ja Madalmaade Kuningriigi vahel, muudetud 11. mai 1974. aasta protokolliga – teine peatükk.2. Käesolev konventsioon ei mõjuta liikmesriikidevaheliste kahe- ja mitmepoolsete lepingute soodsamate sätete ega vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artikli 26 lõike 4 alusel kriminaalasjades osutatava vastastikuse õigusabi valdkonnas sõlmitavate kokkulepete kohaldamist, mis sõlmitakse ühtsete õigusaktide alusel või konkreetse süsteemi raames ja mis näevad ette vastastikuse abi meetmete rakendamiseks nende territooriumil.Artikkel 2Schengeni acquis'ga seotud sätted1. Artiklite 3, 5, 6, 7, 12 ja 23 sätted, artiklite 15 ja 16 sätted, kui need on seotud artikliga 12, ning artikli 1 sätted, kui need on seotud nimetatud artiklitega, on meetmed, millega muudetakse Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis' sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises sõlmitud lepingu [1] A lisas nimetatud sätteid või milles tuginetakse nendele sätetele.2. Käesolevaga tunnistatakse kehtetuks Schengeni rakenduskonventsiooni artikli 49 punkt a ning artiklid 52, 53 ja 73.ARTIKKEL 3Menetlused, mille puhul samuti osutatakse vastastikust õigusabi1. Vastastikust õigusabi osutatakse ka menetluste puhul, mille on algatanud haldusasutused seoses tegudega, mis on abi taotleva liikmesriigi või taotluse saanud liikmesriigi või mõlema riigi õiguse alusel karistatavad õigusrikkumisena, ning milles tehtud otsuse põhjal võib algatada menetluse eelkõige kriminaalasjades pädevas kohtus.2. Vastastikust õigusabi osutatakse ka kriminaalmenetluste ja lõikes 1 nimetatud menetluste puhul, mis on seotud süütegude või õigusrikkumistega, mille eest abi taotlevas liikmesriigis võib vastutusele võtta juriidilise isiku.Artikkel 4Vastastikuse õigusabi taotluste täitmise formaalsused ja menetlused1. Vastastikuse õigusabi osutamisel täidab taotluse saanud liikmesriik taotluse esitanud liikmesriigi poolt selgesõnaliselt näidatud formaalsusi ja menetlusi, kui käesolevas konventsioonis ei ole sätestatud teisiti ja tingimusel, et sellised formaalsused ja menetlused ei ole vastuolus abi osutava liikmesriigi õiguse põhimõtetega.2. Taotluse saanud liikmesriik täidab abitaotluse võimalikult kiiresti, võttes võimalikult suurel määral arvesse taotluse esitanud liikmesriigi märgitud menetlus- ja muid tähtaegu. Taotluse esitanud liikmesriik selgitab tähtaja põhjusi.3. Kui taotlust ei ole võimalik täielikult või osaliselt täita taotluse esitanud liikmesriigi nõuetele vastavalt, teatavad taotluse saanud liikmesriigi asutused sellest viivitamata taotluse esitanud liikmesriigi asutustele ning nimetavad tingimused, mille kohaselt taotlust on võimalik täita. Taotluse esitanud ja taotluse saanud liikmesriigi asutused võivad seejärel taotluse täitmiseks võetavates meetmetes kokku leppida, nõudes vajaduse korral nimetatud tingimuste täitmist.4. Kui võib ette näha, et taotluse esitanud liikmesriigi määratud taotluse täitmise tähtajast ei ole võimalik kinni pidada ja kui lõike 2 teises lauses nimetatud põhjustel on selge, et viivitus häirib oluliselt taotluse esitanud liikmesriigis algatatud menetlust, nimetavad taotluse saanud liikmesriigi asutused viivitamata taotluse täitmiseks eeldatavalt vajaliku aja. Taotluse esitanud liikmesriigi asutused teatavad viivitamata, kas taotlus jääb sellest hoolimata jõusse. Taotluse esitanud ja taotluse saanud liikmesriigi asutused võivad seejärel taotluse täitmiseks võetavates meetmetes kokku leppida.Artikkel 5Menetlusdokumentide saatmine ja kättetoimetamine1. Iga liikmesriik saadab teise liikmesriigi territooriumil viibivatele isikutele adresseeritud menetlusdokumendid otse posti teel.2. Menetlusdokumente võib saata taotluse saanud liikmesriigi pädeva asutuse kaudu üksnes juhul, kui:a) isiku aadress, kellele dokument on adresseeritud, on teadmata või ebakindel;b) taotluse esitanud liikmesriigi asjakohase menetlusõiguse alusel on dokumendi adressaadile kättetoimetamise kohta nõutav muu tõendus kui see, mida on võimalik saada posti teel;c) dokumenti ei ole võimalik posti teel saata võid) taotluse esitanud liikmesriigil on veenvaid põhjusi arvata, et posti teel saatmine ei ole tõhus ega asjakohane.3. Kui on põhjust kahelda, et adressaat ei saa aru keelest, milles dokument on koostatud, tuleb dokument – või vähemalt selle tähtsamad lõigud – tõlkida selle liikmesriigi (ühte) keelde, kelle territooriumil adressaat asub. Kui dokumendi väljastanud asutus teab, et adressaat oskab ainult mõnda muud keelt, tuleb dokument – või vähemalt selle tähtsamad lõigud – tõlkida sellesse keelde.4. Kõikidele menetlusdokumentidele lisatakse märge selle kohta, et adressaat võib dokumendi väljastanud asutuselt või teistelt liikmesriigi asutustelt saada teavet dokumendiga seotud õiguste ja kohustuste kohta. Lõiget 3 kohaldatakse ka selle märke suhtes.5. Käesolev artikkel ei mõjuta vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklite 8, 9 ja 12 ning Beneluxi lepingu artiklite 32, 34 ja 35 kohaldamist.Artikkel 6Vastastikuse õigusabi taotluste edastamine1. Vastastikuse õigusabi taotlused ja artiklis 7 nimetatud omaalgatuslikult vahetatav teave esitatakse kirjalikult või muul viisil, mis võimaldab seda kirjalikult registreerida, et vastuvõtval liikmesriigil oleks võimalik selle ehtsust kindlaks teha. Selliseid taotlusi edastatakse otse õigusasutuste kaudu, kes on territoriaalselt pädevad neid esitama ja täitma, ning neile vastatakse samal viisil, kui käesolevas artiklis ei ole sätestatud teisiti.Teavet, mida liikmesriik annab teise liikmesriigi kohtumenetluste jaoks vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artikli 21 ja Beneluxi lepingu artikli 42 tähenduses, võib edastada otse pädevate õigusasutuste kaudu.2. Lõike 1 kohaldamine ei piira võimalust erandjuhtudel taotlusi saata ja neile vastata:a) liikmesriikide keskasutuste kaudu võib) ühe liikmesriigi õigusasutuse ja teise liikmesriigi keskasutuse kaudu.3. Olenemata lõikest 1 võivad Ühendkuningriik ja Iirimaa artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades teatada, et vastavalt nende deklaratsioonile tuleb taotlusi ja teatisi neile saata nende keskasutuste kaudu. Need liikmesriigid võivad lõike 1 mõju tugevdamiseks sellise deklaratsiooni kohaldamisala uue deklaratsiooniga alati piirata. Nad teevad seda, kui nende suhtes jõustuvad Schengeni rakenduskonventsiooni vastastikust õigusabi käsitlevad sätted.Iga liikmesriik võib seoses eespool nimetatud deklaratsioonidega kohaldada vastastikkuse põhimõtet.4. Edasilükkamatul juhul võib õigusabi taotluse edastada rahvusvahelise kriminaalpolitsei organisatsiooni (Interpoli) või Euroopa Liidu lepingu alusel vastuvõetud sätete kohaselt pädeva asutuse kaudu.5. Kui artiklite 12, 13 ja 14 alusel esitatud taotluste puhul on pädev asutus ühe liikmesriigi õigus- või keskasutus ja teise liikmesriigi politsei- või tolliasutus, võib taotlusi esitada ja neile vastata otse nende asutuste kaudu. Sellistele kontaktidele kohaldatakse lõiget 4.6. Kui artikli 3 lõikes 1 nimetatud menetlustega seotud taotluste puhul on pädev asutus ühe liikmesriigi õigus- või keskasutus ja teise liikmesriigi haldusasutus, võib taotlusi esitada ja neile vastata otse nende asutuste kaudu.7. Iga liikmesriik võib artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades teatada, et käesoleva artikli lõike 5 esimene lause või lõige 6 või mõlemad ei ole tema suhtes siduvad, või et ta kohaldab neid üksnes teatavatel tingimustel, mida ta täpsustab. Sellise deklaratsiooni võib alati kehtetuks tunnistada või seda muuta.8. Järgmisi taotlusi või teatisi edastatakse liikmesriikide keskasutuste kaudu:a) taotlused vahistatute ajutiseks üleviimiseks või transiidiks vastavalt käesoleva konventsiooni artiklile 9, vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklile 11 ja Beneluxi lepingu artiklile 33;b) väljavõtted kohtutoimikutest vastavalt vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklile 22 ja Beneluxi lepingu artiklile 43. Taotlused vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni lisaprotokolli artiklis 4 nimetatud süüdimõistvate kohtuotsuste ja meetmete koopiate saamiseks võib siiski edastada otse pädevatele asutustele.Artikkel 7Omaalgatuslik teabevahetus1. Liikmesriikide pädevad asutused võivad siseriiklike seaduste piires ilma asjakohaseid taotlusi esitamata vahetada teavet seoses kuritegude ja artikli 3 lõikes 1 nimetatud õigusrikkumistega, mille puhul karistamine või menetlemine kuulub teabe edastamise ajal vastuvõtva asutuse pädevusse.2. Teavet edastav asutus võib vastavalt oma riigi seadustele esitada vastuvõtvale asutusele teabe kasutamiseks tingimusi.3. Need tingimused on vastuvõtvale asutusele siduvad.II JAOTISVASTASTIKUSE ÕIGUSABI TEATAVATE ERIVORMIDEGA SEOTUD TAOTLUSEDArtikkel 8Tagastamine1. Taotluse esitanud liikmesriigi taotlusel ja ilma et see piiraks heausksete kolmandate isikute õigusi, võib taotluse saanud liikmesriik taotluse esitanud liikmesriigile üle anda kuritegelikul teel saadud esemed nende tagastamiseks seaduslikele omanikele.2. Vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklite 3 ja 6 ning Beneluxi lepingu artikli 24 lõike 2 ja artikli 29 kohaldamisel võib taotluse saanud liikmesriik kas enne või pärast esemete üleandmist taotluse esitanud liikmesriigile loobuda nende tagasisaatmise nõudest, kui see võib hõlbustada selliste esemete tagastamist seaduslikele omanikele. Heausksete kolmandate isikute õigusi ei mõjutata.3. Kui esemete tagastamisest loobutakse enne nende üleandmist taotluse esitanud liikmesriigile, ei kasuta taotluse saanud liikmesriik oma õigust nõuda täitmist tagatise arvelt ega muid maksu- või tolliseadustest tulenevaid tagasinõudeõigusi nende esemete suhtes.Lõikes 2 nimetatud loobumine ei mõjuta taotluse saanud liikmesriigi õigust nõuda seaduslikult omanikult tolli- või muid makse.Artikkel 9Uurimiseks vahistatud isikute ajutine üleviimine1. Kui asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused on omavahel kokku leppinud, võib liikmesriik, kes on taotlenud uurimistoimingu läbiviimist, mille puhul on nõutav tema territooriumil viibiva vahistatu kohalolek, kõnealuse isiku ajutiselt üle viia selle liikmesriigi territooriumile, kus uurimine peab toimuma.2. Kokkulepe hõlmab isiku ajutise üleviimise korda ja kuupäeva, milleks isik tuleb taotluse esitanud liikmesriigi territooriumile tagasi toimetada.3. Kui üleviimiseks on nõutav asjaomase isiku nõusolek, edastatakse taotluse saanud liikmesriigile viivitamata kirjalik nõusolek või selle koopia.4. Eelvangistusaeg taotluse saanud liikmesriigi territooriumil arvatakse maha vangistuse ajast, mis isikul tuleb taotluse esitanud liikmesriigi territooriumil kanda.5. Vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artikli 11 lõigete 2 ja 3 ning artiklite 12 ja 20 sätteid kohaldatakse käesoleva artikli suhtes mutatis mutandis.6. Iga liikmesriik võib artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades teatada, et enne kokkuleppe sõlmimist käesoleva artikli lõike 1 kohaselt on igal juhul või deklaratsioonis osutatud tingimustel nõutav käesoleva artikli lõikes 3 nimetatud nõusolek.Artikkel 10Ülekuulamine videokonverentsi teel1. Kui isik viibib ühe liikmesriigi territooriumil ja teise liikmesriigi õigusasutustel on vaja teda tunnistajana või eksperdina üle kuulata, võib asjaomane liikmesriik juhul, kui ülekuulataval isikul on ebasobiv või võimatu isiklikult selle riigi territooriumile ilmuda, taotleda, et ülekuulamine toimuks videokonverentsi teel vastavalt lõigetele 2–8.2. Taotluse saanud liikmesriik nõustub videokonverentsi teel korraldatava ülekuulamisega juhul, kui see ei ole tema õigusega vastuolus ning tal on ülekuulamise korraldamiseks piisavad tehnilised vahendid. Kui taotluse saanud liikmesriigil ei ole kättesaadavad videokonverentsiks vajalikud tehnilised vahendid, võib nende vahendite kättesaadavuse vastastikusel kokkuleppel tagada taotluse esitanud liikmesriik.3. Taotluses ülekuulamise korraldamiseks videokonverentsi teel on lisaks vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklis 14 ja Beneluxi lepingu artiklis 37 nimetatud andmetele märgitud ka põhjus, miks tunnistajal või eksperdil on ebasobiv või võimatu isiklikult kohale ilmuda, ning ülekuulamist teostava õigusasutuse ja isikute nimed.4. Taotluse saanud liikmesriigi õigusasutus kutsub asjaomase isiku välja riigi seadustes ettenähtud korras.5. Videokonverentsi teel korraldatava ülekuulamise suhtes kohaldatakse järgmisi reegleid:a) ülekuulamise juures viibib taotluse saanud liikmesriigi õigusasutuse esindaja, keda vajaduse korral abistab tõlk; kõnealune õigusasutus vastutab samuti ülekuulatava isiku kindlakstegemise ja taotluse saanud liikmesriigi õiguse põhimõtete järgimise eest. Kui taotluse saanud liikmesriigi õigusasutus leiab, et ülekuulamise käigus rikutakse taotluse saanud liikmesriigi seadusi, võtab ta viivitamata vajalikke meetmeid, et ülekuulamine jätkuks kooskõlas kõnealuste põhimõtetega;b) taotluse esitanud ja taotluse saanud liikmesriigi pädevad asutused lepivad vajaduse korral kokku ülekuulatava isiku kaitsmiseks vajalike meetmete suhtes;c) ülekuulamist teostab taotluse esitanud liikmesriigi õigusasutus või toimub ülekuulamine selle juhtimisel kooskõlas liikmesriigi seadustega;d) taotluse esitanud liikmesriigi või ülekuulatava isiku taotlusel tagab taotluse saanud liikmesriik, et ülekuulatavat isikut abistab vajaduse korral tõlk;e) ülekuulatav isik võib taotleda õigust ütluste andmisest keelduda kas taotluse saanud või taotluse esitanud liikmesriigi õiguse alusel.6. Ilma et see piiraks isikute kaitsmiseks võetud meetmete rakendamist, koostab taotluse saanud liikmesriigi õigusasutus pärast ülekuulamist protokolli, milles märgitakse ülekuulamise kuupäev ja koht, ülekuulatud isiku andmed, kõikide teiste ülekuulamisest osa võtnud taotluse saanud liikmesriiki esindavate isikute andmed ja amet, antud vanded ja ülekuulamise tehnilised tingimused. Taotluse saanud liikmesriigi pädev asutus edastab dokumendi taotluse esitanud liikmesriigi pädevale asutusele.7. Videoside loomisega ja taotluse saanud liikmesriigis videoside kättesaadavaks tegemise kulud, tõlkide töötasu ning tunnistajatele ja ekspertidele makstavad hüvitised ja nende sõidukulud taotluse saanud liikmesriigis hüvitab taotluse saanud liikmesriigile taotluse esitanud liikmesriik, kui taotluse saanud liikmesriik ei loobu täielikult või osaliselt kulutuste hüvitamisest.8. Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et juhul kui tunnistajad või eksperdid, keda kuulatakse üle tema territooriumil kooskõlas käesoleva artikliga, on kohustatud ütlusi andma, kuid keelduvad sellest või ei anna tõele vastavaid ütlusi, kohaldatakse siseriiklikku õigust samamoodi nagu siis, kui ülekuulamine toimuks siseriikliku menetluse raames.9. Soovi korral võivad liikmesriigid käesolevat artiklit sobival juhul ja oma riigi pädevate õigusasutuste nõusolekul kohaldada videokonverentsi teel korraldatavatele ülekuulamistele, milles osaleb süüdistatav. Sel juhul lepivad asjaomased liikmesriigid videokonverentsi korraldamises ja selle läbiviimise viisis kokku kooskõlas oma siseriikliku õigusega ja asjakohaste rahvusvaheliste õigusaktidega, kaasa arvatud 1950. aasta inimõiguste ja põhivabaduste kaitse Euroopa konventsiooniga.Iga liikmesriik võib artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades teatada, et ei kohalda esimest lõiku. Sellise deklaratsiooni võib alati tühistada.Ülekuulamine toimub üksnes süüdistatava nõusolekul. Nõukogu võtab juriidiliselt siduva õigusaktiga vastu reeglid, mis võivad osutuda vajalikuks süüdistatavate õiguste kaitsmiseks.Artikkel 11Tunnistajate ja ekspertide ülekuulamine telefonikonverentsi teel1. Kui isik viibib ühe liikmesriigi territooriumil ja teise liikmesriigi õigusasutustel on vaja teda tunnistajana või eksperdina üle kuulata, võib see liikmesriik, kui tema siseriiklikud õigusaktid seda ette näevad, taotleda esimeselt liikmesriigilt abi ülekuulamise korraldamiseks telefonikonverentsi teel vastavalt lõigetele 2–5.2. Ülekuulamine telefonikonverentsi teel võib toimuda üksnes tunnistaja või eksperdi nõusolekul.3. Taotluse saanud liikmesriik nõustub telefonikonverentsi teel korraldatava ülekuulamisega juhul, kui see ei ole vastuolus tema riigi õiguse põhimõtetega.4. Taotluses ülekuulamise korraldamiseks telefonikonverentsi teel on lisaks vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklis 14 ja Beneluxi lepingu artiklis 37 nimetatud andmete ka ülekuulamist teostava õigusasutuse ja isikute nimed ning märge selle kohta, et tunnistaja või ekspert on nõus osalema telefonikonverentsi teel korraldatavas ülekuulamises.5. Ülekuulamise praktilise korralduse suhtes lepivad asjaomased liikmesriigid omavahel kokku. Selliste kokkulepete sõlmimisel kohustub taotluse saanud liikmesriik:a) teatama tunnistajale või eksperdile ülekuulamise aja ja koha;b) tagama tunnistaja või eksperdi isiku kindlakstegemise;c) kontrollima, et tunnistaja või ekspert on telefonikonverentsi teel korraldatava ülekuulamisega nõus.Taotluse saanud liikmesriik võib anda oma nõusoleku kas täielikult või osaliselt kooskõlas artikli 10 lõigete 5 ja 8 asjakohaste sätetega. Kui ei ole kokku lepitud teisiti, kohaldatakse artikli 10 lõike 7 sätteid mutatis mutandis.Artikkel 12Kontrollitavad tarned1. Iga liikmesriik kohustub tagama, et teise liikmesriigi taotlusel võimaldatakse kontrollitavate tarnete kasutamist tema territooriumil selliste süütegudega seotud eeluurimise raames, millega võib kaasneda väljaandmine.2. Otsuse kontrollitavate tarnete kasutamise kohta teevad kooskõlas oma riigi seadustega iga juhtumi kohta eraldi taotluse saanud liikmesriigi pädevad asutused.3. Kontrollitavaid tarneid kasutatakse taotluse saanud liikmesriigi menetluskorda järgides. Õigus tegutseda ning toiminguid juhtida ja kontrollida on selle liikmesriigi pädevatel asutustel.Artikkel 13Ühised uurimisrühmad1. Kahe või enama liikmesriigi pädevad asutused võivad vastastikusel kokkuleppel moodustada ühise uurimisrühma, kes tegutseb konkreetse eesmärgi saavutamiseks tähtaja jooksul, mida võib vastastikusel nõusolekul pikendada, ning kes toimetab eeluurimist ühes või mitmes rühma moodustanud liikmesriigis. Rühma koosseis määratakse kindlaks kokkuleppes.Ühise uurimisrühma võib moodustada eelkõige juhul, kui:a) liikmesriigis toimetatava kuritegudega seotud eeluurimisel on vaja teha keerukaid ja raskeid uurimistoiminguid, mis on seotud teiste liikmesriikidega;b) mitmes liikmesriigis toimetatakse eeluurimist seoses kuritegudega, mille asjaolud eeldavad kooskõlastatud tegevust asjaomastes liikmesriikides.Ühise uurimisrühma moodustamist võib taotleda iga asjaomane liikmesriik. Uurimisrühm moodustatakse ühes liikmesriikidest, kus uurimist tuleb toimetada.2. Taotluses ühise uurimisrühma moodustamiseks on lisaks vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklis 14 ja Beneluxi lepingu artiklis 37 nimetatud andmetele ka ettepanekud rühma koosseisu kohta.3. Ühine uurimisrühm tegutseb rühma moodustanud liikmesriikide territooriumil järgmistel üldtingimustel:a) rühma juht esindab selle liikmesriigi eeluurimises osalevat pädevat asutust, kus rühm tegutseb. Rühma juht tegutseb talle siseriikliku õigusega antud volituste piires;b) rühma tegevus on kooskõlas selle liikmesriigi seadustega, kus ta tegutseb. Rühma liikmed täidavad oma ülesandeid punktis a nimetatud isiku juhtimisel, võttes arvesse kokkuleppes oma riigi esitatud tingimusi rühma moodustamiseks;c) liikmesriik, kus rühm tegutseb, loob rühma tegutsemiseks vajalikud tingimused.4. Käesolevas artiklis nimetatakse ühise uurimisrühma liikmeid, kes esindavad teisi liikmesriike peale liikmesriigi, kus rühm tegutseb, "lähetatud" liikmeteks.5. Ühise uurimisrühma lähetatud liikmetel on õigus viibida selles liikmesriigis, kus rühm tegutseb, läbiviidavate uurimistoimingute juures. Rühma juht võib siiski konkreetsel põhjusel otsustada teisiti kooskõlas selle liikmesriigi seadustega, kus rühm tegutseb.6. Ühise uurimisrühma juht võib kooskõlas selle liikmesriigi seadustega, kus rühm tegutseb, teha rühma lähetatud liikmetele ülesandeks teatavate uurimistoimingute läbiviimise, kui selle liikmesriigi pädevad asutused ja lähetav liikmesriik on selleks oma nõusoleku andnud.7. Kui ühisel uurimisrühmal on vaja teha uurimistoiminguid ühes rühma moodustanud liikmesriikidest, võivad selle liikmesriigi lähetatud rühma liikmed oma riigi pädevatelt asutustelt taotleda nende toimingute läbiviimist. Selliseid uurimistoiminguid viiakse selles liikmesriigis läbi tingimustel, mida oleks kohaldatud ka siseriikliku eeluurimise puhul.8. Kui ühine uurimisrühm vajab abi mõnelt muult liikmesriigilt peale rühma moodustanud liikmesriikide või kolmandalt riigilt, võivad selle liikmesriigi pädevad asutused, kus rühm tegutseb, kooskõlas asjakohaste õigusaktide või kokkulepetega esitada õigusabi taotluse teise riigi pädevatele asutustele.9. Ühise uurimisrühma liige võib kooskõlas oma riigi seadustega ja oma volituste piires anda rühmale teda lähetanud liikmesriigis kättesaadavat ja rühma toimetatava uurimise suhtes vajalikku teavet.10. Teavet, mida rühma liige või lähetatud liige on ühise uurimisrühma liikmena saanud ja mis muul viisil ei ole asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele kättesaadav, võib kasutada järgmistel eesmärkidel:a) eesmärkidel, mille saavutamiseks rühm on moodustatud;b) teiste kuritegude avastamiseks ja uurimiseks kriminaalvastutusele võtmiseks, kui liikmesriik, kus teave saadi, on eelnevalt andnud nõusoleku. Nõusolekust võib keelduda üksnes juhul, kui teabe kasutamine võib asjaomases liikmesriigis toimetatavat uurimist ohustada või millega seoses liikmesriik võib vastastikuse õigusabi osutamisest keelduda;c) avalikku julgeolekut ähvardava ohu vältimiseks, ilma et see piiraks punkti b kohaldamist, kui hiljem algatatakse eeluurimine;d) muudel eesmärkidel, kui rühma moodustanud liikmesriigid on selles kokku leppinud.11. Käesolev artikkel ei piira ühiste uurimisrühmade moodustamist või nende tegevust käsitlevate olemasolevate sätete või kokkulepete kohaldamist.12. Kui see on asjaomaste liikmesriikide seadustega või nende vahel sõlmitud õigusaktidega lubatud, võib kokku leppida, et rühma tegevusest võtavad osa teised isikud peale ühise uurimisrühma moodustanud liikmesriikide pädevate asutuste esindajate. Sellised isikud võivad olla näiteks Euroopa Liidu lepingu alusel loodud asutuste ametnikud. Rühma liikmetele või lähetatud liikmetele käesoleva artikli alusel antud õigused ei kehti nende isikute puhul, kui kokkuleppes ei ole selgesõnaliselt ette nähtud teisiti.Artikkel 14Jälitustoimingud1. Taotluse esitanud ja taotluse saanud liikmesriik võivad kokku leppida vastastikuse abi osutamises seoses uurimistoimingutega (jälitustoimingud), mida viivad läbi muudetud identiteeti kasutavad (variisikuna või fiktiivse isikuna tegutsevad) ametnikud.2. Otsuse taotluse kohta teevad iga juhtumi kohta eraldi taotluse saanud liikmesriigi pädevad asutused, võttes arvesse siseriiklikke seadusi ja menetlusi. Jälitustoimingu kestuse, täpsete tingimuste ja asjaomaste ametnike juriidilise staatuse kohta jälitustoimingu ajal lepivad liikmesriigid kokku oma siseriiklike seaduste ja menetluste kohaselt.3. Jälitustoimingud viiakse läbi selle liikmesriigi seaduste ja menetluste kohaselt, mille territooriumil need aset leiavad. Asjaomased liikmesriigid teevad koostööd jälitustoimingu ettevalmistamise ja järelevalve ning muudetud identiteeti kasutavate (variisikuna või fiktiivse isikuna tegutsevate) ametnike julgeoleku tagamiseks.4. Iga liikmesriik võib artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades teatada, et käesolev artikkel ei ole tema suhtes siduv. Sellise deklaratsiooni võib alati tühistada.Artikkel 15Ametnikega seotud kriminaalvastutusArtiklites 12, 13 ja 14 nimetatud toimingute ajal käsitatakse teiste liikmesriikide ametnikke seoses nende vastu või nende poolt toimepandud kuritegudega selle liikmesriigi ametnikena, kus nad tegutsevad.Artikkel 16Ametnike tsiviilvastutus1. Kui ühe liikmesriigi ametnikud tegutsevad kooskõlas artiklitega 12, 13 ja 14 teises liikmesriigis, on esimene liikmesriik vastutav ametnike tegevuse käigus tekitatud kahju eest selle liikmesriigi seaduste kohaselt, kelle territooriumil nad tegutsevad.2. Liikmesriik, kelle territooriumil lõikes 1 nimetatud kahju on tekitatud, hüvitab sellise kahju kannatanutele tingimustel, mis kehtivad tema enda ametnike tekitatud kahju puhul.3. Liikmesriik, kelle ametnikud on tekitanud kahju teise liikmesriigi territooriumil viibivale isikule, hüvitab teisele liikmesriigile täielikult kõik summad, mida see on kannatanutele või nende esindajatele tasunud.4. Ilma et see piiraks liikmesriikide õiguste kasutamist kolmandate isikute suhtes ning välja arvatud lõike 3 puhul, hoiduvad kõik liikmesriigid nõudmast lõikes 1 sätestatud juhtudel kantud kahju hüvitamist teiselt liikmesriigilt.III JAOTISSIDE PEALTKUULAMINEArtikkel 17Asutused, kes võivad anda side pealtkuulamise korralduseArtiklite 18, 19 ja 20 sätete kohaldamisel tähendab "pädev asutus" õigusasutust või kui õigusasutus ei ole pädev nende sätetega reguleeritud valdkonnas tegutsema, samaväärset asutust, kes on määratud vastavalt artikli 24 lõike 1 punktile e ja tegutseb eeluurimise raames.Artikkel 18Side pealtkuulamise taotlused1. Abi taotleva liikmesriigi pädev asutus võib eeluurimise raames siseriiklike seaduste kohaselt esitada selle liikmesriigi pädevale asutusele, kelle käest abi taotletakse, taotluse:a) side pealtkuulamiseks ja vahetuks edastamiseks taotluse esitanud liikmesriigile võib) side pealtkuulamiseks, salvestamiseks ja salvestuse hilisemaks edastamiseks taotluse esitanud liikmesriigile.2. Lõike 1 alusel võib taotlusi esitada seoses sidevahendite kasutamisega pealtkuulamise subjektiks oleva isiku poolt, kui see isik viibib:a) abi taotlevas liikmesriigis ja see liikmesriik vajab isiku kõnede pealtkuulamiseks selle liikmesriigi tehnilist abi, kellele taotlus on esitatud;b) selles liikmesriigis, kellele taotlus esitatakse, ja tema kõnesid saab selles liikmesriigis pealt kuulata;c) kolmandas liikmesriigis, mida on vastavalt artikli 20 lõike 2 punktile a informeeritud, ja kui abi taotlev liikmesriik vajab isiku kõnede pealtkuulamiseks selle liikmesriigi tehnilist abi, kellele taotlus on esitatud.3. Kaldudes kõrvale vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklist 14 ja Beneluxi lepingu artiklist 37, on käesoleva artikli alusel esitatavas taotluses järgmised andmed:a) andmed taotluse esitanud ametiasutuse kohta;b) kinnitus selle kohta, et seoses eeluurimisega on väljastatud seaduslik side pealtkuulamise korraldus või käsk;c) andmed pealtkuulamise subjektiks oleva isiku tuvastamiseks;d) andmed uuritava kuriteo kohta;e) pealtkuulamise soovitav kestus;f) võimaluse korral piisavad tehnilised andmed, eelkõige asjakohane võrguühenduse number, võimaldamaks taotlust täita.4. Lõike 2 punkti b alusel esitatud taotluse puhul on taotluses ka juhtumi kirjeldus. Taotluse saanud liikmesriik võib nõuda täiendavat teavet otsustamaks, kas samalaadse siseriikliku juhtumi puhul oleks taotletavat meedet rakendatud.5. Taotluse saanud liikmesriik kohustub vastavalt lõike 1 punktile a esitatud taotlusi täitma:a) lõike 2 punktide a ja c alusel esitatud taotluse puhul siis, kui talle on esitatud lõikes 3 nimetatud andmed. Taotluse saanud liikmesriik võib pealtkuulamist lubada ilma täiendavate formaalsusteta;b) lõike 2 punkti b alusel esitatud taotluse puhul siis, kui talle on esitatud lõigetes 3 ja 4 nimetatud andmed ja kui taotletavat meedet oleks rakendatud ka samalaadse siseriikliku juhtumi puhul. Taotluse saanud liikmesriik võib nõusoleku andmiseks esitada selliseid tingimusi, mida tuleks järgida samalaadse siseriikliku juhtumi puhul.6. Kui vahetu edastamine ei ole võimalik, kohustub taotluse saanud liikmesriik täitma lõike 1 punkti b alusel esitatud taotlusi, kui talle on esitatud lõigetes 3 ja 4 nimetatud andmed ja kui taotletavat meedet oleks rakendatud ka samalaadse siseriikliku juhtumi puhul. Taotluse saanud liikmesriik võib nõusoleku andmiseks esitada selliseid tingimusi, mida tuleks järgida samalaadse siseriikliku juhtumi puhul.7. Iga liikmesriik võib artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades teatada, et lõige 6 on tema suhtes siduv üksnes juhul, kui tal ei ole võimalik tagada pealtkuulamise vahetut edastamist. Sellisel juhul võib teine liikmesriik kohaldada vastastikkuse põhimõtet.8. Kui abi taotleval liikmesriigil on selleks konkreetne põhjus, võib ta lõike 1 punkti b alusel taotlust esitades taotleda ka salvestuse transkriptsiooni. Taotluse saanud liikmesriik vaatab sellise taotluse läbi kooskõlas oma riigi seaduste ja menetlustega.9. Liikmesriik, kellele edastatakse lõigetes 3 ja 4 ettenähtud andmed, säilitab nende konfidentsiaalsuse kooskõlas oma siseriiklike seadustega.Artikkel 19Side pealtkuulamine riigi territooriumil teenuseosutajate vahendusel1. Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil asuva sidejaama kaudu toimivaid telekommunikatsiooniteenuste süsteeme, mis ei ole teises liikmesriigis viibiva isiku kõnede seaduslikuks pealtkuulamiseks sellele liikmesriigile kättesaadavad, saab talle teha seaduslikuks pealtkuulamiseks kättesaadavaks tema territooriumil tegutseva kindlaksmääratud teenuseosutaja vahendusel.2. Lõikes 1 nimetatud juhul on liikmesriigi pädevatel asutustel eeluurimise raames ja kooskõlas kehtivate siseriiklike seadustega ning tingimusel, et pealtkuulamise subjekt viibib selles liikmesriigis, õigus pealtkuulamist toimetada tema territooriumil tegutseva teenuseosutaja kaudu, kaasamata liikmesriiki, kelle territooriumil sidejaam asub.3. Lõiget 2 kohaldatakse ka juhul, kui pealtkuulamine toimub artikli 18 lõike 2 punkti b alusel esitatud taotluse põhjal.4. Käesolev artikkel ei takista liikmesriiki esitamast taotlust liikmesriigile, kelle territooriumil sidejaam asub, seaduslikuks pealtkuulamiseks kooskõlas artikliga 18, eelkõige juhul, kui abi taotlevas liikmesriigis ei ole vahendajat.Artikkel 20Side pealtkuulamine teise liikmesriigi tehnilise abita1. Ilma et see piiraks rahvusvahelise õiguse üldpõhimõtete või artikli 18 lõike 2 punkti c kohaldamist, kohaldatakse käesolevast artiklist tulenevaid kohustusi pealtkuulamiskorralduste suhtes, mille on andnud või mida on lubanud ühe liikmesriigi pädev asutus eeluurimise käigus, mida võib käsitada eeluurimisena, mis on algatatud seoses konkreetse kuriteo toimepanemisega, kaasa arvatud ka kuriteokatse, kui see on siseriiklike seaduste alusel karistatav, ning mille eesmärgiks on tuvastada ja vahistada vastutavad isikud, esitada neile süüdistus või teha nende suhtes kohtuotsus.2. Kui ühe liikmesriigi ("pealtkuulamist teostava liikmesriigi") pädev asutus lubab eeluurimise käigus side pealtkuulamist ja pealtkuulamiskorralduses nimetatud isiku sideaadressi kasutatakse teise liikmesriigi ("teate saanud liikmesriigi") territooriumil, kelle tehnilist abi pealtkuulamiseks ei vajata, teatab pealtkuulamist teostav liikmesriik sellest teisele liikmesriigile:a) enne pealtkuulamist juhul, kui pealtkuulamiskorralduse andmise ajal on teada, et isik viibib teise liikmesriigi territooriumil;b) muudel juhtudel vahetult pärast seda, kui on teatavaks saanud, et pealtkuulamise subjekt viibib teise liikmesriigi territooriumil.3. Pealtkuulamist teostav liikmesriik edastab järgmised andmed:a) pealtkuulamiskorralduse teinud ametiasutuse andmed;b) kinnitus selle kohta, et eeluurimise raames on väljastatud seaduslik pealtkuulamiskorraldus;c) andmed pealtkuulamise subjektiks oleva isiku tuvastamiseks;d) andmed uuritava kuriteo kohta;e) pealtkuulamise arvatav kestus.4. Kui liikmesriik saab lõigete 2 ja 3 alusel teate, kohaldatakse järgmisi sätteid.a) Pärast lõikes 3 ettenähtud andmete kättesaamist annab liikmesriigi pädev asutus pealtkuulamist teostavale liikmesriigile viivitamata ja hiljemalt 96 tunni pärast vastuse, mille kohaselt:i) lubatakse pealtkuulamist teostada või seda jätkata. Teate saanud liikmesriik võib nõusoleku andmiseks esitada selliseid tingimusi, mida tuleks järgida samalaadse siseriikliku juhtumi puhul;ii) nõutakse, et pealkuulamist ei teostataks või et see lõpetataks, kui pealtkuulamine ei ole lubatud liikmesriigi seadustega või vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklis 2 nimetatud põhjustel. Kui liikmesriik sellise nõude esitab, põhjendab ta sellekohast otsust kirjalikult;iii) alapunktis ii nimetatud juhtudel nõutakse, et isiku liikmesriigi territooriumil viibimise ajal toimunud pealtkuulamise käigus saadud andmeid ei kasutataks või kasutataks üksnes liikmesriigi esitatud tingimustel. Teate saanud liikmesriik põhjendab pealtkuulamist teostavale liikmesriigile kõnealuseid tingimusi;iv) taotletakse algse 96 tunni pikkuse tähtaja pikendamist pealtkuulamist teostava liikmesriigi nõusolekul kuni kaheksa päevani, et viia läbi siseriiklikele seadustele vastav menetlus. Teate saanud liikmesriik teatab pealtkuulamist teostavale liikmesriigile kirjalikult tingimustest, millega taotletavat tähtaja pikendamist tema siseriiklike seaduste kohaselt põhjendatakse.b) Niikaua kui teate saanud liikmesriik ei ole punkti a alapunktide i ja ii kohaselt otsust teinud:i) võib pealtkuulamist teostav liikmesriik jätkata pealtkuulamist, kuidii) ei või kasutada pealtkuulamisel saadud andmeid, välja arvatud:- kui asjaomased liikmesriigid on kokku leppinud teisiti või- juhul, kui on vaja astuda kiireloomulisi samme avalikku julgeolekut ähvardava vahetu ja tõsise ohu vältimiseks. Teate saanud liikmesriigile teatatakse andmete sellisest kasutamisest ja selle põhjustest.c) Teate saanud liikmesriik võib nõuda juhtumi kirjeldust ja täiendavat teavet otsustamaks, kas samalaadse siseriikliku juhtumi puhul oleks pealtkuulamist lubatud. Selline nõue ei mõjuta punkti b kohaldamist, kui teate saanud liikmesriik ja pealtkuulamist teostav liikmesriik ei ole kokku leppinud teisiti.d) Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et vastuse saab anda 96 tunni jooksul. Selleks määratakse ööpäev ringi töötavad kontaktpunktid, mis nimetatakse liikmesriigi artikli 24 lõike 1 punkti e kohaselt esitatavas deklaratsioonis.5. Teate saanud liikmesriik säilitab lõike 3 alusel saadud andmed konfidentsiaalsena kooskõlas oma siseriiklike seadustega.6. Kui pealtkuulamist teostav liikmesriik on arvamusel, et lõike 3 alusel edastatav teave on eriti tundlik, võib selle asjaomaste liikmesriikide kahepoolsel kokkuleppel pädevale asutusele edastada konkreetse asutuse kaudu.7. Iga liikmesriik võib artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades või muul ajal pärast seda teatada, et talle ei ole vaja käesoleva artikli kohaselt pealtkuulamist käsitlevat teavet edastada.Artikkel 21Telekommunikatsioonioperaatoritele tasumineArtikli 18 kohaselt taotluste täitmise käigus tekkinud telekommunikatsioonioperaatorite kulutused hüvitab taotluse esitanud liikmesriik.Artikkel 22Kahepoolsed kokkuleppedKäesolev jaotis ei takista liikmesriike sõlmimast kahepoolseid kokkuleppeid, et hõlbustada side seadusliku pealtkuulamisega seotud olemasolevate või tulevaste tehniliste võimaluste kasutamist.IV JAOTISArtikkel 23Isikuandmete kaitse1. Liikmesriik, kellele on käesoleva konventsiooni alusel edastatud isikuandmeid, võib neid kasutada:a) menetlustes, millele kohaldatakse käesoleva konventsiooni sätteid;b) teistes kohtu- ja haldusmenetlustes, mis on punktis a nimetatud menetlustega vahetult seotud;c) avalikku julgeolekut ähvardava vahetu ja tõsise ohu vältimiseks;d) muul eesmärgil üksnes andmed edastanud liikmesriigi eelneval nõusolekul, välja arvatud juhul, kui liikmesriik on saanud asjaomase isiku nõusoleku.2. Käesolevat artiklit kohaldatakse ka isikuandmete suhtes, mida ei ole edastatud, vaid mis on saadud muul viisil käesoleva konventsiooni alusel.3. Konkreetse juhtumi asjaolusid arvestades võib andmed edastanud liikmesriik andmed saanud liikmesriigilt nõuda teavet nende kasutamise kohta.4. Kui isikuandmete kasutamise kohta on vastavalt artikli 7 lõikele 2, artikli 18 lõike 5 punktile b, artikli 18 lõikele 6 või artikli 20 lõikele 4 esitatud tingimusi, tuleb neid tingimusi täita. Kui selliseid tingimusi esitatud ei ole, kohaldatakse käesolevat artiklit.5. Artikli 1 lõike 10 sätted on seoses artikli 13 alusel saadud andmetega käesoleva artikli suhtes ülimuses.6. Käesolevat artiklit ei kohaldata isikuandmetele, mille liikmesriik on saanud käesoleva konventsiooni alusel ja mis pärinevad sellest liikmesriigist.7. Luksemburg võib konventsioonile alla kirjutades teatada, et juhul kui Luksemburg edastab teisele liikmesriigile käesoleva konventsiooni alusel isikuandmeid, kohaldatakse järgmisi sätteid:Luksemburg võib vastavalt lõike 1 punktile b konkreetse juhtumi asjaolusid arvestades nõuda, et välja arvatud juhul, kui asjaomane liikmesriik on saanud isiku nõusoleku, võib isikuandmeid lõike 1 punktides a ja b nimetatud eesmärkidel kasutada üksnes Luksemburgi nõusolekul seoses menetlustega, mille puhul Luksemburg oleks võinud käesoleva konventsiooni või artiklis 1 nimetatud õigusaktide kohaselt isikuandmete edastamisest ja kasutamisest keelduda või seda piirata.Kui Luksemburg keeldub konkreetse juhtumi puhul lõike 1 alusel teise liikmesriigi taotlust täitmast, peab ta oma otsust kirjalikult põhjendama.V JAOTISLÕPPSÄTTEDArtikkel 24Deklaratsioonid1. Iga liikmesriik esitab artikli 27 lõikes 2 nimetatud teadet edastades deklaratsiooni, milles nimetatakse asutused, kes vastastikuse abistamise Euroopa konventsioonis ja Beneluxi lepingus nimetatud asutuste kõrval on pädevad kohaldama käesolevat konventsiooni ja kohaldama liikmesriikide vahel artikli 1 lõikes 1 nimetatud õigusaktide vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlevaid sätteid, kaasa arvatud eelkõige:a) pädevad haldusasutused artikli 3 lõike 1 tähenduses, kui need on olemas;b) üks või mitu keskasutust artikli 6 kohaldamiseks ja artikli 6 lõikes 8 nimetatud taotlustega tegelevad pädevad asutused;c) artikli 6 lõike 5 kohaldamiseks pädevad politsei- või tolliasutused, kui need on olemas;d) artikli 6 lõike 6 kohaldamiseks pädevad haldusasutused, kui need on olemas;e) artiklite 18 ja 19 ning artikli 20 lõigete 1–5 kohaldamiseks pädev asutus või asutused.2. Lõike 1 alusel esitatud deklaratsioone võib samas korras osaliselt või täielikult alati muuta.Artikkel 25ReservatsioonidKäesoleva konventsiooni suhtes ei või teha reservatsioone, välja arvatud juhul, kui need on konventsioonis selgesõnaliselt sätestatud.Artikkel 26Territoriaalne kohaldamineKäesolev konventsioon hakkab Gibraltari suhtes kehtima siis, kui vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni kohaldamisala laieneb Gibraltarile.Ühendkuningriik teatab vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni kohaldamisala laiendamisel Kanalisaartele ja Mani saarele nõukogu eesistujale kirjalikult, millal ta soovib konventsiooni nende alade suhtes kohaldada. Otsuse selle taotluse kohta teeb nõukogu ühehäälselt.Artikkel 27Jõustumine1. Liikmesriigid võtavad käesoleva konventsiooni vastu nende põhiseadusest tulenevate nõuete kohaselt.2. Liikmesriigid teatavad Euroopa Liidu Nõukogu peasekretärile konventsiooni vastuvõtmiseks vajaliku põhiseadusest tuleneva menetluse lõpuleviimisest.3. Konventsioon jõustub kaheksa asjaomase liikmesriigi suhtes 90 päeva möödumisel kuupäevast, millal kaheksandana selle formaalsuse täitnud riik (kes on käesoleva nõukogu konventsiooni koostamise akti vastuvõtmise kuupäeval Euroopa Liidu liige) edastab lõikes 2 märgitud teate.4. Liikmesriigi teade, mis esitatakse pärast kaheksanda lõikes 2 nimetatud teate kättesaamist, toob kaasa käesoleva konventsiooni jõustumise 90 päeva pärast asjakohase teate esitamist selle liikmesriigi ja nende liikmesriikide vahelistes suhetes, kelle suhtes konventsioon on juba jõustunud.5. Enne käesoleva konventsiooni jõustumist vastavalt lõikele 3 võib iga liikmesriik lõikes 2 märgitud teadet edastades või muul ajal pärast seda deklareerida, et kohaldab konventsiooni oma suhetes teiste sama deklaratsiooni teinud liikmesriikidega. Mainitud deklaratsioon jõustub 90 päeva möödumisel selle hoiuleandmise kuupäevast.6. Käesolevat konventsiooni kohaldatakse pärast selle jõustumise kuupäeva algatatud vastastikusele õigusabile või lõike 5 kohaselt asjaomaste liikmesriikide vahelistes suhetes.Artikkel 28Uute liikmesriikide ühinemine1. Käesolev konventsioon on ühinemiseks avatud kõigile riikidele, kellest saavad Euroopa Liidu liikmesriigid.2. Euroopa Liidu Nõukogu koostatud konventsiooni tekst ühineva riigi keeles on autentne.3. Ühinemiskirjad antakse hoiule hoiulevõtjale.4. Konventsioon jõustub sellega ühineva riigi suhtes 90 päeva möödumisel ühinemiskirja hoiuleandmisest või konventsiooni jõustumiskuupäeval, kui see ei ole nimetatud 90päevase tähtaja möödumisel veel jõustunud.5. Kui käesolev konventsioon ei ole teatava liikmesriigi ühinemiskirja hoiuleandmise ajaks veel jõustunud, kohaldatakse ühineva liikmesriigi suhtes artikli 27 lõiget 5.Artikkel 29Jõustumine Islandi ja Norra suhtes1. Ilma et see piiraks Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis' sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises sõlmitud lepingu (edaspidi "ühinemisleping") artikli 8 kohaldamist, jõustuvad artikli 2 lõike 1 sätted Islandi ja Norra suhtes 90 päeva pärast seda, kui nõukogu ja komisjon on kätte saanud ühinemislepingu artikli 8 lõike 2 alusel edastatava teabe nende põhiseadusest tulenevate nõuete täitmise kohta, nende riikide vastastikustes suhetes selle liikmesriigiga, kelle suhtes käesolev konventsioon on artikli 27 lõike 3 või 4 alusel juba jõustunud.2. Käesoleva konventsiooni jõustumine liikmesriigi suhtes pärast artikli 2 lõike 1 jõustumist Islandi ja Norra suhtes toob kaasa nende sätete kohaldamise ka selle liikmesriigi ning Islandi ja Norra vahelistes suhetes.3. Artikli 2 lõike 1 sätted ei ole Islandi ja Norra suhtes mingil juhul siduvad enne ühinemislepingu artikli 15 lõike 4 alusel määratavat kuupäeva.4. Ilma et see piiraks lõigete 1, 2 ja 3 kohaldamist, jõustub artikli 2 lõige 1 Islandi ja Norra suhtes hiljemalt käesoleva konventsiooni jõustumise kuupäeval viieteistkümnenda riigi suhtes, kes on käesoleva nõukogu konventsiooni koostamise akti vastuvõtmise kuupäeval Euroopa Liidu liige.Artikkel 30Hoiulevõtja1. Käesoleva konventsiooni hoiulevõtja on Euroopa Liidu Nõukogu peasekretär.2. Hoiulevõtja avaldab Euroopa Ühenduste Teatajas informatsiooni vastuvõtmiste, ühinemiste, deklaratsioonide ja reservatsioonide kohta, samuti muud käesoleva konventsiooniga seotud informatsiooni.Hecho en Bruselas, el veintinueve de mayo de dos mil, en un ejemplar único, en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, cuyos textos son igualmente auténticos y que será depositado en los archivos de la Secretaría General del Consejo de la Unión Europea. El Secretario General remitirá una copia certificado del mismo a cada Estado miembro.Udfærdiget i Bruxelles den niogtyvende maj to tusind i ét eksemplar på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed; de deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Den Europæiske Union. Generalsekretæren fremsender en bekræftet kopi heraf til hver medlemsstat.Geschehen zu Brüssel am neunundzwanzigsten Mai zweitausend in einer Urschrift in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, irischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich ist; die Urschrift wird im Archiv des Generalsekretariats des Rates der Europäischen Union hinterlegt. Der Generalsekretär übermittelt jedem Mitgliedstaat eine beglaubigte Abschrift dieser Urschrift.Έγινε στις Βρυξέλλες στις είκοσι εννέα Μαΐου δύο χιλιάδες σε ένα μόνο αντίτυπο στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ιρλανδική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και φινλανδική γλώσσα, και όλα τα κείμενα είναι εξίσου αυθενικά. Η σύμβαση κατατίθεται στο αρχείο της Γενικής Γραμματείας του Συμβουλίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης. Ο Γενικός Γραμματέας διαβιβάζει ακριβές επικυρωμένο αντίγραφο σε κάθε κράτος μέλος.Done at Brussels on the twenty-ninth day of May in the year two thousand in a single original in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Irish, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, all texts being equally authentic, such original being deposited in the archives of the General Secretariat of the Council of the European Union. The Secretary-General shall forward a certified copy thereof to each Member State.Fait à Bruxelles, le vingt-neuf mai deux mille, en un exemplaire unique, en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, irlandaise, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, les textes établis dans chacune de ces langues faisant également foi, lequel est déposé dans les archives du secrétariat général du Conseil de l'Union européenne. Le secrétaire général en fait parvenir une copie certifiée à chaque État membre.Arna dhéanamh sa Bhruiséil, an naoú lá is fiche de Bhealtaine sa bhliain dhá mhíle i scríbhinn bhunaidh amháin sa Bhéarla, sa Danmhairgis, san Fhionlainnis, sa Fhraincis, sa Ghaeilge, sa Ghearmáinis, sa Ghréigis, san Iodáilis, san Ollainnis, sa Phortaingéilis, sa Spáinnis agus sa tSualainnis, agus comhúdarás ag gach ceann de na téacsanna sin; déanfar an scríbhinn bhunaidh sin a thaisceadh i gcartlann Ardrúnaíocht Chomhairle an Aontais Eorpaigh. Díreoidh an tArdrúnaí cóip fhíordheimhnithe de chuig gach Ballstát.Fatto a Bruxelles, addì ventinove maggio duemila, in un esemplare unico nelle lingue danese, finlandese, francese, greca, inglese, irlandese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascuna di esse facente ugualmente fede, depositato negli archivi del segretariato generale del Consiglio dell'Unione europea. Il segretario generale ne trasmette una copia certificata conforme a ogni Stato membro.Gedaan te Brussel, de negenentwintigste mei tweeduizend, in één exemplaar, in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Ierse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek, dat wordt neergelegd in het archief van het secretariaat-generaal van de Raad van de Europese Unie. De secretaris-generaal zendt een voor eensluidend gewaarmerkt afschrift daarvan toe aan elke lidstaat.Feito em Bruxelas, aos vinte e nove de Maio de dois mil num único exemplar, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, irlandesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, todos os textos fazendo igualmente fé, o qual será depositado nos arquivos do Secretariado-Geral do Conselho da União Europeia. O secretário-geral remeterá dele uma cópia autenticada a cada Estado-Membro.Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäyhdeksäntenä päivänä toukokuuta vuonna kaksituhatta yhtenä ainoana alkuperäiskappaleena englannin, espanjan, hollannin, iirin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, jonka kullakin kielellä laadittu teksti on yhtä todistusvoimainen, ja se talletetaan Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön arkistoon. Pääsihteeri toimittaa oikeaksi todistetun jäljennöksen yleissopimuksesta jokaiselle jäsenvaltiolle.Som skedde i Bryssel den tjugonionde maj tjugohundra i ett enda exemplar på danska, engelska, finska, franska, grekiska, iriska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språken, varvid varje text äger samma giltighet, och detta exemplar skall deponeras i arkivet hos generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Generalsekreteraren skall överlämna en bestyrkt kopia därav till varje medlemsstat.Pour le gouvernement du Royaume de BelgiqueVoor de regering van het Koninkrijk BelgiëFür die Regierung des Königreichs Belgien+++++ TIFF +++++For regeringen for Kongeriget Danmark+++++ TIFF +++++Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland+++++ TIFF +++++Για την κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας+++++ TIFF +++++Por el Gobierno del Reino de España+++++ TIFF +++++Pour le gouvernement de la République française+++++ TIFF +++++Thar ceann Rialtas na hÉireannFor the Government of Ireland+++++ TIFF +++++Per il governo della Repubblica italiana+++++ TIFF +++++Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg+++++ TIFF +++++Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden+++++ TIFF +++++Für die Regierung der Republik Österreich+++++ TIFF +++++Pelo Governo da República Portuguesa+++++ TIFF +++++Suomen hallituksen puolestaPå finska regeringens vägnar+++++ TIFF +++++På svenska regeringens vägnar+++++ TIFF +++++For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland+++++ TIFF +++++[1] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.--------------------------------------------------Nõukogu deklaratsioon artikli 10 lõike 9 kohta"Artikli 10 lõikes 9 nimetatud õigusakti vastuvõtmisel võtab nõukogu arvesse liikmesriikide Euroopa inimõiguste konventsioonist tulenevad kohustused."--------------------------------------------------Ühendkuningriigi deklaratsioon artikli 20 kohtaKäesolev deklaratsioon on konventsiooni lahutamatu osa:"Ühendkuningriigis kohaldatakse artiklit 20 politseiteenistuse ja tolliameti eest vastutava ministri (HM Customs & Ecxhange) väljastatud pealtkuulamiskorralduste suhtes, kui korraldus on antud siseriiklike side pealtkuulamist käsitlevate õigusaktide kohaselt raske kuriteo avastamiseks. Samuti kohaldatakse seda julgeolekuteenistusele (Security Service) väljastatud korralduste suhtes, kui see tegutseb kooskõlas siseriiklike seadustega artikli 20 lõikes 1 kirjeldatud eeluurimise raames."--------------------------------------------------


type: other

text:
G.Saulytis | Tiesos siekimas | Bičiuliams
 Tiesos siekimas
 Dvasia gera ir tauri tol, kol ji paklūsta tiesai: kai tik ji tiesą išduoda, kai atsisako ją gerbti, kai pradeda parsidavinėti ir bet kam lenktis, ji pasidaro potenciali velnio išmonė, daug blogesnė už gyvulišką, instinktyvų brutalumą, kuris vis dar turi dalelę gamtinio nekaltumo. Hermann Hesse, Stiklo karoliukų žaidimas
 Savo paskutiniame romane Hesse tiesos siekimą įvardina kaip aukščiausią tikėjimo teiginį. Griežtai ugdytas pagal krikščioniškus principus, studijavęs evangeliškoje seminarijoje, vėliau žavėjęsis Rytų dvasingumu bei Karlo Jungo pasąmonės psichologijos idėjomis, Hesse viduje visgi išlieka krikščionis ir savo literatūriniuose ieškojimuose paliečia esminius tikėjimo klausimus. Vienas iš jų – žmogaus sąžinės ir tiesos santykis, nepriklausantis nuo formalaus konfesinio susietumo.
 Jau antikos mąstytojai suprato, kad sielai būdingas tiesos siekimas. Atmesdamas Protagoro įsitikinimą, jog žmogus yra visų dalykų, tiek esančių, tiek neegzistuojančių, egzistencijos matas, Platonas tiesos šaltinį regi amžiname idėjų pasaulyje. Iš jo ateina tai, kas teisinga, gera ir gražu, o žmogus savo noetinėmis galiomis gali tai išvysti ir perimti. Graikiškas žodis alētheia – tiesa, nepaslėptis paraidžiui reikštų tai, kas regima, akivaizdu, neuždengta. Sokratas Valstybėje teigia, jog nei vienas nenori apgauti bei suklaidinti savo sielos tikrovės atžvilgiu ir likti nemokša, persisunkusiu melu. Pasak jo, melo nekenčia ne tik dievai, bet ir žmonės, o tiesą reikia branginti labiau nei bet kurį žmogų. Vėliau, remdamasis šiais teiginiais, Augustinas, tiesą apibūdins kaip pamatiniu tikrovės principu.
 Hebrajai, kita vertus, tiesą siejo su tuo, kas tvirta, patikima, stabilu (hbr. ĕmĕt). Pastebėtina, jog tiesa ir ištikimybė hebrajų kalboje yra bendrašakniai žodžiai. Senajame Testamente Jahvė neretai palyginamas su uola ir tvirtove. Nuolatos besikeičiančiame pasaulyje Dievas yra nepajudinamas pamatas, vienintelė tiesa, kurioje priebėgą atranda Dievu pasitikintys ir jį garbinantys. Tačiau jie patys taip pat yra pašaukti atspindėti tiesą. Tai suprasdamas psalmininkas meldžia, kad Dievas nuplautų kaltę ir apvalytų jo nuodėmės: „Tu [Dieve] mėgsti tiesą širdyje ir slaptoje mokai mane išminties (Ps 51, 2.6).
 Akivaizdu, kad žydams tiesa turi asmeninį dorovinį aspektą. Graikai tiesą pažino intelektu, o žydai – širdimi. Vieniems tiesa asocijavosi su idėjomis ir faktine jų išraiška, o kitiems – su asmenimis, kuriais galima kliautis. Naujasis Testamentas apjungia tiek hebrajiškas, tiek graikiškas tiesos reikšmes. Tiesa siejama su asmeniu – Jėzumi Kristumi, tačiau taip pat su tikrove, kuri priešinga netikrai paklaidinančiai egzistencijai. Helenistinis poliarumas – tiesa kaip melo, o tiesos žodis kaip klaidžiamokslio priešingybė – yra būdingas praktiškai visiems Naujojo Testamento autoriams, bet labiausiai Jonui ir Pauliui.
 Jono tekstynas tiesą visų pirma įasmenina kaip Jėzų Kristų. Kiekvienas, skaitęs Jono evangeliją, prisimena Jėzaus žodžius: „Aš esu kelias, tiesa ir gyvenimas“ (Jn 14, 6). Evangelijos įžangoje sužinome, kad Mozė buvo Įstatymo davėjas, o malonė ir tiesa atėjo per Jėzų Kristų (Jn 1, 17). Jėzaus gyvenimas tarsi sklidina vyno taurė buvo pertekęs malonės ir tiesos (Jn 1, 14). Nors apaštalas Paulius nebuvo susipažinęs su Jono raštais, parašytais vėliau, tačiau jis taip pat tvirtina, jog „tiesa yra Jėzuje“ (Ef 4,21). Paulius tiesą laiko viena esminių naujojo žmogaus savybių (Ef 4, 24) ir palygina ją su tiesos diržu, ant kurio romėnų kareiviai tvirtindavo visus kitus ginklus, tuo pasakydamas, jog be tiesos stoti į dvasinę kovą nėra prasmės (Ef 6, 14). Čia turime pridurti, kad Šventąją Dvasią Jonas taip pat vadina tiesa (1 Jn 5, 6) arba dar dažniau – tiesiog tiesos Dvasia, kuri tarsi gidas veda tikinčiuosius į visas slapčiausias tiesos vietas (Jn 14, 17; 15, 26; 16, 13). Taigi, jei tiesą pavaizduotume geometriškai, ji nebūtų taškas aukščiausioje skalės vietoje. Greičiau ją galėtume prilyginti didelei sferai, kurią reikia įsisavinti.
 Čia norėčiau atkreipti dėmesį į gan plačiai paplitusią nuomonę, esą krikščionys pažįsta tiesą. Jei turima omeny tai, kad patikėję Jėzumi Kristumi, patikime tiesa, kuri yra jame, arba tai, kad Šventoji Dvasia apreiškia atskirus tiesos fragmentus, taip ugdydama mus, tame nematau nieko klaidinančio. Tačiau, jei galvojama, jog tikėjimas sykiu atvėrė visą tiesą, tuomet daroma nepataisoma klaida. Tiesos pažinimo negalime prilyginti vienkartiniam aktui, greičiau tai nuolatinis siekimas, kurį tikintieji Jėzumi Kristumi turi nuolat puoselėti.
 Jau minėjome, kad šis siekis būdingas kiekvienam žmogui. O krikščioniui tiesa turėtų ypatingai rūpėti. Deja, atsitinka priešingai. Tiesos pažinimo siekimas apleidžiamas, o pasitenkinama paviršiniu, klišėmis paremtu tikėjimu. Toks santykis į Dievą, kai tiesos nebeieškoma, manant, jog ji jau atrasta, o dabar reikia atlikti įvairias prievoles Dievui, pavyzdžiui, skaityti Raštą, melstis, evangelizuoti ir reguliariai lankyti pamaldas, tampa slegiančia rutina. Ši veikla per se nėra bloga, tačiau prasminga ir tikra ji tik tuomet, kai ją nuolat lydi nepažintos tiesos ieškojimas. Jį be kita ko žadina ir dvejonės bei atsakymų nesulaukiantys klausimai, kurie kyla regint „teisingai“ tikinčių prisitaikėliškumą, aklą angažavimąsi, įstatymiškumą, veidmainystę, nepakantumą ir atjautos, supratimo bei meilės stoką.
 Paradoksalu, bet dažnai nereligingam žmogui tiesa pasidaro svarbesnė nei tikinčiajam. Vienas jos ieško, o kitas įsivaizduoja ją turįs. „Kas ieško, suranda,“ sako Jėzus (Mt 7, 8). O Paulius paliečia kitą pusę: „kas mano ką nors žinąs, tai jis dar nieko nežino, kaip turi žinoti“ (1 Kor 8, 2). Istoriškai ši situacija yra ne kartą susiklosčiusi, bet archetipiniu pavyzdžiu galėtume laikyti žydų santykį į pagonis, kaip neišmanančius Dievo žodžio, paklydusius, menkesnius ir Dievo atstumtus. Tačiau būtent pastarieji buvo pribrendę ir atviri Evangelijos tiesai, o išrinktoji Dievo tauta ja pasipiktino ir Jėzų atstūmė. Pasipūtimas bei savireferentinė dvasinė didystė yra labai gajūs ir tarp krikščionių.
 Pretenzija į visą tiesą ir iš jos kylantis įsitikinimas savo pranašumu yra atstumiantis ir klaidingas. Iš dalies galima suprasti, kodėl Friedrichas Nietzsche taip negailestingai kritikavo savo dienų krikščionybę. Apatiškas sielos vegetavimas, išoriškai pridengtas dogmomis, yra mąstymo nelaisvės ir tiesos nevertinimo ženklas. Jis iššaukia protestą bei maištą. Ir pagrįstai. Maištaujantis taip elgiasi dėl to, kad po išoriniu religingumu įžvelgia paslėptą melą, su kuriuo negali taikstytis.
 Religinis konformizmas tokį maištą priima kaip užsispyrusį nepaklusnumą, metantį iššūkį tiesai, užsidaro ir pasipiktina. Konformistas įtikina save, kad tiesa yra tai, ir tiktai tai, ko moko jo religija ar konfesija. Islamiškas fundamentalizmas bene geriausiai atspindi šią dvasią, tačiau ir krikščionybėje jo apstu. Tik fizinį smurtą čia pakeičia psichologinis. Tikintieji yra rafinuotai gąsdinami prakeiksmais ir atskirtimi ne tik nuo bendruomenės, bet ir nuo Dievo. Religinis ir konfesinis fundamentalizmas yra netolerantiškas ir atsisako dalyvauti dialoge, siekiančiame atrasti tiesą. Jis tai vertina kaip pavojų savo siaurai dogmatikai ir, negebėdamas išgirsti kito nuomonės, aklai puola į kovą. Hansas Georgas Gadameris taikliai apibūdina karingąjį tiesos gynėją: „nėra nepakantesnio už tą, kuris nori įrodyti, jog tai, ką jis sako, tikrai yra tiesa.“
 Beje, Gadameris šią tezę taiko mokslininkui, pastebėdamas, jog Nietzschės skepsis buvo nukreiptas ne tik prieš krikščionybę, bet ir prieš mokslą. Jo nuomone Nietzsche buvo teisus, teigdamas, jog mokslas yra toks pat netolerantiškas kaip ir fanatikas. Gadameris taikliai pastebi, jog mokslas ignoruoja daugybę klausimų ir net daugiau – neleidžia jų kelti ir diskredituoja kaip beprasmius. Todėl negalime mokslo laikyti paskutine tiesos instancija ir vieninteliu tiesos nešėju. Iš tikrųjų postmoderni mokslo kritika nesumenkina mokslo kaip tokio, bet apnuogina mokslininko subjektyvumą ir atkreipia dėmesį į metodinio tyrimo ribas. Paradoksalu, bet apibūdinimai, kuriuos Gadameris taiko mokslui, lygiai taip pat tinka ir fundamentalistiniam religingumui. Abiems prasmę turi tik tai, kas atitinka jų pačių metodą / doktriną, ieškant tiesos ir ją tikrinant. Aš sakyčiau, kad Nietzsche kovojo ne tiek su krikščionybe ir mokslu, kiek su nepajudinama absoliutaus tiesos turėjimo prezumpcija.
 Negalime Dievo žodžio redukuoti iki „teisingų“ atsakymų visais klausimais suvestinės. Taip pat Biblija nėra filosofiškai pagrįstų tezių rinkinys. Skirtingi Šventraščio žanrai, kaip antai kronikos ir poetinės giesmės, patarlės ir raudos, evangeliniai naratyvai ir parabolės, praktiniai pamokymai ir apokaliptinės vizijos, atskleidžia, jog tiesa slypi daugialypiškume ir atsiskleidžia įvairiopai. Jėzų kaip tiesą apreiškia ne vienas evangelinis pasakojimas, bet keturi, ir papasakoti skirtingai. Lygiai ir apaštalų laiškai paliečia skirtingas tiesos puses, taip kad gali pasirodyti, jog jie vienas kitam prieštarauja (turiu omeny Pauliaus laiškus Romiečiams ir Galatams bei Jokūbo laišką).
 Ganytojo ir mokytojo uždavinys – padėti krikščionims pažinti tiesą, o ne juos įdoktrinuoti. Biblinių doktrinų kaip skirtingų tiesos aspektų mokymas esmiškai skiriasi nuo įdoktrinavimo. Pastarasis uždaro ir įbaugina, visuomet suranda daug priešų, turinčių kitokį, suprask, klaidingą požiūrį. Geras mokytojas yra saugus. Turėdamas tvirtus ir ilgai brandintus įsitikinimus, jis yra gabus įsiklausyti ir į kitą nuomonę, ją pasverti ir net pasimokyti, užpildyti savo pažinimo spragas. Mokydamas kitus jis siekia praplėsti akiratį ir taip žadina tiesos alkį. Tiesa išlaisvina, o dogmos – pavergia. Nemažai apie tai mąstęs Albertas Schweitzeris nukalė auksinį dogmos tironijos terminą.
 Tiesos trupinius krikščionys turi nuolatos rinkti, kaip Mozės karta maną dykumoje. Dvasiniu maistu apsirūpinti į priekį neįmanoma. Net dangiškoje manoje, jei ji konservuojama, pradeda veistis kirminai, ir ji ima dvokti (Iš 16, 19-20). Virstanti dogmomis tiesa nuo melo neapsaugo. O Kristus kaip gyva tiesa, ieškoma kasdien, atveria gyvenimo pilnatvę. Prisiminkime jo paties nurodytą seką – kelias, tiesa ir tuomet gyvenimas.
 Pasak Pauliaus, žmonijos egzistencijos pabaigoje gelbės tik meilė tiesai. O jos neieškantys pasiklys apgaulėje, patikės melu ir mėgausis neteisybe (2 Tes 2, 8-15). Soteriologinis tiesos charakteris iš dalies yra įžvelgiamas per visą žmonijos ir taip pat Bažnyčios istoriją, o ypač eschatologinę civilizacijos baigtį primenančiais tarpsniais. Nacistinės Vokietijos pašonėje, Šveicarijoje gyvenęs ir kūręs Hesse, kitomis priemonėmis nei Dietrichas Bonhoefferis ar Karlas Bartas, tačiau nemažiau atkakliai kovojo už tiesą (jo darbų publikacijos Vokietijoje buvo uždraustos). Regėdamas, kaip Bažnyčia, rūpindamasi savo saugumu ir išlikimu hitlerinėje Vokietijoje, iškeičia Kristų į melu grįstą ideologiją, drąsino tiesos ieškotojus nugalėti baimę ir, jei prireiks, sumokėti didžiausią kainą:
 Bailys tas, kuris vengia vargų, aukų ir pavojų, gresiančių jo tautai. Tačiau ne mažesnis bailys ir išdavikas yra tas, kuris dėl materialinių interesų išduoda dvasinio gyvenimo principus, kuris, pavyzdžiui, yra nusistatęs palikti valdžiai spręsti, kiek bus dukart du! Tiesos meilę, intelektualinį padorumą, ištikimybę dvasios dėsniams ir metodams aukoti kokiems nors kitiems – net ir tėvynės – interesams yra išdavystė. O jeigu interesų ir lozungų kovoje atsiranda pavojus, kad tiesa gali būti taip pat nuvertinta, sudarkyta ir išprievartauta kaip pavienis žmogus, kaip kalba, kaip menas, kaip visa, kas organiška ir meniškai išpuoselėta, tada mūsų vienintelė pareiga yra priešintis ir gelbėti tiesą, tiksliau, tiesos siekimą, kaip aukščiausią savo tikėjimo teiginį.
 Publikuota bernardinai.lt
 Kategorijos: Publikacijos | 2017 27 kovo | Paskelbė: Giedrius
 ← Hermann Hesse. Eilėraščiai Kad Dievo ir žmogaus pokalbyje liktų kuo mažiau nesusikalbėjimo →
 8 komentarai apie “Tiesos siekimas”
 Gediminas 2017 3 balandžio 10:46
 Iš tiesų, klausimai, kuriuos keliu, veda šiuo keliu. Bet koks, vykęs ar ne, bus šis kelias, štai kas svarbu. Ne mažiau svarbu. Platonas yra rašęs: ,,gražūs dalykai yra sunkūs”. Kitur – ,,ne kaip nori, bet kaip gali”. Tad dar neaišku, kaip išsiplėtos manieji klausimai atsakymų pavidalu bei kokios bus išvados. Bet man tai yra svarbu bei rūpi – būtent Biblijos bei filososofijos santykis bei tiesa, kurios link šis santykis veda.
 Bičiulystė yra įstabus dalykas. Galima jusliškai žmogaus nematyti, bet patirti giluminį sielos ir dvasios bendrumą su juo. Tai yra nuostabu! Šitai rašau apie tave, Giedriau.
 Giedrius Įrašo autorius(-ė) 2017 30 kovo 7:31
 Gediminai, pritariu, kad Dievo kaip Kūrėjo paveikslas padeda atrasti bendrą žemę hebrajiškam ir helestiniam kosmoso supratimui. Tai gerai suprato Bažnyčios tėvai, ypač Augustinas, kuris tikrovę siekė apibūdinti, remdamasis Raštu ir Plotinu (žr. “Apie Vienį ir Gėrį”) bei kitais graikų mąstytojais. Prielaida, jog išminties, Logoso sėklos yra išbarstytos, neapsiribojant geografinėmis ir tautinėmis apibrėžtimis, ir vystė patristinę teologiją. Apie tai, rodos, esame šiek tiek kalbėję, kai buvau užsiminęs apie Justino Kankinio požiūrį.
 Šiandien, kita vertus, Dievo Kūrėjo paveikslas apmąstomas kur kas mažiau nei Dievo Atpirkėjo. O kai svarstyklės nelygios, tuomet neišvengiami kraštutinumai. Pauliaus laiškuose dermė tarp kosminio Kristaus ir save paaukojusio už mūsų nuodėmes Atpirkėjo yra labai aiški (žr. Ef, Kol). Gal net nuo Reformacijos laikų, tačiau tikrai nuo Pietizmo bei Didžiųjų Amerikos prabudimų kosminis Kristus po mažu užtemsta, palikdamas šviesti tik Kristų Gelbėtoją.
 Tad pritariu, jog Dievo Kūrėjo kontempliavimas padėtų geriau pažintį būtį. Klausimai, kuriuos keli jau veda šiuo keliu.
 Gediminas 2017 30 kovo 3:38
 Ačiū, Giedriau, už tekstą. Su daug kuo sutinku. Kiek žinau, tiesos tema tau yra labai svarbi, nes ir anksčiau apie tai esi rašęs. Iš tiesų, man, tiek tiesa, tiek Dievas yra klausimas ar spręstina prolema, į kuriuos ieškau atsakymo visą gyvenimą. Man būdingos abi prieigos prie tiesos – tiek filosofinė, tiek ir biblinė. Turėjau sunkumų su kai kuriais krikščionimis, nes, man atrodė, kad tiesa ar Dievas kaip klausimas juos verčia jaustis nejaukiai ir iš to nejaukumo tiesiog išpyškinami atsakymai. O tie atsakymai – tai ne jų gyvenimo kelio bei mus supančios tikrovės apmąstymas, o išmoktos ar per pamokslus, ar per žmogiškojo autoriteto žodžius mintys bei mechaniškas jų ištarimas. Pastaruoju metu nemenkai mąstau apie Dievą kaip kūrėją ir pasaulį kaip tikrovę. Čia galbūt galėtų būti tiesiamas tiltas tarp filosofijos ir Biblijos, nes Antikos filosofams rūpėjo apmąstyti kosmosą kaip visumą, o Biblijos pradžia nurodo į Dievą kaip visatos šaltinį bei sukurto pasaulio grožį. Be to, manau, jog tikėjimas taptų vien subjektyvia patirtimi, ne visada atsiremiančia į tikrovę, jei asmeninis santykis su Dievo artumu Kristuje tik ir pasiliktų konkretus asmeniškas santykis tarp individo ir Dievo taip išbraukiant visa kita iš akiračio. O juk Dievo kaip kūrėjo samprata suteikia fundamentalius pamatus jaustis arti būties bei klausti jos prasmės. Man nepavyksta geriau išreikšti šios manyje bręstančios minties, bet jei turėtum laiko, būčiau dėkingas už tavuosius pastebėjimus šia tema.
 Giedrius Įrašo autorius(-ė) 2017 29 kovo 18:03
 Ačiū, Onute, Algimantai, už šiltus atsiliepimus.
 Algimantas 2017 29 kovo 15:27
 Labai dekingas uz straipsni,tokie straipsniai pakyleja ir padrasina ,siekti Tiesos
 Jos troksti .Tiesa padaro zmogu garbingu.Aciu Giedriui uz isamius ,gilius straipsnius
 Onutė 2017 28 kovo 9:51
 Puikus straipsnis. Tačiau yra tik nuspėjama ( remiantis į žmonių elgesį, kalbas)tiesa. Ji negali būti tikra tiesa nes neapčiuopiama, tik nuspėjama ir dažnai tie kurie padaro niekšybę, sugalvoja priemones, kaip tai kruopščiai užmaskuoti. Taip ir paslepiami blogi darbai. Tokiu atveju tik laikui bėgant išryškėja tiesa, o kartais ta tiesa ir užkasama kape kartu su ją žinojusiu žmogumi. Tik Dievas iš savo gailestingumo ir malonė gali apreikšti mums tikrą tiesą. Nes Jis viską žino ir viską mato.
 Giedrius Įrašo autorius(-ė) 2017 28 kovo 7:00
 Ir aš spaudžiu tau ranką, Arūnai 🙂
 Arunas 2017 28 kovo 0:39
 Aciu, Giedriau, 👍nepamenu, kada buciau sitaip sustiprintas, paguostas ir viltingai padrasintas. Su broliska meile A.Arunas (Dublinas)


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 8.10.2015
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 263/31
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) 2015/1803 VAN DE COMMISSIE
 van 7 oktober 2015
 tot vaststelling van een aanvaardingspercentage voor de afgifte van uitvoercertificaten, tot afwijzing van uitvoercertificaataanvragen en tot schorsing van de mogelijkheid tot het indienen van uitvoercertificaataanvragen voor buiten het quotum geproduceerde suiker
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EU) nr. 1308/2013 van het Europees Parlement en de Raad van 17 december 2013 tot vaststelling van een gemeenschappelijke ordening van de markten voor landbouwproducten en tot intrekking van de Verordeningen (EEG) nr. 922/72, (EEG) nr. 234/79, (EG) nr. 1037/2001 en (EG) nr. 1234/2007 van de Raad (1),
 Gezien Verordening (EG) nr. 951/2006 van de Commissie van 30 juni 2006 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 318/2006 van de Raad, wat betreft de handel met derde landen in de sector suiker (2), en met name op artikel 7 sexies, juncto artikel 9, lid 1,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Op grond van artikel 139, lid 1, eerste alinea, onder d), van Verordening (EU) nr. 1308/2013 mag suiker die gedurende een verkoopseizoen boven het in artikel 136 van die verordening bedoelde quotum wordt geproduceerd, slechts worden uitgevoerd binnen de door de Commissie vastgestelde kwantitatieve grens.
 (2)
 Dergelijke kwantitatieve grenzen zijn vastgesteld in Uitvoeringsverordening (EU) 2015/1164 van de Commissie van 15 juli 2015 tot vaststelling van de kwantitatieve grens voor de uitvoer van buiten het quotum geproduceerde suiker en isoglucose tot het einde van het verkoopseizoen 2015/2016 (3).
 (3)
 De hoeveelheden suiker waarvoor uitvoercertificaten zijn aangevraagd, hebben de in Uitvoeringsverordening (EU) 2015/1164 vastgestelde kwantitatieve grens overschreden. Derhalve moet een aanvaardingspercentage worden vastgesteld voor de van 1 tot en met 2 oktober 2015 aangevraagde hoeveelheden. Bovendien moeten alle na 2 oktober 2015 ingediende uitvoercertificaataanvragen voor suiker worden afgewezen en moet de indiening van uitvoercertificaataanvragen worden geschorst,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 1. Uitvoercertificaten voor buiten het quotum geproduceerde suiker waarvoor aanvragen zijn ingediend van 1 tot en met 2 oktober 2015, worden afgegeven voor de aangevraagde hoeveelheden waarop een aanvaardingspercentage van 32,928064 % is toegepast.
 2. Uitvoercertificaataanvragen voor buiten het quotum geproduceerde suiker die zijn ingediend op 5, 6, 7, 8 en 9 oktober 2015, worden afgewezen.
 3. Het indienen van uitvoercertificaataanvragen voor buiten het quotum geproduceerde suiker wordt geschorst voor de periode van 12 oktober 2015 tot en met 30 september 2016.
 Artikel 2
 Deze verordening treedt in werking op de dag van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 7 oktober 2015.
 Voor de Commissie,
 namens de voorzitter,
 Jerzy PLEWA
 Directeur-generaal Landbouw en Plattelandsontwikkeling
 (1) PB L 347 van 20.12.2013, blz. 671.
 (2) PB L 178 van 1.7.2006, blz. 24.
 (3) PB L 188 van 16.7.2015, blz. 28.


type: wikipedia

text:
Língua artificial é todo idioma construído e definido por um pequeno grupo de pessoas, em vez de ter evoluído como parte da cultura de algum povo. Geralmente, as línguas artificiais têm algum objetivo. Há muitas construídas para a comunicação humana, para servirem como códigos secretos, outras como experimentos lógicos e mesmo algumas construídas apenas por prazer, constituindo assim uma língua artística.
 O sinônimo linguagem planejada é usado algumas vezes para se referir às línguas auxiliares, e por aqueles que possam fazer objeção ao uso do termo mais comum, "artificial". Alguns falantes do Esperanto evitam a expressão "linguagem artificial" porque negam que exista algo "não natural" na comunicação em sua linguagem. Todavia, fora da comunidade dos falantes de Esperanto, a expressão planejamento de linguagem refere-se a medidas normativas tomadas em relação a uma linguagem natural. A esse respeito, mesmo as "linguagens naturais" podem ser submetidas a um certo montante de artificialidade e, no caso de gramáticas normativas, onde existem regras inteiramente artificiais (como no caso do split infinitive no inglês), torna-se difícil traçar uma linha divisória.
 Panorâmica
 Línguas artificiais são frequentemente divididas em linguagens a priori, onde boa parte da gramática e vocabulário é criada do zero (usando a imaginação do autor ou meios computacionais automáticos) e linguagens a posteriori, onde a gramática e o vocabulário derivam de uma ou mais línguas naturais.
 Línguas ficcionais e experimentais também podem ser realistas, no sentido de que elas são planejadas para soar de modo natural e, se derivadas a posteriori, elas tentam seguir regras naturais de mudança fonológica, léxica e gramatical. Visto que estas linguagens não são geralmente planejadas para serem de fácil aprendizado ou comunicação, uma linguagem ficcional realista costuma ser mais difícil e complexa, não menos (porque ela tenta imitar comportamentos comuns de línguas naturais tais como verbos irregulares e substantivos, regras fonológicas complicadas, etc.).
 À luz do disposto acima, a maioria das línguas artificiais pode ser dividida, grosso modo, da forma como se segue:
 Linguagens projetadas (engelangs), outrossim subdivididas em linguagens filosóficas e linguagens lógicas (loglangs) – elaboradas com o propósito de experimentação em lógica ou filosofia;
 linguagens auxiliares (auxlangs) – inventadas para comunicação internacional (também IALs, de International Auxiliary Language ou "Linguagem Auxiliar Internacional");
 linguagens artísticas (artlangs) – inventadas para criar prazer estético.
 As fronteiras entre estas categorias, todavia, não são de modo algum nítidas. Por exemplo, para algumas linguagens auxiliares ficcionais, e também algumas linguagens construídas, é difícil decidir se são "artísticas" ou "projetadas".
 Uma linguagem artificial pode ter falantes nativos se crianças a aprenderem em tenra idade, dos pais que a aprenderam previamente. O Esperanto é citado comumente como tendo um considerável número de falantes nativos. Um membro do Instituto da Língua Klingon, d'Armond Speers, tentou criar o filho como falante nativo do klingon (bilíngue com o inglês). Evan Robertson, o criador do Mosro, ensinou a linguagem com sucesso a seus quatro filhos. Todavia, tão logo uma linguagem construída comece a ter certo número de falantes nativos, ela começa a evoluir e em consequência perde seu caráter artificial ao longo do tempo. Por exemplo, o hebraico moderno foi moldado a partir do hebraico bíblico, em vez de ser projetado do zero, e vivenciou mudanças consideráveis desde que o Estado de Israel foi fundado, em 1948.
 Os proponentes de linguagens artificiais particulares frequentemente têm muitas razões para usá-las. Entre eles, a famosa e disputada Hipótese de Sapir-Whorf é frequentemente citada; ela afirma que a língua que alguém fala influencia o modo como a pessoa pensa. Assim, uma linguagem "melhor" deveria permitir ao falante atingir um nível elevado de inteligência ou abranger pontos de vista mais diversos. Uma linguagem artificial, ainda por essa hipótese, poderia também ser utilizada para restringir o pensamento, como na Novilíngua de George Orwell. Em contraste, alguns linguistas tais como Steven Pinker, argumentam que tais ideias existem na mente num formato independente da linguagem, de modo que as crianças espontaneamente reinventam a gíria e mesmo a gramática a cada geração (ver Instinto da Linguagem). Se esse argumento é verdadeiro, questiona-se se uma tentativa de controlar o alcance do pensamento humano através da linguagem obteria qualquer sucesso, posto que conceitos como "liberdade" reaparecerão em novas palavras caso as antigas desapareçam.
 O padrão ISO 639-2 reserva o código de linguagem "art" para indicar línguas artificiais. Todavia, algumas línguas artificiais têm seus próprios códigos de linguagem ISO 639 (por exemplo, "eo" e "epo" para Esperanto, ou "ia" e "ina" para Interlingua).
 Na mailing list ("lista postal") da CONLANG, desenvolveu-se uma comunidade de conlangers que têm seus costumes próprios, tal como a retransmissão de traduções.
 Histórico
 A especulação gramatical é documentada desde a Antiguidade Clássica, com o diálogo Crátilo, de Platão. Todavia, os mecanismos sugeridos de gramática foram projetados mais para explicar linguagens existentes (latim, grego, sânscrito), do que para construir novas gramáticas. Grosso modo contemporâneo de Platão, Panini em sua gramática descritiva do sânscrito, construiu um conjunto de regras para explicar a linguagem, de modo que seu texto pode ser considerado uma mistura de linguagem natural e artificial.
 As primeiras línguas não naturais não eram nem tanto consideradas "construídas", mas "sobrenaturais" ou místicas. A Língua Ignota, registrada no século XII por Santa Hildegard de Bingen é um exemplo disto; aparentemente, é uma forma de jargão místico particular (ver linguagem dos anjos). Especulação gramática cabalística foi direcionada na tentativa de recuperar a língua original falada por Adão e Eva no Paraíso, perdida na confusão das línguas descrita na Bíblia. Um projeto medieval para uma língua ideal foi esboçado na De vulgari eloquentia de Dante Alighieri, onde ele procura por um italiano vernacular ideal, talhado para a literatura. Ars magna de Ramon Llull foi o projeto de uma língua perfeita com a qual os infiéis poderiam ser convencidos da verdade da fé cristã. Era basicamente uma aplicação de análise combinatória num conjunto dado de conceitos.
 Durante a Renascença, ideias llullianas e cabalísticas foram transportados ad absurdum para um contexto mágico, resultando em aplicações criptográficas. O Manuscrito Voynich pode ser um exemplo disto. O interesse da Renascença no Egito Antigo, notavelmente a descoberta da Hieroglyphica de Horapollo, e os primeiros contatos com a Escrita chinesa direcionaram os esforços no sentido de uma língua perfeita de caracteres escritos. Johannes Trithemius, em suas obras Steganographia e Polygraphia, tentou mostrar como todas as línguas podem ser reduzidas a uma. No século XVII, o interesse em línguas mágicas foi continuado pelos Rosacrucianos e alquimistas (como John Dee). Jakob Boehme em 1623 falou de uma "linguagem natural" (Natursprache) dos sentidos. As linguagens musicais da Renascença foram vinculadas ao misticismo, magia e alquimia, algumas vezes também referenciadas como língua dos pássaros. O projeto Solresol de 1817 reinventou o conceito num contexto mais pragmático.
 O século XVII também viu o surgimento de projetos para línguas "filosóficas" ou "a priori". Inaugurado por A Common Writing (1647) e The Groundwork or Foundation laid (or So Intended) for the Framing of a New Perfect Language and a Universal Common Writing (1652) de Francis Lodwick, George Dalgarno (Ars signorum, 1661) e John Wilkins (Essay towards a Real Character, and a Philosophical Language, 1668) produziram sistemas de classificação hierárquica que se destinavam a resultar numa expressão tanto falada quanto escrita. Gottfried Leibniz com a lingua generalis em 1678 perseguiu um fim similar, visando um léxico de caracteres através do qual o usuário poderia realizar cálculos que produziriam proposições verdadeiras automaticamente, e como efeito colateral, desenvolvendo cálculo binário. Esses projetos não estavam somente ocupados com gramáticas reduzidas ou de modelagem, mas também com o arranjo de todo o conhecimento humano em "caracteres" ou hierarquias, uma ideia que com o Iluminismo acabaria por resultar na Encyclopédie.
 Leibniz e os enciclopedistas perceberam que é impossível organizar o conhecimento humano de forma inequívoca num diagrama em árvore, e consequentemente construir uma língua a priori baseada em tal classificação de conceitos. Sob a entrada Charactère, D'Alembert fez uma revisão crítica dos projetos das línguas filosóficas do século anterior. A partir da Encyclopédie, os projetos para linguagens a priori passaram cada vez mais para a esfera dos lunáticos. Autores individuais, tipicamente desconhecendo a história da ideia, continuaram a propor línguas filosóficas taxonômicas até o início do século XX (por exemplo, Ro), mas as linguagens projetadas mais recentes têm tido objetivos mais modestos; algumas estão limitadas a um campo específico, como formalismo matemático ou cálculo (por exemplo, Lincos e outras linguagens de programação), outras são projetadas para eliminar ambiguidade sintática (por exemplo, Loglan e Lojban) ou maximizar a concisão (por exemplo, Ithkuil ou Ygyde). Já na Encyclopédie, a atenção começou a focar-se nas línguas auxiliares a posteriori. Joachim Faiguet, no artigo Langue, também escreveu uma curta proposição de uma gramática "lacônica" ou regularizada do francês.
 Durante o , uma desconcertante variedade de tais "Línguas Auxiliares Internacionais" (IALs, na sigla em inglês) foi proposta, de modo que Louis Couturat e Leopold Leau na Historire de la langue universelle (1903) puderam resenhar 38 projetos. Dentre esses, o primeiro a provocar um impacto internacional foi o Volapük, proposto em 1879 por Johann Martin Schleyer e, no espaço de uma década, 283 clubes "Volapükist" foram organizados ao redor do mundo. Todavia, essa língua pelo seu próprio sucesso, perdeu sua unidade e após poucos anos caiu na obscuridade, abrindo caminho para o Esperanto, proposto em 1887 por Ludwik Lejzer Zamenhof, a mais bem sucedida IAL até a presente data. Loglan (1955) e suas descendentes constituem um retorno pragmático aos objetivos das línguas a priori, temperada pela exigência de usabilidade de uma língua auxiliar.
 Línguas artísticas, construídas para divertimento literário ou com razões estéticas sem quaisquer reivindicações de utilidade, começaram a aparecer no início da literatura moderna (nos contextos de Pantagruel e da Utopia), mas somente ganham notabilidade como projetos sérios a partir do . A Princess of Mars, de Edgar Rice Burroughs, foi possivelmente a primeira obra de ficção do século XX a caracterizar uma língua construída. J. R. R. Tolkien foi o primeiro a desenvolver uma família de línguas ficcionais relacionadas e foi o primeiro acadêmico a discutir publicamente línguas artísticas, admitindo que isso era A Secret Vice ("um vício secreto") seu num congresso de Esperanto em 1930. Quanto à Novilíngua de George Orwell, deveria ser encarada como uma paródia de uma IAL em vez de uma língua artística apropriada).
 Na virada do , tornou-se comum em obras de ficção científica e fantasia passadas em outros mundos, a apresentação de línguas artificiais, e estas tomam parte regular em filmes e séries do gênero, incluindo Star Wars, Star Trek, Stargate SG-1 e Atlantis: The Lost Empire, Star wars e Game of Thrones.
 Línguas construídas colaborativas
 A maioria das línguas construídas tem sido criadas por uma única pessoa. Umas poucas, todavia, têm sido desenvolvidas por um grupo, e isso tem se tornado aparentemente mais comum em anos recentes, à medida que os projetistas de línguas artificiais começaram a usar ferramentas da Internet para coordenar os esforços do projeto. A NGL/Tokcir foi um projeto colaborativo inicial de língua construída pela Internet, cujos projetistas utilizavam uma mailing list para discutir e votar sobre questões de planejamento gramático e léxico. Mais recentemente, o Projeto IAL Demos está desenvolvendo uma língua auxiliar com métodos cooperativos similares.
 Várias línguas artísticas têm sido desenvolvidas em diferentes wikis de línguas artificiais, geralmente envolvendo discussão e votação sobre fonologia, regras gramaticais e assim por diante. Uma interessante variação é a abordagem do corpo de escritos, exemplificada pelo Madjal e mais recentemente pelo Kalusa, onde os contribuintes simplesmente lêem o corpo de frases existentes e acrescentam novas palavras e estruturas. O motor do Kalusa acrescenta a capacidade dos visitantes em classificar as frases como aceitáveis ou inaceitáveis. Não há declaração explícita de regras gramaticais ou definição explícita de palavras nesta abordagem de corpo; o significado das palavras é inferido do seu uso em várias frases do corpo, talvez de formas diferentes por leitores diferentes e contribuintes, e as regras gramaticais podem ser inferidas das estruturas e frases que têm sido classificadas em nível superior pelos contribuintes e outros visitantes.
 Lista de línguas artificiais
 Línguas auxiliares
 Mais faladas
 Esperanto
 Ido
 Intereslavo
 Interlingua
 Kotava
 Lingua Franca Nova
 Toki pona
 Volapük
 Menos faladas
 Europanto
 Idiom Neutral
 Interlingue
 Ithkuil
 Lojban
 Neo
 Novial
 Românico Moderno
 Slovio
 Línguas controladas
 Inglês básico (Basic English)
 Latino sine flexione
 Línguas artísticas na ficção
 Fantasia
 Dothraki, George R. R. Martin / David J. Peterson
 Valiriano, George R. R. Martin / David J. Peterson
 Quenya, J. R. R. Tolkien
 Sindarin, J. R. R. Tolkien
 Língua Superior, Stephen King
 Língua Antiga, Christopher Paolini
 Hen Llinge, Andrzej Sapkowski
 Ficção científica
 Klingon, criada por Marc Okrand, na série Star Trek
 Nadsat, criada por Anthony Burgess, no livro Laranja Mecânica
 Novilíngua, criada por George Orwell, no livro 1984
 Na'vi, criada por Paul Frommer, no filme Avatar
 Atlante, criada por Marc Okrand para o filme Atlantis: The Lost Empire
 Ver também
 Lista de línguas artificiais
 Escrita artificial
 Neurolinguística
 Língua universal
 Construção de línguas
 CONLANG, conlanger
 Regulador de linguagem
 Kit de Construção de Linguagem
 Jogo de linguagem (linguística)
 Escrita artificial
 Tradução e modelagem de linguagem
 Tradução de linguagem
 Representação do conhecimento
 Retransmissão de tradução
 Gramática universal
 Metalinguagem
 Gramática prescritiva
 Planejamento de linguagem
 Protecionismo linguístico
 Lista de reguladores de linguagem
 Reforma ortográfica
 Pa?ini
 Duden, Reforma ortográfica alemã de 1996
 Surgimento espontâneo da gramática
 Origem da linguagem
 Pidgin
 Poto e Cabengo
 June e Jennifer Gibbons
 Linguagens místicas
 Glossolalia
 Linguagem dos pássaros
 Trabalhos em construção de línguas
 Literatura em línguas construídas
 Filmes em línguas construídas
 Canções em línguas construídas
 Línguas extintas/mortas
 Língua extinta
 Língua morta
 Romania submersa
 Referências
 Alan Libert. A Priori Artificial Languages. Lincom Europa, Munique, 2000. ISBN 3-89586-667-9
 Umberto Eco. The search for the perfect language, 1993.
 LEAL, Renata (2007). Que inglês, nada!. Revista Época. 17 de janeiro de 2007. p. 90
 Ligações externas
 Artigos e comunidades acadêmicas
 Tutoriais
 Outros
 !


text:
Za lažje predstavljanje različnih velikosti površin je tu seznam površin med 100 milijoni in 1 milijardo km2. Glejte tudi področja drugih redov velikosti.
 površine, manjše od 100 milijonov km2
 140 milijonov km2 -- Mars
 150 milijonov km2 -- kopna površina Zemlje
 160 milijonov km2 -- Tihi ocean
 360 milijonov km2 -- vodna površina Zemlje
 460 milijonov km2 -- Venera
 510 milijonov km2 -- Zemlja (skupno)
 površine, večje od 1 milijarde km2
 Glej tudi
 red velikosti
 Red velikosti (površina)


type: caselaw

text:
 15.6.2013
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 171/19
 Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 2 aprilie 2013 — Turbu.com Mobile Phone’s BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Cauza C-164/13)
 2013/C 171/38
 Limba de procedură: olandeza
 Instanța de trimitere
 Hoge Raad der Nederlanden
 Părțile din procedura principală
 Recurentă: Turbu.com Mobile Phone’s BV
 Cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Financiën
 Întrebarea preliminară
 Autoritățile și instanțele naționale trebuie să refuze, conform dreptului Uniunii Europene, dreptul de deducere a TVA-ului în cazul în care, pe baza unor împrejurări obiective, se constată că bunurile în cauză au făcut obiectul evaziunii fiscale în materie de TVA și că persoana impozabilă a avut cunoștință sau ar fi trebuit să aibă cunoștință că participă la aceasta, chiar dacă dreptul național nu prevede că, în aceste împrejurări, deducerea TVA-ului trebuie refuzată?


text:
15.8.98 FR Journal officiel des CommunauteÂs europeÂennes C 258/35
 ORDONNANCE DU TRIBUNAL ceÂdure orale, MM. Gianluigi Valsesia et Eric Gippini Four-
 DE PREMIEÁRE INSTANCE nier), ayant pour objet, en premier lieu, une demande
 du 25 juin 1998 d'annulation des deÂcisions de la Commission du 23 sep-
 tembre 1996, refusant de proceÂder aÁ l'augmentation du
 dans l'affaire T-185/97, Philippe Godts contre Commis- montant transfeÂreÂ sur le compte d'eÂpargne-logement du
 sion des CommunauteÂs europeÂennes (1) requeÂrant, et du 28 avril 1997, portant rejet de sa reÂclama-
 (Agent temporaire Ð Contrat aÁ dureÂe limiteÂe Ð PossibiliteÂ tion, en deuxieÁme lieu, une demande que soit reconnu le
 de prolongation Ð Prolongation effective Ð Recours en droit du requeÂrant au transfert de 20 000 DKR, ainsi que,
 annulation Ð IrrecevabiliteÂ manifeste) en troisieÁme lieu, un demande de dommages et inteÂreÃts, le
 Tribunal (troisieÁme chambre), composeÂ de Mme V. Tõili,
 (98/C 258/61) preÂsident, et de MM. C. P. BrieÈt et A. Potocki, juges; gref-
 fier: M. J. Palacio GonzaÂlez, administrateur, a rendu le
 (Langue de proceÂdure: le francËais) 2 juillet 1998 un arreÃt dont le dispositif est le suivant:
 Dans l'affaire T-185/97, Philippe Godts, agent temporaire 1) Le recours est rejeteÂ.
 de la Commission des CommunauteÂs europeÂennes, demeu-
 rant aÁ Bruxelles, repreÂsenteÂ par Me Nicolas LhoeÈst, avocat
 au barreau de Bruxelles, ayant eÂlu domicile aÁ Luxembourg 2) Chaque partie supportera ses propres deÂpens.
 aupreÁs de la fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange,
 contre Commission des CommunauteÂs europeÂennes (1) JO C 318 du 18.10.1997.
 (agents: M. Gianluigi Valsesia et Mme Florence Duvieusart-
 Clotuche), ayant pour objet une demande d'annulation de
 la deÂcision de la Commission du 1er aoßt 1996, portant
 rejet explicite de la demande du requeÂrant tendant aÁ la
 prorogation de son contrat d'agent temporaire, et, subsi-
 diairement, une demande d'annulation de la deÂcision de la
 Commission du 11 mars 1997, portant rejet explicite de sa ORDONNANCE DU TRIBUNAL
 reÂclamation, le Tribunal (troisieÁme chambre), composeÂ de DE PREMIEÁRE INSTANCE
 Mme V. Tiili, preÂsident, et de MM. C. P. BrieÈt et A.
 du 16 juin 1998
 Potocki, juges; greffier: M. H. Jung, a rendu le 25 juin
 1998 une ordonnance dont le dispositif est le suivant: dans l'affaire T-238/97, Comunidad Autónoma de Canta-
 bria contre Conseil de l'Union europeÂenne (1)
 1) Le recours est rejeteÂ. (Aides d'EÂtat Ð Construction navale Ð ReÁglement instau-
 rant un reÂgime deÂrogatoire Ð Chantiers navals en cours
 2) Chaque partie supportera ses propres deÂpens. de reconstruction Ð Recours d'une entiteÂ reÂgionale Ð
 RecevabiliteÂ)
 (1) JO C 252 du 16.8.1997. (98/C 258/63)
 (Langue de proceÂdure: l'espagnol)
 Dans l'affaire T-238/97, Comunidad Autónoma de Canta-
 ARREÃT DU TRIBUNAL DE PREMIEÁRE INSTANCE bria, repreÂsenteÂe par Me Juan Ignacio SaÂez Bereciartu, avo-
 du 2 juillet 1998 cat au barreau de Cantabrique, contre Conseil de l'Union
 europeÂenne (agents: MM. Diego Canga Fano et Stephan
 dans l'affaire T-236/97, Giovanni Ouzounoff Popoff Marquardt), ayant pour objet une demande d'annulation
 contre Commission des CommunauteÂs europeÂennes (1) partielle du reÁglement (CE) no 1013/97 du Conseil, du
 (Fonctionnaires Ð Transferts d'une partie des eÂmolue- 2 juin 1997, concernant les aides en faveur de certains
 ments dans la monnaie d'un EÂtat membre autre que le chantiers navals en cours de reconstruction (JO L 148 du
 pays du sieÁge de l'institution) 6.6.1997, p. 1), le Tribunal (premieÁre chambre eÂlargie),
 composeÂ de M. B. Vesterdorf, preÂsident, et de MM. C. W.
 (98/C 258/62) Bellamy, R. M. Moura Ramos, J. Pirrung et P. Mengozzi,
 juges; greffier: M. H. Jung, a rendu le 16 juin 1998 une
 (Langue de proceÂdure: l'espagnol) ordonnance dont le dispositif est le suivant:
 Dans l'affaire T-236/97, Giovanni Ouzounoff Popoff,
 1) Le recours est rejeteÂ comme irrecevable.
 fonctionnaire de la Commission des CommunauteÂs euro-
 peÂennes, demeurant aÁ Bruxelles, repreÂsenteÂ par Mes Anto-
 nio Creus Carreras, Alex Subirachs Amigó et Marta Ven- 2) La requeÂrante est condamneÂe aux deÂpens.
 tura Arasanz, avocats au barreau de Barcelone, ayant eÂlu
 domicile aÁ l'eÂtude de Cuatrecasas abogados, 78, avenue
 (1) JO C 318 du 18.10.1997.
 d'Auderghem, 1040 Bruxelles, contre Commission des
 CommunauteÂs europeÂennes (agents: lors de la proceÂdure
 eÂcrite, M. Fernando Castillo de la Torre, et, lors de la pro-


text:
 21.3.2013
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 L 81/22
 DECISÃO DO COMITÉ MISTO DO EEE
 N.o 220/2012
 de 7 de dezembro de 2012
 que altera o Anexo II (Regulamentação técnica, normas, ensaios e certificação) e o Anexo IV (Energia) do Acordo EEE
 O COMITÉ MISTO DO EEE,
 Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado por «Acordo EEE», nomeadamente o artigo 98.o,
 Considerando o seguinte:
 (1)
 O Regulamento (UE) n.o 206/2012 da Comissão, de 6 de março de 2012, que dá execução à Diretiva 2009/125/CE do Parlamento Europeu e do Conselho no que respeita aos requisitos de conceção ecológica para aparelhos de ar condicionado e ventiladores (1) deve ser incorporado no Acordo.
 (2)
 Os anexos II e IV do Acordo EEE devem, por conseguinte, ser alterados em conformidade,
 ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
 Artigo 1.o
 No capítulo IV do Anexo II do Acordo EEE, a seguir ao ponto 6 (Diretiva 2009/125/CE do Parlamento Europeu e do Conselho), é inserido o seguinte ponto:
 «6a.
 32012 R 0206: Regulamento (UE) n.o 206/2012 da Comissão, de 6 de março de 2012, que dá execução à Diretiva 2009/125/CE do Parlamento Europeu e do Conselho no que respeita aos requisitos de conceção ecológica para aparelhos de ar condicionado e ventiladores (JO L 72 de 10.3.2012, p. 7).»
 Artigo 2.o
 No Anexo IV do Acordo EEE, a seguir ao ponto 26a (Decisão 2008/591/CE da Comissão), é inserido o seguinte ponto:
 «26b.
 32012 R 0206: Regulamento (UE) n.o 206/2012 da Comissão, de 6 de março de 2012, que dá execução à Diretiva 2009/125/CE do Parlamento Europeu e do Conselho no que respeita aos requisitos de conceção ecológica para aparelhos de ar condicionado e ventiladores (JO L 72 de 10.3.2012, p. 7).»
 Artigo 3.o
 Fazem fé os textos do Regulamento (UE) n.o 206/2012 nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicados no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Artigo 4.o
 A presente decisão entra em vigor em 8 de dezembro de 2012, desde que tenham sido efetuadas ao Comité Misto do EEE todas as notificações previstas no artigo 103.o, n.o 1, do Acordo (2).
 Artigo 5.o
 A presente decisão é publicada na Secção EEE e no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Feito em Bruxelas, em 7 de dezembro de 2012.
 Pelo Comité Misto do EEE
 O Presidente
 Atle LEIKVOLL
 (1) JO L 72 de 10.3.2012, p. 7.
 (2) Não foram indicados requisitos constitucionais.