type: other

text:
Správní trestání a práva obviněného z přestupku | Sbírka rozhodnutí Nejvyššího správního soudu
 Správní trestání a práva obviněného z přestupku
 Ej 59/2006
 Správní trestání: práva obviněného z přestupku
 k čl. 6 odst. 3 písm. d) Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (vyhlášena sdělením Ministerstva zahraničních věcí pod č. 209/1992 Sb.)
 Je na správním orgánu rozhodnout o tom, které důkazy v řízení o přestupku provede; tím však nesmí omezit právo osob, které čelí obvinění trestní povahy v širším slova smyslu, vyslýchat nebo dát vyslýchat svědky proti sobě a dosáhnout předvolání a výslechu svědků ve svůj prospěch za stejných podmínek jako svědků proti sobě [článek 6 odst. 3 písm. d) Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod].
 Výpověď svědka, již obviněný z přestupku navrhl k důkazu na svou obhajobu, nelze předem hodnotit jako bezcennou, a proto ji jako důkaz neprovést, jen s poukazem na její účelovost pro přátelský vztah obviněného ke svědkovi. Odmítnutí návrhu na provedení důkazu výslechem takového svědka je porušením práva na spravedlivý proces. Tento postup, jenž vedl k faktickému vyloučení důkazů navržených ve prospěch obviněného z přestupku a přijetí závěru o skutkovém stavu věci toliko na základě jednostranných důkazů, je porušením čl. 6 odst. 3 písm. d) Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
 (Podle rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 20. 1. 2006, čj. 4 As 2/2005-62)
 Dušan P. proti Krajskému úřadu Pardubického kraje o uložení pokuty za přestupek, o kasační stížnosti žalobce
 Rozhodnutím žalovaného ze dne 4. 5. 2004 bylo zamítnuto odvolání žalobce a potvrzeno rozhodnutí Magistrátu města Pardubic, odboru vnitřních věcí, oddělení přestupků, ze dne 8. 3. 2004, jímž byla žalobci 1) za přestupek podle § 22 odst. 1 písm. f) zákona ČNR č. 200/1990 Sb., o přestupcích, spočívající v porušení ustanovení § 4 písm. b) a § 5 odst. 1 písm. f) zákona č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), a 2) za přestupek podle § 30 odst. 1 písm. i) bodu 1 zákona o přestupcích uložena pokuta ve výši 12 000 Kč a zákaz činnosti - řízení všech motorových vozidel na dobu 14 měsíců, jakož i povinnost nahradit náklady správního řízení.
 Žalobu proti rozhodnutí žalovaného krajský soud zamítl. Po ústním jednání dospěl k závěru, že skutkový děj naplňující skutkovou podstatu přestupku, který byl žalobci kladen za vinu, je dostatečně prokázán úředními záznamy a svědeckými výpověďmi policistů, a ztotožnil se s logickými závěry žalovaného při hodnocení důkazů, přičemž své úvahy opřel o ustanovení stanovící povinnosti policistů při výkonu jejich služby dle § 6 zákona ČNR č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky, a zohlednil zejména to, že v průběhu celého správního řízení nebyla uplatněna žádná konkrétní námitka do nestrannosti či nepodjatosti policistů. Soud rovněž přihlédl k tomu, že policisté potvrdili skutečnosti uvedené v úředních záznamech; před výslechem přitom byli poučeni o následcích nepravdivé výpovědi. S ohledem na shromážděný důkazní materiál, jehož vyhodnocení nedává prostor k jinému skutkovému zjištění než tomu, které učinil žalovaný, je postup žalovaného, jenž nepřipustil dokazování výslechy přátel žalobce, kteří s ním tvořili posádku vozidla, v souladu se zásadami hospodárnosti řízení a dokazování skutečného stavu věci v nezbytném rozsahu pro vydání zákonného rozhodnutí, zakotvenou v § 32 správního řádu. Ani soud nepřipustil provedení těchto důkazů při jednání, jelikož shledal tvrzení žalobce s ohledem na shromážděné důkazy za účelová a na tomto jeho přesvědčení by výslech těchto osob nic nezměnil. Námitku žalobce o zkoušce teploty motoru vozidla považoval soud v souvislosti s prokázaným skutkovým dějem za nedůvodnou.
 Kasační stížností žalobce (stěžovatel) vytýkal soudu, že aproboval postup správních orgánů obou stupňů, které odmítly provést výslech navržených svědků za situace, kdy žalobce od počátku tvrdil, že se skutku, pro který byl potrestán, nedopustil, a pro svoje tvrzení navrhoval důkazy. Žalovaný se důkazy navrženými stěžovatelem (zejména výslechy svědků) vůbec nezabýval a ve svém rozhodnutí o odvolání je pominul. Takový postup je v rozporu s článkem 6 odst. 3 písm. d) Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, ve znění Protokolu č. 11. Podle zde zakotveného pravidla má obviněný právo na výslech svědků pro sebe a nemůže ho být zbaven. V českém právním řádu vyplývá toto pravidlo z § 73 odst. 2 zákona o přestupcích (srov. i § 2 odst. 5 a § 215 odst. 2 trestního řádu). Závěr soudu o tom, že výslechy policistů postačují zejména proto, že nebyla v průběhu řízení vznesena námitka jejich podjatosti nebo nedostatku nestrannosti, označil stěžovatel za
 . Provedení stěžovatelem navržených důkazů je odmítáno z malicherných příčin a není přesvědčivě odůvodněno. Stěžovatel má dále za to, že došlo k porušení zásady volného hodnocení důkazů (§ 34 odst. 5 s. ř.), protože výpovědi svědků - policistů nelze v žádném případě stavět nad výpovědi jiných svědků nebo nad jiné důkazy. Dle stěžovatele byla také porušena zásada materiální pravdy (§ 3 odst. 4 s. ř.), protože skutkový stav nebyl spolehlivě zjištěn, a naopak byla pouze konstatována a dokazována verze předložená policií. Pokud by byly provedeny důkazy k prokázání stěžovatelovy verze, musely by se správní orgán i soud s nimi vypořádat. Z výpovědí těchto svědků mohly navíc vyplynout ještě další důkazy ve stěžovatelův prospěch. Správní orgány i soud by podle něho takto došly k jiným závěrům.
 Žalovaný se v písemném vyjádření ke kasační stížnosti odvolal na své vyjádření k žalobě a ztotožnil se s napadeným rozsudkem. Podle jeho mínění byl skutkový stav věci spolehlivě zjištěn, odmítnutí dechové zkoušky stěžovatelem bylo dostatečně prokázáno a navrhované výslechy nebyly provedeny proto, že byly účelové.
 Nejvyšší správní soud rozsudek Krajského soudu v Hradci Králové, pobočka v Pardubicích, zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení.
 Námitky, které tvoří jádro kasační stížnosti stěžovatele, týkající se nepřipuštění jím navrhovaných důkazů svědeckými výpověďmi správními orgány projednávajícími jeho přestupek, v čemž spatřuje porušení práv, která jsou zaručena Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod (dále též "Úmluva"), lze formálně podřadit pod ustanovení § 103 odst. 1 písm. b) s. ř. s. Stěžovatel fakticky tvrdil, že při zjišťování skutkové podstaty správním orgánem byl porušen zákon v ustanoveních o řízení před správním orgánem takovým způsobem, že to mohlo ovlivnit zákonnost, a pro tuto důvodně vytýkanou vadu měl soud, který ve věci rozhodoval, napadené rozhodnutí správního orgánu zrušit.
 Ze správního spisu bylo zjištěno, že správní orgány obou stupňů shodně kladly stěžovateli za vinu, že dne 22. 7. 2003 okolo 5:00 hodin řídil osobní motorové vozidlo Renault Laguna po pozemní komunikaci v Pardubicích, ul. S., a na výzvu policie se odmítl podrobit dechové zkoušce ke zjištění, není-li ovlivněn alkoholem. Tím se měl dopustit přestupků 1) proti bezpečnosti s plynulosti silničního provozu dle § 22 odst. 1 písm. f) a 2) na úseku ochrany před alkoholismem a jinými toxikomaniemi dle § 30 odst. 1 písm. i) bodu 1 zákona č. 200/1990 Sb., o přestupcích, a to tak, že porušil ustanovení § 4 písm. b) a § 5 odst. 1 písm. f) zákona č. 361/2000 Sb., o silničním provozu. Za to mu byla dle § 30 odst. 2 zákona o přestupcích za použití ustanovení § 11 a § 12 odst. 2 téhož zákona uložena pokuta ve výši 12 000 Kč a zákaz řízení všech motorových vozidel na dobu 14 měsíců. Že se stěžovatel popsaného skutku dopustil, bylo dle žalovaného (i správního orgánu prvého stupně) prokázáno oznámením přestupku sepsaného policistou dne 22. 7. 2003, které stěžovatel odmítl podepsat, úředními záznamy o průběhu silniční kontroly sepsanými dvěma policisty hlídky Policie ČR, OŘ OHS Pardubice, která vykonala uvedeného dne u stěžovatele silniční kontrolu, a svědeckými výpověďmi týchž osob.
 Vyjmenované důkazní prostředky shodně popisují skutkový děj tak, že inkriminovaného dne kolem 3:50 hod. si dvoučlenná policejní hlídka povšimla tří mužů konzumujících na čerpací stanici pivo a z kontrolního bodu, který byl nedaleko, pak kolem 4:55 hodin viděla, jak nastupují do vozidla Renault Laguna zaparkovaného na čerpací stanici. Rozhodla se vozidlo zkontrolovat, proto je následovala v krátké vzdálenosti na S., kde zaparkovalo. Policejní auto zastavilo za sledovaným vozem a bezprostředně poté vyzvala hlídka řidiče (osobu, která vystoupila z místa řidiče, tj. stěžovatele) k předložení dokladů. Jelikož byl z jeho dechu cítit alkohol, poučila ho o jeho právech a vyzvala k provedení dechové zkoušky, což odmítl, stejně jako uplatnit právo požadovat odběr krve. Na místě byl o věci sepsán protokol, do něhož stěžovatel odmítl cokoli uvést a tvrdil, že je chodec a vozidlo neřídil. Byla mu zakázána další jízda až do vystřízlivění. Dle sdělení policistů nebyla záměna řidiče možná, protože ho měli po celou dobu na dohled. Na místě byla také zjištěna totožnost spolucestujících a jejich jména, rodná čísla a adresy byly uvedeny do úředních záznamů sepsaných ještě téhož dne policisty.
 Stěžovatel ve své výpovědi s tímto nesouhlasil a sám popsal skutkový děj tak, že uvedeného dne byl se svými známými na oslavě narozenin, odkud v ranních hodinách vozidlem taxi odjeli na čerpací stanici na snídani, k níž on pil pivo. V té době tam přišla i hlídka policie. Poté šli všichni tři pěšky na S., kde chtěli u jednoho z nich přespat. Poblíž jeho bytu měli zaparkovaná vozidla a stěžovatel šel do toho svého pro katalogy a cigarety. Když do vozidla nastupoval či z něj vystupoval, přijela hlídka policie, které si předtím všiml na čerpací stanici, a zastavila za zadní částí jeho vozu. Na její výzvu předložili všichni doklady a zřejmě kvůli nevhodným připomínkám, které k policistům měli, protože nebyli střízliví, byla přivolána posila a ke stěžovateli se začali chovat jako k řidiči, pachateli přestupku, ačkoli tvrdil, že vozidlem nehodlá odjet, protože je pod vlivem alkoholu. Vyzvali ho k dechové zkoušce. Na podporu prokázání pravdivosti svých tvrzení navrhl provedení výslechů svědků R. a H., kteří tehdy byli na místě.
 Požadavku na provedení dalších důkazů, navrhovaných stěžovatelem, správní orgán prvého stupně nevyhověl s poukazem na to, že nedodal, jak při výslechu slíbil, telefonní čísla svědků do konce týdne. Stejný návrh vznesl stěžovatel i v odvolání proti rozhodnutí správního orgánu prvého stupně, ale žalovaný se ve svém rozhodnutí ztotožnil se správním orgánem prvého stupně, že výslechy navržených svědků by byly podle jeho názoru účelové, což dovodil z toho, že se stěžovatel s nimi dobře zná. Žádná taková úvaha však v rozhodnutí správního orgánu prvého stupně, které je založeno ve správním spise, nebyla vůbec vyjádřena. Při ústním jednání před krajským soudem zopakoval žalovaný svůj názor, že nadále považuje důkazní návrhy na výslech týchž svědků, vznesené znovu v žalobě, za účelové, neboť z podkladů, které měl správní orgán před vydáním rozhodnutí k dispozici, bylo dostatečně prokázáno, že stěžovatel přestupek spáchal. Krajský soud důkazní návrhy zamítl s odůvodněním, že podle jeho přesvědčení jsou tvrzení stěžovatele s ohledem na důkazní materiál shromážděný ve správním řízení účelová a výslechy těchto osob by přesvědčení soudu o tom, že se skutek stal tak, jak jej prezentuje žalovaný, nezměnily.
 Nejvyšší správní soud spatřuje v postupu krajského soudu, který se ztotožnil s odmítnutím správních orgánů obou stupňů provést navržené důkazy a ani sám je ze stejných důvodů neprovedl, vážné pochybení.
 Na tomto místě je třeba zdůraznit, že Nejvyšší správní soud není s ohledem na vymezení důvodů kasační stížnosti oprávněn v tomto řízení posuzovat, zda byly provedené důkazy správními orgány rozhodujícími o přestupku stěžovatele správně hodnoceny, ale pouze zjistit, jestli ve stěžovatelově případě bylo řízení o přestupku vedeno způsobem zajišťujícím správný výsledek a zda byly důkazy prezentovány způsobem odpovídajícím pravidlům tzv. spravedlivého procesu.
 Není sporu o tom, že je právem správního orgánu, který vede řízení o přestupku, vlastní úvahou dospět k rozhodnutí, které důkazy provede, a které naopak označí v dané situaci za nadbytečné a návrhu na jejich provedení nevyhoví (§ 32 odst. 2 spr. ř.). Toto jeho oprávnění vychází kromě jeho vrchnostenského postavení spojeného s pravomocí vůči subjektům podřízeným jeho autoritě, svěřené mu zákonem, a inkvizičního (vyšetřovacího) principu, na němž je přestupkové řízení založeno, také ze základních zásad správního řízení, jako je zásada procesní ekonomie (hospodárnosti řízení, § 3 odst. 3 spr. ř.) a zásada dokazování jen v rozsahu potřebném pro vydání rozhodnutí. Rozhodně však nelze toto právo chápat jako absolutní. Jeho realizace nesmí být překážkou uplatnění základních záruk osob čelících určitému obvinění trestní povahy v širším slova smyslu, garantovaných normami nejvyšší právní síly. Soubor těchto záruk lze souhrnně nazvat právem na spravedlivý proces. Definici tohoto pojmu nenalezneme v žádném předpisu práva vnitrostátního, ale ani práva mezinárodního, jeho jednotlivé komponenty či rysy jsou však zakotveny v Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, uzavřené na půdě Rady Evropy dne 22. 11. 1984 a po její ratifikaci Českou republikou publikované ve Sbírce zákonů pod č. 209/1992. Protože jde o mezinárodní smlouvu, jíž je Česká republika vázána, je ve smyslu článku 10 Ústavy postavena na roveň ústavním předpisům a dle článku 95 odst. 1 Ústavy je přímo aplikovatelná obecnými soudy.
 Každá fyzická i právnická osoba má v České republice zaručeno právo na spravedlivý proces. Článek 6 Úmluvy, na který stěžovatel opakovaně již v řízení před krajským soudem poukazoval, zakotvuje základní kautely práva na spravedlivý proces, a to v odstavci 1 obecně pro věci trestní i civilní a v odstavci 3 pro věci trestní, tj. stanoví jakási minimální procesní práva obviněného.
 Článek 6 odstavec 3 písmeno d) Úmluvy říká, že každý, kdo je obviněn z trestného činu, má právo vyslýchat nebo dát vyslýchat svědky proti sobě a dosáhnout předvolání a výslech svědků ve svůj prospěch za stejných podmínek jako svědků proti sobě.
 S ohledem na znění tohoto ustanovení hovořícího o trestním obvinění je třeba zvážit, zda je citované pravidlo aplikovatelné v projednávaném případě, tj. ve správním řízení o přestupku. Na první pohled se zdá, že se tato právní záruka vztahuje pouze k trestnímu řízení. Z judikatorní činnosti Evropského soudu pro lidská práva (dále též "Soud") i Evropské komise pro lidská práva je však patrno, že povaha trestního obvinění je vykládána velmi široce. Pojem trestní věc, trestní řízení, trestný čin a potrestání má podle jejich názoru autonomní význam (
 notions autonomes, notions with autonomous meaning
 ), který není pevně svázán s významem, který těmto pojmům přisuzuje právní řád jednotlivých států, které k Úmluvě přistoupily.
 Podle Soudu není rozhodující klasifikace daného protiprávního jednání vnitrostátním právním řádem. Je tomu tak proto, aby byla zajištěna jednotná ochrana lidských práv ve všech státech, které Úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod ratifikovaly. Ve věci
 Německo (1984)
 Soud prohlásil:
 Jestliže by státy mohly podle libosti tím, že označí protiprávní čin za "správní" místo "trestného", vyloučit působení podstatných ustanovení článků 6 a 7, byla by aplikace těchto ustanovení podřízena jejich svrchované vůli. Tak rozsáhlá velkorysost by mohla vést k důsledkům neslučitelným s předmětem a účelem Úmluvy.
 Jasně tak bylo konstatováno, že není podstatné, zda skutek, o němž se vede řízení a za který hrozí trest, je právními předpisy nazýván trestným činem či přestupkem. Podle konstantní judikatury [
 Engel a ostatní (1976), Öztürk (1984), Weber (1990)
 ] jsou rozhodujícími faktory pro označení dané věci jako "
 " pro účely Úmluvy význam porušeného pravidla, tj. povaha ustanovení definujícího trestný čin, charakter činu samotného a povaha i závažnost možného trestu (např. výše pokuty). Podstatnou roli hraje to, jaká je podstata porušení zákonem chráněného zájmu, dále zda jsou adresáty dané právní normy všichni, nebo pouze některé speciální subjekty, a je třeba i zvážit, zda má hrozící sankce represivní účel a je způsobilá citelně zasáhnout sféru pachatele deliktu. Není-li daný čin vnitrostátním právem kvalifikován jako trestný, používá Evropský soud pro lidská práva k posouzení věci obě uvedená hlavní kritéria, tj. povahu stíhaného deliktu a povahu uplatnitelné sankce, alternativně. V zásadě tedy podle jeho názoru postačí buď, aby měl stíhaný delikt trestněprávní povahu v uvedeném smyslu (a pak nijak výrazně nesejde na citelnosti užité sankce), nebo aby měla uplatnitelná sankce represivní povahu [srov. rozhodnutí
 Německo (1987)
 ]. To nevylučuje použití kumulativního přístupu, jestliže analýza jednotlivých kritérií odděleně neumožňuje dospět k jasnému závěru [
 Garyfallou AEBE a Bendenoun
 Francie (1994)
 Například v rozsudcích ve věcech
 , oba z 2. 9. 1998, kde šlo primárně o právo na přezkoumání rozhodnutí o přestupku soudem, vzal Soud do úvahy zejména to, že daná právní norma (zákon o přestupcích) je adresována všem občanům, nikoli pouze omezené skupině se zvláštním postavením, shledal, že jde o právní předpis obecné povahy (dovodil ji ze znění jeho ustanovení § 1 a § 2 odst. 1), a vzal v potaz to, že uložená sankce má zjevně represivní povahu (stíhaným byly uloženy pokuty ve výši 1000 Ks a 300 Ks). S ohledem na to dospěl k závěru, že jde o trestní věc (
 matiere pénale, criminal matters
 ) bez ohledu na relativně malou závažnost užité sankce. V praxi považuje Soud za přestupky trestněprávní povahy také ty, které současně vykazují základní rysy skutkových podstat trestných činů stejné povahy, např. krádeže, podvody, podílnictví, daňové delikty a ublížení na zdraví. Ve všech věcech podřaditelných pod pojem "
 věci trestněprávní povahy
 " ve výše uvedeném smyslu musí mít osoba, proti níž se řízení vede, možnost domoci se práva na spravedlivý proces ve smyslu článku 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
 Princip "rovnosti zbraní", tj. že každá strana v řízení musí mít rovnou příležitost předložit svůj případ a žádná z nich nesmí být podstatně zvýhodněna vzhledem ke svému protivníku, platí i v občanskoprávním řízení a rovněž při soudním přezkoumání zákonnosti rozhodnutí orgánu veřejné správy (čl. 36 a 38 Listiny). Tento princip musí vždy prostupovat celým procesem, jenž se chce nazývat spravedlivým, a lze o něm říci, že má také velmi blízko k principu nediskriminace upravenému článkem 14 Úmluvy.
 Jednání, jehož se stěžovatel podle správních orgánů i krajského soudu dopustil, bylo kvalifikováno jako dva přestupky podle zákona o přestupcích, a to 1) dle § 22 odst. 1 písm. f) (proti bezpečnosti a plynulosti silničního provozu) tak, že porušil zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), v ustanoveních § 4 písm. b) a § 5 odst. 1 písm. f) a dále 2) dle § 30 odst. 1 písm. i) bodu 1 zákona o přestupcích (na úseku ochrany před alkoholismem a jinými toxikomaniemi).
 Podle § 22 odst. 1 písm. f) zákona o přestupcích se přestupku dopustí ten, kdo jiným jednáním, než které je uvedeno pod písmeny a) až e), poruší zvláštní zákon, kterým je podle výslovného odkazu pod čarou míněn zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu).
 Správní orgány shledaly porušení zákona o silničním provozu v jeho ustanovení § 4 písm. b), upravujícím povinnosti účastníka provozu na pozemních komunikacích, stanovícím, že při účasti na provozu na pozemních komunikacích je každý povinen řídit se pravidly provozu na pozemních komunikacích upravenými tímto zákonem, pokyny policisty, pokyny osob oprávněných k řízení provozu na pozemních komunikacích podle § 75 odst. 5 a zastavování vozidel podle § 79 odst. 1 a pokyny osob, o nichž to stanoví zvláštní právní předpis, vydanými k zajištění bezpečnosti a plynulosti provozu na pozemních komunikacích. Skutková podstata přestupku podle výše citovaného § 22 odst. 1 písm. f) zákona o přestupcích byla shledána za naplněnou rovněž tím, že stěžovatel porušil povinnost řidiče uvedenou v § 5 zákona o silničním provozu, který mu pod písmenem f) kromě povinností uvedených v § 4 ukládá podrobit se na výzvu policisty dechové zkoušce a v případě pozitivního zjištění i lékařskému vyšetření s odběrem krve nebo moči ke zjištění, není-li ovlivněn alkoholem. Řidičem se přitom pro účely tohoto zákona ve smyslu § 2 písm. d) rozumí účastník provozu na pozemních komunikacích, který řídí motorové nebo nemotorové vozidlo nebo tramvaj.
 Za přestupek uvedený v § 22 odst. 1 písm. f) zákona o přestupcích lze podle jeho ustanovení § 22 odst. 2 uložit pokutu do 2000 Kč.
 Přestupku podle § 30 odst. 1 písm. i) bodu 1 zákona o přestupcích se dopustí ten, kdo při výkonu činnosti, při níž by mohl ohrozit život nebo zdraví lidí anebo poškodit majetek, se odmítne podrobit dechové zkoušce.
 Za přestupek uvedený v § 30 odst. 1 písm. i) lze podle § 30 odst. 2 zákona o přestupcích uložit pokutu do 15 000 Kč a zákaz činnosti do dvou let.
 Není-li v tomto nebo jiném zákoně stanoveno jinak, vztahují se na řízení o přestupcích obecné předpisy o správním řízení, tj. správní řád (§ 51 zákona o přestupcích).
 Z popisu skutkového děje tak, jak jej vzaly za prokázaný správní orgány vedoucí přestupkové řízení, a z citace ustanovení právních předpisů, podle nichž byl skutek těmito orgány kvalifikován, lze s poukazem na výše uvedené učinit závěr, že šlo o věc trestní povahy, při jejímž projednání má osoba obviněná zaručena minimální práva uvedená v článku 6 odst. 3 Úmluvy, mezi nimi i právo zakotvené pod písmenem d) tohoto ustanovení (cit. výše).
 K tomuto závěru dospěl Nejvyšší správní soud jednak proto, že aplikovaná právní norma (zákon ČNR č. 200/1990 Sb., o přestupcích) je adresována neurčitému počtu subjektů, které nemají specifické postavení, chrání obecně zájmy společnosti, nikoli toliko zájmy partikulární, je ji tedy možno označit za univerzální, podobně jako to učinil v již zmíněném případě
 Slovensko (1998)
 Evropský soud pro lidská práva. Ustanovení upravující konkrétní přestupky, jichž se stěžovatel údajně dopustil, jsou totiž určena jednak k zajištění bezpečnosti a plynulosti provozu na pozemních komunikacích a jednak k ochraně před alkoholismem. Uvedenému závěru svědčí i sankce, které byly stěžovateli ve správním řízení uloženy, tj. pokuta ve výši 12 000 Kč a zákaz činnosti spočívající v zákazu řízení všech motorových vozidel na dobu 14 měsíců. Jejich povaha je nepochybně represivní, odstrašovací, kárná (zčásti jistě i preventivní) a nepochybně představují pro stěžovatele podstatný zásah. Jistě nelze takové sankce označit toliko za symbolické nebo pouze výchovné.
 Provedení důkazů, které správní orgány shledaly pro zjištění skutkového základu věci za potřebné a podstatné a v porovnání s ostatními zásadní (svědeckých výpovědí policistů tvořících hlídku, která provedla silniční kontrolu a vyzvala stěžovatele k provedení dechové zkoušky), nelze ničeho podstatného vytknout. Obě výpovědi jsou ve vzájemném souladu a neliší se podstatně od úředních záznamů sepsaných dne, kdy se skutek stal (tj. více než 7 měsíců před výslechy svědků). Stěžovateli bylo umožněno výslechů se zúčastnit a klást svědkům otázky a on tohoto práva využil. Z výčtu důkazních prostředků, o něž opřel svůj závěr o tom, jaký byl skutkový děj později kvalifikovaný jako dva přestupky, správní orgán prvého stupně (a žalovaný jej shledal dostačujícím), je však zejména s ohledem na to, že stěžovatel jako obviněný z přestupků popisoval skutkový děj v podstatných rysech zcela jinak, patrná zřejmá nerovnováha v příležitosti prokázat tvrzení stojící proti sobě. Správní orgány hodnotily toliko oznámení o přestupku vyhotovené příslušníky Policie ČR, kteří provedli silniční kontrolu, jež stěžovatel odmítl podepsat, protože s ním nesouhlasil, úřední záznamy o průběhu kontroly sepsané týmiž osobami a konečně jejich výslechy v postavení svědků. Naproti tomu stěžovatelova verze zůstala zcela osamocena přesto, že navrhoval opakovaně výslechy dvou osob, které byly účastny celého skutkového děje (ať již se udál tak, jak tvrdí stěžovatel, nebo tak, jak vypověděli policisté), a lze tedy důvodně předpokládat, že svými smysly vnímaly skutečnosti, jak se udály, a z ničeho se nenaznačuje, že by nebyly schopny je vyjádřit. Veškeré údaje o jejich totožnosti měly navíc správní orgány od samého počátku (dne, kdy se skutek stal) k dispozici. Telefonní číslo k takovým údajům rozhodně nepatří a jeho neuvedení obviněným z přestupku nemůže být důvodem upuštění od výslechu. Stejně tak nelze jejich případnou výpověď hodnotit jako účelovou pouze na základě toho, že jsou tyto osoby v přátelském vztahu k obviněnému (stěžovateli), aniž byly vůbec vyslechnuty. Jistě je právem správního orgánu hodnotit věrohodnost těchto osob a pravdivost jejich výpovědi i ve světle této nikoli nepodstatné okolnosti, avšak až poté, co jim byla dána příležitost po poučení o jejich právech a povinnostech (jako svědků dle § 35 spr. ř.) skutkový děj vylíčit. Jejich výpovědi by pak podléhaly hodnocení jako jednotlivé důkazy a i v kontextu s ostatními provedenými důkazy (§ 34 odst. 5 spr. ř.). Po výslechu těchto osob jistě není vyloučen závěr, že vypovídaly účelově ve prospěch stěžovatele, ale na základě hodnocení důkazů, jehož výsledek nelze nyní předjímat, může vyplynout i závěr jiný.
 Nejvyšší správní soud spatřuje v odmítnutí výslechů těchto navržených svědků pouze s výše popsaným odůvodněním správních orgánů porušení práva stěžovatele na spravedlivý proces. Správní orgány svým postupem omezily stěžovatelovo právo na obhajobu tím, že dílem z formálních důvodů (správní orgán prvého stupně) a dílem v důsledku porušení zásady rovnosti zbraní (žalovaný a krajský soud), jakož i práva na spravedlivý proces jako celku, v řízení zcela vyloučily prezentaci důkazů svědčících v jeho prospěch. Závěr o skutkovém stavu věci učinily toliko na základě jednostranných důkazů. Přitom právo jednotlivce na zajištění základních záruk tvořících právo na spravedlivý proces má tak zásadní význam, že v žádném případě nemůže být obětováno účelnosti vedení správního řízení.
 (...) Tvrdí-li osoba, proti níž se řízení vede, že se skutek, jehož se měla dopustit, odehrál jinak, než je jí kladeno za vinu, a přitom zde nejsou objektivně ověřitelné okolnosti, které by takovou verzi s jistotou vylučovaly (např. nemožnost překonat vzdálenost od čerpací stanice k místu kontroly v uvedeném časovém rámci pěšky apod.), je pro zachování určité rovnováhy třeba provést důkazy, které k prokázání pravdivosti svých tvrzení navrhuje. Zde v důsledku toho, že stěžovatel v postavení obviněného z přestupku využil svého práva v § 73 odst. 2 zákona o přestupcích navrhovat důkazy na svou obhajobu (a nic nenasvědčuje tomu, že by důkazní prostředky nebyly snadno bez zvýšených nákladů dostupné), byl na dosah způsob, jak provedením těchto důkazů a jejich následným zhodnocením ověřit či vyvrátit vzájemně korespondující výpovědi obou policistů. Výsledek takového dokazování (při zachování práva stěžovatele na spravedlivý proces) v tomto okamžiku nelze předjímat. Je možné, že i poté setrvá správní orgán na svém přesvědčení, nebo že je naopak změní a jako pravdivé vyhodnotí údaje sdělené dalšími svědky, ale také nelze vyloučit, že budou proti sobě stát protichůdná tvrzení, z nichž žádné nebude možné spolehlivě vyvrátit, a pak se uplatní zásada
 , tj. v pochybnostech ve prospěch obviněného.
 Protože došlo ve správním řízení shora popsaným způsobem k porušení práva stěžovatele na spravedlivý proces, zruší krajský soud jak rozhodnutí žalovaného, tak i rozhodnutí správního orgánu prvého stupně, na něž se vytýkaná pochybení rovněž vztahují, vrátí věc žalovanému a zaváže správní orgány k provedení nápravy výše naznačeným postupem. To znamená, že v novém řízení je třeba nikoli toliko formálně, ale skutečně dát stěžovateli možnost, aby uplatnil své právo na obhajobu a byli slyšeni i svědci navržení v jeho prospěch. Po skončení dokazování a vyhodnocení všech provedených důkazů podle pravidla uvedeného v § 34 odst. 5 s. ř. provede správní orgán právní posouzení nově zjištěného skutkového stavu věci.
 (...) Na základě výše vyloženého musel Nejvyšší správní soud shledat důvodnou rovněž námitku mířící na porušení § 3 odst. 4 spr. ř. a dospěl k závěru, že rozhodnutí správních orgánů nevyšlo ze spolehlivě zjištěného skutkového stavu věci. Že správní orgány nedostály pravidlům spravedlivého procesu, pokud jde o poskytnutí práva stěžovateli předložit také důkazy na svou obhajobu, vedlo k tomu, že skutkový základ stanovený toliko na podkladě jednostranných důkazů nemůže být považován za spolehlivě zjištěný. Jelikož stěžovatel zahrnul tuto námitku již mezi žalobní body, měl krajský soud pro tuto důvodně vytýkanou vadu správního řízení rozhodnutí žalovaného (a potažmo i správního orgánu prvého stupně) zrušit a věc mu vrátit k dalšímu řízení.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 15.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 239/15
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 48/2005
 ze dne 29. dubna 2005,
 kterým se mění Příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha I Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 43/2005 ze dne 11. března 2005 (1).
 (2)
 Rozhodnutí Komise 2004/550/ES ze dne 13. července 2004 o změně rozhodnutí 2003/828/ES týkajícího se pohybu zvířat očkovaných proti katarální horečce ovcí z ochranných pásem (2) by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Rozhodnutí Komise 2004/554/ES ze dne 9. července 2004, kterým se mění příloha E směrnice Rady 91/68/EHS a příloha I rozhodnutí 79/542/EHS pokud jde o aktualizaci vzorových veterinárních osvědčení pro ovce a kozy (3), by mělo být začleněno do Dohody.
 (4)
 Rozhodnutí Komise 2004/558/ES ze dne 15. července 2004 o realizaci směrnice Rady 64/432/EHS ohledně dalších záruk pro obchod s hovězím dobytkem v rámci Společenství v souvislosti s infekční rinotracheitidou hovězího dobytka a schválením vymýcovacích programů navrhovaných některými členskými státy (4) by mělo být začleněno do Dohody.
 (5)
 Rozhodnutí Komise 2004/564/ES ze dne 20. července 2004 o referenčních laboratořích Společenství pro epidemiologii zoonóz a pro salmonelu a národních referenčních laboratořích pro salmonelu (5) by mělo být začleněno do Dohody.
 (6)
 Rozhodnutí Komise 2004/588/ES ze dne 3. června 2004 o uznání plné funkčnosti maltské databáze skotu (6) by mělo být začleněno do Dohody.
 (7)
 Rozhodnutí Komise 2004/590/ES ze dne 4. června 2004 o uznání plné funkčnosti kyperské databáze skotu (7) by mělo být začleněno do Dohody.
 (8)
 Rozhodnutím 2004/558/ES se zrušuje rozhodnutí Komise 2004/215/ES (8), které nebylo začleněno do Dohody a kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 93/42/EHS (9), které je začleněno do Dohody a proto by mělo být v Dohodě zrušeno.
 (9)
 Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na Island a Lichtenštejnsko,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Kapitola I přílohy I Dohody se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Znění rozhodnutí 2004/550/ES, 2004/554/ES, 2004/558/ES, 2004/564/ES, 2004/588/ES a 2004/590/ES v norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 30. dubna 2005 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (10).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 29. dubna 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Richard WRIGHT
 (1) Úř. věst. L 198, 28.7.2005, s. 45.
 (2) Úř. věst. L 244, 16.7.2004, s. 51.
 (3) Úř. věst. L 248, 22.7.2004, s. 1.
 (4) Úř. věst. L 249, 23.7.2004, s. 20.
 (5) Úř. věst. L 251, 27.7.2004, s. 14.
 (6) Úř. věst. L 257, 4.8.2004, s. 8.
 (7) Úř. věst. L 260, 6.8.2004, s. 9.
 (8) Úř. věst. L 67, 5.3.2004, s. 24.
 (9) Úř. věst. L 16, 25.1.1993, s. 50.
 (10) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 PŘÍLOHA
 Kapitola I přílohy I Dohody se mění takto:
 1.
 V nadpisu „AKTY, KTERÉ BEROU STÁTY ESVO A KONTROLNÍ ÚŘAD NÁLEŽITĚ V ÚVAHU“ se za bod 15 (rozhodnutí Komise 2002/67/ES) v části 1.2 doplňují nové body, které znějí:
 „16.
 32004 D 0588: rozhodnutí Komise 2004/588/ES ze dne 3. června 2004 o uznání plné funkčnosti maltské databáze skotu (Úř. věst. L 257, 4.8.2004, s. 8).
 17.
 32004 D 0590: rozhodnutí Komise 2004/590/ES ze dne 4. června 2004 o uznání plné funkčnosti kyperské databáze skotu (Úř. věst. L 260, 6.8.2004, s. 9).“
 2.
 V bodě 30 (rozhodnutí Komise 2003/828/ES) v části 3.2 se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32004 D 0550: rozhodnutí Komise 2004/550/ES ze dne 13. července 2004 (Úř. věst. L 244, 16.7.2004, s. 51).“
 3.
 V bodě 2 (směrnice Rady 91/68/EHS) v části 4.1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32004 D 0554: rozhodnutí Komise 2004/554/ES ze dne 9. července 2004 (Úř. věst. L 248, 22.7.2004, s. 1).“
 4.
 Za bod 79 (rozhodnutí Komise 2004/453/ES) v části 4.2 se doplňuje nový bod, který zní:
 „80.
 32004 D 0558: rozhodnutí Komise 2004/558/ES ze dne 15. července 2004 o realizaci směrnice Rady 64/432/EHS ohledně dalších záruk pro obchod s hovězím dobytkem v rámci Společenství v souvislosti s infekční rinotracheitidou hovězího dobytka a schválením vymýcovacích programů navrhovaných některými členskými státy (Úř. věst. L 249, 23.7.2004, s. 20).“
 5.
 Znění bodu 12 (rozhodnutí Komise 93/42/EHS) v části 4.2 se zrušuje.
 6.
 Za bod 22 (nařízení Komise (ES) č. 836/2004) v části 7.2 se doplňuje nový bod, který zní:
 „23.
 32004 D 0564: rozhodnutí Komise 2004/564/ES ze dne 20. července 2004 o referenčních laboratořích Společenství pro epidemiologii zoonóz a pro salmonelu a národních referenčních laboratořích pro salmonelu (Úř. věst. L 251, 27.7.2004, s. 14).“


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 52001PC0513S
 Utkast till gemensamma EES-kommitténs beslut om ändring av protokoll 31 till EES-avtalet om samarbete inom särskilda områden vid sidan om de fyra friheterna - Utkast till gemenskapens gemensamma ståndpunkt /* KOM/2001/0513 slutlig */
 Utkast till GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT om ändring av protokoll 31 till EES-avtalet om samarbete inom särskilda områden vid sidan om de fyra friheterna - Utkast till gemenskapens gemensamma ståndpunkt(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. Protokoll 31 till EES-avtalet innehåller särskilda bestämmelser om samarbetet mellan gemenskapen och EES-/EFTA-staterna vid sidan om de fyra friheterna.2. Avsikten med det bifogade utkastet till beslut av Gemensamma EES-kommittén är att göra en ändring av protokoll 31 för att utveckla samarbetet när det gäller socialpolitiken. Genom beslutet tillhandahålls en ram för samarbetet och anges formerna för ett oinskränkt deltagande från EES-/EFTA-staternas sida i gemenskapens program och åtgärder på detta område:-32001 D 0051: Rådets beslut 2001/51/EG av den 20 december 2000 om inrättande av gemenskapens handlingsprogram avseende gemenskapens strategi för jämställdhet mellan kvinnor och män (2001-2005) (EGT L 17, 19.1.2001, s. 22).3. På grundval av artikel 10 i rådets beslut 2001/51/EG skall programmet vara öppet för EES-/EFTA-staternas deltagande i enlighet med de villkor som fastställs i EES-avtalet.4. Enligt artikel 1.3 b i rådets förordning (EG) nr 2894/94 om formerna för genomförandet av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet skall rådet, på förslag från kommissionen, besluta om gemenskapens ståndpunkt i fråga om sådana beslut.5. Utkastet till Gemensamma EES-kommitténs beslut överlämnas till rådet för godkännande. Kommissionen hoppas kunna lägga fram gemenskapens ståndpunkt i Gemensamma EES-kommittén i maj 2001.Utkast till GEMENSAMMA EES-KOMMITTÉNS BESLUT om ändring av protokoll 31 till EES-avtalet om samarbete inom särskilda områden vid sidan om de fyra friheternaGEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR BESLUTAT FÖLJANDEmed beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ändrat genom protokollet med justeringar av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat avtalet, särskilt artiklarna 86 och 98 i detta, ochav följande skäl:(1) Protokoll 31 till avtalet ändrades genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr ... av den .... [1].[1] EGT L ...(2) Samarbetet mellan de avtalsslutande parterna bör utvidgas till att omfatta rådets beslut 2001/51/EG av den 20 december 2000 om inrättande av gemenskapens handlingsprogram avseende gemenskapens strategi för jämställdhet mellan kvinnor och män (2001-2005) [2].[2] EGT L 17, 19.1.2001, s. 22.(3) Protokoll 31 till avtalet bör därför ändras för att detta utvidgade samarbete skall kunna ske med verkan från och med den 1 januari 2001.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Artikel 5 i protokoll 31 till avtalet skall ändras på följande sätt:1. Punkt 5 skall ersättas med följande:"EFTA-staterna skall delta i de gemenskapsprogram och gemenskapsåtgärder som anges i de två första strecksatserna i punkt 8 från och med den 1 januari 1996, i det program som anges i den tredje strecksatsen från och med den 1 januari 2000 och i det program som anges i den fjärde strecksatsen med verkan från och med den 1 januari 2001."2. Följande nya strecksats skall läggas till i punkt 8:"- 32001 D 0051: Rådets beslut 2001/51/EG av den 20 december 2000 om inrättande av gemenskapens handlingsprogram avseende gemenskapens strategi för jämställdhet mellan kvinnor och män (2001-2005) (EGT L 17, 19.1.2001, s. 22)".Artikel 2Detta beslut träder i kraft dagen efter det att den sista anmälningen enligt artikel 103.1 i avtalet har gjorts till Gemensamma EES-kommittén*.Det skall tillämpas från och med den 1 januari 2001.Artikel 3Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdat i Bryssel den ... 2001.På Gemensamma EES-kommitténs vägnarOrdförandeSekreterarna för Gemensamma EES-kommittén


type: caselaw

text:
 6.10.2007
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 235/22
 Prasība, kas celta 2007. gada 31. jūlijā — Evropaïki Dynamiki/Komisija
 (Lieta T-300/07)
 (2007/C 235/40)
 Tiesvedības valoda — angļu
 Lietas dalībnieki
 Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, lawyer)
 Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
 Prasītājas prasījumi:
 —
 atcelt Komisijas Informātikas ģenerāldirektorāta lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu, kas tika iesniegts, atbildot uz paziņojumu par atklātu konkursu ENTR/05/078 — TAVA EIROPA 1. daļa (Rediģēšana un tulkošana) par portāla “Tava Eiropa” vadību un uzturēšanu (OV 2006/S 143-153057), kas prasītājai tika darīts zināms ar 2007. gada 21. maija vēstuli (“Lēmums par 1. daļu”), un piešķirt līgumu slēgšanas tiesības konkursā uzvarējušam pretendentam;
 —
 atcelt Komisijas (DIGIT) lēmumu noraidīt prasītājas piedāvājumu, kas tika iesniegts, atbildot uz paziņojumu par atklātu konkursu ENTR/05/078 — TAVA EIROPA 2. daļa (Infrastruktūras pārvaldība) par portāla “Tava Eiropa” vadību un uzturēšanu (OV 2006/S 143-153057), kas prasītājai tika darīts zināms ar 2007. gada 13. jūlija vēstuli (“Lēmums par 2. daļu”), un piešķirt līgumu slēgšanas tiesības konkursā uzvarējušam pretendentam;
 —
 piespriest Komisijai (DIGIT) atlīdzināt prasītājai minētās konkursa procedūras rezultātā radušos zaudējumus EUR 1 125 000 apmērā par 1. daļu un EUR 825 000 apmērā par 2. daļu;
 —
 piespriest Komisijai (DIGIT) atlīdzināt visus izdevumus, kas radušies šīs prasības sakarā, pat ja tā tiks noraidīta.
 Pamati un galvenie argumenti
 Savas prasības atbalstam prasītāja uzsver, ka konkursa procedūras ENTR/05/078 — TAVA EIROPA 1. daļa (Rediģēšana un tulkošana) par portāla “Tava Eiropa” vadību un uzturēšanu (OV 2006/S 143-153057) ietvaros un konkursa procedūras ENTR/05/078 — TAVA EIROPA 2. daļa (Infrastruktūras pārvaldība) par portāla “Tava Eiropa” vadību un uzturēšanu (OV 2006/S 143-153057), par ko prasītājai tika darīts zināms ar 2007. gada 13. jūlija vēstuli, ietvaros līgumslēdzēja iestāde — Eiropas Komisijas ĢD DIGIT — neizpildīja savus pienākumus, kas ir paredzēti Finanšu regulā (1), tās īstenošanas noteikumos un Direktīvā 2004/18/EK (2), kā arī neievēroja pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principus.
 Turklāt prasītāja apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde pieļāva vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kuru rezultātā tās piedāvājums tika noraidīts. Papildus iepriekš minētajam, līgumslēdzēja iestāde neievēroja pienākumu pamatot savu lēmumu un it īpaši informēt prasītāju par konkursā uzvarējušā pretendenta relatīvajiem ieguvumiem.
 Tādēļ prasītāja lūdz atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, ar kuru tika noraidīts tās piedāvājums un līguma slēgšanas tiesības piešķirtas konkursā uzvarējušam pretendentam, un piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus, kas radušies šīs prasības sakarā, pat ja tā tiks noraidīta. Papildus, ja līgums jau būs noslēgts līdz brīdim, kad Tiesa būs taisījusi spriedumu, vai ja vairāk nav nebūs iespējams atcelt lēmumu, prasītāja prasa finansiālu kompensāciju (zaudējumu atlīdzību) EUR 1 125 000 apmērā par 1. daļu un EUR 825 000 apmērā par 2. daļu, atbilstoši EKL 235. un 288. pantam.
 (1) Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).
 (2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


type: wikipedia

text:
Kraljevina Nizozemska (ali Nizozemska; nizozemsko Nederland ) je evropska ustavna monarhija z ozemlji tudi izven Evrope. Nizozemska je v severozahodni Evropi in na severu in zahodu meji na Severno morje, na jugu na Belgijo, na vzhodu pa na Nemčijo. Nizozemska je ena najgosteje naseljenih (skoraj 18 milijonov prebivalcev živi na površini 42.000 km2) in zemljepisno nizko ležečih na svetu (18 % površine zavzema voda, precejšen del ozemlja pa je bil "iztrgan" morju in leži nižje od morske gladine) in je znana po svojih mostovih, mlinih na veter, coklah, tulipanih in stopnji družbene strpnosti. Njena liberalna politika se v tujini pogosto omenja. Država gosti tudi Mednarodno kazensko sodišče v Haagu, kjer je tudi administrativno središče s sedežem vlade, kraljičina rezidenca in večina veleposlaništev, čeprav je glavno mesto države Amsterdam. Nizozemsko pogosto napačno imenujejo Holandija, vendar je to le skupno ime za dve njeni glavni provinci (Severna in Južna Holandija). Skupaj z Luksemburgom in Belgijo je del ekonomske unije Beneluks.
 Nizozemska je parlamentarna monarhija. V veljavi je ustava iz 17. februarja 1983, ki temelji na ustavi iz leta 1815. Po njej je bila kraljevina sestavljena iz Nizozemske, Arube in Nizozemskih Antilov; po statutu kraljevine iz 29. decembra 1954 so bili vsi trije deli povsem avtonomni in enakopravni, združeni na podlagi skupnih interesov in medsebojne pomoči. Od 10. oktobra 2010 pa je v veljavi nova ureditev države, opisana v poglavju Upravna delitev. Na Karibih so še njene tri konstitutivne dežele Aruba, Curaçao in Sveti Martin, ki skupaj tvorijo Kraljevino Nizozemsko. Nadalje pa k državi spadajo še posebni teritoriji: otoki Bonaire, Sveti Evstahij in Saba. Aktivno in pasivno volilno pravico imajo vsi nizozemski državljani starejši od 18 let.
 Od 30. aprila 1980 je na prestolu kraljica Beatrix Wilhelmina Armgard iz rodbine Oranje-Nassau. Prestol se enakopravno deduje po moški in ženski liniji glede na vrstni red rojstva. Kraljica ima pravico razpustiti oba domova parlamenta. Imenuje in odstavlja predsednika vlade ter ministre in ima še druge pristojnosti zakonodajne in izvršilne oblasti. Uradna rezidenca vladarjev je v Haagu, druga rezidenca v Amsterdamu. Dvodomni parlament je sestavljen iz prve in druge zbornice. Sedež parlamenta je v Haagu. Prva zbornica je sestavljena iz 75 članov, ki jih za štiri leta izvolijo parlamenti provinc. Druga zbornica ima 150 poslancev, za štiri leta jih izvolijo na splošnih volitvah po proporcionalnem sistemu. Zakonski predlogi morajo biti sprejeti v obeh provincah, potrditi pa jih mora kraljica. Če ni izrecno določeno drugače, veljajo zakoni le za evropski del kraljevine. Formalno je del izvršilne oblasti tudi Državni svet, dejansko pa je posvetovalni organ kraljice, njegov oddelek deluje tudi kot ustavno sodišče. Predseduje mu kraljica, sestavljajo ga še predsednik in največ 28 članov, ki jih imenuje kraljica.
 Zgodovina
 Nizozemska je bila ustanovljena leta 1581 po dolgem boju proti španski nadvladi. Od takrat naprej državo predstavlja kraljeva rodbina. Kraljice in kralji Nizozemske so potomci princa Viljema I. Oranskega, ki je v letih 1572-1581 vodil zmagoviti boj za versko in politično svobodo.
 V zlati dobi Nizozemske so pritekala v deželo neznanska bogastva iz daljnih dežel velikanskega nizozemskega kolonialnega imperija. V 17. stoletju je bila središče bančništva, industrije in umetnosti ter vodilna evropska pomorska sila. Pred tem je bila dolga stoletja pod tujo oblastjo.
 Od 9. do sredine 16. stoletja so ji zaporedoma vladali francoski kralji, potem burgundski vojvode, ki so jih nasledili Habsburžani in nazadnje španski kralj Filip II.. Protestantski Nizozemci so se uprli katoliškemu španskemu kralju in po 80 let trajajoči vojni dosegli neodvisnost. V samostojni državi, republiki Nizozemski, so se še bolj razcvetele trgovina, kultura, znanost in umetnost, vendar le za dobrih sto let. Vojne z Anglijo in Francijo so državo oslabile in v 18. stoletju je začela stagnirati. Po francoski revoluciji je nastala na njenem mestu Batavska republika, ki pa jo je Napoleon že naslednje leto spremenil v kraljevino in potem priključil Franciji. Z dunajskim kongresom je leta 1815 na ozemlju današnjega Beneluksa nastala kraljevina Združene Nizozemske in po odcepitvi kraljevine Belgije (1831) današnja kraljevina Nizozemska.
 V prvi svetovni vojni je Nizozemska ostala nevtralna, med drugo svetovno vojno pa je spet doživela tujo oblast, tokrat nemško. Leta 1957 je bila soustanoviteljica Evropske gospodarske skupnosti in sedaj aktivno sodeluje pri oblikovanju Evropske unije. Njena liberalna politika se v tujini pogosto omenja.
 Upravna delitev
 Kraljevina Nizozemska je sestavljena iz štirih 'dežel' (nizozemsko landen), in sicer:
 Nizozemska (12 provinc in 3 posebna območja)
 Aruba (otok v Zavetrnih Antilih) Curaçao (otok v Zavetrnih Antilih)
 Sveti Martin (Sint Maarten - južni del otoka v Malih Antilih)
 Vse štiri dežele sestavljajo Kraljevino Nizozemsko in so med seboj enakopravne. Nizozemska je v Zahodni Evropi, ostale tri dežele pa v Karibskem morju.
 Evropski del Nizozemske je razdeljen na 12 provinc (nizozemsko provincies):
 Vse province so nadalje razdeljene na občine, ki jih je skupaj 380 (od 1.januarja 2018), kar je posledica združevanja manjših občin v večje.
 Tri posebna območja (nizozemsko openbare lichamen) so "Otoki BES". Ti trije otoki so:
 Bonaire (otok v Zavetrnih Antilih)
 Sveti Evstahij (Sint Eustatius) (otok v Malih Antlih)
 Saba (otok v Malih Antilih)
 Nahajajo se v Karibskem morju in niso del nobene province, čeprav spadajo pod evropski del Nizozemske.
 Država in politična ureditev
 Po ustavi spada Kraljevina Nizozemska med evropske ustavne monarhije. Spomladi 2013 je kraljica Beatrix svoj prestol predala sinu Willem-Alexandru. Kralj ni samo predstavnik države, temveč sodeluje tudi pri oblikovanju vlade in s svojim državnim svetom lahko vpliva na zakonodajo. Zakonodaja je seveda večinoma v rokah vlade in parlamenta. Ta se imenuje Generalstaaten (Generalni stanovi), ime izvira iz časov burgundske Nizozemske, ko se je leta 1464 prvič sestalo splošno (generalno) zastopstvo stanov, in leta 1814 ga je takratni parlament prevzel. Parlament ima dve zbornici. Senatorje (skupno 75) za prvo zbornico izvolijo za šest let deželni zbori enajstih pokrajin (provinc), 150 poslancev druge zbornice pa izvoli za štiri leta ljudstvo na neposrednih volitvah. Druga zbornica lahko spreminja zakonske predloge vlade ali tudi sama daje pobude Za zakone, senatorji v prvi zbornici pa lahko predlagani zakon samo potrdijo ali v celoti zavrnejo.
 Na razmejevanje strank in združevanje državljanov so dolgo odločilno vplivala verska in družbenopolitična nasprotja. Posledica delovanja dveh različnih verstev je predvsem večstrankarska ureditev. Tako so katoliki in protestanti ustanavljali vsak svoje stranke, sindikate, podjetniška združenja, kmečke zveze itd. Iz nasprotovanja verskim strankam sta nastali liberalna stranka in delavska stranka, ki sta sicer zastopali različne razredne koristi, vendar sta se skupno zavzemali za ločitev posvetno-državnega in cerkveno-veroizpovednega področja. V zadnjih desetletjih pa so napetosti med velikimi skupinami vedno bolj izginjale. Krščanski stranki sta se združili v Krščansko-demokratični apel (CDA), s čimer je oslabelo dosedanje nasprotje med protestantskim in rimskokatoliškim deležem v delitvi strank. Socialnodemokratska delavska stranka (PvdA) se zmeraj bolj odpira še drugim socialnim skupinam volivcev. Tudi sindikati in delavske organizacije so se začeli povezovati. Nova družbena gibanja in državljanske pobude pa so poskrbeli za novo pisanost nizozemskega političnega življenja.
 Gospodarstvo
 Po drugi svetovni vojni se je Nizozemska razvila iz večinoma kmetijske v močno industrijsko državo. Ugodne izhodiščne možnosti: nizki stroški, nizke cene nepremičnin in razvita infrastruktura so spodbudile vlaganja in v petdesetih letih povzročile pospešen gospodarski razvoj. Gospodarska ureditev temelji na načelih svobodnega tržnega gospodarstva, vendar pa država tudi občutno posega v gospodarstvo, na primer z državno pomočjo za izboljševanje gospodarske strukture na manj razvitih območjih. Energetski krizi leta 1973 in 1979 sta tudi na Nizozemskem povzročili precejšen gospodarski upad, po katerem si dežela še dolgo ni opomogla. Nizozemska nima svojih surovin (razen zemeljskega plina) in je odvisna od neoviranega trgovanja s tujino. Najpomembnejše trgovske partnerice so članice Evropske unije.
 Nizozemska ima na voljo le malo kmetijskih površin, kljub temu pa ima kmetijstvo že dolgo zelo velik gospodarski pomen. Poglavitni pridelki so žito, krompir, pesa in vrtnine. Nizozemci so posebno uspešni pri pridelavi rezanega cvetja in čebulic. Zaščitni znak nizozemskega cvetličarstva je že od nekdaj tulipan. V 16. stoletju so ga uvozili iz Azije in kmalu se je pridelovanje tulipanov in njihovih čebulic izredno razvilo. Doslej so vzgojili več kot 6000 različnih sort. Tulipane in druge cvetlice, na primer hijacinte in njihove čebulice izvažajo po vsem svetu. Veliko cvetic pridelajo v steklenjakih. Na Nizozemskem je s steklom prekritih več tisoč hektarov obdelovalne zemlje, česar ne premore nobena druga dežela. V steklenjakih pridelujejo poleg cvetlic in njihovih čebulic še paradižnike, kumare in jagode. Malo manj znana je uspešnost Nizozemcev pri gojenju šampinjonov, dežela je po izvozu svežih šampinjonov prav na vrhu svetovne lestvice. Približno dve tretjini skupne vrednosti kmetijske pridelave dajeta živinoreja in mlekarstvo. Izredno pomemben izdelek je sir, večino ga izvozijo in holandski sir velja po vsem svetu za pojem kakovosti. Za domačo živilsko industrijo in izvoz je velikega pomena tudi obrežno in globokomorsko ribištvo. Vsako leto ulovijo okoli pol milijona ton rib (predvsem sledov, skuš, trsk, listov) in školjk.
 Nizozemska industrija je bila med vodilnimi v Evropi, vendar je zaradi krize v sedemdesetih letih ta položaj izgubila. V skoraj vseh gospodarskih panogah se je zmanjšalo število zaposlenih in brezposelnost je v osemdesetih letih močno presegala mejo desetih odstotkov. Gospodarstva ni zajel samo upad konjunkture, temveč globoka strukturna kriza, zaradi katere se je začelo dolgotrajno prestrukturiranje. V krizi so se znašle številne desetletja uspešne panoge. Položaj ladjedelništva, na primer, je postal naravnost obupen zaradi vzhodnoazijske konkurence so se nizozemske ladjedelniške zmogljivosti morale med letoma 1975 in 1985 zmanjšati za polovico, število zaposlenih pa je upadlo s 36.000 na 12.000. Država je priskočila na pomoč s subvencijami, da bi ne bilo treba popolnoma opustiti gradnje trgovskih in potniških ladij. Nekatere panoge, recimo kemična industrija, predelava nafte in pridobivanje zemeljskega plina, pa se močno razvijajo. Največ prometa dosegajo živilska in kemična industrija, pridobivanje zemeljskega plina, naftna in elektrotehnična industrija ter izdelava strojev. Za zadovoljevanje energetskih potreb industrije so posebnega pomena domače zaloge zemeljskega plina, ki znašajo po ocenah okoli 2 bilijona kubičnih metrov. Po obsegu zalog zemeljskega plina je torej Nizozemska na drugem mestu v Evropi, takoj za Norveško. Največja nizozemska ležišča so blizu Groningena in pod Severnim morjem.
 Nizozemska je že zdavnaj znala izrabiti prednosti, ki jih prinaša lega ob Severnem morju in spodnjem toku plovnega Rena. Razvila je pristanišče Rotterdam, ki je s podaljškom Europoort zdaj po obsegu pretovorjenega blaga vodilno pristanišče na svetu in največje naftno prečrpališče v Evropi Sedaj pretovorijo v rotterdamskem pristanišču več kot četrt milijarde ton blaga; kakšna tretjina te količine odpade na nafto. Zaradi povezave z evropskimi notranjimi plovnimi potmi je Rotterdam postal najpomembnejše uvozno in izvozno pristanišče za evropsko železarstvo in jeklarstvo.
 Ljudje
 Nizozemci so narod, ki je nastal v stoletjih z zlivanjem Frizov, Sasov in Spodnjih Frankov. Nizozemščina se je razvila iz starospodnje nemščine in je od 17. stoletja samostojen knjižni jezik. V severni Belgiji imenujejo nizozemščino flamščina. Frizi, ki živijo večinoma v pokrajinah Frizija in Groningen, so ohranili samostojen jezik, uradno priznano zahodno frizijščino. Toda ne samo po jeziku, tudi po običajih in šegah se Frizi precej ločijo od prebivalcev drugih nizozemskih pokrajin. Na nizozemskem prevladujeta dve veri: protestantska in katoliška. Ostra nasprotja med protestantizmom in katolicizmom segajo daleč nazaj, v čas osvobodilnih bojev v 16. in 17. stoletju, ko so se protestantske pokrajine bojevale proti katoliškim španskim okupatorjem. Danes je večino sporov med verama že pozabljenih.
 Po letu 1949 je iz nekdanjih nizozemskih kolonij prišlo priseljencev. Največ je bilo Surinamcev iz nekdanje kolonije Surinam na severovzhodu južne Amerike. V sedemdesetih letih so z nenavadnimi akcijami opozarjali na svojo drugačnost Molučani, ki so prišli z azijskega otočja Moluki v nekdanji koloniji Nizozemska Indija. Zato si je vlada začela prizadevati, da bi se Molučani bolj vključevali v nizozemsko družbo in hkrati imeli boljše možnosti za ohranitev kulturne samobitnosti.
 Demografija
 Prebivalstvo
 Nizozemska ima 16.491.461 prebivalcev, kar jo z 393 prebivalci na km2, uvršča med najgosteje poseljene države na svetu. Pričakovana življenjska doba je 78,96 let.
 Nizozemska je izrazita država priseljencev. 80,9 % prebivalcev se šteje med Nizozemce, 2,5 % med Indonezijce, 2,4 % med Nemce, 2,2 % kot Turke, ter 2 % kot Surinamce in Maročane. Belcev je približno 87 %.
 Nizozemci (moški) so s povprečno višino 185 cm, najvišji v Evropi.
 Vera
 Država se statistično uvršča med vrh tistih držav, ki imajo najnižje število versko usmerjenih prebivalcev. S 27 % je najmočnejša katoliška veroizpoved, sledi ji protestantska z 17 %. Hindujcev je v državi 1,3 %, Budistov pa 1 %, kar je posledica priseljevanja.
 Zaradi množičnih imigracij v državo, ima islamska veroizpoved skoraj 6 % delež med verujočimi. Z nadaljnjimi imigracijami in visoko stopnjo rodnosti, se ta odstotek še povečuje.
 Mesta
 Nizozemska je ena najgosteje naseljenih držav na svetu. Na vsak kvadratni kilometer pride več kot 360 ljudi. Tudi delež v mestu živečih prebivalcev je zelo velik. Mestne oblike poselitve so na gosto prepredle zlasti ravne nižine, zato je tam skoraj popolnoma izginil podeželski način življenja. Zaradi velike osredotočenosti trgovine, industrije in ladjarstva, pa tudi zaradi ugodne povezovalne lege med zelo industrializiranim evropskim zaledjem in morjem so mesta na območju provinc južna Holandska, Severna Holandska in Utrecht tako narasla, da se zdaj med seboj dotikajo. Tako je na okoli 70 kilometrov dolgem in 60 kilometrov širokem ozemlju nastal velik splet mest, tako imenovani Randstad. V njem živi okoli 30 odstotkov vsega nizozemskega prebivalstva na samo desetini vse državne površine. Randstad, ime je leta 1930 skoval ustanovitelj nizozemske letalske družbe KLM AlbertPelsman, je sestavljen iz več središč, ki imajo različne vloge. V Den Haagu so osredotočene državne upravne naloge (tu je sedež vlade), Rotterdam je značilno pristaniško mesto z veletrgovino, ladjedelništvom in sodobno veliko industrijo, Amsterdam (v njem zaseda parlament) pa se je razvil predvsem v denarniško in kulturno središče dežele. Sredi mestnih središč pa se nahaja ozemlje za kmetovanje.
 Vzpon nizozemskih mest se je začel v poznem srednjem veku z razcvetom trgovanja med
 Flandrijo, Anglijo in nemškimi trgovskimi mesti. Zaradi razvoja tkalstva, izdelovanja fajanse in ladjedelništva so od 15. do 17. stoletja nastajala pomembna trgovska naselja, recimo Leiden, Delft, Gouda in Haarlem. V najpomembnejša poslovna središča pa so se razvila pristaniška mesta, predvsem Amsterdam, Edam in Rotterdam.
 Amsterdam
 Amsterdam, največje mesto in prestolnica Nizozemske, je mednarodno pomembno trgovsko središče. Mesto je zgrajeno na neštetih globoko v tla zabitih lesenih stebrih, ki so omogočili zidavo značilnih nizozemskih mestnih hiš na močvirnem zemljišču. Glavna ulica, Damrak, se končuje na nekdanjem amsterdamskem tržnem prostoru, imenovanem Dam. Ob njem stojita kraljevi dvorec in Nova cerkev (Niuewe Kirk), ki jo hkrati uporabljajo za galerijo. Podaljšek Damraka je Rokin, s
 trgovinami in restavracijami obrobljena ulica, ki se konča na Kovniškem trgu (Muntplein). Od tu se odpira pogled na glavno amsterdamsko turistično privlačnost, na Rembrandtov trg (Rembrandtsplein). Zahodno od Damraka poteka nakupovalna ulica Kalverstraat. Na Leidenskem trgu (Leidseplein) je večina amsterdamskih kinematografov, Mestno gledališče (Stadsschouwburg) in velik del več kot 1200 amsterdamskih barov in točilnic. Pozimi pripravijo tam celo umetno drsališče. Samo nekaj sto metrov naprej proti jugu je muzejska četrt z državnim muzejem Rijksmuseum, v katerem je na ogled Rembrandtova Nočna straža, in muzejem Van Gogha. Nasproti Državnega muzeja je svetovno znana koncertna dvorana Concertgebouw. Zahodno od muzejske četrti poteka Hoofstraat s številnimi prodajalnami oblačil in čevljev.
 Kot javni prevoz v mestu se uporabljajo tramvaji in avtobusi. Veliko Amsterdamčanov pa se vozi s kolesom. Za staro mestno jedro so značilne ozke in visoke mestne hiše. Take hiše so gradili nekdanji varčni trgovci, da so plačevali kar najmanj davka, odmerjenega takrat po razsežnosti pročelja in širini vrat. Okraj Jordaan je bil načrtovan za bivališče uslužbencev velikih poslovnih hiš ob kanalih. Prepredajo ga številne tlakovane uličice, v katerih se gnete nešteto majhnih točilnic, trgovin in obrtnih delavnic.
 Den Haag
 Zgodovina mesta se je začela z letom 1250, ko je Viljem, grof Holandske in nemški kralj, razglasil lovski dvorec grofov Holandske za kraljevi sedež. Uradno ime mesta Den Haag je s'Gravenhage in pomeni »Grofov log«, ki označuje gozdiček, ki je obdajal lovski dvorec. Zdaj je Den Haag upravno središče pokrajine Južna Holandija, prebivališče kraljevske družine in sedež nizozemske vlade. Mesto velja za eno najbolj negovanih in imenitnih evropskih mest, hkrati pa je sedež uglednih mednarodnih ustanov, in sicer Mednarodnega sodišča, Združenih narodov in Stalnega razsodišča. Središče Den Haaga je slikovit štirioglat trg, okoli katerega so nanizane palače. V osrednji palači je Viteška dvorana (Ridderzaal), v kateri kraljica vsako leto slovesno odpre zasedanje parlamenta. Blizu nekdanje kraljevske rezidence je kraljeva galerija Mauritshuis, ki ima dragoceno zbirko slik starih holandskih mojstrov in največjo nizozemsko zbirko Rembrandtovih del. V osrčju starega mesta je Groenmarkt (Zelenjavni trg) s starim rotovžem iz 16. stoletja in Veliko cerkvijo (Grote Kerk) iz 15. in 16. stoletja. Med številnimi muzeji izstopata muzeja Mesdag s Francoskimi in nizozemskimi likovnimi umetninami ter Mestni muzej z največjo zbirko del Pieta Mondriana na svetu. V gaju Haagse Bos je nekdanji zabaviščni dvorec Huis Ten Bos, občasno bivališče kraljevske družine.
 Utrecht
 Glavno mesto province enakega imena je v delti Rena ob kanalu Amsterdam-Ren na meji med maršami in greesti. Utrecht je središče cestnega in železniškega omrežja ter se je zato razvil v središče notranje trgovine s pomembnimi sejmi. Od leta 48 je bilo tu rimsko oporišče Traiectum ad Rhenum. Utrecht je eno najstarejših nizozemskih mest, od leta 695 je sedež škofije (zdaj je sedež edine rimskokatoliške nadškofije in metropolije v državi s kardinalom na čelu) in je že v srednjem veku slovel kot slikovito mesto s številnimi cerkvami in samostani. Z vodnimi jarki obdano in s kanali prepredeno mesto, polno hiš z okrašenimi zatrepi, pritegne vsako leto nešteto turistov. Razpoznavno znamenje Utrechta je gotska stolnica Sv. Martina s 112 m samostojno stoječim zvonikom, ki je najvišjim na Nizozemskem. Z zvonika je čudovit razgled na mesto in okolico. Blizu stolnice je univerza, ki je bila ustanovljena leta 1636 in je zdaj ena največjih v državi. Tako kot vsa nizozemska mesta je tudi to znano po muzejih, znan so zlasti: Osrednji muzej, Nadškofijski muzej, Nizozemski muzej glasbenih skrinjic in lajn ter Nizozemski železniški muzej.
 Delft
 Delft leži med Den Haagom in Rotterdamom v provinci Južna Holandska. Ustanovili so ga v 11. stoletju in je leta 1246 dobil mestne pravice. Že v srednjem veku je veljal za cvetoče trgovsko središče, v katerem sta bila doma suknarstvo in pivovarstvo. Velik razcvet pa je dosegel zlasti v 17. in 18. stoletju zaradi slovitih porcelanskih izdelkov. Delftsko modro, nekoč najbolj cenjeno fajanso na svetu, izdelujejo še zdaj v dveh manufakturah po starih vzorcih. Hkrati je tu delovala delftska slikarska šola Jana Vermeera in Jana Steena. Mesto je v velikem obsegu ohranilo arhitekturno bogastvo iz teh časov in velja za eno najlepših nizozemskih mest. Na trgu sredi starega mesta je gotska Nieuwe Kerk (Nova cerkev) z nagrobnikom Viljema I. Oranskega, utemeljitelja nizozemske neodvisnosti. Čisto blizu sta rotovž s čudovitim renesančnim pročeljem ne slikami iz 16. do 18. stoletja ter cerkev Oude Kerk iz 13. stoletja. V Prinčevem dvorcu, v katerem je Viljem Oranski živel od leta 1573 in bil leta 1584 umorjen, je zdaj muzej.
 Izsuševanje morja
 Ena največjih znamenitosti Nizozemske so polderji. Silni napori celih rodov kmetov, inženirjev, preprostih kopačev jarkov in domiselnih iznajditeljev so omogočili osušitev kake polovice Nizozemske. Koder so se nekoč razprostirala močvirja in plitva rečna ustja so nastali tisoči hektarov plodne zemlje. In še vedno nenehno pridobivajo nova zemljišča. Obalne valovite peščene sipine, ki ločujejo kopno od morja, slabo varujejo zemljo pred razdiralno silo viharjev, bibavice in tokov. Zato Nizozemci ob vsej obali skrbno utrjujejo naravne varovalne nasipe, deloma s čvrsto grajenimi nasipi in lomilci valov, deloma z ohranjanjem trave in grmičja, ki s koreninami utrjujeta tla in preprečujeta odnašanje zemlje. Polderje oz. polja za nasipi, so prepredli z mrežo prekopov, jarkov in nasipov. Te marše (nižine) ležijo večinoma pod morsko gladino, zato nimajo naravnega odtoka in je treba vse leto umetno uravnavati gladino talnice. Sprva so za to uporabljali vetrne mline, zdaj pa so to nalogo prevzele električne črpalke.
 Sklici
 Zunanje povezave
 Vlada
 Overheid.nl – uradni portal nizozemske vlade
 Government.nl – uradna spletna stran nizozemske vlade
 CBS – statistični podatki države
 Splošne informacije
 Potovanja
 Holland.com – turistične informacije o nizozemski
 Ustavne monarhije
 Liberalne demokracije
 Evropske države
 Nizozemsko govoreče države


text:
 Avviż Legali Importanti
 |
 52009PC0280
 Proposta għal deċiżjoni tal-Kunsill u tal-Kummissjoni dwar il-pożizzjoni tal-Komunità fi- ħdan il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni dwar it-tranażazzjoni għat-tieni fażi ta' Assoċazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, fuq naħa, u l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja, fuq in-naħa l-oħra, skont l-Artikolu 5 tal-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni /* KUMM/2009/0280 finali */
 [pic] | KUMMISSJONI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ |Brussel 7.10.2009KUMM(2009) 280 finaliProposta għalDEĊIŻJONI TAL-KUNSILL U TAL-KUMMISSJONIdwar il-pożizzjoni tal-Komunità fi- ħdan il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni dwar it-tranażazzjoni għat-tieni fażi ta' Assoċazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, fuq naħa, u l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja, fuq in-naħa l-oħra, skont l-Artikolu 5 tal-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u AssoċjazzjoniMEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI1. INTRODUZZJONIIl-Ftehim ta’ Stabbilizzazzjoni u Assoċjazzjoni (FSA) li jistabilixxi Assoċjazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, min-naħa l-waħda, u l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja (FYROM), min-naħa l-oħra, daħal fis-seħħ fl-1 ta' April 2004.L-Artikolu 5 paragrafu 1 tal-FSA jiddikjara li "l-Assoċjazzjoni se sseħħ matul massimu ta' għaxar snin li se jkunu diviżi f'żewġ stadji suċċessivi" Il-fini ta' din id-diviżjoni f'stadji suċċessivi hija biex "id-dispożizzjonijiet tal-FSA jkunu implimentati b'mod progressiv".Il-paragrafu 3 tal-istess artikolu jistipula li "erba' snin wara li dan il-Ftehim ikun daħal fis-seħħ, il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni se jevalwa l-progress li sar u jiddiċiedi dwar id-dħul fit-tieni fażi u d-dewmien tagħha, kif ukoll dwar kwalunkwe tibdil possibbli li jkun sar fir-rigward tal-kontenut tad-dispożizzjonijiet li jirregolaw it-tieni fażi.Fi Frar tal-2008, il-Kummissjoni bdiet tevalwa l-progress li sar minn-naħa tal-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja, wara li rċeviet ittra mill-gvern tal-pajjiż li infurmha li kien lest li jibda' preparazzjonijiet biex jidħol fit-tieni fażi.Il-Kummissjoni talbet l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja biex tressaq informazzjoni aġġornata dwar l-oqsma li fihom dispożozzjonojiet speċifiċi tal-FSA jirregolaw it-tieni stadju, jiġifieri,l-istabbilment, il-fornitura ta' servizzi u ħlasijiet attwali u l-moviment tal-kapital.2. L-IMPLIMENTAZZJONI TAL-OBBLIGI TAħT L-EWWEL STADJU TAL-FSAL-analiżi tat-tweġibiet tal-pajjiż li saret mill-Kummissjoni wasslet għall-konklużjoni li l-pajjiż huwa lest li jkun konformi mal-obbligi li jirriżultaw mit-tranżazzjoni għat-tieni fażi. Fir-Rapport ta' Progress tagħha tal-2008[1], il-Kummissjoni stqarret li " il-pajjiż jissodisfa l-impenji kollha previsti taħt l-ewwel stadju ta' implimentazzjoni tat-Titolu V (il-Moviment tal-ħadddiema, l-istabbiliment, il-fornitura ta' servizzi, il-kapital) tal-FSA"3. OBBLIGI TAħT IT-TIENI FAżI TAL-FSAIt-tranżazzjoni fit-tieni stadju ta' Assoċċazzjoni għandha l-implikazzjonijiet li ġejjin:Stabbiliment- Bħala segwitu għall- Artikolu 48 paragrafu 5(c) tal-FSA, il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni se:- jeżamina l-possibbiltà li jestendi d-dritt li jakkwistaw u li jgawdu drittijiet ta' sjieda fuq proprjetà immobbli, lill-fergħat ta' kumpaniji tal-Komunità, fejn dawn id-drittijiet huma meħtieġa biex isiru attivitajiet ekonomiċi li għalihom ġew stabbiliti.Skont dan l-artikolu, iż-żewġ Partijiet għandhom jidduskutu l-estensjoni tad-drittijiet lill-fergħat ta' kumpaniji tal-Komunità, li matul l-ewwel stadju, igawduhom biss is-sussidjarji tal-kumpaniji tal-Komunità.Madanakollu, l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja diġà ħadet xi passi biex tilliberalizza s-suq tal-propjetà immobbli tagħha. Kumpanija tal-Komunità tista' llum takkwista drittijiet ta' sjieda fuq appartamenti u bini residenzjali permezz tal-fergħat tagħha wara li ġiet adottata l-leġiżlazzjoni li ġejja:- Il-liġi li temenda l-Liġi fuq Sjieda u Drittijiet Reali Oħra (li ġiet promolugata f'Lulju tal-2008, fil-Gazzetta Uffiċjali Nru 92/08), tistabilixxi dispożizzjonijiet biex jiżguraw li persuni u entitajiet legali tal-komunità se jgawdu minn drittijiet ekwivalenti għal dawk taċ-ċittadini fir-rigward tas-sjieda ta' proprjetà immobbli, li tinkludi art għall-kostruzzjoni tal-bini, u l-kiri ta' art agrikolu fit-tul.- Il-liġi fuq art għall-Kostruzzjoni tal-bini ( li ġiet promolugata f'Ġunju tal-2008, fil-Gazzetta Uffiċjali Nru. 82/08) li tkompli tispeċifika drittijiet u obbligi fir-rigward ta' art għall-kostruzzjoni tal-biniId-dritt ta' sjieda ta' art għall-kostruzzjoni tal-bini tal-kumpaniji tal-Komunità tirrekjedi awtorizzazzjoni minn qabel, u r-restrizzjonijiet fuq l-akkwist ta' art agrikola se jibqgħu fis-seħħ.- Bħala segwitu għall- Artikolu 54 tal-FSA, l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja se:- jkollha l-possibbiltà li tintroduċi jew tmantni miżuri, li jidderogaw mid-dispożizzjonijiet tal-Kapitolu tal-Istabbiliment tal-FSA fir-rigward tal-istabbiliment ta' kumpaniji u ċittadini tal-Komunità, ta' ċerti industriji, bl-awtorizzazzjoni biss tal-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni u taħt kondizzjonijiet stipulati minnu.Dawn il-miżuri għandhom ikunu raġjonevoli u neċessarji biex ikunu ta' għajnuna fis-sitwazzjoni u għandhom jispiċċaw mhux iktar tard minn sentejn wara t-tmiem tal-ewwel stadju.L-Artikolu 54 japplika għall-industiji, li għaddejjin minn strutturar mill-ġdid (jew li qegħdin iħabbtu wiċċhom ma' diffikultajiet serji), li jistgħu jiġu eliminati (jew li tnaqqsilhom bil-goff is-sehem li kellhom fis-suq) jew għal industiji li qegħdin jibdew fil-pajjiżMinkejja li matul l-ewwel stadju tal-Assoċjazzjoni, l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja għandha l-libertà li tapplika kwalunkwe minn dawn il-miżuri mingħajr l-awtorizzazzjoni tal-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni, qatt ma użat din l-possibbiltà.Fornitura ta' servizzi- Bħala segwitu għall- Artikolu 55 tal-FSA, il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni se:- minn meta jibda t-tieni stadju, jieħu l-mizuri neċessarji biex jimplimenta b'mod progressiv id-dispożizzjonijiet ta' paragrafu 1 ta' dan l-Artikolu, fejn il-FSA se jipprovdi b'mod progressiv għall-fornitura ta' servizzi mill-kumpaniji jew ċittadini tal-Komunità jew tal-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja li huma stabbiliti f'Partit minbarra l-persuna li għaliha se jingħataw s-servizzi.L-Artikolu 55 paragrafu 2 jipprevedi li, bi qbil mal-proċess ta' liberalizzazzjoni previst fil-paragrafu hawn fuq, il-partijiet għandhom jippermettu l-moviment temporanju ta' persuni legali li qegħdin ifornu s-servizz jew li huma impjegati minn fornitur ta' servizz bħala persunal ewlieni (kif definut fl-Art 53). Dan jinkludi persuni legali li huma rappreżentanti ta' kumpanija jew ċittadin tal-Komunità jew tal-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja u li qegħdin ifittxu dħul temporanju bl-iskop li jinnegozjaw il-bejgħ ta' servizzi jew biex jidħlu fi ftehim biex ibigħu servizzi f'isem dak il-fornitur ta' servizzi, fejn dawn ir-rappreżentanti ma jkunux involuti f'bejgħ dirett lill-pubbliku ġenerali jew ifornu huma stess xi tip ta' servizz.Bit-teħid ta' dawn il-miżuri li semmejna, se jitqies il-progress li sar mill-partijiet fl-aprossimazzjoni tal-liġijiet tagħhom. Il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni jista' jkompli jiddiskuti dettalji speċifiċi fir-rigward tal-implimentazzjoni ta' dawn il-miżuri, bħala segwitu għall-progress li sar min-naħa tal-pajjiż, f'dan il-qasam.Fid-dawl tal-Artikolu 55 paragrafu 3 tal-FSA, il-Partijiet tal-Ftehim għandhom jibqgħu għaddejjin bir-reviżjoni kontinwa u s-simplifikazzjoni tar-rekwiżiti u l-proċeduri li japplikaw għall-fornitura tas-servizzi fit-territorju tagħhom.Ħlasijiet attwali u l-moviment tal-kapital- Bħala segwitu għall-Artikolu 59 paragrafu 2 tal-FSA, l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja se:- tiżgura l-moviment ħieles tal-kapital relatat ma' invetsiment ta' portafoll u self u kreditu finanzjarju li jimmaturaw qabel sena.L-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja digà żgurat li, hekk kif tidħol fit-tieni fażi, id-dispożizzjonijiet imsemmijin hawn fuq se jiġu implimentati, permezz tal-leġiżlazzjoni li ġejja:- Liġi dwar Operazzjonijiet tal-Kambju tal-Muniti (Gazzetta Uffiċjali Nru: 34/2001; 49/2001 u 103/2001, l-aħħar emendi li saru fil-liġi li diġà għaddiet f'Lulju tal-2008 (Gazzetta Uffiċjali Nru 81). L-Artikolu 59 ta' din il-ligi (dispożizzjonijiet transnazzjonali) jistipula b'mod espliċitu li "hekk kif tiskadi l-ewwel stadju tal-Ftehim dwar Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni" ir-restrizzjonijiet attwali fuq investimenti ta' portafoll f'titoli minn residenti "se jieqfu ikollhom effett"- It-tneħħija ta' Deċiżjoni fuq il-modi u l-kundizzjonijiet tal-operazzjonijiet ta' dawk mhux residenti b'titoli (li tneħħiet f'Diċembru 2007, Gazzetta Uffiċjali Nru 159/07), li biha l-pajjiż jiżgura l-liberalizzazzjoni ta' investimenti ta' portafoll, bl-eċċezzjoni ta' ċerti restrizzjonijiet għal residenti, li awtomatikament se jitwarrbu hekk kif jibda t-tieni stadju (kif previst mill-Artikolu 59 tal-Liġi dwar Operazzjonijiet tal-Kambju tal-Muniti, ara hawn fuq).- Bħala segwitu għall- Artikolu 60 tal-FSA, il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni se:- jeżamina mezzi biex ir-regoli tal-Komunità dwar il-moviment tal-kapital isiru applikabbli bis-sħiħ.Skont dan l-Artikolu, iż-żewġ Partijiet se jiddiskutu approsimazzjoni gradwali ulterjuri tal-leġiżlazzjoni tal-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja mal- acquis f'dan il-qasam ta' moviment tal-kapital, biex jipprovaw jiksbu konformità sħiħa.Taħt din id-dispożizzjoni, il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni jista' jiddiskuti, matul it-tieni fażi, il-kwistjoni tal-ftugħ u ż-żamma tal-kontijiet bankarji 'l barra mill-pajjiż minn residenti tal-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja Il-Leġiżlazzjoni attwali tal-preżent tipprevedi ċerti limitazzjonijiet f'dan ir-rigward. Dan jista' fil-prattika jostakola r-residenti tal-pajjiż milli jkollhom investimenti ta' portafoll fl-Istati Membri tal-UE, minkejja l-fatt li dan id-dritt diġà ngħatalhom mill-Artikolu 59 paragrafu 2 tal-FSA.L-approssimazzjoni gradwali tal-liġijiet- Skont l- Artikolu 68 tal-FSA, l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja se tagħmel ħilitha biex tiżgura li l-liġjiet tagħha se jsiru bil-mod il-mod aktar kumpatibblli ma' dawk tal-Komunità. Din l-approssimazzjoni gradwali għandha tikkonċerna prinċipalment l- acquis intern relatat mas-suq kif ukoll "oqsma oħra relatati mal-kummerċ" fl-ewwel stadju.Madanakollu, il-proċess li għaddej ta' approssimazzjoni gradwali tal-leġiżlazzjoni tal-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja mal- acquis tal-UE diġà kopra ż-żoni kollha fl-ewwel stadju, bl-istess mod kif kopra l-pajjiżi kandidati l-oħra kollha, li jinkludi dawk fejn l-approssimazzjoni kienet prevista li ssir biss fit-tieni stadju. Għalhekk dan il-proċess ta' approssimazzjoni gradwali se jibqa' għaddej.Proposta għalDEĊIŻJONI TAL-KUNSILL U TAL-KUMMISSJONIdwar il-pożizzjoni tal-Komunità fi- ħdan il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni dwar it-tranażazzjoni għat-tieni fażi ta' Assoċazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, fuq naħa, u l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja, fuq in-naħa l-oħra, skont l-Artikolu 5 tal-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u AssoċjazzjoniIL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,IL-KUMMISSJONI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ,Wara li kkunsidraw it-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea, u b'mod partikolari l-Artikolu 310 flimkien mat-tieni sottoparagrafu tal-Artikolu 300(2) tiegħu,Wara li kkunsidraw it-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Ewropea għall-Enerġija Atomika, u b'mod partikolari it-tieni paragrafu tal-Artikolu 101 tal-istess Trattat,Wara li kkunsidraw il-proposta mill-Kummissjoni,Billi:(1) Il-Ftehim ta’ Stabbilizzazzjoni u Assoċjazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, fuq naħa, u l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja, fuq in-naħa l-oħra, daħal fis-seħħ fl-1 ta' April 2004(2) L-Artikolu 5 tal-Ftehim ta’ Stabbilizzazzjoni u Assoċjazzjoni jipprovdi għal perijodu ta' tranżazzjoni ta' massimu ta' għaxar snin li se jiġi diviż f'żewġ stadji suċċessivi.(3) L-ewwel stadju beda fl-1 ta' April 2004, id-data ta' meta daħal fis-seħħ il-Ftehim ta’ Stabbilizzazzjoni u Assoċjazzjoni.(4) Skont l-Artikolu 5, paragrafu 3, tal-Ftehim ta’ Stabbilizzazzjoni u Assoċjazzjoni, erba' snin wara d-dħul fis-seħħ ta' dan il-ftehim, il-Kunsill ta’ Stabbilizzazzjoni u Assoċjazzjoni se jevalwa l-progress li sar u jiddeċiedi dwar id-dħul fit-tieni fażi u t-tul tagħha, kif ukoll dwar kwalunkwe tibdil possibbli li sar fir-rigward il-kontenut tad-dispożizzjonijiet li jirregolaw it-tieni stadju.(5) Il-partijiet huma determinati li jkunu konformi mal-obbligi imnisslin mit-tranżazzjoni fit-tieni stadju tal-Assoċazzjoni.(6) L-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja ħadet il-miżuri neċessarji biex tiżgura li hija konformi mal-obbligi kollha li jirriżultaw mill-tranżazzjoni għat-tieni stadju,ADOTTAW DIN ID-DEĊIŻJONI:Artikolu UnikuId-deċiżjoni li trid tittieħed mill-Komunità fi ħdan il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni stabbilita mill-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, fuq naħa, u l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja, fuq in-naħa l-oħra, fir-rigward it-tranżazzjoni għat-tieni fażi tal-Assoċazzjoni, huwa abbozz tad-deċiżjoni mehmuż tal-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni.Magħmul fi Brussel,Għall-Kunsill Għall-KummissjoniIl-President Il-PresidentANNESSABBOZZ TA' DEċIżJONI NRU. .../09 TAL-KUNSILL TA' STABILIZZAZZJONI U ASSOċJAZZJONI, TA' ... L-2009 DWAR IT-TRANżIZZJONI GħAT-TIENI STADJU TAL-ASSOċJAZZJONI BEJN IL-KOMUNITAJIET EWROPEW U L-ISTATI MEMBRI TAGħHOM, FUQ NAħA, U L-EX REPUBBLIKA JUGOżLAVA TAL-MAċEDONJA , FUQ IN-NAħA L-OħRA, SKONT L-ARTIKOLU 5 TAL-FTEHIM TA' STABILIZZAZZJONI U ASSOċJAZZONIIl-Kunsill ta’ Stabbilizzazzjoni u Assoċjazzjoni,Wara li kkunsidra l-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, fuq naħa, u l-ex-Repubblika Jugożlava tal-Maċedonja fuq in-naħa l-oħra, u b'mod partikolari l-Artikolu 5, paragrafu 3, tiegħu,Billi:1. L-Artikolu 5, paragrafu 1, tal-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni jipprevedi perjodu ta' tranżizzjoni ta' mhux aktar minn għaxar snin maqsum f'żewġ stadji suċċessivi.2. L-ewwel stadju beda fl-1 ta' April tal-2004, li hija d-data li fiiha l-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni daħal fi-seħħ.3. Skont l-Artikolu 5, paragrafu 3, tal-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni, il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni se jevalwa l-progress li sar u jiddeċiedi dwar il-mogħdija taż-żmien għat-tieni fażi u d-dewmien tagħha, kif ukoll dwar kwalunkwe tibdiliet possibbli li għandhom isiru fir-rigward tal-kontenut tad-dispożizzjonijiet li jirregolaw it-tieni stadju.4. Il-Partijiet huma determinati biex ikunu konformi mal-obbligazzjonijiet imisslin mit-tranżizzjoni għat-tieni stadju tal-Assoċjazzjoni.5. L-ex Repubblika Yugoslava tal-Maċedonia ħadet il-miżuri neċessarji biex tiżgura l-konformità mal-obbligazzjonijiet kollha li jirriżultaw mit-tranżizzjoni għat-tieni stadju,IDDEċIEDA KIF ġEJ:Artikolu 1It-tranżizzjoni għat-tieni stadju msemmi fl-Artikolu 5 (3) tal-Ftehim ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni bejn il-Komunitajiet Ewropew u l-Istati Membri tagħhom, fuq naħa, u l-ex Repubblika Jugożlava tal-Maċedonja fuq in-naħa l-oħra, qiegħda b'dan tiġi fis-seħħ.Artikolu 2Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fil-ġurnata li fiha se tiġi adottata mill-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u Assoċjazzjoni.Magħmul fi Brussell, .... 2009.F'isem il-Kunsill ta' Stabilizzazzjoni u AssoċjazzjoniIl-President [1] SEC (2008) 2695 finali, l-ex Repubblika Jugoslava tal-Maċedonja - Rapport dwar Progress 2008 , 5. 11. 2008, Brussell


text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 12008E/PRO/13
 Konsoliderad version av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt - PROTOKOLL - Protokoll (nr 13) om konvergenskriterier
 Europeiska unionens officiella tidning nr 115 , 09/05/2008 s. 0281 - 0282
 PROTOKOLL (nr 13)OM KONVERGENSKRITERIERDE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,SOM ÖNSKAR fastställa närmare bestämmelser för de konvergenskriterier som ska vägleda unionen då den beslutar att avskaffa undantagen för medlemsstater med undantag enligt artikel 140.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,HAR ENATS OM följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.Artikel 1Kriteriet om prisstabilitet enligt artikel 140.1 första strecksatsen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt innebär att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen ska uppvisa en hållbar prisutveckling och en genomsnittlig inflationstakt som inte med mer än 1,5 procentenheter överstiger inflationstakten i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. Inflationen ska mätas med hjälp av konsumentprisindex på en jämförbar grund, med beaktande av skillnader i nationella definitioner.Artikel 2Kriteriet om den offentliga sektorns finanser enligt artikel 140.1 andra strecksatsen i nämnda fördrag innebär att medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något beslut av rådet enligt artikel 126.6 i nämnda fördrag om att ett alltför stort underskott föreligger.Artikel 3Kriteriet om deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism enligt artikel 140.1 tredje strecksatsen i nämnda fördrag innebär att kursrörelserna för en medlemsstats valuta ska ha legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, utan att allvarliga spänningar har uppstått, under minst de senaste två åren före granskningen. Särskilt ska medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i förhållande till euron under denna period.Artikel 4Kriteriet om konvergens i räntesatserna enligt artikel 140.1 fjärde strecksatsen i nämnda fördrag innebär att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen ska ha haft en genomsnittlig långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarande räntesats i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. Räntesatserna ska beräknas på grundval av långfristiga statsobligationer eller jämförbara värdepapper, med beaktande av skillnader i nationella definitioner.Artikel 5Kommissionen ska tillhandahålla det statistiska underlag som ska användas för tillämpningen av detta protokoll.Artikel 6Rådet ska enhälligt på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet och ECB samt Ekonomiska och finansiella kommittén, anta lämpliga bestämmelser om den närmare utformningen av de konvergenskriterier som anges i artikel 140 i nämnda fördrag; de bestämmelserna ska därefter ersätta detta protokoll.--------------------------------------------------


text:
Peileadóir sacair as Oss na hÍsiltíre is ea Rutgerus Johannes Martinius "Ruud" van Nistelrooy (rugadh 1 Iúil, 1976). Imríonn sé faoi láthair do Hamburger SV agus don fhoireann náisiúnta chomh maith. Níos luaithe, bhí sé ag imirt le Manchester United F.C., Real Madrid, FC Den Bosch, SC Heerenveen, agus PSV Eindhoven ina thír dhúchais. Bhuaigh Van Nistelrooy duais Pheileadóir na Bliana sa bhliain 2002.
 Tagairtí
 Imreoirí sacair na hÍsiltíre
 Daoine a rugadh i 1976
 Daoine beo


text:
 30.7.2011
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 226/10
 Talba għal deċiżjoni preliminari mressqa mill-Bundesfinanzhof (il-Ġermanja) fit-13 ta’ April 2011 — Finanzamt Steglitz vs Ines Zimmermann
 (Kawża C-174/11)
 2011/C 226/17
 Lingwa tal-kawża: il-Ġermaniż
 Qorti tar-rinviju
 Bundesfinanzhof (il-Ġermanja)
 Partijiet fil-kawża prinċipali
 Rikorrent: Finanzamt Steglitz
 Konvenuta: Ines Zimmermann
 Domandi preliminari
 (1)
 L-Artikolu 13A(1)(g) u/jew (2)(a) tas-Sitt Direttiva tal-Kunsill 77/388/KEE, tas-17 ta’ Mejju 1977, fuq l-armonizzazzjoni tal-liġijiet tal-Istati Membri dwar taxxi fuq id-dħul mill-bejgħ (1), jippermetti lil-leġiżlatur nazzjonali jissuġġetta l-eżenzjoni ta’ servizzi ta’ kura ambulatorja pprovduta lil persuni morda jew li jeħtieġu tali kura għall-fatt li, fil-każ ta’ organizzazzjonijiet li jipprovdu tali servizzi, “l-ispejjeż mediċi u farmaċewtiċi ġew sostnuti kollha jew parzjalment matul is-sena preċedenti, minn tal-inqas f’żewġ terzi tal-każijiet, minn korpi legali ta’ assigurazzjoni soċjali jew ta’ għajnuna soċjali” (Artikolu 4(16)(e) tal-Umsatzsteuergesetz 1993 — Liġi tal-1993 dwar it-taxxa fuq id-dħul mill-bejgħ)?
 (2)
 Fir-rigward tal-prinċipju ta’ newtralità tat-taxxa fuq il-valur miżjud, huwa rilevanti, għar-risposta ta’ din id-domanda, li l-leġiżlatur nazzjonali jeżenta l-istess servizzi taħt kundizzjonijiet oħra meta dawn jiġu pprovduti, minn assoċjazzjonijiet ta’ welfare volontarji li huma uffiċjalment rikonoxxuti u minn persuni ġuridiċi, assoċjazzjonijiet ta’ persuni u patrimonji li għandhom għan ta’ welfare volontarju u li huma affiljati bħala membri ta’ assoċjazzjoni ta’ welfare (Artikolu 4(18) tal-Umsatzsteuergesetz 1993)?
 (1) ĠU Edizzjoni Speċjali bil-Malti, Kapitolu 9, Vol. 1. p. 23.