type: wikipedia

text:
A szodalitcsoport a IV.Szilikátok ásványosztály térhálós- (tekto-)szilikátok alosztályában leggyakrabban szabályos rendszerben kristályosodó önálló ásványcsoport. Ásványaiban az SiO4 csoportok a tér mindhárom irányában összekapcsolódnak. Ékszeriparban csiszolt formában a lazuritot gyakran alkalmazzák, könnyen téveszthető a színében hasonló lazulittal (kékpát), ami nem a szilikátok közé tartozik.
 A csoport általános képlete:(Na,Ca)4-8(Cl,SO4,S)1-2(AlSiO4)6.
 A szodalitcsoport ásványai
 Bicchulit. (Szabályos rendszerben kristályosodik) Ca2Al2SiO6(OH)2.
 Sűrűsége: 2,75 g/cm3.
 Keménysége: nincs adat.
 Színe: színtelen.
 Fénye: üvegfényű.
 Pora: fehér.
 Átlátszósága: félig áttetsző.
 Kémiai összetétele:
 Kalcium (Ca) = 27,4%
 Alumínium (Al) = 18,5%
 Szilícium (Si) = 9,6%
 Hidrogén (H) = 0,7%
 Oxigén (O) = 43,8,0%
 Hauyn. (Szabályos rendszerben kristályosodik) (Na,Ca)8Al6Si6(O,S)24(SO4,Cl)2.
 Sűrűsége: 2,45 g/cm3.
 Keménysége: 5,0-6,0 (a Mohs-féle keménységi skála szerint).
 Színe: kék, zöld, vörös, sárga, szürke.
 Fénye: üvegfényű vagy zsírfényű.
 Pora: kékesfehér.
 Átlátszósága: félig áttetsző.
 Kémiai összetétele:
 Nátrium (Na) = 8,9%
 Kalcium (Ca) = 7,8%
 Alumínium (Al) = 15,7%
 Szilícium(Si) = 16,3%
 Klór (Cl) = 1,7%
 Kén (S) = 9,3%
 Oxigén (O) = 40,3%
 Kamaishilit. (Tetragonális rendszerben kristályosodik) Ca2Al2SiO6(OH)2.
 Sűrűsége: 2,83 g/cm3.
 Keménysége: nincs adat.
 Színe: színtelen.
 Fénye: üvegfényű.
 Pora: fehér.
 Átlátszósága: félig áttetsző.
 Kémiai összetétele:
 Kalcium (Ca) = 27,4%
 Alumínium (Al) = 18,5%
 Szilícium (Si) = 9,6%
 Hidrogén (H) = 0,7%
 Oxigén (O) = 43,8%
 Lazurit. (névváltozata: lapis lazuli) (Na,Ca)8(AlSiO4)6(SO4,Cl,S)2.
 Nozeán. (Szabályos rendszerben kristályosodik) (Na8Al6Si6O24(SO4l)xH2O.
 Sűrűsége: 2,34 g/cm3.
 Keménysége: 5,5-6,0 (a Mohs-féle keménységi skála szerint).
 Színe: fehér, kék, zöld, szürke.
 Fénye: üvegfényű.
 Pora: kékesfehér.
 Átlátszósága: áttetsző. Fluoreszkál.
 Kémiai összetétele:
 Nátrium (Na) = 18,2%
 Alumínium (Al) = 16,0%
 Szilícium (Si) = 16,6%
 Hidrogén (H) = 0,2%
 Kén (S) = 3,2%
 Oxigén (O) = 45,8%
 Szodalit. Na8Al6Si6O24Cl2.
 Tsaregorodtsevit. (Rombos rendszerben kristályosodik) Na(CH3)4AlSi5O)12.
 Sűrűsége: 2,05 g/cm3.
 Keménysége: 6,0 (a Mohs-féle keménységi skála szerint).
 Színe: színtelen, fehér, sárga.
 Fénye: üvegfényű.
 Pora: fehér.
 Átlátszósága: félig áttetsző.
 Kémiai összetétele:
 Nitrogén (N) = 3,2%
 Alumínium (Al) = 6,2%
 Szilícium (Si) = 32,4%
 Szén (C) = 11,1%
 Hidrogén (H) = 2,8%
 Oxigén (O) = 44,3%
 Tugtupit. (Tetragonális rendszerben kristályosodik)
 Na4AlBeSi4O12Cl.
 Sűrűsége: 2,36 g/cm3.
 Keménysége: 4,0 (a Mohs-féle keménységi skála szerint).
 Színe: fehér, rózsaszín, kék, zöld, vörös.
 Fénye: üvegfényű vagy zsírfényű.
 Pora: fehér.
 Átlátszósága: félig áttetsző. UV fényben karmazsinvörösen fluoreszkál.
 Kémiai összetétele:
 Nátrium (Na) = 19,7%
 Berillium (Be) = 1,9%
 Alumínium (Al) = 5,8%
 Szilícium (Si) = 24,0%
 Klór (Cl) = 7,6%
 Oxigén (O) = 41,0%
 Wadalit. (Szabályos rendszerben kristályosodik)
 (Ca,Mg)6(Al,Fe)5Si2O16Cl3.
 Sűrűsége: 3,06 g/cm3.
 Keménysége: nincs adat.
 Színe: színtelen.
 Fénye: üvegfényű.
 Pora: fehér.
 Átlátszósága: félig áttetsző.
 Kémiai összetétele:
 Kalcium (Ca) = 30,2%
 Magnézium (Mg) = 1,8%
 Alumínium (Al) = 11,2%
 Vas (Fe) = 2,1%
 Szilícium (Si) = 9,6%
 Klór (Cl) = 12,9%
 Oxigén (O) = 32,2%
 Források
 Bognár László: Ásványhatározó.Gondolat Kiadó. Budapest. 1987.
 http://webmineral.com.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 9.2.2013
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 38/5
 Urteil des Gerichtshofs (Große Kammer) vom 11. Dezember 2012 — Europäische Kommission/Königreich Spanien
 (Rechtssache C-610/10) (1)
 (Vertragsverletzung eines Mitgliedstaats - Staatliche Beihilfen - Urteil des Gerichtshofs, mit dem eine Vertragsverletzung festgestellt wird - Einrede der Unzulässigkeit - Art. 228 Abs. 2 EG und 260 Abs. 2 AEUV - Nichtdurchführung - Finanzielle Sanktionen)
 2013/C 38/03
 Verfahrenssprache: Spanisch
 Parteien
 Klägerin: Europäische Kommission (Prozessbevollmächtigte: B. Stromsky und C. Urraca Caviedes)
 Beklagter: Königreich Spanien (Prozessbevollmächtigte: N. Díaz Abad)
 Streithelferin zur Unterstützung des Beklagten: Tschechische Republik (Prozessbevollmächtigte: M. Smolek, D. Hadroušek und J. Očková)
 Gegenstand
 Vertragsverletzung eines Mitgliedstaats — Art. 260 AEUV — Nichtdurchführung des Urteils des Gerichtshofs vom 2. Juli 2002 in der Rechtssache C-499/99 (Slg. 2002, I-6031) — Antrag auf Festsetzung eines Zwangsgelds
 Tenor
 1.
 Das Königreich Spanien hat dadurch gegen seine Verpflichtungen aus Art. 260 Abs. 1 AEUV verstoßen, dass es bei Ablauf der Frist, die in dem ergänzenden Mahnschreiben gesetzt worden war, das die Europäische Kommission gemäß Art. 260 Abs. 2 AEUV am 18. März 2010 versandt hatte, nicht alle Maßnahmen getroffen hatte, die sich aus dem Urteil vom 2. Juli 2002, Kommission/Spanien (C-499/99), ergeben, das sich insbesondere auf die Rückforderung der mit der Entscheidung 91/1/EWG der Kommission vom 20. Dezember 1989 über Beihilfen der Zentralregierung und einiger autonomer Regierungen Spaniens für MAGEFESA, Hersteller von Haushaltsartikeln aus rostfreiem Stahl und kleinen Elektrogeräten, für rechtswidrig und mit dem Gemeinsamen Markt unvereinbar erklärten Beihilfen von der Industrias Domésticas, S.A., bezieht.
 2.
 Das Königreich Spanien wird verurteilt, an die Europäische Kommission auf das Konto „Eigenmittel der Europäischen Union“ ein Zwangsgeld in Höhe von 50 000 Euro für jeden Tag des Verzugs bei der Durchführung der Maßnahmen zu zahlen, die erforderlich sind, um dem Urteil Kommission/Spanien nachzukommen, und zwar ab der Verkündung des vorliegenden Urteils bis zur Durchführung des angeführten Urteils Kommission/Spanien.
 3.
 Das Königreich Spanien wird verurteilt, an die Europäische Kommission auf das Konto „Eigenmittel der Europäischen Union“ einen Pauschalbetrag von 20 Mio. Euro zu zahlen.
 4.
 Das Königreich Spanien trägt die Kosten.
 5.
 Die Tschechische Republik trägt ihre eigenen Kosten.
 (1) ABl. C 72 vom 5.3.2011.


type: other

text:
3-3-1-97-08 Riigikohus 05.03.2009
 Põhikooli ja gümnaasiumi lõpueksamite korraldamise ning põhikooli ja gümnaasiumi lõpetamise tingimused ja kord
 eksamiotsused
 Mitterahuldav eksamitulemus toob kaasa gümnaasiumi lõpetamata jätmise, millega võidakse riivata mitmeid isiku põhiõigusi (nt põhiseaduse §-s 29 sätestatud õigust vabalt valida tegevusala, elukutset ja töökohta ning põhiseaduse §-s 19 sätestatud õigust vabale eneseteostusele). Seega tuleb halduskohtul otsust, mille kohaselt on riigieksam sooritatud mitterahuldavalt, tõhusa õiguskaitse tagamiseks sisuliselt kontrollida, kasutades vajadusel eksperdi abi.
 Eksamitulemuse määratlemise puhul on tegemist otsusega, mis tehakse isikule teatavaks mitme erineva dokumendiga. Riigieksami tulemus tehakse isikule teatavaks riigieksamitunnistusega, millele ei märgita hinde kujunemist selgitavaid põhjendusi. Osa eksamihinde kujunemise põhjendustest esitatakse aga märgetena eksamitöö peal. Lisaks mõjutavad kirjandi hinnet mitmed subjektiivset hindamist nõudvad aspektid, mida kirjandi peale ei märgita. Hindamisotsuse terviklikku põhjendust ei pruugi otsuse adressaat seega teada saadagi. Enne kohtusse pöördumist peab isikul olema võimalik tutvuda eksamitööle märgitud eksamihinde kujunemist selgitavate märgetega. Eksamitööga tutvumine võimaldab isikul otsustada, kas eksamihinde määramisel on tema õigusi rikutud või mitte (vt ka Riigikohtu halduskolleegiumi 21. detsembri 2000. a määrus asjas nr 3-3-1-52-00).
 Enne kohtusse pöördumist peab isikul olema võimalik tutvuda eksamitööle märgitud eksamihinde kujunemist selgitavate märgetega. Eksamitööga tutvumine võimaldab isikul otsustada, kas eksamihinde määramisel on tema õigusi rikutud või mitte (vt ka Riigikohtu 21.12.2000 määrust asjas nr 3-3-1-52-00). Isik, kes on esitanud vaide riigieksami tulemuse peale, saab eksamitööga tutvuda alles pärast apellatsiooniperioodi lõppu. Seetõttu ei hakka eksamitulemuse vaidlustamiseks halduskohtusse pöördumise tähtaeg kulgema riigieksamitunnistuse väljastamisest ega Apellatsioonikomisjoni otsuse teatavakstegemisest. Vaide esitamisel ei teadnud kaebaja eksamitulemuse kujunemise põhjuseid, vaid sai need teada alles pärast vaideotsuse tegemist, mistõttu HKMS § 9 lg 3 ei kohaldu.
 Juhtimisõiguse peatamine on sunnivahend, kuna tegemist on isiku õiguste piiramisega riigivõimu kandja poolt tema ülesannete täitmise raames. Riiklikud sunnivahendid on nii haldusõiguslikud sunnivahendid kui ka karistused. Juhtimisõiguse peatamise aluseks on isiku süü ning seetõttu on tegemist karistusega materiaalses tähenduses (vt Riigikohtu 25.10.2004 otsust nr 3-4-1-10-04).
 3-3-1-60-03 Riigikohus 25.02.2004
 RelvS
 PS § 19
 RelvS § 30 lg 2
 RelvS § 35 lg 7
 RelvS § 35 lg 2
 Põhiseaduses ei nimetata õigust soetada või omada relva igaühe põhiõigusena, kuid kuna isiku vaba eneseteostuse viis on ka jahipidamine, on isiku õigus soetada ja omada relva hõlmatud PS § 19 lg-s 1 nimetatud õigusega vabale eneseteostusele. Nimetatud põhiõigust võib seadusega piirata, kuid need piirangud peavad olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud ning kasutatud vahendid proportsionaalsed soovitud eesmärgiga. Relva omamise piirangute legitiimseks eesmärgiks on ennetada ohtu inimese elule ja tervisele.
 Proportsionaalsuse nõue tähendab ka seda, et seadusega sätestatud nõudeid oleks põhimõtteliselt võimalik nii õiguslikult kui faktiliselt täita. Kui seadusest tulenevat nõuet ei ole võimalik täita, siis ei saa see olla ka proportsionaalne. Kuna "alalise elukoha järgse riigi" all peetakse RelvS § 30 lg-s 2 silmas välisriiki, siis on Eesti elavatel ning välisriigis alalist elukohta mitteomavatel isikutel võimatu täita nõuet alalise elukoha järgses riigis väljastatud relvaloa esitamiseks. Seetõttu on alalist elukohta välisriigis mitteomavate isikute suhtes selline piirang relva omamiseks ebaproportsionaalne.
 RelvS § 30 lg-s 2 sätestatud tööloa omamise nõue on ebaproportsionaalne piirang nende tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibivate isikute suhtes, kes mingil põhjusel ei oma tööluba. VMS § 9 lg 1 kohaselt peab tööluba olema välismaalasel Eestis töötamiseks, kuid ei välismaalaste seadus ega ka ükski teine õigusakt ei nõua, et tähtajalise elamisloa alusel Eestis viibiv isik peaks siin töötama. Puudub alus arvata, et tööloa andmisel kontrollitakse, kas isik on usaldusväärne relva omamiseks, s.t. kas isik võiks relva omamise korral olla ohtlik inimese elule või tervisele, riigi julgeolekule või avalikule korrale. Kui pidada tööloa nõude eesmärgiks seda, et relva saaks omada vaid legaalse sissetulekuga välismaalane, siis tuleb arvestada, et legaalse sissetuleku võimalused on märksa avaramad kui vaid töötamisest saadav sissetulek. Pole alust arvata, et legaalse sissetulekuna töötasu saav isik on millegi poolest usaldusväärsem kui mõnest muust allikast legaalset sissetuleku saav isik.


text:
 29.9.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 339/27
 Tužba podnesena 29. srpnja 2014. – Inditex protiv OHIM-a – Ansell (ZARA)
 (Predmet T-584/14)
 2014/C 339/32
 Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski
 Stranke
 Tužitelj: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španjolska) (zastupnik: C. Duch, odvjetnica)
 Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
 Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Zainab Ansell i Roger Ansell (Moshi, Tanzanija)
 Tužbeni zahtjev
 Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
 —
 poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 19. svibnja 2014. u predmetu R 1118/2013-2, u mjeri u kojoj potvrđuje opoziv žiga Zajednice „ZARA” br. 1 12 755 zbog neuporabe za sljedeće usluge iz razreda 39: „usluge prijevoza i distribucije proizvoda, osobito odjeće, cipela i dodataka, mirisa i kozmetike”, utoliko što tužitelj smatra da je žalbeno vijeće povrijedilo članak 51. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 207/2009 počinivši sljedeće pogreške:
 —
 pravnu pogrešku smatrajući da su Inditexove franšize sastavni dijelovi unutarnje organizacije društva, iako je zapravo riječ o neovisnim pravnim subjektima Grupe Inditex;
 —
 pogrešku u ocjeni dokaza predbacujući tužitelju da nije pružio dokaze o prometu od pružanja usluga prijevoza u svrhu dokazivanja vanjske uporabe žiga, unatoč tome što je taj dokaz podnesen tijekom postupka;
 —
 naloži OHIM-u i, po potrebi, intervenijentu snošenje troškova.
 Tužbeni razlozi i glavni argumenti
 Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za opoziv: verbalni žig „ZARA” za usluge iz razreda 39 i 42 – prijava za registraciju žiga Zajednice br. 1 12 755
 Nositelj žiga Zajednice: tužitelj
 Stranka koja zahtijeva opoziv žiga Zajednice: Zainab Ansell i Roger Ansell
 Odluka Odjela za poništaje: prihvaćanje zahtjeva za opoziv
 Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe
 Tužbeni razlozi: povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009


type: contracts

text:
 23.6.2005
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 161/22
 ETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS
 N:o 10/2005,
 tehty 8 päivänä helmikuuta 2005,
 ETA-sopimuksen liitteen VI (Sosiaaliturva) muuttamisesta
 ETA:n SEKAKOMITEA, joka
 ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä ”sopimus”, ja erityisesti sen 98 artiklan,
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1)
 Sopimuksen liite VI muutettiin 3 päivänä joulukuuta 2004 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 169/2004 (1).
 (2)
 Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta 17 päivänä lokakuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1851/2003 (2) olisi otettava osaksi sopimusta,
 ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
 1 artikla
 Muutetaan sopimuksen liitteessä VI oleva 2 kohta (neuvoston asetus (ETY) N:o 574/72) seuraavasti:
 1.
 Lisätään luetelmakohta seuraavasti:
 ”—
 32003 R 1851: komission asetus (EY) N:o 1851/2003, annettu 17 päivänä lokakuuta 2003 (EUVL L 271, 22.10.2003, s. 3).”.
 2.
 Korvataan b mukautuksen otsikko seuraavasti:
 ”Muutetaan liite 2 seuraavasti:”.
 3.
 Lisätään b mukautukseen ennen otsikkoa ”ZA. ISLANTI” teksti seuraavasti:
 ”A)
 Muutetaan jakso ’D. SAKSA’ seuraavasti:
 1.
 Muutetaan 2 kohdan a alakohdan i alakohta seuraavasti:
 i)
 Korvataan ensimmäinen luetelmakohta seuraavasti:
 ’—
 jos se, jonka etua asia koskee, asuu Alankomaissa tai Islannissa tai on Alankomaiden tai Islannin kansalainen ja asuu muun kuin sopimuspuolen alueella:
 Landesversicherungsanstalt Westfalen (Westfalenin alueellinen vakuutustoimisto), Münster.’.
 ii)
 Korvataan viides luetelmakohta seuraavasti:
 ’—
 jos, jonka etua asia koskee, asuu Norjassa, Ruotsissa, Suomessa tai Tanskassa tai on Norjan, Ruotsin, Suomen tai Tanskan kansalainen ja asuu muun kuin sopimuspuolen alueella:
 Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Schleswig-Holsteinin alueellinen vakuutustoimisto), Lyypekki.’.
 iii)
 Korvataan seitsemäs luetelmakohta seuraavasti:
 ’—
 jos, jonka etua asia koskee, asuu Kreikassa tai Liechtensteinissa tai on Kreikan tai Liechtensteinin kansalainen ja asuu muun kuin sopimuspuolen alueella:
 Landesversicherungsanstalt Baden-Württemberg (Baden-Württembergin alueellinen vakuutustoimisto), Karlsruhe.’.
 2.
 Muutetaan 2 kohdan b alakohdan i alakohta seuraavasti:
 i)
 Korvataan ensimmäinen luetelmakohta seuraavasti:
 ’—
 jos toisen sopimuspuolen lainsäädännön nojalla maksettu viimeinen maksu on suoritettu Alankomaiden tai Islannin eläkevakuutuslaitokselle:
 Landesversicherungsanstalt Westfalen (Westfalenin alueellinen vakuutustoimisto), Münster.’.
 ii)
 Korvataan viides luetelmakohta seuraavasti:
 ’—
 jos toisen sopimuspuolen lainsäädännön nojalla maksettu viimeinen maksu on suoritettu Norjan, Ruotsin, Suomen tai Tanskan eläkevakuutuslaitokselle:
 Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Schleswig-Holsteinin alueellinen vakuutustoimisto), Lyypekki.’.
 iii)
 Korvataan seitsemäs luetelmakohta seuraavasti:
 ’—
 jos toisen sopimuspuolen lainsäädännön nojalla maksettu viimeinen maksu on suoritettu Kreikan tai Liechtensteinin eläkevakuutuslaitokselle:
 Landesversicherungsanstalt Baden-Württemberg (Baden-Württembergin alueellinen vakuutustoimisto), Karlsruhe.’.
 B)
 Lisätään liitteen 2 loppuun seuraava:”.
 4.
 Korvataan c mukautuksen otsikko seuraavasti:
 ”Muutetaan liite 3 seuraavasti:”.
 5.
 Lisätään c mukautukseen ennen otsikkoa ”ZA. ISLANTI” teksti seuraavasti:
 ”A)
 Muutetaan jakso ’D. SAKSA’ seuraavasti:
 1.
 Korvataan 3 kohdan a alakohdan v alakohta seuraavasti:
 ’Alankomaiden ja Islannin kanssa hoidettavissa asioissa:
 Landesversicherungsanstalt Westfalen (Wesfalenin alueellinen vakuutustoimisto), Münster.’.
 2.
 Korvataan 3 kohdan a alakohdan vi alakohta seuraavasti:
 ’Norjan, Ruotsin, Suomen ja Tanskan kanssa hoidettavissa asioissa:
 Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Schleswig-Holsteinin alueellinen vakuutustoimisto), Lyypekki.’.
 3.
 Korvataan 3 kohdan a alakohdan viii alakohta seuraavasti:
 ’Kreikan ja Liechtensteinin kanssa hoidettavissa asioissa:
 Landesversicherungsanstalt Baden-Württemberg (Baden-Württembergin alueellinen vakuutustoimisto), Karlsruhe.’.
 (B)
 Lisätään liitteen 3 loppuun seuraava:”.
 6.
 Korvataan d mukautuksen otsikko seuraavasti:
 ”Muutetaan liite 4 seuraavasti:”.
 7.
 Lisätään ennen Liechtensteinia koskevaa kohtaa teksti seuraavasti:
 ”A)
 Muutetaan jakso ’D. SAKSA’ seuraavasti:
 1.
 Korvataan 3 kohdan b alakohdan ii alakohta seuraavasti:
 ’Norjan, Ruotsin, Suomen ja Tanskan kanssa hoidettavissa asioissa:
 Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Schleswig-Holsteinin alueellinen vakuutustoimisto), Lyypekki.’.
 2.
 Korvataan 3 kohdan b alakohdan iv alakohta seuraavasti:
 ’Kreikan ja Liechtensteinin kanssa hoidettavissa asioissa:
 Landesversicherungsanstalt Baden-Württemberg (Baden-Württembergin alueellinen vakuutustoimisto), Karlsruhe.’.
 3.
 Korvataan 3 kohdan b alakohdan vii alakohta seuraavasti:
 ’Alankomaiden ja Islannin kanssa hoidettavissa asioissa:
 Landesversicherungsanstalt Westfalen (Wesfalenin alueellinen vakuutustoimisto), Münster.’.
 B)
 Lisätään jaksoon ’R. ITÄVALTA’ seuraava:”.
 2 artikla
 Asetuksen (EY) N:o 1851/2003 islanniksi ja norjaksi laaditut tekstit, jotka julkaistaan Euroopan Unionin virallisen lehden ETA-täydennysosassa, ovat todistusvoimaisia.
 3 artikla
 Tämä päätös tulee voimaan 9 päivänä helmikuuta 2005, jos kaikki sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty ETA:n sekakomitealle (3).
 4 artikla
 Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.
 Tehty Brysselissä 8 päivänä helmikuuta 2005.
 ETA:n sekakomitean puolesta
 Puheenjohtaja
 Richard WRIGHT
 (1) EUVL L 133, 26.5.2005, s. 17.
 (2) EUVL L 271, 22.10.2003, s. 3.
 (3) Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.


text:
III/01007/2014
 . III/01007/2014
 Első irat érkezett: 05/22/2014
 Az ügy tárgya: a társasházakról szóló 1997. évi CLVII. törvény 32. § (1) bekezdés konkrét perben való alkalmazásának kizárása iránti bírói kezdeményezés
 Az indítványozó bíró - az Abtv. 25. §-a alapján - a társasházakról szóló 1997. évi CLVII. törvény 32. § (1) bekezdése második mondatának (amely szerint a határidő elmulasztása jogvesztéssel jár) egyedi ügyben való alkalmazhatósága kérdésében fordult az Alkotmánybírósághoz, és kérte egyedi normakontroll eljárás lefolytatását.
 Indokolásként hivatkozik a 3/2006. (II. 8.) Ab határozatra, mely a társasházakról szóló 2003. évi CXXXIII. törvény 42. § (1) bekezdés második mondatának alkotmányellenességét megállapította és megsemmisítette, valamint a társasházakról szóló 1997. évi CLVII. törvény 32. § (1) bekezdése második mondatának alkotmányellenességét megállapította, és egyedi ügyben való alkalmazását kizárta.
 Az indítványozó álláspontja szerint a társasházi közgyűlési határozat megtámadására vonatkozó jogvesztő határidő ellentétes az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdésében foglalt jogállamiság elvével, és korlátozza bírósághoz fordulás jogát, mert a törvény nem biztosítja, hogy a határozatot sérelmező fél a határozatról kellő időben tudomást szerezzen..
 a társasházakról szóló 1997. évi CLVII. törvény 32. § (1) bekezdés második mondata
 III_1007_2_2014_ind_kieg_anonim.pdf III_1007_0_2014_inditvany_anonim.pdf
 A határozat száma: 3215/2014. (IX. 22.) AB határozat
 ABH oldalszáma: 2014/2392
 Az ABH 2014 tárgymutatója: Alaptörvény visszaható hatálya; alkalmazási tilalom bírói kezdeményezés esetén; bírósághoz fordulás joga; jogorvoslathoz való jog
 Az Alkotmánybíróság tanácsa bírói kezdeményezés tárgyában meghozta a következő
 Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a társasházról szóló 1997. évi CLVII. törvény 2003. december 31-ig hatályos 32. § (1) bekezdésének második mondata („A határidő elmulasztása jogvesztéssel jár.”) a Pesti Központi Kerületi Bíróság előtt folyamatban lévő 20.P.50277/2014 számú perben nem alkalmazható.
 [1] A Pesti Központi Kerületi Bíróság bírája az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 25. § (1) bekezdése alapján egyedi normakontroll eljárást kezdeményezett a társasházról szóló 1997. évi CLVII. törvény (a továbbiakban: régi Thtv.) 32. § (1) bekezdés második mondatával („A határidő elmulasztása jogvesztéssel jár.”) összefüggésben. A rendelkezés – mely a bíró szerint sérti az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdését (a jogállamiság elvéből levezetett jogbiztonságot) és a XXVIII. cikkét (bírósághoz fordulás joga) – 2004. január 1-je óta nem hatályos, azonban a konkrét perben még alkalmazandó (a 2013-ban benyújtott kereset ugyanis egy 2002-ben hozott társasházi közgyűlési határozat érvénytelenségének megállapítására irányul). A bírói kezdeményezésre az adott okot, hogy az Alkotmánybíróság a 3/2006. (II. 8.) AB határozatában (a továbbiakban: Abh.) megállapította a szóban forgó rendelkezés alkotmányellenességét, az Abtv. 25. § (1) bekezdése szerint pedig „[h]a a bírónak az előtte folyamatban levő egyedi ügy elbírálása során olyan jogszabályt kell alkalmazni, amelynek [...] alaptörvény-ellenességét az Alkotmánybíróság már megállapította, – a bírósági eljárás felfüggesztése mellett – az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés b) pontja alapján az Alkotmánybíróságnál kezdeményezi [...] az alaptörvény-ellenes jogszabály alkalmazásának kizárását.”
 [2] 1. Az Alaptörvény érintett rendelkezései:
 [3] 2. A régi Thtv. indítvánnyal érintett – 2003. december 31-ig hatályos – rendelkezése:
 „32. § (1) Ha a közgyűlés határozata jogszabály vagy az alapító okirat, illetőleg a szervezeti-működési szabályzat rendelkezését sérti, vagy a kisebbség jogos érdekeinek lényeges sérelmével jár, bármely tulajdonostárs keresettel kérheti a bíróságtól a határozat érvénytelenségének megállapítását a határozat meghozatalától számított hatvan napon belül. A határidő elmulasztása jogvesztéssel jár.”
 [5] 1. Az Abh. – amint arra az indítvány is helytállóan hivatkozik – megállapította, hogy a régi Thtv.-t felváltó, a társasházakról szóló 2003. évi CXXXIII. törvény 42. § (1) bekezdése második mondata, amely szerint „A határidő elmulasztása jogvesztéssel jár.”, alkotmányellenes – sérti a bírósághoz fordulás jogát –, ezért azt megsemmisítette. Az indokolás szerint a „Tv.-nek az a korlátozó szabálya, amelynek értelmében valamennyi tulajdonostárs tekintetében, a határozat meghozatalától számított megtámadási határidő elmulasztása jogvesztéssel jár, a jelen esetben, a Tv.-ben szabályozott jogviszonyok tekintetében nem áll ésszerű arányban a korlátozás céljával, a társasház zavartalan működéséhez fűződő érdekek védelmével. Előállhat a hatályos szabályozás mellett az a helyzet, hogy a tulajdonostárs keresetindítási jogát menthető okból, önhibáján kívül nem tudja érvényesíteni és a hátrányos következmények másként sem háríthatók el. A jelen esetben nincs olyan másik alapvető jog, szabadság vagy alkotmányos érték, amelynek védelme más módon ne lenne elérhető.” (Abh., ABH 2006, 65, 95.) Alkotmányjogi panasz és bírói kezdeményezés alapján a határozat a régi Thtv. 2003. december 31-ig hatályban volt 32. § (1) bekezdésének második mondatát is vizsgálta, mely a megsemmisített rendelkezéssel megegyező szabályt tartalmazott. Az Alkotmánybíróság kimondta a norma alkotmányellenességét (megsemmisítésre azért nem került sor, mert az Abh. meghozatalakor a régi Thtv. már nem volt hatályban), és az indítványokkal érintett, folyamatban lévő perekben alkalmazási tilalomról rendelkezett.
 [6] 2. Jelen ügyben az Alkotmánybíróságnak egy olyan, a jogalkotó által már hatályon kívül helyezett norma folyamatban lévő perben történő alkalmazásának esetleges kizárásáról kellett döntenie, mely norma alkotmányellenességét korábban már megállapította.
 [7] Az Alkotmánybíróság mindenekelőtt hangsúlyozza, hogy nincs eljárásjogi akadálya annak, hogy a testület a) az Abtv. 41. § (3) bekezdése alapján jogalkotó által hatályon kívül helyezett norma alaptörvény-ellenességét megvizsgálja, mint ahogy annak sem, hogy b) az Abtv. 25. § (1) bekezdése alapján egy korábban bírói kezdeményezés alapján alaptörvény-ellenesnek minősített (az elbíráláskor még hatályos vagy már akkor is hatálytalan) norma vonatkozásában ún. önálló alkalmazási tilalom kimondására irányuló újabb bírói kezdeményezést elbíráljon.
 [8] A jelen ügy sajátossága ugyanakkor az, hogy a régi Thtv. 32. § (1) bekezdés második mondata alaptörvény-ellenességét megállapító AB-határozat nincs: az Abh. még az Alaptörvény hatályba lépése előtt született, és a szóban forgó előírás alkotmányellenességét állapította meg. Szigorú értelemben véve ezért az Abtv. 25. § (1) bekezdése nem lenne alkalmazható. Emellett pedig arra sincs lehetőség, hogy az Alkotmánybíróság az érintett előírásnak most már az Alaptörvénnyel való konformitását vizsgálja meg, ugyanis a régi Thtv. majdnem tíz évvel az Alaptörvény hatályba lépése előtt hatályát vesztette.
 [9] Az Alkotmánybíróság megítélése szerint azonban ennek ellenére az alkalmazási tilalom kimondására irányuló bírói kezdeményezésről dönteni kellett. {Hasonlóan foglalt állást a 3013/2012. (VI. 21.) AB határozat, Indokolás [32], illetve a 3302/2012. (XI. 12.) AB határozat, Indokolás [21]. Mindkét ügyben az Alaptörvény hatályba lépése előtt alkotmányellenesnek nyilvánított jogszabály(i rendelkezés) alkalmazhatóságának kizárására irányuló bírói kezdeményezésről kellett dönteni.} Az Alkotmánybíróság ennek során a következőket vette figyelembe.
 [10] Az Alkotmánybíróság korábban a vizsgált norma alkotmányellenességéről döntött. Az egyedi jogvita eldöntése a bíró feladata, sőt kötelezettsége, azonban a jog félre tételére vonatkozó hatáskör hiányában a bírói kezdeményezés alapjául szolgáló ügyben a bírónak a régi Thtv. 32. § (1) bekezdés második mondatát – az Abh.-ban foglaltak ellenére – szükségképpen alkalmaznia kellene. Ilyen helyzetben az alkotmányos rend és az alapjogok védelme érdekében a bíróság és az Alkotmánybíróság együttműködésére van szükség. Amint azt a 35/2011. (V. 6.) AB határozat is nyomatékosította, az Alkotmánybíróság „alkotmányvédelmi feladatának egyik lényeges célja az, hogy alkotmányellenes norma ne érvényesülhessen a jogrendben” (ABH 2011, 205, 215.), s „[a]menynyiben az Alkotmánybíróság el kívánja látni alkotmányvédelmi – és az egyéni jogvédelmet szükségképpen érintő – feladatát, úgy a peres eljárásokban alkalmazandó, illetve az elbírálás idején már nem hatályos jogszabályok esetében sem engedheti alkotmányellenes normák érvényre juttatását” (ABH 2011, 205, 216.). Ennek megfelelően „a bíró az alkalmazandó joggal összefüggő alkotmányos aggályait köteles [...] az Alkotmánybíróság elé tárni, az Alkotmánybíróság pedig köteles az elé tárt alkotmányossági kérdésben érdemben dönteni” (ABH 2011, 205, 217.).
 [11] A bírósághoz fordulás jogát érintően lényegében ugyanazok az alkotmányos követelmények vezethetők le az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdéséből, mint az Alkotmány 57. § (1) bekezdéséből, melyen az Abh.-ban foglalt döntés alapszik. Amennyiben tehát a régi Thtv. 32. § (1) bekezdésének második mondata az Alaptörvény alapján vizsgálható lenne, az Abh.-ban foglalt megállapítások megismétlésével a norma alaptörvény-ellenessége megállapítható lenne.
 [12] A régi Thtv. 32. § (1) bekezdés második mondata alkotmányellenességének megállapítására és alkalmazási tilalom kimondására az Abh.-ban is bírói kezdeményezés alapján került sor (emellett egy alkotmányjogi panasz is benyújtásra került), és a jelen ügy szintén bírói kezdeményezés alapján indult. Ez azért jelentős körülmény, mert az önálló alkalmazási tilalommal kapcsolatban az Alkotmánybíróság hangsúlyozta, hogy „alkotmányellenességet megállapító határozat meghozatalát követően alkalmazási tilalom kimondásának kezdeményezésére kizárólag a bíróságoknak van lehetőségük, és csak abban az esetben, ha a korábbi határozat bírói kezdeményezés alapján állapított meg alkotmányellenességet és rendelt el a bírói kezdeményezésekkel érintett konkrét ügyekben alkalmazási tilalmat” {3114/2013. (VI. 4.) AB határozat, Indokolás [35]}. Az elsődleges cél ugyanis az, hogy a hasonló ténybeli alapból származó, azonos jog alapján megítélendő jogviszonyok hasonló elbírálást nyerjenek a rendes bíróság előtt. {Ettől eltérően több ügyben azért nem került sor önálló alkalmazási tilalom kimondására, mert az alapügy absztrakt normakontroll eljárás volt, ahol semmilyen alkalmazási tilalom kimondására nem került sor: a 3013/2012. (VI. 21.) AB határozat szerint ezért „a hasonló ténybeli alapból származó, azonos jog alapján keletkezett jogviszonyok akkor nyerhetnek el hasonló elbírálást a bíróság előtt”, ha az Alkotmánybíróság a később benyújtott bírói kezdeményezés alapján sem mond ki alkalmazási tilalmat, Indokolás [33]. L. továbbá: 35/2012. (VII. 17.) AB határozat, Indokolás [42], 34/2012. (VII. 17.) AB határozat is, Indokolás [53], 3083/2013. (III. 27.) AB határozat, Indokolás [27], 3302/2012. (XI. 12.) AB határozat, Indokolás [22].}
 [13] A felsorolt szempontok figyelembevételével az Alkotmánybíróság – a bírósághoz fordulás mint alapjog védelme, illetve annak érdekében, hogy a hasonló ténybeli alapból származó, azonos jog alapján megítélendő jogviszonyok hasonló elbírálást nyerjenek a rendes bíróságok előtt – a bírói kezdeményezésnek helyt adott, és a rendelkező részben foglaltak szerint a régi Thtv. 32. § (1) bekezdésének második mondata („A határidő elmulasztása jogvesztéssel jár.”) alkalmazásának a kizárásáról rendelkezett a Pesti Központi Kerületi Bíróság előtt folyamatban lévő 20.P.50277/2014 számú perben. Hangsúlyozza ugyanakkor az Alkotmánybíróság, hogy ennek az alkalmazási tilalomnak a kimondása nem jelent állásfoglalást a kereset érdemi elbírálhatóságát illetően, ezt a kérdést az ügy tényei és a vonatkozó jogszabályi előírások alapján az eljáró bíróságnak kell megvizsgálnia és eldöntenie.
 . 05/22/2014
 . 3215/2014. (IX. 22.)


text:
Sergio Hernández est un pilote automobile espagnol né le . Il a remporté une victoire dans le championnat du monde des voitures de tourisme en 2009 à Brno.
 Carrière
 2001 : Formule BMW Portugaise,
 2002 : Championnat d'Espagne de Formule 3,
 2003 : Championnat d'Espagne de Formule 3,
 Championnat de Grande-Bretagne de Formule 3,
 2004 : Championnat d'Espagne de Formule 3,
 2005 : GP2 Series,
 2006 : GP2 Series,
 2007 : WTCC,
 2008 : WTCC, - Vainqueur du trophée des indépendants
 2009 : WTCC, (1 victoire)
 2010 : WTCC, - Vainqueur du trophée des indépendants
 2011 : Superstars International Series,
 Pilote automobile valencien
 Pilote de GP2 Series
 Naissance en décembre 1983
 Naissance à Xàbia