text:
Pengeinstitutansvar - professionel rådgivning | Forum Orientering
 Pengeinstitutansvar - professionel rådgivning
 Der forelå en aftale imellem et pengeinstitut og et investeringsforetagende om at pengeinstituttet ville finansiere investorernes deltagelse deri efter en sædvanlig kreditvurdering.
 Pengeinstituttet ydede lån til investorerne på sædvanlige forretningsmæssige vilkår og pengeinstituttets interesse i projekterne var dels at opnå en betydelig indtjening på långivningen og dels at komme i kontakt med nye kunder.
 Der findes en lov om prospekter, der skal sikre, at investorer får en række oplysninger og dermed får et forsvarligt grundlag at træffe beslutning på i forbindelse med investering i værdipapirer.
 En privatperson, der havde opnået lån i pengeinstituttet og havde lidt tab i forbindelse med, at et investeringsprojekt blev indstillet, krævede pengeinstituttet erstatningsansvarligt, som følge af at man ikke havde ydet hende nogen rådgivning omkring risikoen på projektet.
 Privatpersonen gjorde gældende, at prospektet var mangelfuldt, vildledende og urealistisk og ikke udbudt i overensstemmelse med propektloven.
 Højesteret lagde til grund, at pengeinstituttet, da man ydede lån til sagsøger, måtte have været, eller i det mindste burde have været, opmærksom på, at selskabet ikke overholdt prospektloven.
 Højesteret lagde endvidere til grund, at sagsøger, før hun underskrev lånedokumentet, af en medarbejder i pengeinstituttet havde fået at vide, at hun roligt kunne skrive under og at hun ikke fik at vide, at prospektet ikke opfyldte prospektlovens betingelser.
 Højesteret fandt det ubetænkeligt at lægge til grund, at sagsøger ville have afstået fra investeringen, hvis hun havde fået at vide, at prospektloven ikke var overholdt.
 På denne baggrund fandt Højesteret pengeinstituttet erstatningspligtigt.
 På grund af egen skyld blev erstatningen dog nedsat fra godt kr. 40.000 til kr. 20.000.
 (Højesterets dom af 15. oktober 2001, UfR 2002.65H).
 Kommentar: Dommen kan sammenholdes med dommen fra Lovorientering 1/2002 om pengeinstitutrådgivning i forbindelse med 10-mandsprojekter. Her fastslog Højesteret, at pengeinstituttet ikke som rådgiver burde have anbefalet investeringen uden enten at have foretaget en selvstændig undersøgelse af projektet eller at oplyse investor om, at en sådan undersøgelse ikke var foretaget. Derfor blev pengeinstituttet ansvarligt. Investor burde på den anden side set have sikret sig, at pengeinstituttet havde vurderet grundlaget for prospektet eller selv have undersøgt ejendommens værdi og derfor blev pengeinstituttets krav på investor nedsat. Flere henvisninger findes i kommentaren til den pågældende dom.
 Der er således ingen tvivl om, at pengeinstitutter og deres medarbejdere har en forpligtelse til at advare deres kunder om følgerne af projekter, som en professionel rådgiver må indse er risikable.
 Dommen er også en illustration af, at man naturligvis ikke skal have erstatning, hvis man også ville have lidt tab, såfremt den skadeforvoldende handling ikke var indtruffet (den såkaldte alternativ-situation) – det accentuerer dommen ved at Højesteret udtaler, at kunden ville have afstået fra prospektet, hvis hun havde fået de oplysninger, som man klandrer banken for ikke at have givet hende.
 Forskelligt herfra er spørgsmålet om egen skyld. Dommen henviser til U.2000.577H, hvor Højesteret udtalte, at investorer, der ikke selv kan bedømme risikoen ved at deltage i et investeringsprojekt skal søge professionel rådgivning eller ved henvendelse til pengeinstituttet sikre sig, at dette har vurderet prospektet. Da pengeinstitut-kunden ikke havde gjort dette, havde hun selv medvirket til sit tab, som i dommen fra Lovorientering 1/2002. I en sådan situation kan Højesteret ikke gøre andet end at fordele byrden skønsmæssigt.
 Forhindringer af byggeprojekt efter p...


type: other

text:
Skat.dk: Aktivernes handelsværdi fastsat efter selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2 i et varmeselskab
 18 May 2020 13:27
 SKM2020.199.SR
 20-0251249
 Handelsværdi, overgang fra skattefrihed til selskabsbeskatning, POLKA-værdi, varmeselskab
 A Varme A/S påtænker opstart af sideordnede aktiviteter i form af elproduktion med en kapacitet over 25 kW, hvilket er over den tilladte grænse for at opretholde selskabets skattefrihed efter selskabsskattelovens § 3, stk. 1, nr. 4. Opstarten af de sideordnede aktiviteter vil derfor medføre, at A Varme A/S overgår til skattepligt efter selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 1, medmindre aktiviteterne udøves i et skattepligtigt datterselskab.
 Skatterådet bekræftede, at A Varme A/S’ aktiver, der udgør en så integreret del af varmevirksomheden, at de ikke kan sælges til udenforstående, ved overgang fra skattefrihed til skattepligt kan fastsættes til handelsværdien, efter selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2, på baggrund af Forsyningstilsynets pris- og levetidskatalog (POLKA-værdier) - dvs. som et gennemsnit af aktivernes nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi (nedskrevne kostpriser).
 Selskabsskatteloven § 5 D, stk. 2.
 Selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.D.1.6.5.1.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.D.1.6.5.3.
 Kan Skatterådet bekræfte, at A Varme A/S’ aktiver, der udgør en så integreret del af varmevirksomheden, at de ikke kan sælges til udenforstående, ved overgang til skattepligt kan fastsættes til handelsværdien, efter selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2, på baggrund af Forsyningstilsynets pris- og levetidskatalog (POLKA-værdier) - dvs. som et gennemsnit af aktivernes nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi?
 A Varme A/S er en del af B Koncernens infrastrukturselskaber, som varetager forsyning indenfor vand, varm og elektricitet i forsyningsområdet.
 A Varme A/S ejer, driver og udbygger produktionsanlæg og forsyningsnettet til distribution af fjernvarme i forsyningsområdet.
 A Varme A/S er landets x. største fjernvarmeselskab målt på antallet af kunder. Selskabet leverer ultimo 20xx fjernvarme til (antal udeladt) fjernvarmeinstallationer i forsyningsområdet, hvilket svarer til godt (andel udeladt) af alle fjernvarmetilsluttede kunder i området.
 A Varme A/S modtager varme fra 2 leverandører (udeladt). A Varme A/S råder over kedler (egenproduktion) til at kunne opretholde forsyningen ved et udfald af varme fra (leverandør udeladt) på selv de koldeste dage.
 I 20xx udgjorde årets køb/produktion i alt (antal udeladt) MWh, som fordeler sig med et køb på (antal og andel udeladt) fra (leverandør udeladt), (antal MWh og andel udeladt) fra (leverandør udeladt), (antal udeladt) MWh fra decentrale overskudsvarmeproducenter, samt en egenproduktion på (antal MWh og andel udeladt).
 A Varme A/S er omfattet af varmeforsyningsloven og er dermed underlagt hvile-i-sig-selv-princippet, som overordnet set medfører, at der kun kan indregnes nærmere specificerede, nødvendige udgifter ved fremstilling og fremføring af fjernvarme i priserne overfor forbrugerne.
 A Varme A/S har siden stiftelsen været skattefritaget, jf. selskabsskattelovens § 3, stk. 1, nr. 4.
 Tilladelse til historisk forrentning af indskudskapitalen
 A Varme A/S har i 20xx indsendt ansøgning til Energitilsynet (nu Forsyningstilsynet) om historisk forrentning af indskudskapital. Ansøgningen er godkendt af Forsyningstilsynet i 20xx.
 Ved varmeforsyningslovens indførelse i 1981 pålagde man varmeselskaberne en binding af de midler, som var investeret i de selskaber, der blev reguleret af loven. Så vidt vides indførte man reglerne om forrentning af indskudskapital for at undgå en ekspropriationslignende situation. Varmeselskaberne, der ellers skulle "hvile i sig selv", fik derfor lov til at forrente deres indskudskapital pr. 1. marts 1981. Forrentningen kan indregnes i varmeprisen. Det er op til selskaberne af afgøre, om de vil opkræve den tilladte forrentning, men hvis et varmeselskab ikke har opkrævet forrentningsbeløbet på de vilkår, som Forsyningstilsynet har fastsat i afgørelsen, dvs. inden for den periode vilkårene medfører, bortfalder retten til at opkræve den del af forrentningsbeløbet.
 Det beløb, som varmeselskaberne kan forrente, er den oprindelige indskudskapital ved varmeforsyningslovens ikrafttræden.
 For selskaber etableret før denne dato skal indskudskapitalen fastsættes ved en af tre metoder:
 1) Faktisk indskud
 2) Regnskabsmæssig egenkapital på opgørelsestidspunktet
 3) Værdi af anlæg fastsat til nedskrevne genanskaffelsespriser pr. 1. marts 1981 tillagt værdien af andre aktiver (fx likvider), og fratrukket passiver fra selskabets regnskab.
 For selskaber etableret efter 1. marts 1981 er det alene de faktiske indskud der kan forrentes.
 A Varme A/S anvender metode (udeladt).
 Fra 2018 gælder nye regler om forrentning af indskudskapital, som betyder, at fjernvarmevirksomheders opkrævning af forrentning begrænses markant. A Varme A/S forventes herefter, baseret på en konkret vurdering, ikke længere at kunne opnå forrentning af indskudskapital.
 A Varme A/S påtænker opstart af sideordnede aktiviteter i form af elproduktion med en kapacitet over 25 kW, som er den tilladte grænse for at opretholde selskabets skattefrihed efter selskabsskattelovens § 3, stk. 1, nr. 4. Opstarten af de sideordnede aktiviteter vil derfor medføre, at A Varme A/S overgår til skattepligt efter selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 1, medmindre aktiviteterne udøves i et skattepligtigt datterselskab.
 De skattemæssige konsekvenser ved opstart af sideordnede aktiviteter i A Varme A/S og dermed overgang til skattepligt ønskes derfor afklaret.
 Dette skal særligt ses i lyset af Højesterets domme af 8. november 2018 og Skattestyrelsens styresignal SKM2019.451.SKTST vedrørende skattemæssige indgangsværdier af aktiver i vand- og spildvandsvirksomheder ved overgang til skattepligt. Samt skattestyrelsens afgørelse i SKM2019.310.SR, der vedrører metoden for opgørelse af handelsværdien for et varmeselskab.
 I henhold til selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2, skal de skattemæssige indgangs-værdier på driftsmidler, som et selskab ejer inden overgangen til skattepligt,
 opgøres til handelsværdien omregnet til kontantværdi på tidspunktet for overgang til skattepligt.
 Da A Varme A/S er underlagt "hvile-i-sig-selv-princippet", og som følge heraf ikke har mulighed for at generere et frit "cash flow" er det relevant at fastlægge hvilken metode, der skal anvendes til opgørelse af handelsværdien af driftsmidlerne.
 Dette skal særligt ses i lyset af Højesterets domme af 8. november 2018 og Skatte-styrelsens styresignal SKM2019.451.SKTST vedrørende skattemæssige indgangs-værdier af aktiver i vand- og spildvandsvirksomheder ved overgang til skattepligt.
 Discounted Cash Flow (DCF)-model
 Det fremgår af Højesterets domme af 8. november 2018 og Skattestyrelsens styre-signal SKM2019.451.SKTST, at den skattemæssige indgangsværdi af aktiver i vand- og spildevandsvirksomheder, der udgør en så integreret del af vand- og spil-devandsvirksomheden, at de ikke kan benyttes af udenforstående, men kun af de omhandlede vandselskaber, ved overgang til skattepligt ikke kan anvende en til-lempet Discounted Cash Flow (DCF)-model til ansættelse af aktivernes skattemæssige værdi.
 Følgende fremgår af Højesterets dommene:
 "SKAT (nu Skattestyrelsen) har ved udøvelsen af sit skøn over de overdragne akti-vers skattemæssige værdi anvendt en tillempet DCF-model ("discounted cash flow"). Skønsmanden har i svaret på spørgsmål E anført, at denne model ikke er egnet til at fastsætte handelsværdien af overdragne aktiver, idet et væsentligt element i modellen er det fremtidige frie "cash flow", der defineres som den likviditet, som skabes ud over det, der skal geninvesteres i virksomheden eller bevares i denne. Som følge af regulatoriske krav kan der i vandsektoren ikke skabes et frit "cash flow", og det er ifølge skønsmanden derfor ikke meningsfuldt at operere med en diskonteringsfaktor, som er en forudsætning for DCF-modellen. Højesteret finder i overensstemmelse med skønsmandens besvarelse, at DCF-modellen ikke udgør et egnet grundlag for at opgøre den skattemæssige værdi af det distributionsnet, som er overdraget til H1."
 Det kan af ovenstående uddrag udledes, at et væsentligt element i Discounted Cash Flow (DCF)-modellen er det fremtidige frie "cash flow". En tillempet Discounted Cash Flow (DCF)-model er derfor ikke egnet til fastsættelse af de skattemæssige indgangsværdier i markeder, hvor der grundet regulatoriske krav, ikke er mulighed for at skabe et frit "cash flow".
 Både vand- og spildevandssektoren, samt fjernvarmesektoren, hvor A Varme A/S er en del af sidstnævnte, er underlagt regulatoriske bestemmelser, som medfører, at der ikke kan skabes et frit "cash flow".
 Som følge heraf, vil en tillempet Discounted Cash Flow (DCF)-model ikke kunne anvendes til opgørelse af den skattemæssige indgangsværdi af de af A Varme A/S’ aktiver, der udgør en så integreret del af varmevirksomheden, at de reelt ikke kan benyttes af almindelige selskaber, men i princippet kun af A Varme A/S eller et tilsvarende varmeselskab, som ønsker at overtage forsyningspligten i det respektive område.
 POLKA-værdier
 Højesteret har i dommene SKM2018.627.HR og SKM2018.635.HR udtalt, at den skattemæssige indgangsværdi for aktiver i vand- og spildevandsvirksomheder, der udgør en så integreret del af vand- og spildevandsvirksomheden, at de ikke kan benyttes af udenforstående, skal opgøres på baggrund af POLKA-værdier. Højesteret udtaler følgende:
 "På den anførte baggrund og i overensstemmelse med skønsmandens svar på spørgsmål F finder Højesteret, at den beregningsmetode, hvorved den regulatoriske værdi opgøres som et gennemsnit af den nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi (den såkaldte POLKA-værdi), er et rimeligt udtryk for, hvorledes ledningsnettets og produktionsanlæggets værdi efter ligningslovens § 2 bør fastsættes."
 POLKA-værdierne for vand- og spildevandsvirksomheder er udtryk for den regule-ringsmæssige værdi af selskabets anlægsaktiver. Værdierne blev udarbejdet til brug for udarbejdelse af vandselskabernes åbningsbalancer ved overgang til skattepligt senest pr. 1. januar 2010, og beregnes ved at tage gennemsnittet af den estimerede nedskrevne genanskaffelsesværdi og den estimerede nedskrevne anskaffelsesværdi. POLKA-værdierne anvendes ved vand- og spildevandsvirksomhedernes takstfastsættelse overfor forbrugerne.
 Højesteret begrunder i nedenstående uddrag fra Højesterets dommene årsagen til, at POLKA-værdier udgør et rimeligt udtryk for aktivernes handelsværdi:
 "For [vandforsynings- og spildevandsvirksomhed] gælder, at der påhviler selska-berne en forsyningspligt, og at "hvile i sig selv"-princippet indebærer, at der ikke kan tjenes penge på aktiviteterne. Højesteret finder på denne baggrund, at det afgørende for den skattemæssige værdiansættelse af [distributionsnettet/ledningsnet og produktionsanlæg] må være, hvilken værdi aktiverne må skønnes at have haft for H1.
 Som følge af overtagelsen af forsyningspligten har det for H1 været nødvendigt at råde over et [distributionsnet/ledningsnet og produktionsanlæg]. Udgangspunktet for værdiansættelsen må derfor være, hvad det under markedsmæssige betingelser ville have kostet for H1 at overtage det allerede eksisterende distributionsnet. Net-tets nedskrevne genanskaffelsesværdi er et tilnærmet udtryk herfor. Alternativet for H1 ville være nyetablering af et [distributionsnet/ledningsnet og produktionsanlæg]. Efter ligningslovens § 2 skal værdien fastsættes i overensstemmelse med, hvad der ville være opnået, hvis transaktionen var afsluttet mellem uafhængige parter. Ved skønnet over, hvilken værdi det erhvervede [distributionsnet/ledningsnet og produktionsanlæg] bør fastsættes til, må der derfor også tages hensyn til, at kommunen som den sælgende part ikke havde noget at bruge [distributionsnettet/ledningsnettet og produktionsanlægget] til efter H1’s overtagelse af forsyningspligten. H1 må derfor antages som den købende part at kunne have forhandlet sig til en lavere købspris for [distributionsnettet/ledningsnettet og produktionsanlægget] end den nedskrevne genanskaffelsesværdi.
 På den anførte baggrund og i overensstemmelse med skønsmandens svar på spørgsmål F finder Højesteret, at den beregningsmetode, hvorved den regulatoriske værdi opgøres som et gennemsnit af den nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi (den såkaldte POLKA-værdi), er et rimeligt udtryk for, hvorledes [distributionsnettets/ledningsnettet og produktionsanlægget] værdi efter ligningslovens § 2 bør fastsættes". [Vores indsættelse].
 Dommene fra Højesteret vedrører, som det fremgår af ovenstående, den skattemæs-sige værdiansættelse efter ligningslovens § 2, men omtaler ikke, hvordan der skal ske værdiansættelse efter selskabsskattelovens § 5 D. Dette har Skattestyrelsen imidlertid behandlet i punkt 4 i styresignalet SKM2019.451.SKTST under afsnittet "Ny praksis", hvoraf det fremgår, at de af Højesteret fastlagte principper også gælder for selskaber, som anvender selskabsskattelovens § 5 D, jf. følgende uddrag fra styresignalet:
 "Dommene vedrører overdragelser omfattet af ligningslovens § 2, men principper-ne gælder også ved fastsættelsen af aktivers handelsværdi efter selskabsskattelo-vens § 5 D, stk. 2 og 7, når der som følge af regulatoriske krav på området, herun-der navnlig "hvile i sig selv"-princippet, ikke er et marked for handel med vandforsyningsvirksomheder eller sådanne virksomheders aktiver, og der derfor ikke findes tilsvarende eller lignende transaktioner mellem uafhængige parter, som kan danne grundlag for en vurdering af handelsværdien af aktiverne." (vores understregning)
 Højesteret anfører, at den beregningsmetode, som retten anser for et rimeligt ud-tryk for, hvordan værdien bør fastsættes blandt andet, er i overensstemmelse med skønsmandens svar på spørgsmål F (fremgår af Østre Landsrets dom afsagt 16. januar 2018, s. 29ff). Skønsmanden blev i spørgsmål F spurgt om følgende:
 "Såfremt skønsmanden finder en anden metode til opgørelsen af værdien af de ind-skudte aktiver mere velegnet, anmodes skønsmanden om at redegøre herfor og i den forbindelse ansætte handelsværdierne af aktiverne."
 Hertil svarede skønsmanden, at DCF-modellen er uegnet og at skønsmanden for-tolker spørgsmålet således, at der ønskes alternativer til at fastlægge "handelsvær-dien" af de indskudte aktiver. Omkring et "alternativt værdibegreb" anfører skønsmanden følgende:
 "Et valg af et alternativt værdibegreb bør efter mit skøn være styret af indholdet af de regulatoriske krav, som er gældende for et vandforsyningsselskab.
 Som anført ovenfor under besvarelsen af spørgsmål C, begrænser vandforsynings-loven mulighederne for at generere overskud og dermed udbetale udbytte til aktio-nærerne. Derfor skal værdiansættelsen afspejle den reelle takstpolitik.
 Hvile-i-sig-selv-princippet medfører, at de regnskabsmæssige afskrivninger/skattemæssige afskrivninger på de indskudte aktiver skal ske med udgangspunkt i en værdimåling, der gør det muligt at generere en omsætning, der er tilstrækkelig til at skabe et økonomisk råderum til reinvesteringer (herunder vedligehold) i forsyningsanlægget med henblik på at bevare evnen til at opfylde formålet om vandforsyning.
 På denne baggrund konkluderer jeg derfor, at en måling af de indskudte aktiver til en eller anden form for genanskaffelsespriser er mere velegnet. Men det er nødvendigt, at målingen af genanskaffelsespriser tager hensyn til det henfald/slitage etc., siden den oprindelige anlægget blev etableret.
 Min konklusion harmonerer med den metode og de anvisninger, der gives i "Vej-ledning til udarbejdelse af reguleringsmæssig åbningsbalance, Forsynings-sekretariatet, 17. februar 2010", i det følgende benævnt "regulatorisk værdiansættelse". (vores understregning)
 Af skønsmandens besvarelse kan således udledes, at
 1) de regulatorisk krav bør være styrende for værdibegrebet,
 2) værdiansættelsen skal afspejle den reelle takstpolitik (de begrænsede muligheder for at generere et overskud) og
 3) der skal tages udgangspunktet i værdimålingen, der gør det muligt at generere en omsætning, der skaber økonomisk råderum til reinvesteringer. Efter skønsmandens opfattelse medfører dette samlet, at værdimåling af aktiverne til en form for genanskaffelsespris er velegnet.
 A Varme A/S er, ligesom vand- og spildevandsvirksomheder, underlagt regulatoriske krav, herunder forsyningspligt, samt i udgangspunktet et "hvile-i-sig-selv"-princip der medfører, at varmeselskabet som hovedregel ikke kan tjene penge på fjernvarmeaktiviteterne, hvorfor de samme momenter som for vandfor-syningsselskaber skal inddrages, når der skal ske fastsættelse af de skattemæssige indgangsværdier for varmeselskabet.
 Der kan dog i enkelte undtagelsestilfælde efter varmeforsyningslovens § 20 b om overskud, samt reglerne om forrentning af indskudskapital godt ske forrentning i et varmeselskab.
 A Varme A/S har som nævnt i 20xx indsendt ansøgning til Energitilsynet (nu Forsyningstilsynet) om historisk forrentning af indskudskapital. Ansøgningen er godkendt af Forsyningstilsynet i 20xx, og der er tale om en særlig undtagelse til "hvile-i-sig-selv"-princippet, som ikke ændrer på, at A Varme A/S er begrænset i sin mulighed for at generere et overskud.
 Fra 2018 gælder der som nævnt nye regler om forrentning af indskudskapital, som betyder, at A Varme A/S herefter, baseret på en konkret vurdering, ikke længere har mulighed for at opnå forrentning af indskudskapital. Det er derfor vores opfattelse, at der til brug for behandling af nærværende anmodning om bindende svar kan tages udgangspunkt i, at A Varme A/S opererer under "hvile-i-sig-selv"-princippet, som generelt er gældende for varmeselskaber.
 Der vil tillige skulle inddrages hensyn til takstpolitik og værdimåling, som kan generere omsætning, der kan skabe økonomisk råderum i selskabet. Samlet bør en form for genanskaffelsespris dog blive afspejlet i værdiansættelsen. For vandfor-syningsselskaber er det, som nævnt ovenfor, den regulatoriske værdi, som kan anvendes, da denne opgøres som et gennemsnit af den nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi (den såkaldte POLKA-værdi).
 POLKA-værdier for varmeselskaber
 I henhold til regeringens lovprogram for folketingsåret 2019/2020 vil der i februar 2020 blive fremsat lovforslag, der har til formål at indføre en ny økonomisk regu-lering af fjernvarmesektoren. Lovforslaget skal udmønte en yderligere regulering af fjernvarmesektoren, som har været i støbeskeen i en årrække.
 Den første del af udmøntningen af den nye økonomiske regulering af fjernvarme-sektoren er vedtaget af Folketinget allerede i december 2017 - se lovforslag L 93 (Folketinget 2017-18). Energistyrelsen udarbejdede i den forbindelse i oktober 2017 et høringsnotat vedrørende L 93, hvor der fremgår svar på et spørgsmål fra Sekretariatet for Energitilsynet (nu Forsyningstilsynet):
 "Sekretariatet for Energitilsynet forstår lovforslaget således, at det efter bemyndigelsens ordlyd overlades til Energitilsynets faglige vurdering, hvilken metode til opgørelse af kapitalomkostningerne, der skal anvendes. Det vil sige, at Energitilsynet kan beslutte, at opgørelsen heraf foretages ved brug af en pris- og levetids-katalog, men at også andre metoder kan anvendes supplerende eller alternativt til at standardisere kapitalomkostningerne.
 Sekretariatet for Energitilsynet noterer herudover, at anvendelse af pris- og leve-tidskatalog alene bliver nævnt i forbindelse med opnåelse af en retvisende bench-markingmodel.
 Sekretariatet for Energitilsynet kan dermed konstatere, at der ikke skal udarbejdes åbningsbalancer ved brug af et sådant katalog, hvilket sekretariatet er helt enigt i. Åbningsbalancer baseret på pris- og levetidskatalog ville betyde, at virksomheder får en "dåbsgave" [til brug for det regulatoriske regnskab] ved indførelse af den nye regulering i form af en urimelig høj initial indtægtsramme, som ville medføre, at forbrugerne i væsentligt omfang ville betale afskrivninger to gange for samme anlæg, og at den reelle betydning af de udmeldte effektiviseringskrav ville blive reduceret. [Egen tilføjelse].
 Energistyrelsen er enig i Sekretariatet for Energitilsynets tolkning af lovforslaget."
 Forsyningstilsynet har efterfølgende den 1. april 2019 sendt udkast til pris og leve-tidskatalog (POLKA-værdier) for varmeselskaber i teknisk høring.
 Det fremgår heraf, at formålet med POLKA-værdierne er at lave en standardisering af fjernvarmeselskabernes økonomiske afskrivninger af de eksisterende anlæg ved et gennemsnit af nedskrevne anskaffelsespriser og nedskrevne genanskaffelsespriser. Fra uddrag af ovennævnte høringsnotat kan det dog udledes, at POLKA-værdierne som udgangspunkt alene skal anvendes til benchmarking.
 Ovenstående ændrer imidlertid ikke på, at metoden for opgørelsen af POLKA-værdier for varmeselskaber (der på nuværende tidspunkt ikke er endeligt fastlagt), efter vores opfattelse er sammenlignelig med POLKA-værdierne for vand- og spildevandsvirksomhederne, der også opgøres som et gennemsnit af nedskrevne anskaffelsespriser og nedskrevne genanskaffelsespriser, selvom POLKA-værdierne for varmeselskaber som udgangspunkt skal anvendes til benchmarking. Dette understøttes af vejledningen til Pris- og levetidskataloget, hvoraf det fremgår, at:
 "Formålet med POLKA er at lave en standardisering af fjernvarmeselskabernes økonomiske afskrivninger af de eksisterende anlægsaktiver (og ikke de regnskabs-mæssige). Afskrivningerne skal bruges til at give et ensartet udtryk for virksomhe-dernes anlægsomkostninger, hvor der tages hensyn til prisudviklingen og forskelle i anlæggenes alder og tekniske restlevetider. POLKA indeholder helt konkret priser og levetider for størstedelen af de aktiver, som anvendes af danske fjernvarmeselskaber. Kataloget er udformet, så hvert selskab kan udfylde pris- og levetidskataloget med de anlægsaktiver, som selskaberne ejer på tidspunktet for implementeringen af den nye regulering og med angivelse af anskaffelsestidspunktet. På bag-grund af virksomhedernes oplysninger beregner kataloget automatisk selskabets standardiserede afskrivninger på selskabets historiske investeringer." (vores understregning)
 Ovenstående illustrerer således, at det POLKA, der arbejdes på for varmeselskaber, vil fastsætte værdien af varmevirksomhedernes anlægsomkostninger under hensyntagen til prisudviklingen og forskelle i anlæggenes alder og tekniske restlevetider. Disse værdier må derfor kunne anvendes ved den skattemæssige værdiansættelse af A Varme A/S’ aktiver, der udgør en så integreret del af varme-virksomheden, at de reelt ikke kan benyttes af udenforstående, men kun af A Varme A/S eller et andet varmeselskab, som ønsker at overtage forsynings-pligten i det respektive område.
 Ovenstående understøttes tillige af SKM2019.310.SR, der vedrører metoden for opgørelse af handelsværdien for et varmeselskab, og hvor Skatterådet har afgjort, at det ikke er hverken de regnskabsmæssige eller regulatoriske værdier, som skal anvendes, men at det derimod er POLKA-værdierne, som skal anvendes.
 Det er på baggrund af sammenligneligheden mellem vand-/spildevandsbranchen og fjernvarmebranchen, samt metoden til opgørelsen af POLKA-værdierne i brancher-ne, vores opfattelse, at varmselskaberne ved overgang til skattepligt skal anvende Forsyningstilsynets (udkast til) pris- og levetidskatalog (POLKA-værdier) til fastsættelse af varmeselskabernes aktiver, der udgør en så integreret del af varmevirksomheden, at aktiverne ikke kan benyttes af udenforstående.
 Det ønskes bekræftet, at A Varme A/S’ aktiver, der udgør en så integreret del af varmevirksomheden, at de ikke kan sælges til udenforstående, ved overgang fra skattefrihed til skattepligt kan fastsættes til handelsværdien efter selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2, (maskiner, inventar og lignende driftsmidler), på baggrund af Forsyningstilsynets pris- og levetidskatalog (POLKA-værdier) - dvs. som et gen-nemsnit af aktivernes nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaf-felsesværdi (nedskrevne kostpriser).
 Skattestyrelsen lægger til grund for besvarelsen, at A Varme A/S hidtil har været skattefritaget efter selskabsskattelovens § 3, stk. 1, nr. 4, og at selskabet overgår til skattepligt efter selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 1, i forbindelse med, at selskabet påbegynder produktion af elektricitet med en installeret effekt på over 25 kW.
 Varmeselskaber er underlagt regulatoriske krav i varmeforsyningsloven, herunder "hvile-i-sig-selv-princippet", som betyder, at der ikke kan tjenes penge på aktiviteten ud over den forrentning af indskudskapital, der historisk er opnået tilladelse til fra Forsyningstilsynet. Det lægges til grund ved besvarelsen, at A Varme A/S efter en ændring af reglerne fra 2018 ikke længere forventes at kunne få godkendt forrentning af selskabets indskudskapital.
 Skattestyrelsen lægger på den baggrund til grund, at der ikke findes et marked for handel med varmeselskaber, eller sådanne virksomheders aktiver, og at der ikke findes tilsvarende eller lignende transaktioner mellem uafhængige parter, som kan danne grundlag for en vurdering af værdien af A Varme A/S ́ aktiver baseret på, hvad de kan sælges for i fri handel.
 Anmodningen er ikke vedlagt hverken årsrapport for A Varme A/S eller en opgørelse af den regulatoriske værdi. Skattestyrelsen kan derfor alene tage stilling til principperne for værdiansættelsen, men ikke udtale sig om konkrete værdier.
 Højesteret fandt, at den metode, hvorved den regulatoriske værdi opgøres som et gennemsnit af den nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffel-sesværdi (den såkaldte POLKA-værdi), var et rimeligt udtryk for, hvorledes akti-vernes værdi efter ligningslovens § 2 skulle fastsættes.
 Der findes ikke på samme måde som for vandselskaber egentlige POLKA-værdier for varmeselskaber. For varmeselskaberne gælder det ligesom for vandselskaberne, at der påhviler selskaberne en forsyningspligt, og at "hvile i sig selv"-princippet indebærer, at der ikke kan tjenes penge på aktiviteten. Værdien af de omhandlede aktiver for det enkelte varmeselskab er derfor afgørende for den skattemæssige værdiansættelse.
 På grund af forsyningspligten er det nødvendigt for varmeselskaberne at råde over de omhandlede aktiver. Udgangspunktet for værdiansættelsen af aktiverne er der-for, hvad det under markedsmæssige betingelser ville have kostet for selskabet at anskaffe de aktiver, der er nødvendige for at opfylde forsyningspligten.
 Ved fastsættelsen af aktivernes handelsværdi efter selskabsskattelovens § 5 D, må der tillige tages hensyn til, at der ikke findes et egentligt marked for de omhandle-de aktiver. Selskabet må på grund af forsyningspligten antages at kunne have for-handlet sig til en lavere pris for aktiverne end den nedskrevne genanskaffelsesvær-di, hvis aktiverne blev erhvervet fra en uafhængig tredjemand.
 Skattestyrelsen finder på den baggrund, at den beregningsmetode, hvorved aktivernes regulatoriske værdi opgøres som et gennemsnit af den nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi (svarende til den såkaldte POLKA-værdi), er et rimeligt udtryk for, hvorledes aktivernes handelsværdi efter selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2, kan fastsættes.
 Skattestyrelsen bemærker, at Klima, energi og forsyningsministeren har valgt at udskyde et lovforslag om økonomisk regulering af varmesektoren, herunder udarbejdelse af et revideret Pris- og levetidskatalog (POLKA) til næste folketingsår. Udskydelsen er sket med henblik på at sikre, at den nye lovgivning understøtter regeringens klimamål.
 Skattestyrelsen bemærker, at ovenstående anvisning om brug af regulatoriske vær-dier (POLKA) kun gælder for de aktiver, der ikke kan bruges til andre formål end varmevirksomhed.
 Hvis varmeselskabet ejer aktiver eller ejendomme, der kan benyttes til andre for-mål end varmevirksomhed, vil handelsværdien af disse aktiver kunne være højere end den regulatoriske værdi (POLKA værdien). For disse aktiver skal den højere markedsværdi derfor benyttes som grundlag for skattemæssige afskrivninger i sel-skabet.
 Skatterådet tiltræder Skattestyrelsens indstilling og begrundelse, dog med tilføjelse således at Skatterådet svarer "Ja, se dog indstilling og begrundelse.
 2e) elselskaber, hvorved i denne lov forstås selskaber mv., i hvis aktiviteter indgår produktion, transport, handel eller levering af elektricitet, og som har en installeret effekt på over 25 kW. Skattepligten gælder uanset elselskabets organisationsform. Indregistrerede aktieselskaber og anpartsselskaber omfattes dog af nr. 1.
 4) Havne, herunder lufthavne, der er åbne for offentlig trafik, samt gas- og fjernvarmeværker, når adgangen til leverance fra værket står åben for alle inden for det område, hvori værket arbejder, alt for så vidt havnens eller værkets indtægter, bortset fra normal forrentning af en eventuel indskudskapital, ifølge vedtægtsmæssig bestemmelse udelukkende kan anvendes til havnens eller værkets formål. Betingelserne i 1. pkt. er opfyldt, selv om en havn, en lufthavn eller et gas- eller fjernvarmeværk udøver aktivitet, der falder uden for formålet, såfremt disse aktiviteter udøves i et skattepligtigt datterselskab. Betingelserne i 1. pkt. er også opfyldt, selv om en havn, en lufthavn eller et gas- eller fjernvarmeværk har produktion af elektricitet med en installeret effekt på 25 kW eller derunder. Fritagelsen efter 1. pkt. gælder dog ikke indtægt ved produktion af elektricitet og for en havn eller lufthavn indtægt ved produktion af varme.
 Stk 1. Hvis et selskab eller en forening mv. overgår fra at være undtaget fra skattepligt efter § 3, stk. 1, nr. 1-18 og 21, til at blive skattepligtig efter § 1, får overgangen virkning for selskabets eller foreningens skattepligt på tidspunktet for påbegyndelsen af den virksomhed, der begrunder skattepligten, eller på det tidspunkt, hvor virksomheden anses for skattepligtig. Skatteansættelsen finder første gang sted for det indkomstår, jf. § 10, som den første indkomstperiode udgør uden hensyn til dennes længde. Den første indkomstperiode kan udgøre op til 18 måneder.
 Stk. 1. Kollektive varmeforsyningsanlæg, industrivirksomheder, kraftvarmeanlæg med en eleffekt over 25 MW samt geotermiske anlæg m.v. kan i priserne for levering til det indenlandske marked af opvarmet vand, damp eller gas bortset fra naturgas med det formål at levere energi til bygningers opvarmning og forsyning med varmt vand indregne nødvendige udgifter til energi, lønninger og andre driftsomkostninger, efterforskning, administration og salg, omkostninger som følge af pålagte offentlige forpligtelser, herunder omkostninger til energispareaktiviteter efter §§ 28 a, 28 b og 29, samt finansieringsudgifter ved fremmedkapital og underskud fra tidligere perioder opstået i forbindelse med etablering og væsentlig udbygning af forsyningssystemerne, jf. dog stk. 7-17 og §§ 20 b og 20 c. 1. pkt. finder tilsvarende anvendelse på levering af opvarmet vand til andre formål fra et centralt kraftvarmeanlæg, jf. § 10, stk. 6, i lov om elforsyning.
 Stk. 1. Geotermiske anlæg, solvarmeanlæg og biogas- eller biomassebaserede varme- eller kraftvarmeværker, som leverer opvarmet vand, damp eller gas bortset fra naturgas til et kollektivt varmeforsyningsanlæg, kan i prisen for de i § 20, stk. 1, nævnte ydelser indkalkulere et overskud. Ligeledes kan eldrevne varmepumper, der leverer varme til et kollektivt varmeforsyningsanlæg, og industrivirksomheder, der leverer overskudsvarme til et kollektivt varmeforsyningsanlæg, indkalkulere et overskud.
 Stk. 2. Energi-, forsynings- og klimaministeren kan bestemme, at andre end de i stk. 1 nævnte anlæg kan indkalkulere et overskud i prisen for de i § 20, stk. 1, nævnte ydelser, såfremt disse er baserede på vedvarende energi og indgår i tilsvarende leveranceforhold som nævnt i stk. 1.
 SKM2019. 310.
 Højesteret udtalte, at det for vandforsynings- og spildevandsvirksomhed gælder, at der påhviler selskaberne en forsyningspligt, og at "hvile i sig selv "-princippet indebærer, at der ikke kan tjenes penge på aktiviteterne. Højesteret fandt på denne baggrund, at det afgørende for den skattemæssige værdiansættelse af aktiverne måtte være, hvilken værdi aktiverne måtte skønnes at have haft for vandselskabet. Højesteret fandt, at den beregningsmetode, hvorved den regulatoriske værdi opgøres som et gennemsnit af den nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi (den såkaldte POLKA-værdi), var et rimeligt udtryk for, hvorledes aktivernes værdi efter ligningslovens § 2 burde fastsættes.
 "Værdiansættelsen efter ligningslovens § 2
 Højesteret lægger i overensstemmelse med skønserklæringen, jf. svarene på spørgsmål A, A/B 1 og SS 2, til grund, at der som følge af de regulatoriske krav på området, herunder navnlig "hvile i sig selv"-princippet, ikke er et marked for handel med [vandforsynings- og spildevandsvirksomheder] eller sådanne virksomheders aktiver, og at der ikke findes tilsvarende eller lignende transaktioner mellem uafhængige parter, som kan danne grundlag for en vurdering af værdien af H1s [distributionsnet/ledningsnet og produktionsanlæg]. Der kan således ikke i den foreliggende sag fastsættes en værdi af [distributionsnettet/ledningsnet og produktionsanlæg] baseret på, hvad dette kan sælges for i almindelig fri handel.
 SKAT (nu Skattestyrelsen) har ved udøvelsen af sit skøn over de overdragne aktivers skattemæssige værdi anvendt en tillempet DCF-model ("discounted cash flow"). Skønsmanden har i svaret på spørgsmål E anført, at denne model ikke er egnet til at fastsætte handelsværdien af overdragne aktiver, idet et væsentligt element i modellen er det fremtidige frie "cash flow", der defineres som den likviditet, som skabes ud over det, der skal geninvesteres i virksomheden eller bevares i denne. Som følge af de regulatoriske krav kan der i vandsektoren ikke skabes et frit "cash flow", og det er ifølge skønsmanden derfor ikke meningsfuldt at operere med en diskonteringsfaktor, som er en forudsætning for DCF-modellen. Højesteret finder i overensstemmelse med skønsmandens besvarelse, at DCF-modellen ikke udgør et egnet grundlag for at opgøre den skattemæssige værdi af det distributionsnet, som er overdraget til H1.
 For [vandforsynings- og spildevandsvirksomhed] gælder, at der påhviler selskaberne en forsyningspligt, og at "hvile i sig selv"-princippet indebærer, at der ikke kan tjenes penge på aktiviteterne. Højesteret finder på denne baggrund, at det afgørende for den skattemæssige værdiansættelse af [distributionsnettet/ledningsnet og produktionsanlæg] må være, hvilken værdi aktiverne må skønnes at have haft for H1.
 På den anførte baggrund og i overensstemmelse med skønsmandens svar på spørgsmål F finder Højesteret, at den beregningsmetode, hvorved den regulatoriske værdi opgøres som et gennemsnit af den nedskrevne genanskaffelsesværdi og den nedskrevne anskaffelsesværdi (den såkaldte POLKA-værdi), er et rimeligt udtryk for, hvorledes [distributionsnettets/ledningsnettets og produktionsanlæggets] værdi efter ligningslovens § 2 bør fastsættes. "
 Dommene vedrører overdragelser omfattet af ligningslovens § 2, men principperne gælder også ved fastsættelsen af aktivers handelsværdi efter selskabsskattelovens § 5 D, stk. 2 og 7, når der som følge af regulatoriske krav på området, herunder navnlig "hvile i sig selv"-princippet, ikke er et marked for handel med vandforsyningsvirksomheder eller sådanne virksomheders aktiver, og der derfor ikke findes tilsvarende eller lignende transaktioner mellem uafhængige parter, som kan danne grundlag for en vurdering af handelsværdien af aktiverne.
 Opgørelsen af den regulatoriske værdi (POLKA-værdien) foretages i overensstemmelse med den metode og de anvisninger, der gives i "Vejledning til udarbejdelse af reguleringsmæssig åbningsbalance, Forsyningssekretariatet, 17. februar 2010".


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Ważna informacja prawna
 |
 21997D0710(04)
 Dziennik Urzędowy L 182 , 10/07/1997 P. 0034 - 0034
 Decyzja Wspólnego Komitetu EOGnr 5/97z dnia 14 marca 1997 r.zmieniająca załącznik IV (Energia) do Porozumienia EOGWSPÓLNY KOMITET EOG,uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, dostosowane Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej Porozumieniem, w szczególności jego art. 98,a także mając na uwadze, co następuje:załącznik IV do Porozumienia zmieniono decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 33/96 [1];rozporządzenie Rady (WE) nr 2964/95 z dnia 20 grudnia 1995 r. wprowadzające rejestrację przywozu i dostaw ropy naftowej do Wspólnoty [2] ma zostać włączona do Porozumienia,STANOWI, CO NASTĘPUJE:Artykuł 1W załączniku IV do Porozumienia pkt 5 (rozporządzenie Rady (EWG) nr 1893/79) otrzymuje brzmienie:"5. 395 R 2964: rozporządzenie Rady (WE) nr 2964/95 z dnia 20 grudnia 1995 r. wprowadzające rejestrację przywozu i dostaw ropy naftowej do Wspólnoty (Dz.U. L 310 z 22.12.1995, str. 5).Do celów obowiązującego Porozumienia przepisy rozporządzenia stosuje się z następującymi zmianami:"Przepisów rozporządzenia nie stosuje się w odniesieniu do Islandii i Liechtensteinu, dopóki Państwa te nie przywożą ani nie dostarczają ropy naftowej.""Artykuł 2Teksty rozporządzenia Rady (WE) nr 2964/95 w językach islandzkim i norweskim, które są załączone do odpowiednich wersji językowych niniejszej decyzji, są autentyczne.Artykuł 3Niniejsza decyzja wchodzi w życie dnia 1 stycznia 1997 r., pod warunkiem że wszystkie notyfikacje na mocy art. 103 ust. 1 Porozumienia zostały dokonane wobec Wspólnego Komitetu EOG.Artykuł 4Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w Sekcji EOG i w Dodatku EOG do Dziennika Urzędowego Wspólnot Europejskich.Sporządzono w Brukseli, dnia 14 marca 1997 r.W imieniu Wspólnego Komitetu EOGC. DayPrzewodniczący[1] Dz.U. L 237 z 19.9.1996, str. 25.[2] Dz.U. L 310 z 22.12.1995, str. 5.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Hon kom som en vind är en svensk dramafilm från 1952 i regi av Hampe Faustman. I huvudrollerna ses Åke Grönberg, Margit Carlqvist och Britta Brunius.
 Om filmen
 Filmen premiärvisades på biograf Olympia vid Birger Jarlsgatan i Stockholm den 26 november 1952. Som förlaga hade man den finlandssvenske författaren Walentin Chorells pjäs Fabian öppnar portarna. Inför filminspelningen bearbetades manuset av dramatikern Herbert Grevenius enligt många kritiker i en alltför fri form sett till pjäsen. Filmen fick en gedigen svensk miljöförankring, utarbetade bifigurer och en del publiktillvända inslag, som kanske inte svarade mot det tidlösa spel den finländske författaren tänkt sig.
 Rollista i urval
 Åke Grönberg – Fabian Rosander, fabriksverkmästare i Kungsör
 Margit Carlqvist – Lilly Lilja, arbetarflicka
 Britta Brunius – Olga Rosander, Fabians hustru
 Arne Källerud – Karlsson, busschaufför, Rosanders granne
 Bengt Eklund – Gurra, verkstadsarbetare i Kungsör
 Gunnar Hellström – Olle, Fabians son, förman på fabriken i Stockholm
 Barbro Nordin – Ingrid, Olles hustru
 Sigyn Sahlin – föreståndarinna för tvättinrättningen
 Stig Johanson – Jansson, 50-årsfirande verkstadsarbetare
 Astrid Bodin – Janssons fru
 Georg Skarstedt – verkstadsarbetare
 Birger Lensander – Arvid, verkstadsarbetare
 Bengt Sundmark – verkstadsarbetare
 Gösta Holmström – tidsskrivare på fabriken i Kungsör
 Ulf Johanson – verkstadsarbetare
 Hanny Schedin – fru Boman, portvaktsfru
 Tor Isedal – radiotelegrafist på båt
 Kerstin Moheden – expedit i presentaffär
 Emy Storm – sjuksköterska
 Gustaf Färingborg – vakt i Folkets park
 Musik i filmen
 Hell Broder, kompositör Carl Michael Bellman, med ny svensk text av Eric F. Dahlquist
 Ja, må han leva! Vid Färjestaden, kompositör Sven Scholander, text Erik Axel Karlfeldt, sång Margit Carlqvist och Åke Grönberg Shenandoah (Across the Wide Missouri), instrumental. Isle of Capri (Capri)'', kompositör Will Grosz, engelsk text Jimmy Kennedy svensk text Sven-Olof Sandberg, framförs nynnande av Carin Norberg
 Källor
 Externa länkar
 Filmer 1952
 Filmer i regi av Hampe Faustman
 Svenska dramafilmer
 Svenska filmer baserade på pjäser
 Stockholm på film
 Svenskspråkiga filmer
 Svenska 1950-talsfilmer


text:
 IX ZB 78/18 - caselaw.de
 IX ZB 78/18
 BUNDESGERICHTSHOF IX ZB 78/18 IX ZB 79/18 BESCHLUSS vom 6. November 2018 in dem Insolvenzeröffnungsverfahren über das Vermögen der ECLI:DE:BGH:2018:061118BIXZB78.18.0 Der IX. Zivilsenat des Bundesgerichtshofs hat durch den Vorsitzenden Richter Prof. Dr. Kayser, die Richterin Lohmann, die Richter Prof. Dr. Pape, Dr. Schoppmeyer und Meyberg am 6. November 2018 beschlossen:
 Die Rechtsbeschwerden gegen die Beschlüsse der 3. Zivilkammer des Landgerichts Freiburg im Breisgau vom 17. Juli 2018 werden auf Kosten der Schuldnerin als unzulässig verworfen.
 Die Rechtsbeschwerden sind gemäß § 577 Abs. 1 Satz 2 ZPO als unzulässig zu verwerfen, weil sie nicht nach § 574 Abs. 1 Satz 1 ZPO statthaft sind.
 In Insolvenzsachen ist die Rechtsbeschwerde seit der mit Wirkung vom 27. Oktober 2011 erfolgten Aufhebung des § 7 InsO gemäß § 574 Abs. 1 Satz 1 Nr. 2 ZPO nur noch unter der Voraussetzung statthaft, dass sie vom Beschwerdegericht zugelassen worden ist (BGH, Beschluss vom 6. Februar 2014 - IX ZB 109/12, NZI 2014, 334). Daran fehlt es hier. Die Beschwerdeentscheidungen - die mit den hier angefochtenen Verfügungen schon keine nach § 34 InsO einem Rechtsmittel unterliegenden Entscheidungen zum Gegenstand haben lassen die Rechtsbeschwerde nicht zu. Die Nichtzulassung der Rechtsbeschwerde ist nicht anfechtbar (BGH, Beschluss vom 10. Januar 2008 - IX ZB 109/07, WuM 2008, 113; Beschluss vom 19. Oktober 2016 - IX ZA 20/16, juris Rn. 2).
 Die Rechtsbeschwerden sind überdies deshalb unzulässig, weil sie nicht durch einen beim Bundesgerichtshof zugelassenen Rechtsanwalt eingelegt worden sind (§ 575 Abs. 1 Satz 1, § 78 Abs. 1 Satz 3 ZPO).
 AG Freiburg, Entscheidung vom 18.06.2018 - 8 IK 326/18 LG Freiburg, Entscheidung vom 17.07.2018 - 3 T 147/18 -
 Paragraphen in IX ZB 78/18
 1 34 InsO
 Original von IX ZB 78/18
 Teilen von IX ZB 78/18


type: legislation

text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 29.5.2018.
 COM(2018) 351 final
 2018/0182(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Regionalnom upravljačkom odboru uspostavljenom na temelju Ugovora o osnivanju Prometne zajednice
 OBRAZLOŽENJE
 1.PREDMET PRIJEDLOGA
 Ovaj se prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u Regionalnom upravljačkom odboru uspostavljenom na temelju Ugovora o osnivanju Prometne zajednice („Ugovor”) u pogledu predviđene odluke Regionalnog upravljačkog odbora o donošenju svojeg poslovnika.
 2.KONTEKST PRIJEDLOGA
 2.1.Ugovor o osnivanju Prometne zajednice
 Nakon potpisivanja Ugovor se primjenjuje privremeno u skladu s njegovim člankom 41. stavkom 3. Kad je riječ o Uniji, privremena primjena predviđena je Odlukom Vijeća o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Ugovora o osnivanju Prometne zajednice
 1
 .
 Europska unija stranka je Ugovora.
 2.2.Regionalni upravljački odbor
 Regionalni upravljački odbor uspostavljen je člankom 24. Ugovora i zadužen je za upravljanje Ugovorom i njegovu ispravnu primjenu. U tu će svrhu davati preporuke i donositi odluke u slučajevima koji su predviđeni Ugovorom. Konkretno, Regionalni upravljački odbor:
 (a)priprema rad Vijeća ministara;
 (b)odlučuje o uspostavi tehničkih odbora;
 (c)daje preporuke i donosi odluke u sladu s Ugovorom;
 (d)kad je riječ o novodonesenim aktima EU-a, poduzima odgovarajuće radnje, konkretno revidira Prilog I. Ugovora;
 (e)nakon savjetovanja s Vijećem ministara imenuje direktora Stalnog tajništva;
 (f)može imenovati jednog zamjenika direktora Stalnog tajništva ili više njih;
 (g)utvrđuje pravila Stalnog tajništva;
 (h)može odlukom preispitati razinu proračunskih doprinosa;
 (i)donosi godišnji proračun Ugovora;
 (j)donosi odluku o postupku izvršenja proračuna, iskazivanja računa i njihova revidiranja te inspekcijskog nadzora;
 (k)donosi odluke u slučaju sporova među ugovornim strankama;
 (l)donosi opća načela kad je riječ o pristupu dokumentima koje drže tijela uspostavljena Ugovorom ili uspostavljena u okviru Ugovora;
 (m)donosi godišnja izvješća o provedbi sveobuhvatne mreže na uvid Vijeću ministara;
 (n)kad je riječ o određenim aktima Unije, utvrđuje rokove i načine prenošenja u strankama iz jugoistočne Europe.
 Regionalni upravljački odbor sastoji se od jednog predstavnika i jednog zamjenika predstavnika svake ugovorne stranke. Sve države članice EU-a mogu sudjelovati kao promatrači. Regionalni upravljački odbor djeluje jednoglasno.
 2.3.Predviđeni akt Regionalnog upravljačkog odbora
 Nacrt odluke odnosi se na donošenje poslovnika Regionalnog upravljačkog odbora u skladu s člankom 24. stavkom 5. Ugovora. Nacrt poslovnika obuhvaća, među ostalim, sudjelovanje na sastancima Regionalnog upravljačkog odbora, predsjedavanje Regionalnim upravljačkim odborom, pripremu sastanaka Regionalnog upravljačkog odbora i postupovna pravila koja se odnose na te sastanke, postupke koji se odnose na djelovanja koja poduzima Regionalni upravljački odbor, objavljivanje informacija te niz završnih odredaba. Kako se u njegovu nacrtu predlaže, poslovnik će stupiti na snagu na dan donošenja. Odluka o donošenju poslovnika Regionalnog upravljačkog odbora bit će neophodna za pravovremenu provedbu Ugovora.
 Predviđena odluka postat će pravno obvezujuća za stranke na temelju članka 24. stavka 5. Ugovora.
 3.STAJALIŠTE KOJE TREBA ZAUZETI U IME UNIJE
 Kako bi se osigurali odgovarajuće izvršavanje i provedba zadataka Regionalnog upravljačkog odbora u skladu s Ugovorom, nužno je da Regionalni upravljački odbor donese poslovnik u skladu s člankom 24. stavkom 5. Ugovora. Budući da je Unija stranka Ugovora, potrebno je stajalište Unije.
 U tom kontekstu treba podsjetiti da je Ugovor element koji bi trebao ojačati regionalnu suradnju na zapadnom Balkanu, kako je pobliže objašnjeno u Komisijinom prijedlogu odluke Vijeća o potpisivanju Ugovora [COM(2017) 324 final, podnaslov „Opći kontekst”].
 4.PRAVNA OSNOVA
 4.1.Postupovna pravna osnova
 4.1.1. Načela
 Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je da Vijeće donosi odluke kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.
 Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali im je namjena da „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
 2
 .
 4.1.2. Primjena u ovom slučaju
 Regionalni upravljački odbor tijelo je osnovano na temelju sporazuma, odnosno Ugovora.
 Akt koji Regionalni upravljački odbor treba donijeti akt je koji proizvodi pravne učinke. Regionalni upravljački odbor ovlašten je donijeti svoj poslovnik u skladu s člankom 24. stavkom 5. Ugovora. Po svojoj prirodi i u skladu s međunarodnim pravom kojim su uređena pitanja koja se odnose na Regionalni upravljački odbor, taj poslovnik sadržava elemente koji su pravno obvezujući za članove Regionalnog upravljačkog odbora pa stoga i za predstavnika Unije. Stoga se mora smatrati da proizvodi pravne učinke.
 Predviđenim aktom ne dopunjuje se niti mijenja institucionalni okvir Ugovora.
 Stoga je postupovna pravna osnova predložene odluke članak 218. stavak 9. UFEU-a.
 4.2.Materijalna pravna osnova
 4.2.1.Načela
 Materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije. Ako predviđeni akt ima dva cilja ili elementa te ako se može utvrditi da je jedan od ta dva cilja ili elementa glavni, a drugi samo sporedan, odluka na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a mora se temeljiti na samo jednoj materijalnoj pravnoj osnovi, to jest onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili element.
 U pogledu predviđenog akta kojim se istovremeno želi postići više ciljeva ili koji ima više elemenata, koji su međusobno neodvojivo povezani, a pri čemu nijedan nije sporedan u odnosu na druge, materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a iznimno će morati uključivati različite odgovarajuće pravne osnove.
 4.2.2.Primjena u ovom slučaju
 Predviđeni je akt nužan za pravilno funkcioniranje Ugovora. Ugovor pak ima ciljeve i elemente u područjima cestovnog i željezničkog prometa te prometa unutarnjim plovnim putovima, što su vrste obuhvaćene člankom 91. UFEU-a, kao i u području pomorskog prometa, vrste obuhvaćene člankom 100. stavkom 2. UFEU-a. Zbog svoje horizontalne prirode predviđeni akt odnosi se na sve navedene elemente. Svi ti elementi međusobno su neodvojivo povezani, pri čemu nijedan nije sporedan u odnosu na drugi.
 Stoga materijalnu pravnu osnovu predložene odluke čine sljedeće odredbe: članak 91. i članak 100. stavak 2. UFEU-a.
 4.3.
 Zaključak
 Pravna osnova predložene odluke trebali bi biti članak 91. i članak 100. stavak 2. UFEU-a, u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.
 2018/0182 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Regionalnom upravljačkom odboru uspostavljenom na temelju Ugovora o osnivanju Prometne zajednice
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91. i članak 100. stavak 2., u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
 budući da:
 (1)Unija je potpisala Ugovor o osnivanju Prometne zajednice („Ugovor”) u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2017/1937
 3
 .
 (2)U skladu s člankom 41. stavkom 3. Ugovora Ugovor se privremeno primjenjuje između Unije, Albanije, Bosne i Hercegovine te Kosova
 4
 * od 9. listopada 2017., a između tih stranaka i Srbije od 29. studenoga 2017.
 (3)U skladu s člankom 24. stavkom 5. Ugovora, Regionalni upravljački odbor treba donijeti svoj poslovnik.
 (4)Primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Regionalnom upravljačkom odboru jer će odluka o poslovniku Regionalnog upravljačkog odbora biti obvezujuća za Uniju,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Regionalnom upravljačkom odboru temelji se na nacrtu odluke Regionalnog upravljačkog odbora priloženom ovoj Odluci.
 Predstavnici Unije u Regionalnom upravljačkom odboru mogu prihvatiti manje izmjene nacrta odluke bez daljnje odluke Vijeća.
 Članak 2.
 Ova je Odluka upućena Komisiji.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 SL L 278, 27.10.2017., str. 1.
 (2)
 Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka / Vijeće, Predmet C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.
 (3)
 Odluka Vijeća (EU) 2017/1937 od 11. srpnja 2017. o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Ugovora o osnivanju Prometne zajednice (SL L 278, 27.10.2017., str. 1.).
 (4)
 *
 Ovim se nazivom ne dovode u pitanje stajališta o statusu te je on u skladu s RVSUN-om 1244 (1999) i mišljenjem Međunarodnog suda o proglašenju neovisnosti Kosova.
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 29.5.2018.
 COM(2018) 351 final
 PRILOG
 Prijedlogu odluke Vijeća
 o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Regionalnom upravljačkom odboru uspostavljenom na temelju Ugovora o osnivanju Prometne zajednice
 [Ovaj dokument priložen je Odluci Vijeća]
 ODLUKA br. 2018/1 REGIONALNOG UPRAVLJAČKOG ODBORA PROMETNE ZAJEDNICE
 D/2018/1/SC-TC od ... 2018.: Poslovnik Regionalnog upravljačkog odbora
 REGIONALNI UPRAVLJAČKI ODBOR PROMETNE ZAJEDNICE,
 uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Prometne zajednice, a posebno njegov članak 24. stavak 5.,
 ODLUČIO JE:
 Jedini članak
 Donosi se Poslovnik Regionalnog upravljačkog odbora koji je priložen ovoj Odluci.
 Sastavljeno u ..., dana ... 2018.
 Za Regionalni upravljački odbor:
 .................................
 POSLOVNIK REGIONALNOG UPRAVLJAČKOG ODBORA PROMETNE ZAJEDNICE
 I.
 OPĆENITO
 1.
 Ovim se Poslovnikom utvrđuju interne procedure za rad Regionalnog upravljačkog odbora kao institucije u okviru Ugovora o osnivanju Prometne zajednice („Ugovor”) između Europske unije i stranaka iz jugoistočne Europe (Republika Albanija, Bosna i Hercegovina, bivša jugoslavenska republika Makedonija, Kosovo
 1
 , Crna Gora i Republika Srbija).
 2.
 U slučaju neusklađenosti ovog Poslovnika i Ugovora primjenjuju se odredbe Ugovora.
 II.
 ČLANOVI, PROMATRAČI I OSTALI SUDIONICI
 1.
 Članovi upravljačkog odbora trebali bi u načelu biti viši dužnosnici ministarstava nadležnih za promet.
 2.
 U aktu o imenovanju člana navodi se da je član ovlašten iznijeti stajalište predmetne ugovorne stranke na način koji je za tu stranku obvezujuć.
 3.
 Ne dovodeći u pitanje položaj promatrača u skladu s člankom 24. stavkom 2. drugom rečenicom Ugovora, Predsjedništvo i Potpredsjedništvo iz odjeljka III. stavka 2. mogu, prema potrebi, sporazumno odlučiti pozvati predstavnike drugih država, međunarodnih organizacija ili drugih tijela, uključujući predstavnike civilnog društva, da sudjeluju, na ad hoc osnovi, na određenim sastancima Upravljačkog odbora ili njihovim dijelovima.
 4.
 Ako Predsjedništvo i Potpredsjedništvo sporazumno pozovu predstavnike drugih država, međunarodnih organizacija ili drugih tijela, Predsjedništvo o tome obavješćuje ugovorne stranke i Stalno tajništvo Prometne zajednice (dalje u tekstu „Tajništvo”) najmanje tri tjedna prije sastanka. Ugovorne stranke i Tajništvo mogu dostaviti svoja mišljenja Predsjedništvu u roku od pet radnih dana nakon dobivanja takve obavijesti.
 III.
 PREDSJEDNIŠTVO
 1.
 Svaka stranka iz jugoistočne Europe obnašat će ulogu Predsjedništva Upravljačkog odbora jednu kalendarsku godinu, a izmjenjivat će se abecednim redom kako je predviđeno člankom 2. stavkom 1. podstavkom (b) Ugovora. Od stranaka iz jugoistočne Europe Albanija prva obnaša ulogu Predsjedništva.
 2.
 Predsjedništvo predsjeda sastancima Upravljačkog odbora. Pomaže mu jedan predstavnik Europske unije, koji obnaša ulogu Potpredsjedništva.
 3.
 Ako Predsjedništvo nije u stanju obavljati svoje zadatke na određenom sastanku, tim sastankom predsjedava predstavnik Europske unije koji obnaša ulogu Potpredsjedništva.
 IV.
 PRIPREMA SASTANAKA
 1.
 Upravljački se odbor sastaje u sjedištu Tajništva. Međutim, nakon što se savjetuje s Potpredsjedništvom i Tajništvom i nakon razmatranja relevantnih financijskih, administrativnih i organizacijskih aspekata, Potpredsjedništvo može odrediti drugo mjesto sastanka Upravljačkog odbora. Ta se odluka donosi najmanje dva mjeseca prije dotičnog sastanka, osim u odgovarajuće obrazloženim slučajevima.
 2.
 Sudjelovanje Tajništva u troškovima organizacije sastanaka izvan sjedišta Tajništva mora biti u skladu s njegovim internim proračunskim pravilima.
 3.
 Datume sastanaka usuglašavaju Predsjedništvo, Potpredsjedništvo i Tajništvo. U načelu, datum mora biti usuglašen najmanje dva mjeseca prije dotičnog sastanka.
 4.
 Nacrt dnevnog reda usuglašavaju Predsjedništvo i Potpredsjedništvo. Nacrt dnevnog reda i svi dokumenti koji su s njim povezani moraju se poslati članovima i promatračima najmanje šest tjedana prije dotičnog sastanka. Članovi mogu dostaviti primjedbe i predložiti dodavanje novih točaka na dnevni red. Ako je za njih relevantna, dokumentacija se dostavlja i drugim državama, međunarodnim organizacijama ili drugim tijelima pozvanima u skladu s odjeljkom II. stavkom 3.
 5.
 Tajništvo je odgovorno za pripremu sastanaka. Povremeno i na zahtjev obavješćuje Predsjedništvo i Potpredsjedništvo o postupku pripreme te slijedi njihove zahtjeve i upute u vezi s tim.
 V.
 SASTANCI UPRAVLJAČKOG ODBORA – POSTUPOVNA PRAVILA
 1.
 Sastanci Upravljačkog odbora nisu javni, osim ako Upravljački odbor odluči drukčije.
 2.
 Svakog člana Upravljačkog odbora, promatrača ili drugog sudionika mogu pratiti dužnosnici koji im pomažu. Imena i funkcije tih dužnosnika unaprijed se priopćuju Tajništvu. U načelu, svakog člana prate najviše tri dužnosnika, a sve druge promatrače sastanka najviše dva. Međutim, Predsjedništvo može dati drukčije upute o maksimalnom broju predstavnika po delegaciji.
 3.
 Smatra se da je kvorum Upravljačkog odbora postignut samo ako su prisutni predstavnici četiriju stranaka iz jugoistočne Europe i Europske unije.
 4.
 Ako je neki od članova suzdržan, a kvorum je postignut u skladu sa stavkom 3. ovog odjeljka, Upravljački odbor može djelovati.
 5.
 Dnevni red sastanka mora biti odobren na početku sastanka. U hitnim slučajevima u dnevni red mogu se uključiti nove točke tijekom sastanka, pod uvjetom da to odobre Predsjedništvo i Potpredsjedništvo.
 6.
 Promatrači mogu sudjelovati u raspravi i davati izjave uz dopuštenje ili na poziv Predsjedništva. 7.
 Predstavnici drugih država, međunarodnih organizacija ili drugih tijela pozvanih u skladu s odjeljkom II. stavkom 3. mogu sudjelovati u raspravi uz dopuštenje ili na poziv Predsjedništva, ali ni na koji način ne mogu sudjelovati u djelovanju Upravljačkog odbora.
 8.
 Tajništvo pomaže u sastavljanju zaključaka sa svih sastanaka.
 9.
 U zaključcima se iznose sve mjere donesene na sastanku, stajališta članova te sve izjave promatrača o predloženom djelovanju Upravljačkog odbora.
 10.
 Zaključke potpisuje Predsjedništvo te se dostavljaju članovima i promatračima. Ako nacrt zaključaka nije moguće pripremiti do kraja sastanka, Predsjedništvo osigurava da ga se pripremi i dostavi u roku od sedam kalendarskih dana nakon sastanka. U roku od sedam kalendarskih dana od primitka nacrta zaključaka bilo koji član može zatražiti ispravke. Predsjedništvo je odgovorno za dostavu konačne verzije u roku od sedam dana nakon isteka roka za primjedbe.
 11.
 Zaključcima sa sastanaka ne smije se ni na koji način ograničiti područje primjene ili učinke pravnih akata odnosno Ugovora. Ne smiju se davati izjave ni donositi zaključci koji su u suprotnosti s obvezujućim pravnim odredbama. Zaključci sa sastanaka ne mogu biti dio pravnih akata niti imaju ikakav normativni učinak.
 VI.
 NAČINI DJELOVANJA I POSTUPCI KOJE PRIMJENJUJE UPRAVLJAČKI ODBOR
 Općenito
 1.
 Upravljački odbor djeluje donošenjem, ovisno o slučaju, preporuka i odluka (zajedno se nazivaju „mjere”).
 Donošenje pravila čija je svrha osigurati funkcioniranje Upravljačkog odbora smatra se donošenjem odluke.
 2.
 Kad se mjera donese ili izmijeni, Predsjedništvo je bez odgađanja potpisuje te je nakon toga Tajništvo dostavlja svim ugovornim strankama.
 3.
 Mjere stupaju na snagu na datum donošenja, osim ako je u njima navedeno drukčije.
 4.
 Postupak za donošenje ili izmjenu mjera je isti, osim ako je u ovom Poslovniku navedeno drugačije.
 5.
 Svi zahtjevi koje neki član ili Tajništvo podnese za donošenje ili izmjenu određene mjere moraju biti dostavljeni u pisanom obliku najmanje 30 kalendarskih dana prije sastanka Upravljačkog odbora na kojem će se o njima raspravljati.
 6.
 Zahtjev se šalje Predsjedništvu, a kopija svim članovima i Tajništvu. Zahtjev mora biti popraćen relevantnim objašnjenjima.
 7.
 U odgovarajuće obrazloženim slučajevima mjere se mogu donijeti ili izmijeniti a da se pri tome ne primjenjuju modaliteti i postupci iz stavaka od 4. do 6. ovog odjeljka.
 Donošenje mjera dopisnim putem
 8.
 Upravljački odbor može, u razdoblju između svojih sastanaka, dopisnim putem donositi ili mijenjati mjere. Predsjedništvo, na vlastitu inicijativu ili na zahtjev nekog od članova ili Tajništva da se određena mjera donese dopisnim putem, odlučuje, uz savjetovanje s Potpredsjedništvom i njegovu suglasnost, je li u konkretnom slučaju primjereno primijeniti postupak dopisnim putem.
 9.
 Ako je Predsjedništvo odlučilo primijeniti postupak dopisnim putem, ono od Tajništva traži da pošalje takav zahtjev svakom od članova, zajedno s onim informacijama koje Predsjedništvo uz savjetovanje s Potpredsjedništvom i njegovu suglasnost smatra nužnima. Predsjedništvo, uz savjetovanje s Potpredsjedništvom i njegovu suglasnost, navodi mogu li članovi i pod kojim uvjetima mijenjati predmetni zahtjev.
 10.
 Predsjedništvo, uz savjetovanje s Potpredsjedništvom i njegovu suglasnost, određuje datum i vrijeme do kada odgovori moraju biti zaprimljeni, a taj datum ni u kojem slučaju ne smije biti prije isteka deset kalendarskih dana od datuma slanja informacija iz stavka 9. ovog odjeljka. U iznimnim okolnostima, na zahtjev ili prema vlastitoj procjeni, Predsjedništvo može, uz savjetovanje s Potpredsjedništvom i njegovu suglasnost, produljiti rok za zaprimanje odgovora. Ako neki član ne pošalje odgovor u pisanom obliku u zadanom roku, uključujući elektroničkom poštom, smatra se da je suzdržan.
 11.
 Upravljački odbor djeluje jednoglasno. Smatra se da je jednoglasnost postignuta ako su se barem četiri stranke iz jugoistočne Europe i Europska unija povoljno izrazile o mjeri, a nijedna joj se stranka ne protivi.
 VII.
 OBJAVLJIVANJE INFORMACIJA
 1.
 Osim ako se odluči drukčije, konačne verzije dokumenata sa sastanaka (dnevni red, zaključci itd.) objavljuju se na internetskim stranicama Tajništva.
 2.
 Pravo pristupa dokumentima Upravljačkog odbora utvrđuje se u skladu s člankom 38. stavcima 2. i 3. Ugovora.
 VIII.
 ZAVRŠNE ODREDBE
 1.
 Promatrači i predstavnici drugih država, međunarodnih organizacija ili drugih tijela pozvanih u skladu s odjeljkom II. stavkom 3. moraju poštovati sve zahtjeve u pogledu povjerljivosti koji se odnose na članove Upravljačkog odbora. Takvi se zahtjevi moraju odražavati i u zaključcima s relevantnog sastanaka.
 2.
 Od predstavnika drugih država, međunarodnih organizacija ili drugih tijela pozvanih u skladu s odjeljkom II. stavkom 3. zahtijeva se da prije prisustvovanja predmetnim raspravama potpišu izjavu o povjerljivosti. Takva izjava o povjerljivosti mora sadržavati obvezu poštovanja pravilâ o povjerljivosti iz stavka 1. ovog odjeljka. Ako odbiju potpisati takvu izjavu, zabranjuje im se pristup tim raspravama.
 3.
 Predsjedništvo potpisuje sve akte Upravljačkog odbora.
 4.
 Sve izmjene ovog Poslovnika donose se odlukom Upravljačkog odbora.
 5.
 Ako se pri primjeni ovog Poslovnika u određenoj situaciji pojavi problem s njegovim tumačenjem, Predsjedništvo, uz savjetovanje s Potpredsjedništvom i njegovu suglasnost, daje savjet kako riješiti tu situaciju.
 6.
 Po isteku jedne godine nakon stupanja na snagu ovog Poslovnika Tajništvo, na temelju iskustva u praksi s njegovom primjenom, može predložiti izmjene ovog Poslovnika ako ih smatra korisnima ili potrebnima. Ako neki član Upravljačkog odbora želi predložiti takvu izmjenu, najprije se savjetuje s Tajništvom.
 Ovaj Poslovnik stupa na snagu na datum kad ga donese Upravljački odbor.
 (1)
 Ovim se nazivom ne dovode u pitanje stajališta o statusu te je on u skladu s RVSUN-om 1244 (1999) i mišljenjem Međunarodnog suda o proglašenju neovisnosti Kosova.


text:
 Hlava státu
 Perská říše – Artaxerxés I. (465 – 424 př. n. l.)
 Egypt – Artaxerxés I. (465 – 424 př. n. l.)
 Sparta – Pleistonax (458 – 409 př. n. l.) a Archidámos II. (469 – 427 př. n. l.)
 Athény – Habron (458 – 457 př. n. l.) » Mnesitheides (457 – 456 př. n. l.)
 Makedonie – Alexandr I. (498 – 454 př. n. l.)
 Epirus – Admetus (470 – 430 př. n. l.)
 Odryská Thrácie – Teres I. (460 – 445 př. n. l.)
 Římská republika – konzulé Lucius Quinctius Cincinnatus a M. Fabius Vibulanus nebo C. Horatius Pulvillus a Q. Minucius Esquilinus Augurinus (457 př. n. l.)
 Kartágo – Hanno II. (480 – 440 př. n. l.)
 57


type: caselaw

text:
 11 . 11.95 ES
 Diario Oficial de las Comunidades Europeas N" C 299 / 19
 El demandante alega que la negativa del Consejo vulnera los Archivo del asunto T- 11 2/92 (')
 derechos fundamentales de acceso a los documentos de las
 ( 95 /C 299/33 )
 Instituciones de la Unión Europea , el principio de la
 protección de las expectativas legítimas, así como los
 apartados 1 y 2 del artículo 4 de la Decisión del Consejo (Lengua de procedimiento : inglés)
 93/73 1 /CE, en la medida en que aplica erróneamente los
 requisitos establecidos en dichas disposiciones . Considera Mediante auto de 1 1 de julio de 1 995 , el Presidente de la Sala
 Cuarta del Tribunal de Primera Instancia de las Comuni
 además que la negativa del Consejo debería anularse por
 falta de motivación . dades Europeas ha decidido archivar el asunto T-l 12/92 ,
 John Cooney contra Comisión de las Comunidades Euro
 peas .
 (') DO n " C 34 de 6 . 2 . 1993 .
 SENTENCIA DEL TRIBUNAL
 DE PRIMERA INSTANCIA
 de 28 de septiembre de 1995
 en el asunto T-95 /94 , Chambre syndicale nationale des Archivo del asunto T-425/93 (')
 entreprises de transport de fonds et valeurs ( Sytraval ) y ( 95/C 299/34 )
 Brink's France sarl contra Comisión de las Comunidades
 Europeas ( 1 ) (Lengua de procedimiento : inglés)
 (Ayudas de Estado — Denuncia de un competidor — No
 iniciación del procedimiento de examen — Derecho de Mediante auto de 9 de agosto de 1995 , el Presidente de la
 defensa — Recurso de anulación) Sala Primera ampliada del Tribunal de Primera Instancia de
 ( 95/C 299/32 ) las Comunidades Europeas ha decidido archivar el asunto
 T-425/93 , David Wilcox contra Consejo de la Unión
 Europea y Comisión de las Comunidades Europeas .
 ( Lengua de procedimiento : francés)
 (') DO n° C 238 de 2 . 9 . 1993 .
 En el asunto T-95/94 , Chambre syndicale nationale des
 entreprises de transport de fons et valeurs ( Sytraval ) y
 Brink's France sarl , representadas por Mc Jean-Michel
 Payre , Abogado de París, que designa como domicilio en
 Luxemburgo el despacho de Me Aloyse May, 31 , Grand-rue,
 contra Comisión de las Comunidades Europeas ( Agentes : Archivo del asunto T- 430/93 ( )
 Sres . Michel Nolin y Ben Smulders ), apoyada por la ( 95/C 299/35")
 República Francesa ( Agentes : Sra . Catherine de Salins y por
 el Sr . Jean-Marc Belorgey ), que tiene por objeto que se anule (Lengua de procedimiento: francés)
 la Decisión de la Comisión de 31 de diciembre de 1993 , por
 la que se deniega la petición de las demandantes consistente Mediante auto de 1 1 de agosto de 1995 , el Presidente de la
 en que la Comisión declare que la República Francesa Sala Primera ampliada del Tribunal de Primera Instancia de
 infringió los artículos 92 y 93 del Tratado al otorgar ayudas las Comunidades Europeas ha decidido archivar el asunto
 a Sécuripost SA , el Tribunal de Primera Instancia ( Sala T-430/93 , Jean Trelhu contra Consejo de la Unión Europea
 Cuarta ), integrado por los Sres . K. Lenaerts , Presidente ; R. y Comisión de las Comunidades Europeas .
 Schintgen , C. P. Briët, R. García-Valdecasas y la Sra . P.
 Lindh , Jueces; Secretario : Sr . H. Jung, ha dictado el 28 de (') DO n " C 54 de 25 . 5 . 1993 .
 septiembre de 1995 una sentencia cuya fallo es el
 siguiente :
 1 ) Se Anida la Decisión de la Comisión de 3 í de diciembre
 de 1993 , por la que se deniega la petición de las Archivo de los asuntos acumulados
 demandantes consistente en que la Comisión declare
 T-436/93 a T-441 /93 (')
 que la República Francesa infringió los artículos 92 y 93
 del Tratado al otorgar ayudas a Sécuripost. ( 95/C 299/36 )
 2 ) La Comisión cargará con sus propias costas y con las de (Lengua de procedimiento: inglés)
 las demandantes .
 Mediante auto de 12 de julio de 1 995 , el Presidente de la Sala
 3 ) La República Francesa cargará con sus propias cos Cuarta ampliada del Tribunal de Primera Instancia de las
 tas .
 Comunidades Europeas ha decidido archivar los asuntos
 acumulados T-436/93 a T-441 /93 , British Petroleum Com
 (') DO n" C 103 de 11 . 4 . 1994 . pany pie , Barclays Bank pie , Hanson pie , Lucas Industries
 Public Limited Company, Mars UK Limited , Mars GB
 Limited , Intercontinental Trading Limited , Effem Manage


text:
 26.8.2004
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 277/30
 BESLUIT VAN HET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER
 Nr. 59/2004
 van 26 april 2004
 tot wijziging van bijlage II (Technische voorschriften, normen, keuring en certificatie) bij de EER-overeenkomst
 HET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER,
 Gelet op de overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, aangepast bij het Protocol tot aanpassing van de overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, hierna „de Overeenkomst” genoemd, en met name op artikel 98,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Bijlage II bij de Overeenkomst werd gewijzigd bij Besluit nr. 23/2004 van het Gemengd Comité van de EER van 19 maart 2004 (1).
 (2)
 Richtlijn 98/73/EG van de Commissie van 18 september 1998 tot vierentwintigste aanpassing aan de vooruitgang van de techniek van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad betreffende de aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke stoffen (2), zoals gerectificeerd in Publicatieblad L 285 van 8.11.1999, blz. 1, dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (3)
 Richtlijn 98/98/EG van de Commissie van 15 december 1998 tot vijfentwintigste aanpassing aan de vooruitgang van de techniek van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad betreffende de aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke stoffen (3), zoals gerectificeerd in Publicatieblad L 293 van 15.11.1999, blz. 1, dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (4)
 Richtlijn 1999/45/EG van het Europees Parlement en de Raad van 31 mei 1999 betreffende de onderlinge aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen van de lidstaten inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke preparaten (4), zoals gerectificeerd in Publicatieblad L 6 van 10.1.2002, blz. 70, dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (5)
 Richtlijn 2000/32/EG van de Commissie van 19 mei 2000 tot zesentwintigste aanpassing aan de vooruitgang van de techniek van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad betreffende de aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke stoffen (5) dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (6)
 Richtlijn 2000/33/EG van de Commissie van 25 april 2000 tot zevenentwintigste aanpassing aan de vooruitgang van de techniek van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad betreffende de aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke stoffen (6) dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (7)
 Beschikking 2000/368/EG van de Commissie van 19 mei 2000 houdende rectificatie van Richtlijn 98/98/EG tot vijfentwintigste aanpassing aan de vooruitgang van de techniek van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad betreffende de aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke stoffen (7) dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (8)
 Richtlijn 2001/58/EG van de Commissie van 27 juli 2001 tot tweede wijziging van Richtlijn 91/155/EEG houdende beschrijving en vaststelling van de wijze van uitvoering van het systeem voor specifieke informatie inzake gevaarlijke preparaten krachtens artikel 14 van Richtlijn 1999/45/EG van het Europees Parlement en de Raad en inzake gevaarlijke stoffen krachtens artikel 27 van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad (veiligheidsinformatiebladen) (8) dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (9)
 Richtlijn 2001/59/EG van de Commissie van 6 augustus 2001 tot achtentwintigste aanpassing aan de vooruitgang van de techniek van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad betreffende de aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke stoffen (9) dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (10)
 Richtlijn 2001/60/EG van de Commissie van 7 augustus 2001 tot aanpassing aan de vooruitgang van de techniek van Richtlijn 1999/45/EG van het Europees Parlement en de Raad betreffende de onderlinge aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen van de lidstaten inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke preparaten (10) dient in de Overeenkomst te worden opgenomen.
 (11)
 De in de Overeenkomst opgenomen Richtlijnen 78/631/EEG (11), 88/379/EEG (12), 89/178/EEG (13), 90/35/EEG (14), 90/492/EEG (15), 91/442/EEG (16), 93/18/EEG (17) en 96/65/EG (18) worden bij Richtlijn 1999/45/EG ingetrokken en dienen derhalve uit de Overeenkomst te worden geschrapt,
 BESLUIT:
 Artikel 1
 Hoofdstuk XV van bijlage II bij de Overeenkomst wordt gewijzigd zoals aangegeven in de bijlagen I tot en met III bij dit besluit.
 Artikel 2
 De in het EER-supplement bij het Publicatieblad van de Europese Unie bekend te maken teksten in de IJslandse en de Noorse taal van Richtlijn 98/73/EG, zoals gerectificeerd in Publicatieblad L 285 van 8.11.1999, blz. 1, Richtlijn 98/98/EG, zoals gerectificeerd in Publicatieblad L 293 van 15.11.1999, blz. 1, Richtlijn 1999/45/EG, zoals gerectificeerd in Publicatieblad L 6 van 10.1.2002, blz. 70, Richtlijnen 2000/32/EG, 2000/33/EG, 2001/58/EG, 2001/59/EG en 2001/60/EG, en van Beschikking 2000/368/EG, zijn authentiek.
 Artikel 3
 Dit besluit treedt in werking op 27 april 2004, op voorwaarde dat alle in artikel 103, lid 1, van de Overeenkomst bedoelde kennisgevingen aan het Gemengd Comité van de EER (19) hebben plaatsgevonden.
 Artikel 4
 Dit besluit wordt bekendgemaakt in het EER-gedeelte van en het EER-supplement bij het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Gedaan te Brussel, 26 april 2004.
 Voor het Gemengd Comité van de EER
 De voorzitter
 P. WESTERLUND
 (1) PB L 127 van 29.4.2004, blz. 128.
 (2) PB L 305 van 16.11.1998, blz. 1.
 (3) PB L 355 van 30.12.1998, blz. 1.
 (4) PB L 200 van 30.7.1999, blz. 1.
 (5) PB L 136 van 8.6.2000, blz. 1.
 (6) PB L 136 van 8.6.2000, blz. 90.
 (7) PB L 136 van 8.6.2000, blz. 108.
 (8) PB L 212 van 7.8.2001, blz. 24.
 (9) PB L 225 van 21.8.2001, blz. 1.
 (10) PB L 226 van 22.8.2001, blz. 5.
 (11) PB L 206 van 29.7.1978, blz. 13.
 (12) PB L 187 van 16.7.1988, blz. 14.
 (13) PB L 64 van 8.3.1989, blz. 18.
 (14) PB L 19 van 24.1.1990, blz. 14.
 (15) PB L 275 van 5.10.1990, blz. 35.
 (16) PB L 238 van 27.8.1991, blz. 25.
 (17) PB L 104 van 29.4.1993, blz. 46.
 (18) PB L 265 van 18.10.1996, blz. 15.
 (19) Geen grondwettelijke vereisten aangegeven.
 BIJLAGE I
 Hoofdstuk XV van bijlage II bij de Overeenkomst wordt als volgt gewijzigd:
 1)
 Punt 1 (Richtlijn 67/548/EEG van de Raad) wordt als volgt gewijzigd:
 1.1.
 De volgende streepjes worden toegevoegd:
 „—
 398 L 0073: Richtlijn 98/73/EG van de Commissie van 18 september 1998 (PB L 305 van 16.11.1998, blz. 1), zoals gerectificeerd in PB L 285 van 8.11.1999, blz. 1;
 —
 398 L 0098: Richtlijn 98/98/EG van de Commissie van 15 december 1998 (PB L 355 van 30.12.1998, blz. 1), zoals gerectificeerd in PB L 293 van 15.11.1999, blz. 1;
 —
 32000 L 0032: Richtlijn 2000/32/EG van de Commissie van 19 mei 2000 (PB L 136 van 8.6.2000, blz. 1);
 —
 32000 L 0033: Richtlijn 2000/33/EG van de Commissie van 25 april 2000 (PB L 136 van 8.6.2000, blz. 90);
 —
 32000 D 0368: Beschikking 2000/368/EG van de Commissie van 19 mei 2000 (PB L 136 van 8.6.2000, blz. 108);
 —
 32001 L 0059: Richtlijn 2001/59/EG van de Commissie van 6 augustus 2001 (PB L 225 van 21.8.2001, blz. 1).”
 1.2.
 De tekst betreffende de aanpassingen voor Richtlijn 67/548/EEG wordt vervangen door:
 „De bepalingen van de richtlijn worden voor de toepassing van deze Overeenkomst als volgt aangepast:
 a)
 bijlage I bij de richtlijn wordt aangevuld zoals aangegeven in aanhangsels 3 en 4 van bijlage II bij de Overeenkomst;
 b)
 met betrekking tot de uitwisseling van informatie is het volgende van toepassing:
 i)
 de EVA-staten die het acquis betreffende gevaarlijke goederen en preparaten naleven, geven dezelfde garanties als die welke in de Gemeenschap bestaan, in die zin dat:
 —
 waar informatie, in overeenstemming met de bepalingen van de richtlijn, binnen de Gemeenschap wordt behandeld als vertrouwelijk omdat zij onder de industriële en commerciële geheimhouding valt, aan de uitwisseling van informatie alleen die EVA-staten deelnemen welke het daarop betrekking hebbende acquis hebben overgenomen,
 —
 vertrouwelijke informatie in de EVA-staten dezelfde graad van bescherming krijgt als binnen de Gemeenschap;
 ii)
 alle EVA-staten nemen deel aan de uitwisseling van informatie met betrekking tot alle andere aspecten zoals voorgeschreven in de richtlijn;
 c)
 de volgende bepalingen zijn tot en met 30 juni 2005 niet van toepassing op Noorwegen:
 i)
 artikel 30 in samenhang met de artikelen 4 en 6 met betrekking tot stoffen gekenmerkt in overeenstemming met de bestaande Noorse voorschriften inzake OAR-etikettering,
 ii)
 artikel 30 in samenhang met artikel 27, met betrekking tot de inlichtingenbladen aangaande de veiligheid voor de in i) bedoelde stoffen en voor de stoffen welke op de Noorse grenswaardenlijst voorkomen (administratieve normen);
 d)
 de volgende bepalingen zijn niet van toepassing op Noorwegen:
 i)
 artikel 30 in samenhang met de artikelen 4 en 5 met betrekking tot de vereisten inzake indeling, etikettering en/of specifieke concentratiegrenzen voor stoffen of stoffencategorieën vermeld in bijlage I van de richtlijn en aangegeven in de hiernavolgende tabel; Noorwegen kan voor deze stoffen de toepassing van een verschillende indeling, etikettering en/of specifieke concentratiegrenzen voorschrijven.
 Naam
 CAS-nr.
 Indexnr.
 Einecs
 n-hexaan
 110-54-3
 601-037-00-0
 203-777-6
 benzo(def)chryseen
 50-32-8
 601-032-00-3
 200-028-5
 acrylamide
 79-06-1
 616-003-00-0
 201-173-7
 cadmiumsulfide
 1306-23-6
 048-010-00-4
 215-147-8
 loodchromaat
 7758-97-6
 082-004-00-2
 231-846-0
 loodsulfochromaat geel (C.I. Pigment Yellow 34)
 1344-37-2
 082-009-00-X
 215-693-7
 loodchromaatmolybdaat sulfaat rood (C.I. Pigment Red 104)
 12656-85-8
 082-010-00-5
 235-759-9
 ethyl-2-cyaanacrylaat
 7085-85-0
 607-236-009
 230-391-5
 methyl-2-cyaanacrylaat
 137-05-3
 607-235-00-3
 205-275-2
 ii)
 artikel 30 in samenhang met de artikelen 4 en 6 met betrekking tot de vereisten inzake indeling, etikettering en/of specifieke concentratiebegrenzingen voor stoffen of stoffencategorieën niet vermeld in bijlage I van de richtlijn en aangegeven in de hiernavolgende tabel; Noorwegen kan voor deze stoffen de toepassing van een indeling, etikettering en/of specifieke concentratiebegrenzingen voorschrijven.
 Naam
 CAS-nr.
 Indexnr.
 Einecs
 nikkelchloride
 7718-54-9
 231-743-0
 methylacrylamidoglycolaat (gehalte tussen 0,1 % en 0,01 % acrylamide)
 77402-05-2
 [NOR-UNN-02-91]
 403-230-3
 methylacrylamidometoxyacetaat (gehalte tussen 0,1 % en 0,01 % acrylamide)
 77402-03-0
 [NOR-UNN-03-01]
 401-890-7
 iii)
 voor de in i) bedoelde stoffen de bepalingen van artikel 23, lid 2, van de richtlijn, waarbij het gebruik van de vermelding „EG-etikettering” wordt voorgeschreven;
 iv)
 de overeenkomstsluitende partijen zijn het eens over de doelstelling dat de bepalingen van de communautaire besluiten betreffende gevaarlijke stoffen en preparaten tegen 1 juli 2005 van toepassing zouden moeten zijn. In het kader van de samenwerking voor het oplossen van de nog resterende problemen, zal de situatie, met inbegrip van materies die niet onder de communautaire wetgeving vallen, in de loop van 2004 opnieuw worden geëvalueerd. Indien een EVA-staat concludeert dat het nodig zal zijn af te wijken van de communautaire besluiten betreffende indeling en etikettering, zullen deze besluiten op die EVA-staat niet van toepassing zijn tenzij het Gemengd Comité van de EER overeenstemming bereikt over een andere oplossing.”
 2)
 In punt 4 (Richtlijn 76/769/EEG) wordt de tekst betreffende mogelijke beperkingen van de markttoegang vervangen door:
 „Het staat Liechtenstein vrij overeenkomstig de bepalingen van de bij de inwerkingtreding van deze overeenkomst geldende nationale wetgeving beperkingen te stellen aan de toegankelijkheid van zijn markt ten aanzien van:
 —
 kwikverbindingen,
 —
 arseenverbindingen,
 —
 pentachloorfenol,
 —
 cadmium.
 De overeenkomstsluitende partijen zullen de situatie in 2005 gezamenlijk opnieuw bezien.”
 3)
 De tekst van punt 5 (Richtlijn 78/631/EEG van de Raad) wordt geschrapt.
 4)
 De tekst van punt 10 (Richtlijn 88/379/EEG van de Raad) wordt vervangen door:
 „391 L 0155: Richtlijn 91/155/EEG van de Commissie van 5 maart 1991 houdende beschrijving en vaststelling van de wijze van uitvoering van het systeem voor specifieke informatie inzake gevaarlijke preparaten krachtens artikel 10 van Richtlijn 88/379/EEG van de Raad (PB L 76 van 22.3.1991, blz. 35), zoals gewijzigd bij:
 —
 393 L 0112: Richtlijn 93/112/EG van de Commissie van 10 december 1993 (PB L 314 van 16.12.1993, blz. 38),
 —
 32001 L 0058: Richtlijn 2001/58/EG van de Commissie van 27 juli 2001 (PB L 212 van 7.8.2001, blz. 24).
 De overeenkomstsluitende partijen zijn het eens over de doelstelling dat de bepalingen van de communautaire besluiten betreffende gevaarlijke stoffen en preparaten tegen 1 juli 2005 van toepassing zouden moeten zijn. In het kader van de samenwerking voor het oplossen van de nog resterende problemen, zal de situatie, met inbegrip van materies die niet onder de communautaire wetgeving vallen, in de loop van 2004 opnieuw worden geëvalueerd. Indien een EVA-staat concludeert dat het nodig zal zijn af te wijken van de communautaire besluiten betreffende indeling en etikettering, zullen deze besluiten op die EVA-staat niet van toepassing zijn tenzij het Gemengd Comité van de EER overeenstemming bereikt over een andere oplossing.”
 5)
 In punt 11 (Richtlijn 91/157/EEG van de Raad) wordt de tekst betreffende mogelijke beperkingen van de markttoegang geschrapt.
 6)
 De tekst van punt 12b (Richtlijn 91/442/EEG van de Commissie) wordt geschrapt.
 7)
 In punt 12d (Richtlijn 93/67/EEG van de Commissie) wordt de eerste alinea van de op de richtlijn volgende tekst geschrapt.
 8)
 Na punt 12q (Richtlijn 2002/95/EG van het Europees Parlement en de Raad) wordt het volgende punt ingevoegd:
 „12r.
 399 L 0045: Richtlijn 1999/45/EG van het Europees Parlement en de Raad van 31 mei 1999 betreffende de onderlinge aanpassing van de wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen van de lidstaten inzake de indeling, de verpakking en het kenmerken van gevaarlijke preparaten (PB L 200 van 30.7.1999, blz. 1), zoals gerectificeerd in PB L 6 van 10.1.2002, blz. 70, zoals gewijzigd bij:
 —
 32001 L 0060: Richtlijn 2001/60/EG van de Commissie van 7 augustus 2001 (PB L 226 van 22.8.2001, blz. 5).
 De bepalingen van de richtlijn worden voor de toepassing van deze Overeenkomst als volgt aangepast:
 a)
 voor producten waarop Richtlijn 91/414/EEG van de Raad van toepassing is, staat het de EVA-staten vrij de toegang tot hun markten te beperken overeenkomstig de voorschriften van hun, op de datum van inwerkingtreding van deze Overeenkomst bestaande, wetgeving. Met betrekking tot nieuwe EG-voorschriften wordt de besluitvormingsprocedure vastgelegd in artikelen 97 tot en met 104 van de 0vereenkomst toegepast;
 b)
 het volgende wordt toegevoegd in punt 5 van deel A van bijlage VI:
 „IJsland:
 Liechtenstein:
 Noorwegen:”
 c)
 met betrekking tot de uitwisseling van informatie is het volgende van toepassing:
 „i)
 De EVA-staten die het acquis betreffende gevaarlijke goederen en preparaten naleven, geven dezelfde garanties als die welke in de Gemeenschap bestaan, in die zin dat:
 —
 waar informatie, in overeenstemming met de bepalingen van de richtlijn, binnen de Gemeenschap wordt behandeld als vertrouwelijk omdat zij onder de industriële en commerciële geheimhouding valt, aan de uitwisseling van informatie alleen die EVA-staten deelnemen welke het daarop betrekking hebbende acquis hebben overgenomen,
 —
 vertrouwelijke informatie in de EVA-staten dezelfde graad van bescherming krijgt als binnen de Gemeenschap;
 ii)
 alle EVA-staten nemen deel aan de uitwisseling van informatie met betrekking tot alle andere aspecten zoals voorgeschreven in de richtlijn.”
 d)
 de volgende bepalingen zijn tot en met 30 juni 2005 niet van toepassing op Noorwegen:
 i)
 artikel 18 in samenhang met de artikelen 6 en 10 voor preparaten die stoffen bevatten zoals omschreven in punt 1.2, onder c), i),
 ii)
 artikel 18 in samenhang met artikel 14 met betrekking tot de veiligheidsinformatiebladen, voor preparaten die stoffen bevatten gekenmerkt in overeenstemming met de bestaande Noorse voorschriften inzake OAR-etikettering, en voor preparaten die stoffen bevatten welke op de Noorse grenswaardenlijst voorkomen (administratieve normen);
 e)
 de volgende bepalingen zijn niet van toepassing op Noorwegen:
 i)
 artikel 18 in samenhang met de artikelen 6 en 10 voor preparaten die stoffen bevatten zoals omschreven in punt 1.2, onder d), i) en ii);
 ii)
 de overeenkomstsluitende partijen zijn het eens over de doelstelling dat de bepalingen van de communautaire besluiten betreffende gevaarlijke stoffen en preparaten tegen 1 juli 2005 van toepassing zouden moeten zijn. In het kader van de samenwerking voor het oplossen van de nog resterende problemen, zal de situatie, met inbegrip van materies die niet onder de communautaire wetgeving vallen, in de loop van 2004 opnieuw worden geëvalueerd. Indien een EVA-staat concludeert dat het nodig zal zijn af te wijken van de communautaire besluiten betreffende indeling en etikettering, zullen deze besluiten op die EVA-staat niet van toepassing zijn tenzij het Gemengd Comité van de EER overeenstemming bereikt over een andere oplossing.”
 9)
 Aanhangsels 3 en 4 worden ingevoegd zoals aangegeven in respectievelijk bijlagen II en III bij dit besluit.
 BIJLAGE II
 In bijlage II bij de Overeenkomst wordt na aanhangsel 2 het volgende aanhangsel ingevoegd:
 „Aanhangsel 3
 LIJST VAN GEVAARLIJKE STOFFEN IN BIJLAGE I VAN RICHTLIJN 67/548/EEG VAN DE RAAD
 IJsland
 Het volgende wordt toegevoegd aan de lijst van gevaarlijke stoffen in bijlage I bij Richtlijn 67/548/EEG van de Raad:
 BIJLAGE III
 In bijlage II bij de Overeenkomst wordt na het nieuwe aanhangsel 3 het volgende aanhangsel ingevoegd:
 „AANHANGSEL 4
 LIJST VAN GEVAARLIJKE STOFFEN IN BIJLAGE I VAN RICHTLIJN 67/548/EEG VAN DE RAAD
 Noorwegen
 Het volgende wordt toegevoegd aan de lijst van gevaarlijke stoffen in bijlage I van Richtlijn 67/548/EEG van de Raad:


text:
 2.5.2016
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 156/21
 Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 18 ianuarie 2016 – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 (Cauza C-28/16)
 (2016/C 156/30)
 Limba de procedură: maghiara
 Instanța de trimitere
 Kúria
 Părțile din procedura principală
 Reclamantă: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)
 Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 Întrebările preliminare
 1)
 Trebuie să se considere că o societate de tip holding care are un rol activ în managementul anumitor afaceri ale filialelor și ale întregului grup de societăţi, dar care nu repercutează asupra filialelor costurile serviciilor prestate în legătură cu activitatea de holding activ și nici TVA-ul aferent, constituie o persoană impozabilă obligată la plata TVA-ului în raport cu serviciile respective?
 2)
 În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, societatea de tip holding activ poate exercita, și dacă da, în ce mod, dreptul de deducere a TVA-ului aferent serviciilor utilizate de aceasta care sunt direct legate de activitatea economică supusă TVA-ului a fiecărei filiale?
 3)
 În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, societatea de tip holding activ poate exercita, și dacă da, în ce mod, dreptul de deducere a TVA-ului aferent serviciilor utilizate de aceasta care sunt în interesul întregului grup de societăți?
 4)
 Răspunsurile la întrebările de mai sus sunt diferite, și dacă da, în ce măsură, în cazul în care societatea de tip holding activ facturează filialelor serviciile utilizate menţionate cu titlu de servicii intermediare?