type: wikipedia

text:
Jurământul lui Hippocrate este un jurământ care cuprinde îndatoririle morale ale unui medic în exercitarea profesiunii sale. Este atribuit lui Hippocrate, medic din Grecia antică. Multe din principiile acestui jurământ sunt și astăzi valabile, ca păstrarea secretului profesional sau interzicerea relațiilor intime cu pacienții. Altele sunt subiecte controversate, cum ar fi interzicerea avortului sau a eutanasiei.
 În multe universități, absolvenții facultăților de medicină rostesc la sfârșitul ceremoniei de încheiere a ciclului universitar jurământul lui Hippocrate:
 "Jur pe Apollo medicul, pe Esculap, pe Higea și Panacea și pe toți zeii și zeițele, pe care îi iau ca martori, că voi îndeplini acest jurământ și poruncile lui, pe cât mă ajută forțele și rațiunea:
 Să respect pe cel care m-a învățat această artă la fel ca pe propriii mei părinți, să împart cu el cele ce-mi aparțin și să am grijă de el la nevoie; să-i consider pe descendenții lui ca frați și să-i învăț această artă, dacă ei o doresc, fără obligații și fără a fi plătit.
 Să transmit mai departe învățăturile acestei arte fiilor mei, fiilor maestrului meu și numai acelor discipoli care au jurat după obiceiul medicilor, și nimănui altuia.
 Atât cât mă ajută forțele și rațiunea, prescripțiunile mele să fie făcute numai spre folosul și buna stare a bolnavilor, să-i feresc de orice daună sau violență.
 Nu voi prescrie niciodată o substanță cu efecte mortale, chiar dacă mi se cere, și nici nu voi da vreun sfat în această privință. Tot așa nu voi da unei femei un remediu abortiv.
 Sacră și curată îmi voi păstra arta și îmi voi conduce viața.
 Nu voi opera piatra din bășică, ci voi lăsa această operație celor care fac această meserie.
 În orice casă voi intra, o voi face numai spre folosul și bunăstarea bolnavilor, mă voi ține departe de orice acțiune dăunătoare și de contacte intime cu femei sau bărbați, cu oameni liberi sau sclavi.
 Orice voi vedea sau voi auzi în timpul unui tratament voi păstra în secret, pentru că aici tăcerea este o datorie.
 Dacă voi respecta acest jurământ și nu îl voi călca, viața și arta mea să se bucure de renume și respect din partea tuturor oamenilor; dacă îl voi trăda devenind sperjur, atunci contrariul."
 Legături externe
 The Physician's Oath
 BBC Hippocratic Oath
 Hippocratic Oath - versiune clasică
 Hippocratic Oath - versiune modernă
 Hippocratis jusiurandum - Imagine a unei copii a juramântului hippocratic alături de originalul grec și de traducerea în latină
 Etică medicală


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 25.4.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 171/11
 Breithiúnas na Cúirte (an cúigiú Dlísheomra) an 10 Márta 2022 (Iarraidh ar réamhrialú ó Amtsgericht Hannover – an Ghearmáin) – Imeachtaí a tionscnaíodh i gcoinne K
 (Cás C-519/20) (1)
 (Tarchur chun réamhrialú - Beartas inimirce - Treoir 2008/115/CE - Coinneáil chun críoch aistrithe - Airteagal 16(1) - Éifeacht dhíreach - Ionad coinneála speisialaithe - Coincheap - Coinneáil i bpríosún - Coinníollacha - Airteagal 18 - Cás éigeandála - Coincheap - Airteagal 47 den Chairt um Chearta Bunúsacha an Aontais Eorpaigh - Athbhreithniú breithiúnach éifeachtach)
 (2022/C 171/15)
 Teanga an cháis: an Ghearmáinis
 An chúirt a rinne an tarchur
 Amtsgericht Hannover
 Páirtithe sna príomhimeachtaí
 An duine lena mbaineann: K
 Páirtí eile sna himeachtaí: Landkreis Gifhorn
 An chuid oibríochtúil den bhreithiúnas
 1)
 Ní mór Airteagal 16(1) de Threoir 2008/115/CE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Nollaig 2008 maidir le caighdeáin choiteanna agus nósanna imeachta coiteanna is infheidhme sna Ballstáit i ndáil le náisiúnaigh tríú tír atá ag fanacht go neamhdhleathach a chur ar ais, a léirmhíniú ar bhealach a chiallaíonn gur féidir cuid ar leith de phríosún, ar thaobh amháin, a bhfuil a stiúrthóir féin aici, ach atá faoi réir bhainistíocht an phríosúin sin agus faoi réir údarás an Aire a bhfuil údarás aige ar phríosúin agus ina bhfuil, ar an taobh eile, náisiúnaigh tríú tíortha á gcoinneáil, chun críoch aistrithe, i bhfoirgnimh shonracha, lena n-áiseanna féin agus scoite amach ó na foirgnimh eile sa chuid sin ina gcuirtear príosúnacht ar dhaoine faoi phianbhreith choiriúil, a mheas mar “ionad coinneála speisialaithe”, de réir bhrí na forála sin, ar choinníoll go seachnaítear, a mhéid is féidir, leis na coinníollacha coinneála is infheidhme maidir leis na náisiúnaigh sin, go mbeidh an choinneáil sin cosúil le coinneáil i dtimpeallacht príosúin agus go bhfuil siad ceaptha sa bhealach is go n-urramaítear na cearta a ráthaítear leis an gCairt um Chearta Bunúsacha an Aontais Eorpaigh chomh maith leis na cearta a chumhdaítear in Airteagal 16(2) go (5), agus Airteagal 17 den Treoir sin.
 2)
 Ní mór Airteagal 18 de Threoir 2008/115, arna léamh i gcomhréir le hAirteagal 47 den Chairt um Chearta Bunúsacha, a léirmhíniú ar bhealach a chiallaíonn go gcaithfidh an chúirt náisiúnta a n-iarrtar uirthi, faoi chuimsiú a dlínse, coinneáil náisiúnach tríú tír a ordú nó a shíneadh, i bpríosún, chun críoch aistrithe, a bheith in ann a fhíorú go gcomhlíontar na coinníollacha a bhforchuirtear le hAirteagal 18 maidir leis an bhféidearthacht go bhféadfaidh Ballstát foráil a dhéanamh chun an náisiúnach sin a choinneáil i bpríosún.
 3)
 Ní mór Airteagal 16(1) de Threoir 2008/115, arna léamh i dteannta le prionsabal thosaíocht dhlí an Aontais, a léirmhíniú ar bhealach a chiallaíonn nach mór do chúirt náisiúnta gan feidhm a thabhairt do reachtaíocht Ballstáit lena gceadaítear, ar bhonn sealadach, náisiúnaigh tríú tíortha atá ag fanacht go neamhdhleathach a choinneáil chun críocha a n-aistriú, i bpríosún, scartha ó ghnáthphríosúnaigh, i gcás nach gcomhlíontar nó nach gcomhlíontar a thuilleadh na coinníollacha faoi Airteagal 18(1) agus faoin dara habairt d’Airteagal 16(1) den Treoir sin chun go mbeidh an reachtaíocht sin i gcomhréir le dlí an Aontais.
 (1) IO C 19 an 18.01.2021


text:
Harald Grijshuid (Oudnoors: Haradr Gráfeldr, Noors: Harald Gråfell) was koning van Noorwegen van 961 tot zijn dood in 976. Hij was een zoon van Erik I Bloedbijl en een kleinzoon van Harald I Schoonhaar.
 Na de dood van zijn vader gingen Harald en zijn broers met de Deense koning Harald Blauwtand (later van 976-986 zelf koning van Noorwegen), een verbond aan tegen hun (half)oom koning Haakon (I) de Goede. Na de dood van Haakon bij Fitjar in 961 nam Harald, als oudste maar tezamen met zijn broers, het koningschap over Noorwegen op zich.
 Hun macht beperkte zich echter voornamelijk tot het westelijke deel van Noorwegen. Harald trachtte zijn invloed verder uit te breiden door lokale leiders/graven, zoals Sigurd Haakonsson, Tryggve Olafsson en Gudrod Bjornson te vermoorden. In 976 werd hij in de val gelokt door in te gaan op een uitnodiging naar Denemarken te komen. Daar werd hij vermoord door Haakon Sigurdsson, graaf/jarl van Lade en zoon van Sigurd Haakonsson, die ondertussen een verbond met Harald Blauwtand was aangegaan.
 Koning van Noorwegen
 Ynglinge
 Persoon in de 10e eeuw


text:
 7.6.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 222/27
 Órdú na Cúirte Ginearálta an 23 Márta 2022 – Bambu Sales v EUIPO (BAMBU)
 (Cás T-342/21) (1)
 (2022/C 222/49)
 Teanga an cháis: an Béarla
 Níl san Iris Oifigiúil seo ach na fógraí maidir le cásanna ar cuireadh clabhsúr leo roimh an 1 Eanáir 2022 agus mar sin níl leagan Gaeilge ar fáil.
 (1) IO C 329 an 16.8.2021.


type: legislation

text:
 |
 52013PC0488
 Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se mění nařízení Rady (EU) č. 1258/2012 ze dne 28. listopadu 2012 o rozdělení rybolovných práv na základě Protokolu mezi Evropskou unií a Madagaskarskou republikou, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle platné dohody o partnerství v odvětví rybolovu mezi oběma stranami /* COM/2013/0488 final - 2013/0228 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Na základě
 pověření Rady[1]
 jednala Evropská komise s Madagaskarskou republikou s cílem prodloužit
 protokol k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Madagaskarskou
 republikou o partnerství v odvětví rybolovu. Na závěr těchto
 jednání byl dne 10. května 2012 parafován nový protokol. Protokol se
 vztahuje na období dvou let od 1. ledna 2013.
 Protokol konkrétně
 stanoví rybolovná práva pro 34 plavidel pro povrchový
 rybolov na dlouhou lovnou šňůru o prostornosti větší než 100 GT
 a 22 plavidel pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru o
 prostornosti menší než 100 GT.
 Část úlovků těchto plavidel
 představují žraloci, jejichž lov upravují opatření stanovená Komisí
 pro tuňáky Indického oceánu (CTOI), která se ně vztahují jako na
 přidružené druhy při lovu tuňáků a příbuzných
 druhů.
 Na základě nejnovějších stanovisek a
 doporučení vědeckého výboru CTOI a s ohledem na nízkou odolnost
 daných druhů žraloků vůči rybolovnému tlaku se obě
 strany domnívají, že je vhodné omezit úlovky těchto druhů v rybolovné
 oblasti Madagaskaru na úroveň, která by byla stejná nebo nižší než v
 předchozích letech.
 Obě strany se proto na poslední
 schůzi smíšeného výboru zřízeného dohodou o rybolovu dohodly, že
 povolenou úroveň úlovků žraloků plavidly Evropské unie, která
 provozují povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru, stanoví na
 maximálně 200 tun za rok na dva roky počínaje dnem 1. ledna 2013,
 čímž se rybolovný tlak udrží na úrovni dané záznamy o úlovcích plavidel
 Evropské unie v období 2007–2011 potvrzené vědeckými ústavy Evropské unie.
 Je tedy vhodné vymezit způsob
 rozdělení rybolovných práv mezi členské státy.
 Komise na tomto základě navrhuje, aby
 Rada přijala následující nařízení.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Členské státy byly před jednáním
 smíšeného výboru a během něj konzultovány v rámci pracovní skupiny
 Rady pro rybářskou politiku i v rámci technických zasedání. Z uvedených
 konzultací vyplynul zájem o přísnější omezení úlovků žraloků,
 mimo jiné stanovením limitu úlovků v souladu s ustanoveními, které
 přijala komise CTOI.
 2013/0228 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY,
 kterým se mění nařízení Rady (EU)
 č. 1258/2012 ze dne 28. listopadu 2012 o rozdělení
 rybolovných práv na základě Protokolu mezi Evropskou unií a Madagaskarskou
 republikou, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční
 příspěvek podle platné dohody o partnerství v odvětví
 rybolovu mezi oběma stranami
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
 s ohledem na nařízení Rady (EU)
 č. 1258/2012 ze dne 28. listopadu 2012 o rozdělení
 rybolovných práv na základě Protokolu mezi Evropskou unií
 a Madagaskarskou republikou, kterým se stanoví rybolovná práva
 a finanční příspěvek podle platné dohody o partnerství
 v odvětví rybolovu mezi oběma stranami,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 Dne 15. listopadu 2007 přijala Rada
 nařízení (ES) č. 31/2008 o uzavření Dohody mezi Evropským
 společenstvím a Madagaskarskou republikou o partnerství
 v odvětví rybolovu (dále jen „dohoda o partnerství“).
 Dne 10. května 2012 byl parafován nový
 protokol k dohodě o partnerství (dále jen „nový protokol“). Nový
 protokol uděluje unijním plavidlům rybolovná práva ve vodách, které v
 oblasti rybolovu spadají pod svrchovanost nebo podléhají jurisdikci
 Madagaskaru.
 Dne 28. listopadu 2012 přijala Rada
 rozhodnutí č. 826/2012/EU[2]
 o podpisu a prozatímním provádění nového protokolu.
 Smíšený výbor zřízený podle článku 9
 dohody o partnerství se sešel dne 26. září 2012 a projednal otázku
 žraloků ulovených při rybolovu, který spadá do oblasti
 působnosti Komise pro tuňáky Indického oceánu (CTOI), tedy
 žraloků, na jejichž řízení a zachování se vztahuje usnesení této
 Komise č. 05/05 a jejichž lov je povolen v rámci této dohody.
 Na schůzi smíšeného výboru se obě
 strany na základě záznamů o úlovcích, které si v letech 2007–2011 vedla
 plavidla s povolením provozovat povrchový rybolov na dlouhou lovnou
 šňůru uděleným v rámci předchozího protokolu k dohodě
 o partnerství a které potvrdily příslušné vědecké ústavy, dohodly, že
 by bylo vhodné omezit úlovky žraloků těmito plavidly na maximálně
 200 tun ročně pod dobu dvou nadcházejících let ode dne 1. ledna 2013,
 aby se nezvýšil rybolovný tlak na populace žraloků a byla dodržena
 doporučení vydaná vědeckým výborem CTOI.
 Je třeba stanovit metodu rozdělení
 těchto úlovků žraloků mezi členské státy po dobu
 provádění protokolu, který je v současné době v platnosti,
 změnou nařízení Rady (EU) č. 1258/2012 ze dne 28. listopadu
 2012.
 Je třeba stanovit, že členské státy,
 jejichž plavidla jsou oprávněna k rybolovu tímto nařízením, si mohou
 vyměňovat části rybolovných práv, která jim jsou
 přidělena na tyto žraloky, nebo veškerá tato práva.
 Vzhledem k tomu, že protokol prozatímně
 vstoupil v platnost dne 1. ledna 2013 je třeba, aby se toto nařízení
 použilo se zpětnou platností od uvedeného data,
 PŘIJALA TOTO
 NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 1. V článku 1 nařízení Rady (EU) č. 1258/2012 se
 doplňuje článek 1a, který zní:
 „ 1 a Rybolovná práva na žraloky
 ulovené při rybolovu, který se řídí ustanoveními Komise pro
 tuňáky Indického oceánu (CTOI), plavidly provozujícími povrchový rybolov
 na dlouhou lovnou šňůru, se stanoví na 200 tun ročně. Toto
 množství je mezi členské státy rozděleno takto:
 Členský stát || tun
 Španělsko || 166
 Portugalsko || 27
 Francie || 7
 Celkem || 200
 “
 Článek 2
 Toto nařízení vstupuje v platnost prvním
 dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se od 1. ledna 2013.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné
 ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda
 [1] Přijatého dne 24. dubna 2012 Radou pro obecné
 záležitosti.
 [2] Úř. věst. L 361,
 31.12.2012, s. 11.