text:
 |
 52014PC0382
 Togra le haghaidh RIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS ÓN gCOMHAIRLE lena leasaítear Rialachán (AE) Uimh. 604/2013 lena gcinntear cé acu Ballstát atá freagrach as scrúdú a dhéanamh ar iarratas ar chosaint idirnáisiúnta ó mhionaoiseach neamhthionlactha nach bhfuil aon bhall teaghlaigh, siblín ná gaol aige i láthair go dleathach i mBallstát /* COM/2014/0382 final - 2014/0202 (COD) */
 MEABHRÁN MÍNIÚCHÁIN
 1. COMHTHÉACS AN TOGRA
 ·
 An foras leis an togra
 Leasú is ea an togra seo ar mhír 4 d'Airteagal 8
 de Rialachán (AE) Uimh. 604/2013 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón
 gComhairle lena mbunaítear na critéir agus na sásraí lena gcinntear cé acu
 Ballstát atá freagrach as scrúdú a dhéanamh ar iarratas ar chosaint
 idirnáisiúnta arna thaisceadh i gceann de na Ballstáit ag náisiúnach tríú tír
 nó ag duine gan stát[1]
 (dá ngairfear 'Rialachán Bhaile Átha Cliath III' anseo feasta).
 Le linn na caibidlíochta maidir le Rialachán
 Bhaile Átha Cliath III, d'aontaigh na comhreachtóirí go bhfágfaí ar oscailt
 ceist na mionaoiseach neamhthionlactha ar iarratasóirí ar chosaint
 idirnáisiúnta san Aontas Eorpach iad agus nach bhfuil aon bhall teaghlaigh,
 siblín ná gaol acu ar chríoch na mBallstát, agus go bhfágfaí an fhoráil
 ghaolmhar - Airteagal 8(4) - go bunúsach gan athrú (i.e. an tAirteagal ina
 léirítear téacs an dara mír d'Airteagal 6 de Rialachán (CE) Uimh. 343/2003/CE
 an 18 Feabhra 2003 maidir leis na critéir agus na sásraí lena
 gcinntear cé acu Ballstát atá freagrach as scrúdú a dhéanamh ar iarratas ar
 thearmann arna thaisceadh i gceann de na Ballstáit ag náisiúnach tríú tír) (dá
 ngairfear Rialachán Bhaile Átha Cliath anseo feasta)[2] agus Dearbhú a
 dhéanamh, a bheidh ag gabháil leis an Rialachán, ina mbeidh an t‐ábhar
 seo a leanas:
 "Iarrann an Chomhairle agus Parlaimint na
 hEorpa ar an gCoimisiún smaoineamh ar Airteagal 8(4) den
 Athmhúnlú ar Rialachán Bhaile Átha Cliath a athbhreithniú, gan dochar dá cheart
 tionscnaimh, nuair a rialóidh an Chúirt Bhreithiúnais ar chás C‐648/
 11, MA agus Grúpaí Eile vs. Státrúnaí na Roinne Baile agus ar a dhéanaí
 faoi na teorainneacha ama a leagtar amach in Airteagal 46 de Rialachán
 Bhaile Átha Cliath. Feidhmeoidh Parlaimint na hEorpa agus an Chomhairle araon a
 n‐inniúlachtaí reachtacha ansin, agus leas an linbh á chur san áireamh
 acu."
 D'aontaigh an Coimisiún, tríd an Dearbhú
 céanna, leis an gcur chuige atá á mholadh:
 "Toilíonn an Coimisiún, de mheon an
 chomhréitigh, agus lena áirithiú go nglacfar an togra láithreach, smaoineamh ar
 an iarraidh sin, agus tuigeann sé go bhfuil sé sin teoranta do na cúinsí
 sonracha sin agus nach gcruthaítear fasach leis an méid sin."
 An 6 Meitheamh 2013, thug Cúirt Bhreithiúnais
 an Aontais Eorpaigh a breithiúnas i gcás C‐648/11 agus rialaigh sí an
 méid seo a leanas:
 "Ní mór an dara mír d'Airteagal 6 de
 Rialachán (CE) Uimh. 343/2003 ón gComhairle an 18 Feabhra 2003
 lena mbunaítear na critéir agus na sásraí lena gcinntear cé acu Ballstát atá
 freagrach as scrúdú a dhéanamh ar iarratas ar thearmann arna thaisceadh i
 gceann de na Ballstáit ag náisiúnach tríú tír a léirmhíniú mar ní a chiallaíonn
 go n‐ainmneofar, in imthosca amhail imthosca na bpríomhimeachtaí inar
 thaisc mionaoiseach neamhthionlactha nach bhfuil aon bhall teaghlaigh aige i
 láthair go dleathach ar chríoch Ballstáit ,iarratais ar thearmann i mbreis is
 Ballstát amháin, go n‐ainmneofar an Ballstát ina bhfuil an mionaoiseach
 sin i láthair tar éis dó iarratas ar thearmann a thaisceadh ann mar an 'Ballstát
 atá freagrach."
 ·
 Cuspóirí an togra
 Cuireann an togra seo rialú na Cúirte
 Breithiúnais i gcás C‐648/11 san áireamh go hiomlán. Tá sé dírithe ar
 aghaidh a thabhairt ar éiginnteacht na forála atá ann faoi láthair maidir le
 mionaoisigh neamhthionlactha nach bhfuil aon bhall teaghlaigh, siblín ná gaol
 acu ar chríoch na mBallstát, trí dheimhneacht dhlíthiúil i ndáil le freagracht
 as scrúdú a dhéanamh ar iarratas ar chosaint idirnáisiúnta i gcásanna den sórt
 sin a sholáthar.
 2. TORADH NA gCOMHAIRLIÚCHÁN
 LEIS NA PÁIRTITHE LEASMHARA AGUS NA MEASÚNUITHE TIONCHAIR
 Níor ghá comhairliúcháin shonracha ná
 measúnuithe tionchair sonracha chun an togra seo a ullmhú toisc nach bhfuil sa
 togra cúngdhírithe seo ach obair leantach ar an gcomhairliúchán cuimsitheach
 agus na measúnuithe tionchair cuimsitheacha a rinne an Coimisiún cheana féin
 agus a thogra COM(2008)820 final á ullmhú aige chun Rialachán (CE) Uimh. 343/2003/CE
 ón gComhairle a athmhúnlú. Dá bhrí sin, na comhairliúcháin a rinne an Coimisiún
 chun an togra sin a ullmhú, baineann siad leis an togra seo.
 Measann an Coimisiún gur cheart an togra chun Airteagal 8(4)
 a leasú a chur ar aghaidh a luaithe is féidir, d'fhonn deimhneacht dhlíthiúil a
 áirithiú maidir leis na forálacha faoi mhionaoisigh neamhthionlactha i 'nós
 imeachta Bhaile Átha Cliath'. Thairis sin, tá sé fíor-riachtanach go mbeadh
 leagan deiridh den Airteagal seo ann roimh dhul ar aghaidh chun rialacha
 forlíontacha maidir le mionaoisigh neamhthionlactha a chur ar fáil ar bhonn Airteagal 290
 den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh.
 3. GNÉITHE DLÍ AN TOGRA
 ·
 Achoimre ar an mbeart atá beartaithe.
 Dírítear sa togra seo ar cheist na freagrachta
 as scrúdú a dhéanamh ar iarratas ar thearmann ó mhionaoiseach neamhthionlactha
 nach bhfuil aon bhall teaghlaigh, siblín ná gaol aige ar chríoch an AE.
 Cumhdaíonn an fhoráil atá beartaithe dhá chás fhéideartha na mionaoiseach
 neamhthionlactha a bhíonn le fáil i gcás den sórt sin:
 Cumhdaíonn mír 4a cás atá cosúil leis an gcás
 a bhfuil cur síos air i gcás C‐648/11, i.e. mionaoiseach
 neamhthionlactha nach bhfuil aon bhall teaghlaigh, siblín nó gaol aige ar
 chríoch an AE agus arbh iomaí iarratas ar thearmann a thaisc sé, lena n‐áirítear
 sa Bhallstát ina bhfuil sé faoi láthair. Sa chás sin, cinntear an Ballstát atá
 freagrach de réir bhreithiúnas na Cúirte Breithiúnais, i.e. baineann freagracht
 leis an mBallstát inar thaisc an mionaoiseach iarratas agus ina bhfuil sé faoi
 láthair. Is é is aidhm don riail seo a áirithiú nach gcuirfear fad gan ghá leis
 an nós imeachta lena gcinntear cé an Ballstát atá freagrach, agus go mbeidh
 rochtain phras ag mionaoisigh neamhthionlactha ar na nósanna imeachta chun
 stádas cosanta idirnáisiúnta a chinneadh. Tugtar isteach an tagairt do leas an
 mhionaoisigh chun eisceachtaí ón riail sin a cheadú i gcásanna ina bhféadfaía
 léiriú go mbeadh baol ann do leas an mhionaoisigh dá bhfanfadh sé i gcríoch an
 Bhallstáit ina bhfuil sé
 Tugann mír 4b aghaidh ar an gcás ina bhfuil
 mionaoiseach is iarratasóir ar chosaint idirnáisiúnta i láthair ar chríoch
 Ballstáit gan iarratas a thaisceadh ann. Moltar gur cheart don Bhallstát deis a
 thabhairt don mhionaoiseach iarratas a thaisceadh ann, tar éis dó é a chur ar
 an eolas faoina cheart an méid sin a dhéanamh agus na himpleachtaí a bhaineann
 leis. Dhá rogha atá ag an mionaoiseach dá bhrí sin: iarratas a chur isteach ar
 chosaint idirnáisiúnta sa Bhallstát sin nó gan cur isteach uirthi. I gcás ina
 dtaisctear iarratas le húdaráis an Bhallstáit sin, beidh feidhm le himthosca de
 mhír 4a, i.e. is é an Ballstát sin a bheidh freagrach as an iarratas sin a
 scrúdú. Dá bhrí sin, fanfaidh an mionaoiseach sa Bhallstát ina bhfuil sé faoi
 láthair agus scrúdófar a iarratas ann, ar choinníoll gur chun leasa an
 mhionaoisigh an méid sin. Is í an rogha eile gur cheart an mionaoiseach a aistriú
 chuig an mBallstát a meastar gurb é an Ballstát is oiriúnaí chun leasa an
 mhionaoisigh (ina bhféadfar a chur san áireamh, cé nach féidir é a bheith
 teoranta dó sin, go bhféadfadh nós imeachta chun scrúdú a dhéanamh ar iarratas
 ar chosaint idirnáisiúnta a bheith ar siúl go leanúnach nó dúnta agus cinneadh
 críochnaitheach air, etc).
 Ní thugann cás C‐648/11 aghaidh ar chás
 an mhionaoisigh a chinneann gan iarratas nua a thaisceadh sa Bhallstát ina
 bhfuil séi láthair. Ní foláir an cás sin a chumhdach sa Rialachán, ámh, d'fhonn
 easnaimh sna critéir freagrachta a sheachaint. Is é an réiteach a mholtar gur
 cheart gurbh é an Ballstát atá freagrach an Ballstát inar thaisc an
 mionaoiseach an t‐iarratas is déanaí uaidh. Is é is aidhm don riail sin a
 áirithiú go bhfuil cinnteacht chun teacht ar an mBallstát atá freagrach, trí
 riail atá cinnte intuartha a thabhairt isteach. Cuirtear isteach na tagairtí do
 leas an mhionaoisigh d'fhonn a áirithiú, mar atá i mír 4a, go seachnófar
 aistrithe atá ag teacht salach ar a leas.
 Is aidhm do mhír 4c a áirithiú go ndéanfar an
 measúnú ar leas an mhionaoisigh i gcomhar idir an Ballstát a dhéanann an t‐iarratas
 agus an Ballstát a fhaigheann an t‐iarratas, d'fhonn cé an Ballstát atá
 freagrach as an mionaoiseach a chinntiú i gcomhpháirt, agus coinbhleachtaí
 leasa a sheachaint.
 Na ráthaíochtaí le haghaidh mionaoiseach dá
 bhforáiltear in Airteagal 6 de Rialachán 604/2013, tá siad i bhfeidhm ar
 gach mionaoiseach atá faoi réir nósanna imeachta an Rialacháin seo. Dá bhrí
 sin, níor measadh gur ghá saintagairt d'fhorálacha Airteagal 6 i ndáil le
 mionaoisigh neamhthionlactha a fhaighter i gceann de na cásanna a shainítear in
 Airteagal 8(4).
 I mír 4d níl critéar chun freagracht a
 áirithiú, ach cuirtear riail ar fáil a údaróidh do na Ballstáit a chéile a chur
 ar an eolas faoi fhreagracht nua a glacadh. Ceadaíonn sé sin don Bhallstát a
 bhí freagrach roimhe sin as 'nós imeachta Bhaile Átha Cliath' a chur i gcrích
 an cás a dhúnadh go hinmheánach. Tá sé seo ábhartha go háirithe d'fhonn
 mí-úsáid an chórais a sheachaint, i gcás ina mbogann an mionaoseach ar aghaidh
 go dtí Ballstát eile agus gan aon chúis eile aige seachas fad a chur lena
 fhanacht ar chríoch an AE. Tá an fhoráil sin cosúil leis an bhforáil atá in Airteagal 17(1)(2)
 de Rialachán 604/2013, ina dtugtar isteach an riail faisnéise chéanna a tugadh
 isteach i leith an chlásail cheannasachta.
 ·
 Geoiméadracht athraitheach
 Leasaítear leis an togra seo Rialachán (AE)
 Uimh. 604/2013 agus úsáidtear an bunús dlí céanna leis an ngníomh sin, mar
 atá pointe (e) den dara mír d'Airteagal 78 den Chonradh ar Fheidhmiú an
 Aontais Eorpaigh.
 Níl Teideal V den Chonradh ar Fheidhmiú an
 Aontais Eorpaigh infheidhme maidir leis an Ríocht Aontaithe ná maidir le
 hÉirinn, mura gcinneann an dá thír sin a mhalairt, i gcomhréir leis na
 forálacha atá leagtha amach sa Phrótacal ar sheasamh na Ríochta Aontaithe agus
 na hÉireann atá i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach (CAE) agus
 leis an CFAE.
 Tá an Ríocht Aontaithe agus Éire faoi cheangal
 Rialachán 604/2013 tar éis dóibh fógra a thabhairt gur mhian leo bheith
 páirteach i nglacadh agus i gcur i bhfeidhm an Rialacháin sin, bunaithe ar an
 bPrótacal thuasluaite. Níl éifeacht ag seasamh na mBallstát sin maidir le
 Rialachán 604/2013 ar a rannpháirtíocht fhéideartha i ndáil leis an Rialachán
 leasaithe.
 Faoin bPrótacal ar sheasamh na Danmhairge, atá
 i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis an CFAE, níl an
 Danmhairg rannpháirteach i nglacadh na mbeart de bhun Theideal V den CFAE ag an
 gComhairle (cé is moite de "bearta ag cinneadh na dtríú tíortha
 a mbeidh ar a náisiúnaigh víosa a bheith ina seilbh acu agus
 teorainneacha seachtracha na mBallstát á dtrasnú acu, ná ar bhearta maidir le
 formáid chomhionann do víosaí"). Mar sin féin, ós rud é go
 gcuireann an Danmhairg Rialachán reatha Bhaile Átha Cliath i bhfeidhm, ar
 bhonn comhaontaithe idirnáisiúnta a chuir sí i gcrích leis an CE in 2006[3], tabharfaidh sí, i
 gcomhréir le hAirteagal 3 den chomhaontú sin, fógra don Choimisiún faoina
 cinneadh cibé acu a chuirfidh sí ábhar an Rialacháin leasaithe i bhfeidhm nó
 nach gcuirfidh.
 ·
 Tionchar an togra ar Bhallstáit nach bhfuil san AE
 ach a bhfuil ceangal acu le córas Bhaile Átha Cliath
 I gcomhthreo le comhlachas roinnt Ballstát
 nach bhfuil san AE le acquis Schengen, thug an Comhphobal roinnt comhaontuithe
 i gcrích, comhaontuithe lena ndéantar na tíortha sin a chomhlachú freisin le
 acquis Bhaile Átha Cliath/Eurodac:
 –
 an comhaontú lena ndearnadh an Íoslainn agus an
 Iorua a chomhlachú agus a tugadh i gcrích in 2001[4];
 –
 an comhaontú lena ndearnadh an Eilvéis a chomhlachú
 agus a tugadh i gcrích an 28 Feabhra 2008[5];
 –
 an prótacal lena ndearnadh Lichtinstéin a
 chomhlachú agus a síníodh an 28 Feabhra 2008[6].
 D'fhonn cearta agus oibleagáidí a chruthú idir
 an Danmhairg– atá comhlachaithe le acquis Bhaile Átha Cliath/EURODAC trí
 chomhaontú idirnáisiúnta–, mar a míníodh thuas, agus na tíortha comhlachaithe
 atá luaite thuas, tugadh dhá ionstraim eile chun críche idir an Comhphobal agus
 na tíortha comhlachaithe[7].
 I gcomhréir leis na trí chomhaontú a luaitear
 thuas, glacfaidh na tíortha comhlachaithe le acquis Bhaile Átha Cliath/Eurodac
 agus le forbairt an acquis gan eisceacht. Níl siad páirteach i nglacadh aon
 ghníomhartha a leasaíonn ná a chuireann le acquis Bhaile Átha Cliath (lena n‐áirítear,
 mar sin, an togra seo) ach caithfidh siad fógra a thabhairt don Choimisiún
 laistigh de thréimhse shonrach maidir lena gcinneadh ábhar an ghnímh sin a
 ghlacadh nó gan é a ghlacadh, a luaithe a fhormheasfaidh an Chomhairle agus
 Parlaimint na hEorpa é. Mura nglacann an Iorua, an Íoslainn, an Eilvéis ná
 Lichtinstéin le gníomh lena leasaítear nó lena gcuirtear le acquis Bhaile Átha
 Cliath/Eurodac, cuirfear an clásal 'gilitín' i bhfeidhm agus cuirfear deireadh
 leis na comhaontuithe sin, ach amháin má chinneann an Comhchoiste nó an Coiste
 Measctha arna bhunú ag na comhaontuithe a mhalairt d'aontoil.
 2014/0202 (COD)
 Togra le haghaidh
 RIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS
 ÓN gCOMHAIRLE
 lena leasaítear Rialachán (AE) Uimh. 604/2013
 lena gcinntear cé acu Ballstát atá freagrach as scrúdú a dhéanamh ar iarratas
 ar chosaint idirnáisiúnta ó mhionaoiseach neamhthionlactha nach bhfuil aon
 bhall teaghlaigh, siblín ná gaol aige i láthair go dleathach i mBallstát
 TÁ PARLAIMINT NA hEORPA AGUS
 COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH,
 Ag féachaint don Chonradh ar Fheidhmiú an
 Aontais Eorpaigh, agus go háirithe Airteagal 78(2)(e) de,
 Ag féachaint don togra ón gCoimisiún Eorpach,
 Tar éis dóibh an dréachtghníomh reachtach a
 chur chuig na parlaimintí náisiúnta,
 Ag féachaint don tuairim ó Choiste Eacnamaíoch
 agus Sóisialta na hEorpa[8],
 Ag féachaint don tuairim ó Choiste na Réigiún[9],
 Ag gníomhú dóibh i gcomhréir leis an
 ngnáthnós imeachta reachtach,
 De bharr an méid seo a leanas:
 (1) Cinneann Rialachán (AE) Uimh. 604/2013
 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle[10]
 gurb é an Ballstát inar thaisc mionaoiseach neamhthionlactha iarratas ar
 chosaint idirnáisiúnta an Ballstát atá freagrach as scrúdú a dhéanamh ar an
 iarratas sin.
 (2) Tar éis ghlacadh Rialachán
 (AE) Uimh. 604/2013, rialaigh an Chúirt Bhreithiúnais i gcás C‐648/11,
 i gcás ina dtaisceann mionaoiseach neamhthionlactha nach bhfuil aon bhall
 teaghlaigh aige i láthair go dleathach ar chríoch Ballstáit iarratais ar
 thearmann i mbreis is Ballstát amháin, gurb é an Ballstát ina bhfuil an
 mionaoiseach i láthair tar éis iarratas ar thearmann a thaisceadh ann atá le
 hainmniú mar an Ballstát atá freagrach.
 (3) Níor thug an breithiúnas
 aghaidh ar staid an mhionaoisigh neamhthionlactha nach bhfuil aon bhall
 teaghlaigh aige i láthair go dleathach ar chríoch Ballstáit, a thaisc iarratais
 ar thearmann i mBallstát amháin nó níos mó, agus atá i láthair ar chríoch
 Ballstáit gan iarratas a thaisceadh ann. D'fhonn foráil chomhtháite maidir le
 mionaoisigh neamhthionlactha a áirithiú sa Rialachán seo agus éiginnteacht
 dhlíthiúil a sheachaint, ba cheart foráil freisin don chritéar lena chinneadh
 cé an Ballstát atá freagrach i gcás den sórt sin.
 (4) De réir an bhreithiúnais, ba
 cheart don Bhallstát atá freagrach an Ballstát inar taisceadh an chéad iarratas
 a chur ar an eolas dá réir sin. Ós rud é nach gceanglaítear ach ar Bhallstát
 amháin an t‐iarratas ar thearmann a scrúdú, ba cheart don Bhallstát atá
 freagrach a chinneadh a chur in iúl don Bhallstáit a bhí freagrach roimhe sin,
 don Bhallstát a bhfuil nós imeachta á chur i bhfeidhm aige chun a chinneadh cé
 an Ballstát atá freagrach nó an Ballstát ar iarradh air an mionaoiseach a
 ghabháil ar láimh nó a thógáil ar ais, de réir mar a bheidh.
 (5) [I gcomhréir le hAirteagal 3
 agus le hAirteagal 4a(1) de Phrótacal Uimh. 21 maidir le seasamh na
 Ríochta Aontaithe agus na hÉireann i dtaca leis an Limistéar Saoirse, Slándála
 agus Ceartais, atá i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis
 an gConradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh thug na Ballstáit sin fógra gur
 mian leo a bheith rannpháirteach agus an Rialachán seo á ghlacadh agus á chur i
 bhfeidhm.]
 (6) I gcomhréir le hAirteagal 1
 agus le hAirteagal 2 de Phrótacal Uimh. 22 maidir le seasamh na
 Danmhairge atá i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis an
 gConradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh, níl an Danmhairg rannpháirteach i
 nglacadh an Rialacháin seo agus níl an Rialachán seo ina cheangal ar an
 Danmhairg ná níl sí faoi réir a chur i bhfeidhm.
 (7) Ba cheart, dá bhrí sin,
 Rialachán (AE) Uimh. 604/2013 a leasú dá réir,
 TAR ÉIS AN RIALACHÁN SEO A GHLACADH:
 Airteagal 1
 I Rialachán (AE) Uimh. 604/2013, cuirtear
 an méid seo a leanas in ionad mhír 4 d’Airteagal 8:
 "4a. I gcás nach mbeidh aon
 bhall teaghlaigh, gaol nó siblín ag mionaoiseach neamhthionlactha i láthair go
 dleathach i mBallstát, dá dtagraítear i mír 1 agus i mír 2, is é an Ballstát
 lenar thaisc an mionaoiseach neamhthionlactha a iarratas ar chosaint
 idirnáisiúnta a bheidh freagrach as scrúdú a dhéanamh ar an iarratas ar
 chosaint idirnáisiúnta, ar choinníoll gur chun leasa an mhionaoisigh é sin.
 4b. I gcás ina bhfuil iarratasóir
 dá dtagraítear i mír 4a i láthair ar chríoch Ballstáit gan iarratas a
 thaisceadh ann, cuirfidh an Ballstát an mionaoiseach neamhthionlactha ar an
 eolas faoina cheart chun iarratas a dhéanamh agus tabharfaidh sé deis
 éifeachtach dó iarratas a thaisceadh sa Bhallstát sin.
 I gcás ina dtaisceann an mionaoiseach
 neamhthionlactha dá dtagraítear sa chéad fhomhír iarratas sa Bhallstát ina
 bhfuil sé i láthair, is é an Ballstát sin a bheidh freagrach as an iarratas sin
 a scrúdú, ar choinníoll gur chun leasa an mhionaoisigh é sin.
 I gcás nach dtaisceann an mionaoiseach
 neamhthionlactha dá dtagraítear sa chéad fhomhír iarratas sa Bhallstát ina
 bhfuil sé i láthair, is é an Ballstát atá freagrach an Ballstát inar thaisc an
 mionaoiseach neamhthionlactha a iarratas is déanaí, ach amháin más rud é nach
 chun leasa an mhionaoisigh é sin.
 4c. An Ballstát a n‐iarrtar
 air mionaoiseach neamhthionlactha a thógáil ar ais, comhoibreoidh sé leis an
 mBallstát ina bhfuil an mionaoiseach neamhthionlactha i láthair d'fhonn leas an
 mhionaoisigh a mheasúnú.
 4d. An Ballstát atá freagrach, de
 bhun mhír 4a, cuirfidh sé na Ballstáit seo a leanas, de réir mar is gá, ar an
 eolas faoi:
 (a)
 an Ballstát a bhí freagrach roimhe sin;
 (b)
 an Ballstát atá i mbun an nós imeachta chun a
 chinneadh cé acu Ballstát atá freagrach;
 (c)
 an Ballstát ar iarradh air bheith i bhfeighil ar an
 mionaoiseach neamhthionlactha a ghabháil ar láimh;
 (d)
 an Ballstát ar iarradh air an mionaoiseach
 neamhthionlactha a thógáil ar ais.
 Seolfar an fhaisnéis sin tríd an ngréasán
 cumarsáide leictreonaí 'DubliNet' a cuireadh ar bun faoi Airteagal 18 de
 Rialachán (CE) Uimh. 1560/2003."
 Airteagal 2
 Tiocfaidh an Rialachán seo i bhfeidhm an
 fichiú lá tar éis lá a fhoilsithe in Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh.
 Beidh an Rialachán seo ina cheangal
 go huile agus go hiomlán agus beidh sé infheidhme go díreach sna Ballstáit i
 gcomhréir leis na Conarthaí.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil,
 Thar ceann Pharlaimint na hEorpa Thar
 ceann na Comhairle
 An tUachtarán An
 tUachtarán
 [1] IO L 180/31, 29.6.2013, lch. 31.
 [2] IO L 50, 25.2.2003, lch. 1
 [3] An comhaontú idir an Comhphobal
 Eorpach agus Ríocht na Danmhairge maidir leis na critéir agus na sásraí lena
 gcinntear cé an stát atá freagrach as scrúdú a dhéanamh ar iarraidh ar
 thearmann arna thaisceadh sa Danmhairg nó i mBallstát ar bith eile de chuid an
 Aontais Eorpaigh agus Eurodac chun méarloirg a chur i gcomparáid d'fhonn
 Coinbhinsiún Bhaile Átha Cliath a chur i bhfeidhm go héifeachteach, (IO L 66,
 8.3.2006, lch 38).
 [4] Comhaontú idir
 an Comhphobal Eorpach agus Poblacht na hÍoslainne agus Ríocht na hIorua maidir
 leis na critéir agus na sásraí lena gcinntear cé an stát atá freagrach as
 iarraidh ar thearmann a scrúdú arna taisceadh i mBallstát nó san Íoslainn nó
 san Iorua, (IO L 93, 3.4.2001, lch. 40).
 [5] Comhaontú idir
 an Comhphobal Eorpach agus Cónaidhm na hEilvéise maidir leis na critéir agus na
 sásraí lena gcinntear cé an Stát atá freagrach as iarraidh ar thearmann a
 scrúdú arna taisceadh i mBallstát nó san Eilvéis, (IO L 53, 27.2.2008, lch
 .5).
 [6] Prótacal idir
 an Comhphobal Eorpach, Cónaidhm na hEilvéise agus Prionsacht Lichtinstéin
 maidir le comhlachas Phrionsacht Lichtinstéin leis an gComhaontú idir an
 Comhphobal Eorpach agus Cónaidhm na hEilvéise i ndáil leis na critéir agus na
 sásraí lena gcinntear cé an stát atá freagrach as iarraidh ar thearmann arna
 thaisceadh i mBallstát nó san Eilvéis a scrúdú, (IO L 160 18.6.2011 p. 39)
 [7] Prótacal idir
 an Comhphobal Eorpach, Cónaidhm na hEilvéise agus Prionsacht Lichtinstéin a
 ghabhann leis an gComhaontú idir an Comhphobal Eorpach agus Cónaidhm na
 hEilvéise maidir leis na critéir agus na sásraí lena gcinntear cé an stát atá
 freagrach as iarraidh ar thearmann a scrúdú arna taisceadh i mBallstát nó san
 Eilvéis (arna thabhairt i gcrích an 24.10.2008, IO L 161, 24.06.2009,
 lch. 8) agus Prótacal a ghabhann leis an gComhaontú idir an Comhphobal,
 Poblacht na hÍoslainne agus Ríocht na hIorua maidir leis na critéir agus na
 sásraí lena gcinntear cé acu an stát atá freagrach as iarraidh ar thearmann a
 scrúdú arna taisceadh i mBallstát, san Íoslainn nó san Iorua (IO L 93,
 3.4.2001).
 [8] IO C , , lch. .
 [9] IO C , , lch. .
 [10] Rialachán (AE) Uimh. 604/2013 ó Pharlaimint na hEorpa
 agus ón gComhairle an 26 Meitheamh 2013 lena mbunaítear na critéir
 agus na sásraí lena gcinntear cé acu Ballstát atá freagrach as scrúdú a
 dhéanamh ar iarratas ar chosaint idirnáisiúnta arna thaisceadh i gceann de na
 Ballstáit ag náisiúnach tríú tír nó ag duine gan stát (IO L 180,
 29.6.2013, lch. 31).


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 28.1.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 25/31
 A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2011. október 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Staatssecretaris van Financiën kontra Codirex Expeditie BV
 (C-542/11. sz. ügy)
 (2012/C 25/55)
 Az eljárás nyelve: holland
 A kérdést előterjesztő bíróság
 Hoge Raad der Nederlanden
 Az alapeljárás felei
 Felperes: Staatssecretaris van Financiën
 Alperes: Codirex Expeditie BV
 Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
 Mely időpontban rendeződik az „átmeneti megőrzés” ideje alatt a közösségi külső árutovábbítási eljárás alá vonás céljából bejelentett nem közösségi árunak a Vámkódex (1) 50. cikke értelmében vett vámjogi sorsa?
 (1) A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.)


type: wikipedia

text:
Természetes számoknak nevezik
 a nemnegatív egész számokat, tehát a 0, 1, 2, 3, 4 ... számtani sorozat tagjait,
 más értelmezés szerint a pozitív egész számokat, tehát az 1, 2, 3, ... számtani sorozat tagjait.
 A sorozat lépésköze 1, tehát a sorozat következő tagját mindig úgy kapjuk, hogy az utolsó taghoz hozzáadunk 1-et. Végtelen sok természetes szám van, mivel bármilyen nagy számhoz is hozzá tudunk adni 1-et, újabb tagot képezve a sorozatban.
 A természetes számok halmazát a matematikában egy tipográfiailag kiemelt félkövér vagy „blackboard bold” (kontúros) (Unicode: U+2115) betűvel jelölik (a latin naturalis, azaz 'természetes' szó nyomán). A természetes számok halmazának megszámlálhatóan végtelen számú eleme van.
 A természetes számok az összeadásra és a szorzásra kommutatív félgyűrűt alkotnak.
 Történelmi vonatkozások
 A "természetes" elnevezés eredete
 Az ókorban a természetes számokat egyszerűen csak számoknak nevezték (a görögök még az 1-et sem értették közéjük); más nevezetes számosztályokat nem tartottak számon (a racionális számokat pl. számok arányainak tekintették, nem pedig önálló számosztálynak).
 A "természetes" elnevezés valószínűleg csak a 19. század végén alakult ki. R. Dedekind, akitől a nevezetes számosztályok (természetes, egész, valós stb.) betűs jelöléseinek egy része származik (ezek szintén ebben az időben alakultak ki), egy 1872-es cikkében a természetes számokról még mint „úgynevezett természetes számokról” beszél (vagyis a kifejezés még nem rögzült teljesen). Grosschmid Lajos magyar matematikus egy 1911-es számelméleti cikkében (egy lábjegyzetben) Dedekindnek tulajdonította a „természetes” kifejezést („Természetes szám alatt - Dedekind nyomán - értek bármely pozitív raczionális egész számot. V. ö. : naturliche Zahl; Dirichlet-Dedekind i.m. XI. Suppl. 436. l.”).
 Természetes szám-e a nulla?
 A szakirodalomban eltérések találhatóak abban, hogy a 0 számot a természetes számok közé sorolják-e; másképp szólva, hogy a "természetes szám" elnevezéssel a {0; 1; 2; 3; 4, ....} vagy az egy elemmel szűkebb {1; 2; 3; 4; ...} halmazt illessük-e. Mivel ez nem szorosabb értelemben véve matematikai probléma (nem lehet matematikai tételekből kiszámítani vagy bebizonyítani, természetes szám-e a nulla), hanem pusztán egy elnevezés tartalmáról való döntés, így definíció, megállapodás kérdése, hogy mi tartozik a névvel jelölt csoporthoz. A kérdés mégsem érdektelen, mert, bár a probléma nem matematikai jellegű, eldöntésének már vannak ilyen következményei - a feladatok, állítások, tételek rendszeresen hivatkoznak a természetes számok halmazára, és a feladat megoldhatóságát, a tétel érvényességét vagy bizonyíthatóságát döntheti el a fogalom értelmezése.
 Régebben a nulla nem tartozott a természetes számokhoz. A klasszikus, ösztönszerű számfogalom megformálódásakor sem vesszük a számok közé a „semmit”, a nulla Európába csak arab közvetítéssel jutott el a középkorban, a nullával nem lehet osztani. Ennek az értelmezésnek az alátámasztására következzenek idézetek:
 „természetes számok: pozitív egész számok;”
 „A természetes számok pozitív számok. ... A 0 nem tartozik sem a negatív, sem a pozitív számokhoz, hanem azokat szétválasztja.”
 „Tegyük fel, hogy , ési) ,
 ii) minden esetében .Ekkor .
 ...
 ... vezessük be a későbbiekben is gyakran előforduló jelölést.”
 A 19. században, halmazelméleti levezetésekben vették először a nullát, mint üres halmazt a természetes számok közé, a definíciót „nem-negatív egész számok”-ra módosítva. Az egyértelműség keresésének szándékával született az a szokás, hogy a nem-negatív egészeket , a pozitív egészeket, tehát a nulla nélküli értelmezést pedig vagy szimbólummal jelölik; az jel önmagában bizonytalanságban hagyja az olvasót. Az jelöléssel is lehet találkozni, de ennek értelmezése nem egységes.
 Jellemző, hogy G. Peano, akinek a természetes számok első formális matematikai jellegű elméletének lefektetését tulajdonítják, első ilyen tárgyú cikkeiben még nem sorolta a 0-t a természetes számok közé, későbbi cikkeiben (1898-tól, Formulaire de mathématiques II. c. kiadvány, 2. fej.) azonban már igen. Peano használta és vezette be (ugyanott) a fentebb említett N0 és N1 jeleket is a kétféle számhalmaz megkülönböztetésére.
 A természetes számok formális-axiomatikus elmélete – a Peano-aritmetika
 Minden matematikai természetű témakör akkor tehető tudományos vizsgálódás tárgyává, ha rögzítjük azt az axiomatikus elméletet, melyben a témakör összes állítása formális kijelentés alakjában megfogalmazható. A természetes számok matematikájának axiomatikus elmélete, mint elsőrendű elmélet a Peano-aritmetika, jelben: PA (Giuseppe Peano olasz matematikus tiszteletére).
 A PA alapfogalmai a 0 konstansjel (individuumnév), melyet nullának nevezünk, a ' egyváltozós függvényjel (egybemenetű névfunktor), melyet rákövetkezés vagy szukszceszor operátornak mondunk (szemléletesen n' az n számot pontosan eggyel követő szám), a + kétváltozós függvényjel, azaz az összeadás és a függvényjel, ami a szorzás.
 A PA axiómái a következők (az n, m, k, ... jelek olyan változók, melyek természetes számokat szimbolizálnak):
 (P1) n' 0
 (azaz a nulla semminek sem rákövetkezője)
 (P2) n' = m' n = m
 (ha két szám rákövetkezője egyenlő, akkor a számok is egyenlők)
 (P3) n + 0 = n
 (a nulla alaptulajdonsága)
 (P4) n + m' = (n + m)'
 (összeg rákövetkezője)
 (P5) n 0 = 0
 (nullával való szorzás)
 (P6) n m' = (n m) + n
 ("elődisztributivitás")
 (P7) ( F(0) & (F(n) F( n' ) ) ) F(n)
 (a teljes indukció formulasémája, F tetszőleges a Peano-aritmetika nyelvén megfogalmazható tulajdonság (predikátum))
 A 0 rákövetkezőjét, 0'-t 1-gyel jelöljük. A (P1) axiómába n helyére 0-t helyettesítve ekkor kapjuk, hogy
 A természetes számok a halmazelméletben
 A Peano-aritmetika halmazelméleti modelljének nevezzük az olyan (N, 0, ', +, ) rendezett 5-öst, ahol N halmaz, 0 ∈ N, ' :N N függvény, +:N N N, és :N N N pedig művelet, melyekre teljesülnek a PA rendszer axiómái.
 Standard modell
 A természetes számok halmazelméleti modelljeként kiválóan megfelel a
 halmaz. Itt rendre
 A természetes számok halmaza végtelen (mégpedig megszámlálhatóan végtelen), számosságát az
 (alef null – itt a héber ábécé első betűje) szimbólummal jelöljük. Ha mint rendszámra gondolunk rá, akkor az
 jelet használjuk.
 A természetes számok halmaza a legkisebb számosságú végtelen halmaz.Rendezési tulajdonságok: A természetes számok halmazának egy nagyon fontos tulajdonsága, hogy (a szokásos rendezéssel) jólrendezett, azaz akárhány (de legalább egy) természetes számot kiválasztva azok közt van egy legkisebb.
 Algebrai tulajdonságok Algebrai tulajdonságok: A természetes számok halmaza az összeadással kommutatív félcsoport, a szorzással szintúgy. Az (N,+) egyműveletes struktúrát a természetes számok additív félcsoportjának, míg az (N, ·) egyműveletes struktúrát a természetes számok multiplikatív félcsoportjának nevezzük.
 A természetes számok halmaza zárt (a négy alapművelet közül) az összeadásra és a szorzásra.
 Axiomatizálás
 Először Richard Dedekind definiálta axiómákkal a természetes számokat 1888-ban implicit módon. Ettől függetlenül Giuseppe Peano 1889-ben egyszerűbb és formálisan precíz axiómarendszert adott meg.Zur Unabhängigkeit von Dedekind siehe: Hubert Kennedy: The origins of modern Axiomatics. In: American Mathematical monthly. 79 (1972), S. 133–136. Auch in: Kennedy: Giuseppe Peano. San Francisco 2002, S. 35 f. Ezeket a Peano-axiómákat elterjedten használják. Mivel az eredetihez másodfokú predikátumlogika szükséges, azért használják ennek gyengébb változatát, a Peano-aritmetikát. Más, hasonló axiómarendszerek a Robinson-aritmetika és a primitív rekurzív aritmetika.
 A természetes számok definiálhatók a Peano-axiomákkal. Ekkor a természetes számok halmaza az, ami eleget tesz a Peano-axiómáknak. Végtelen sok halmaz van, ami megfelel ezeknek a kritériumoknak, de ezek csak a jelölésben különböznek, a viselkedésük ugyanaz. A matematikában ezt izomorfiának nevezik. Ezt az eredményt Dedekind-féle egyértelműségi tételnek nevezik. Emiatt lehetséges a természetes számokról beszélni.
 Neumann János modellje
 Neumann Jánosnak sikerült a természetes számokat halmazokkal ábrázolnia, azaz megalkotta a természetes számok halmazelméleti modelljét:
 A kiindulási elem a „0“ a üres halmaz. Az „1“ az az egyelemű halmaz, aminek egyetlen eleme a nulla. Ez különbözik az üres halmaztól, mivel annak nulla eleme van.
 A rákövetkezési reláció azt a halmazt adja, ami tartalmazza az adott halmaz összes elemét, és a halmazt is. Más szavakkal, az adott halmaz és az azt egyelemű halmazként tartalmazó halmaz uniója. Ez utóbbi diszjunkt az adott halmaztól, így minden halmaz különbözik az előzőtől, tehát a rákövetkező reláció injektív.
 Az egyes természetes számok létezését már a gyenge halmazelméleti axiómák biztosítják. A természetes számok vagy halmazának létezéséhez a Zermelo-Fraenkel-axiómarendszerben egy külön axiómának, a végtelenségi axióma biztosítja.
 A konstrukció további folytatása, illetve további megelőző számok nélküli számok definiálása a rendszámokat hozza létre.
 A valós számok részhalmaza
 A természetes számok definiálhatók induktívan, a valós számok közül kiválasztva.
 A valós számok egy részhalmaza induktív, ha teljesíti a következőket:
 0 eleme -nek
 Ha eleme az halmaznak, akkor is eleme az halmaznak.
 Ekkor az induktív halmazainak metszete.
 További információk
 Alice és Bob - 11. rész: Alice és Bob számelméletet épít
 Alice és Bob - 12. rész: Alice és Bob rendet tesz
 Jegyzetek
 Források
 Természetes számok
 Természetes számok a MathWorld-ön
 Bertrand Russell: Einführung in die mathematische Philosophie. Drei-Masken, München 1919, F. Meiner, Hamburg 2006, .
 Johannes Lenhard, Michael Otte (Hrsg.): Einführung in die mathematische Philosophie. F. Meiner, Hamburg 2002, .
 Harald Scheid: Zahlentheorie''. 2. Auflage. BI-Wiss.-Verl., Mannheim 1994, .
 Fordítás
 Kapcsolódó szócikkek
 A természetes számok összeadása
 Számok
 Egész számok


type: legislation

text:
 |
 52012PC0228
 Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se mění prováděcí nařízení Rady (EU) č. 102/2012, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky, rozšířené na dovoz ocelových lan a kabelů zasílaných mimo jiné z Korejské republiky bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Korejské republiky /* COM/2012/0228 final - 2012/0113 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1) Souvislosti návrhu
 110 || · Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh se týká použití nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“), v rámci řízení týkajícího se dovozu některých ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky, rozšířeného na dovoz ocelových lan a kabelů zasílaných z Korejské republiky bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Korejské republiky.
 120 || · Obecné souvislosti Tento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení.
 139 || · Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu - Nařízení Rady (ES) č. 1858/2005, kterým se ukládají antidumpingová opatření na dovoz některých ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky. - Nařízení (EU) č. 400/2010, kterým se výše uvedené konečné antidumpingové clo rozšiřuje na dovoz téhož výrobku zasílaného z Korejské republiky. - Nařízení (EU) č. 102/2012, jímž se zachovávají tato opatření na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
 141 || · Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh.
 2) Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů
 || · Konzultace zúčastněných stran
 219 || Žadatelé a výrobní odvětví Unie byli informováni o výsledcích šetření a měli příležitost předložit připomínky.
 || · Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 229 || Nebylo třeba využít externích odborných konzultací.
 230 || · Posouzení dopadů Tento návrh je výsledkem provádění základního nařízení. Základní nařízení nestanoví obecné posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam podmínek, které musí být posouzeny.
 3) Právní stránka návrhu
 305 || · Shrnutí navrhovaných opatření Prostřednictvím nařízení (ES) č. 1858/2005 Rada uložila konečné antidumpingové clo z dovozu některých ocelových lan a kabelů (dále jen „dotčený výrobek“) pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky. Nařízením (EU) č. 400/2010 Rada rozšířila výše uvedené konečné antidumpingové clo na dovoz téhož výrobku zasílaného z Korejské republiky. Stejným nařízením byl dovoz od některých konkrétně uvedených korejských společností vyjmut z tohoto rozšíření cla. Nařízením (EU) č. 102/2012 a na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení Rada zachovala tato opatření. Ustanovení čl. 11 odst. 4 základního nařízení umožňuje vyvážejícím výrobcům, kteří splňují určitá kritéria, být osvobozeni od zbytkového cla a získat individuální dumpingové rozpětí (dále jen „status nového vyvážejícího výrobce“). Ustanovení čl. 13 odst. 4 základního nařízení umožňuje společnostem země, na niž byla opatření rozšířena, být na základě šetření podle čl. 13 odst. 3 osvobozeny od rozšíření opatření. Společnost Seil Wire & Cable (dále jen „Seil“), korejský vyvážející výrobce dotčeného výrobku, požádala o přezkum v souladu s čl. 11 odst. 4 a čl. 13 odst. 4 základního nařízení. V rámci šetření bylo prokázáno, že společnost Seil je novým vyvážejícím výrobcem v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení a že by mohla splnit kritéria pro udělení osvobození od rozšíření opatření podle čl. 13 odst. 4 základního nařízení. Proto se navrhuje, aby Rada přijala připojený návrh nařízení, které doplňuje společnost Seil na seznam korejských výrobců osvobozených od opatření. Nařízení se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
 310 || · Právní základ Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství.
 329 || · Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
 || · Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů:
 331 || – Podoba opatření je popsána ve výše uvedeném základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni.
 332 || – Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Unie, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět.
 || · Volba nástrojů
 341 || Navrhované nástroje: nařízení.
 342 || Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu: – výše uvedené základní nařízení nestanoví náhradní možnosti.
 4) Rozpočtové důsledky
 409 || Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie.
 2012/0113 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY,
 kterým se mění prováděcí
 nařízení Rady (EU) č. 102/2012, kterým se ukládá konečné
 antidumpingové clo na dovoz ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné
 z Čínské lidové republiky, rozšířené na dovoz ocelových lan a
 kabelů zasílaných mimo jiné z Korejské republiky bez ohledu na to,
 zda je u nich deklarován původ z Korejské republiky
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie,
 s ohledem na nařízení Rady (ES)
 č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně
 před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] (dále jen „základní
 nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 13
 odst. 4 uvedeného nařízení,
 s ohledem na návrh předložený Evropskou
 komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 A. STÁVAJÍCÍ
 OPATŘENÍ
 (1) Nařízením (ES) č.
 1858/2005[2]
 uložila Rada antidumpingová opatření na dovoz ocelových lan a kabelů,
 včetně uzavřených lan, s výjimkou lan a kabelů z nerezové
 oceli, s největším průřezem přesahujícím 3 mm (dále
 jen „některá ocelová lana a kabely“ nebo „dotčený výrobek“), v
 současnosti kódů KN ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex
 7312 10 89 a ex 7312 10 98 a pocházejících mimo jiné z Čínské lidové
 republiky (dále jen „původní opatření“). Opatření týkající se
 těchto dovozů sestávala z celní sazby použitelné na čistou cenu
 CIF s dodáním na hranice Unie před proclením ve výši 60,4 %.
 (2) Dne 12. srpna 2009 a na
 základě žádosti podané styčným výborem Evropského svazu výrobního
 odvětví ocelových lan zahájila Komise šetření podle článku 13
 základního nařízení. Uvedené šetření bylo uzavřeno nařízením
 (EU) č. 400/2010, prostřednictvím kterého Rada rozšířila
 konečné antidumpingové clo z dovozu některých ocelových lan a
 kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz téhož výrobku
 zasílaného z Korejské republiky (dále jen „rozšířená opatření“).
 Stejným nařízením byl z těchto opatření vyjmut dovoz
 dotčeného výrobku zasílaného některými konkrétně uvedenými
 korejskými společnostmi, jelikož nebylo zjištěno, že dotčené
 společnosti obcházejí opatření. Kromě toho, i když některé
 z dotčených korejských společností byly ve spojení se
 společnostmi v ČLR, na něž se vztahují původní
 opatření, nebyly k dispozici žádné důkazy o tom, že by takovýto vztah
 byl navázán či využíván s cílem obcházet platná opatření uložená na
 dovoz z Čínské lidové republiky[3].
 (3) Nařízením (EU) č.
 102/2012[4]
 a na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11
 odst. 2 základního nařízení Rada zachovala tato opatření.
 B. ZAHÁJENÍ PŘEZKUMU
 (4) Nařízením Komise (EU)
 č. 969/2011 ze dne 29. září 2011[5]
 Komise zahájila přezkum nařízení (EU) č. 400/2010 pro účely
 stanovení možnosti udělení osvobození od těchto opatření jednomu
 korejskému vývozci, společnosti Seil Wire & Cable (dále jen
 „žadatel“), zrušila antidumpingové clo s ohledem na dovoz od žadatele a
 zavedla povinnou celní evidenci pro jím uskutečňovaný dovoz.
 (5) Přezkum
 byl zahájen, neboť Komise měla za to, že existují dostatečné
 důkazy prima facie pro tvrzení žadatele, že je novým vyvážejícím
 výrobcem v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení a že by mohl
 splnit kritéria pro udělení osvobození od rozšíření opatření podle
 čl. 13 odst. 4 základního nařízení.
 (6) Bylo tudíž provedeno
 šetření s cílem zjistit, zda žadatel splňuje kritéria pro
 udělení osvobození od rozšířených opatření, jak je stanoveno 5.
 až 7. bodě odůvodnění nařízení Komise (EU)
 č. 969/2011, a to na základě ověření těchto
 skutečností:
 i) že žadatel během období
 šetření, které vedlo k uložení rozšířených opatření, tj. od 1.
 července 2008 do 30. června 2009, dotčený výrobek do Evropské
 unie nevyvážel;
 ii) že žadatel opatření
 vztahující se na některá ocelová lana a kabely pocházející
 z Číny neobcházel; a
 iii) že
 žadatel dotčený výrobek začal do Evropské unie vyvážet po uplynutí
 doby trvání šetření, které vedlo k uložení rozšířených opatření.
 (7) Komise si vyžádala a
 ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné ke
 zjištění, zda byla splněna výše uvedená kritéria. Tento postup
 zahrnoval inspekci v prostorách žadatele.
 C. ZJIŠTĚNÍ
 (8) Žadatel předložil
 dostatečné důkazy prokazující, že splnil všechna tři kritéria
 uvedená výše v 6. bodě odůvodnění. Skutečně mohl
 prokázat, že i) v období od 1. července 2008 do 30. června 2009
 nevyvážel do Unie dotčený výrobek, ii) neobcházel opatření použitelná
 pro některá ocelová lana a kabely pocházející z Číny a iii)
 dotčený výrobek začal vyvážet do Evropské unie po 30. červnu
 2009. Proto by dotčené společnosti mělo být uděleno
 osvobození.
 D. ÚPRAVA
 SEZNAMU SPOLEČNOSTÍ, KTERÉ VYUŽÍVAJÍ OSVOBOZENÍ OD ROZŠÍŘENÝCH
 OPATŘENÍ
 (9) S ohledem na zjištění
 uvedená výše v 8. bodě odůvodnění se vyvozuje závěr, že
 společnost Seil Wire & Cable by měla být doplněna na seznam
 společností, které jsou vyňaty z konečného antidumpingového cla
 uloženého nařízením (EU) č. 102/2012 na dovoz některých
 ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky,
 rozšířeného na dovoz některých ocelových lan a kabelů zasílaných
 z Korejské republiky. Společnost Seil Wire & Cable by proto měla
 být doplněna na seznam jednotlivě vyjmenovaných společností
 podle čl. 1 odst. 4 prováděcího nařízení Rady (EU) č.
 102/2012. Jak je uvedeno v čl. 1 odst. 2 nařízení (EU) č.
 400/2010, uplatnění osvobození je podmíněno předložením platné
 obchodní faktury, která vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze
 uvedeného nařízení, celním orgánům členských států. Není-li
 takováto faktura předložena, použije se i nadále antidumpingové clo.
 (10) Žadatel a průmyslové
 odvětví Unie byli informováni o výsledcích šetření a měli
 příležitost předložit připomínky. Jejich připomínky byly v
 odůvodněných případech vzaty v úvahu,
 PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Tabulka uvedená v čl. 1 odst. 4
 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 102/2012 se nahrazuje touto
 tabulkou:
 Země || Společnost || Doplňkový kód TARIC
 Korejská republika || Bosung Wire Rope Co, Ltd., 568, Yongdeok-ri, Hallim-myeon, Gimae-si, Gyeongsangnam-do, 621-872 || A969
 || Chung Woo Rope Co., Ltd. 1682-4, Songjung-Dong, Gangseo-Gu, Busan || A969
 || CS Co., Ltd, 287-6 Soju-Dong Yangsan-City, Kyoungnam || A 969
 || Cosmo Wire Ltd., 4-10, Koyeon-Ri, Woong Chon-Myon Ulju-Kun, Ulsan || A969
 || Dae Heung Industrial Co., Ltd., 185 Pyunglim - Ri, Daesan-Myun, Haman – Gun, Gyungnam || A969
 || DSR Wire Corp., 291, Seonpyong-Ri, Seo-Myon, Suncheon-City, Jeonnam || A969
 || Kiswire Ltd., 20th Fl. Jangkyo Bldg., 1, Jangkyo-Dong, Chung-Ku, Seoul || A969
 || Manho Rope & Wire Ltd., Dongho Bldg, 85-2, 4 Street Joongang-Dong, Jong-gu, Busan || A969
 || Seil Wire and Cable., 47-4, Soju-Dong, Yangsan-Si, Kyungsangnamdo || A994
 || Shin Han Rope Co.,Ltd, 715-8, Gojan-dong, Namdong-gu, Incheon || A969
 || Ssang Yong Cable Mfg. Co., Ltd, 1559-4 Song-Jeong Dong, Gang-Seo Gu, Busan || A969
 || Young Heung Iron & Steel Co., Ltd, 71-1 Sin-Chon Dong, Changwon City, Gyungnam || A969
 Článek 2
 Celním orgánům se nařizuje
 přerušit evidenci dovozu zavedenou v souladu s článkem 3
 nařízení (EU) č. 969/2011. U takto zaevidovaných dovezených
 výrobků se antidumpingové clo nevybere.
 Článek 3
 Toto nařízení vstupuje v platnost prvním
 dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém
 rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda
 [1] Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.
 [2] Úř. věst. L 299, 16.11.2005, s. 1.
 [3] Viz 80. bod odůvodnění nařízení (EU)
 č. 400/2010.
 [4] Úř. věst. L 36, 9.2.2012, s. 1.
 [5] Úř. věst. L 254, 30.9.2011, s. 7.


type: contracts

text:
 24.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 306/8
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 92/2005
 ze dne 8. července 2005,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha I Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 51/2005 ze dne 29. dubna 2005 (1).
 (2)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS (2) by mělo být začleněno do Dohody.
 (3)
 Rozhodnutí Komise 2003/803/ES ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství (3), by mělo být začleněno do Dohody.
 (4)
 Nařízení Komise (ES) č. 592/2004 ze dne 30. března 2004, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o seznamy zemí a území (4), by mělo být začleněno do Dohody.
 (5)
 Rozhodnutí Komise 2004/301/ES ze dne 30. března 2004, kterým se stanoví odchylka od rozhodnutí 2003/803/ES a 2004/203/ES, pokud jde o formu osvědčení a pasů pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek, a kterým se mění rozhodnutí 2004/203/ES (5), by mělo být začleněno do Dohody.
 (6)
 Rozhodnutí Komise 2004/539/ES ze dne 1. července 2004, kterým se stanoví přechodné opatření k provedení nařízení (ES) č. 998/2003 o požadavcích na zdraví zvířat týkající se nekomerčního pohybu domácích zvířat (6), by mělo být začleněno do Dohody.
 (7)
 Rozhodnutí Komise 2004/557/ES ze dne 2. července 2004 o částečném zrušení tranzitního režimu uvedeného v článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 o převážení domácích zvířat přes území Švédska mezi ostrovem Bornholm a ostatními částmi dánského území (7) by mělo být začleněno do Dohody.
 (8)
 Rozhodnutí Komise 2004/595/ES ze dne 29. července 2004 o zavedení vzorového zdravotního osvědčení pro import psů, koček a fretek do Společenství za účelem obchodu (8) by mělo být začleněno do Dohody.
 (9)
 Rozhodnutí Rady 2004/650/ES ze dne 13. září 2004, kterým se s ohledem na přistoupení Malty mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu (9), by mělo být začleněno do Dohody.
 (10)
 Rozhodnutí Komise 2004/824/ES ze dne 1. prosince 2004, kterým se zavádí vzorové veterinární osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek z třetích zemí do Společenství (10), by mělo být začleněno do Dohody.
 (11)
 Rozhodnutí Komise 2004/839/ES ze dne 3. prosince 2004, kterým se stanoví podmínky pro neobchodní přesun štěňat a koťat ze třetích zemí do Společenství (11), by mělo být začleněno do Dohody.
 (12)
 Rozhodnutí Komise 2005/91/ES ze dne 2. února 2005, kterým se stanoví doba, po níž je očkování proti vzteklině považováno za platné (12), by mělo být začleněno do Dohody.
 (13)
 Pro některé akty týkající se neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu by měly být zavedeny zjednodušené postupy.
 (14)
 Rozhodnutím 2004/595/ES se zrušuje rozhodnutí Komise 94/273/ES (13), které je začleněno do Dohody, a které by se proto mělo v Dohodě zrušit.
 (15)
 Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na Island a Lichtenštejnsko,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Kapitola I přílohy I Dohody se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 998/2003 a (ES) č. 592/2004, rozhodnutí 2003/803/ES, 2004/301/ES, 2004/539/ES, 2004/557/ES, 2004/595/ES, 2004/650/ES, 2004/824/ES, 2004/839/ES a 2005/91/ES v norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 9. července 2005 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (14).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 8. července 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 J. K. J. Prinz Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 (1) Úř. věst. L 239, 15.9.2005, s. 22.
 (2) Úř. věst. L 146, 13.6.2003, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 312, 27.11.2003, s. 1.
 (4) Úř. věst. L 94, 31.3.2004, s. 7.
 (5) Úř. věst. L 98, 2.4.2004, s. 55.
 (6) Úř. věst. L 237, 8.7.2004, s. 21.
 (7) Úř. věst. L 249, 23.7.2004, s. 18.
 (8) Úř. věst. L 266, 13.8.2004, s. 11.
 (9) Úř. věst. L 298, 23.9.2004, s. 22.
 (10) Úř. věst. L 358, 3.12.2004, s. 12.
 (11) Úř. věst. L 361, 8.12.2004, s. 40.
 (12) Úř. věst. L 31, 4.2.2005, s. 61.
 (13) Úř. věst. L 117, 7.5.1994, s. 37.
 (14) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.
 PŘÍLOHA
 Kapitola I přílohy I Dohody se mění takto:
 1.
 Za bod 9 (směrnice Rady 96/93/ES) v části 1.1 se doplňuje nový nadpis a nový bod, které znějí:
 „Přesuny zvířat v zájmovém chovu
 10.
 32003 R 0998: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS (Úř. věst. L 146, 13.6.2003, s. 1), ve znění:
 —
 32004 R 0592: nařízení Komise (ES) č. 592/2004 ze dne 30. března 2004 (Úř. věst. L 94, 31.3.2004, s. 7),
 —
 32004 D 0539: rozhodnutí Komise 2004/539/ES ze dne 1. července 2004 (Úř. věst. L 237, 8.7.2004, s. 21),
 —
 32004 D 0650: rozhodnutí Rady 2004/650/ES ze dne 13. září 2004 (Úř. věst. L 298, 23.9.2004, s. 22).
 Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:
 a)
 V čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci se za slovo ‚Švédska‘ vkládá slovo ‚Norska‘.
 b)
 V příloze II oddíle A se doplňuje slovo ‚Norsko‘.
 c)
 V příloze II oddíle B se zrušuje slovo ‚Norsko‘.“
 2.
 Za bod 12 v úvodní části se doplňuje nový bod, který zní:
 „13.
 Neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu – seznam zemí/území a ochranná opatření
 a)
 Státy ESVO přijímají současně se členskými státy opatření odpovídající opatřením přijatým členskými státy na základě příslušných aktů Společenství, pokud jde o seznam zemí a území a ochranná opatření.
 b)
 V případě jakýchkoliv obtíží týkajících se uplatňování určitého aktu Společenství oznámí dotčený stát ESVO danou záležitost okamžitě Smíšenému výboru EHP.
 c)
 Smíšený výbor EHP může brát na vědomí rozhodnutí Společenství.
 d)
 Povinnost stanovená v písmeni a) se vztahuje na veškeré příslušné akty, které jsou v daném okamžiku v platnosti, bez ohledu na jejich datum přijetí.“
 3.
 Za bod 121 (rozhodnutí Komise 2004/775/ES) v části 1.2 se doplňují nové body, které znějí:
 „121.
 32003 D 0803: rozhodnutí Komise 2003/803/ES ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství (Úř. věst. L 312, 27.11.2003, s. 1).
 Pro účely Dohody se rozhodnutí upravuje takto:
 a)
 Slova ‚Evropská unie‘ na obálce vzorového pasu se nahrazují slovy ‚Evropská unie/Norsko‘.
 b)
 Kromě vlajky EU lze na obálce pasu používat obrázek norské vlajky.
 122.
 32004 D 0301: rozhodnutí Komise 2004/301/ES ze dne 30. března 2004, kterým se stanoví odchylka od rozhodnutí 2003/803/ES a 2004/203/ES, pokud jde o formu osvědčení a pasů pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek, a kterým se mění rozhodnutí 2004/203/ES (Úř. věst. L 98, 2.4.2004, s. 55).
 Pro účely Dohody se rozhodnutí upravuje takto:
 V článku 1 se za slovo ‚Irsko‘ vkládá slovo ‚Norsko‘.
 123.
 32004 D 0595: rozhodnutí Komise 2004/595/ES ze dne 29. července 2004 o zavedení vzorového zdravotního osvědčení pro import psů, koček a fretek do Společenství za účelem obchodu (Úř. věst. L 266, 13.8.2004, s. 11).
 Pro účely Dohody se rozhodnutí upravuje takto:
 V článku 1 a ve Vysvětlujících pokynech k osvědčení v příloze rozhodnutí se za slovo ‚Irska‘ vkládá slovo ‚Norska‘.
 124.
 32004 D 0824: rozhodnutí Komise 2004/824/ES ze dne 1. prosince 2004, kterým se zavádí vzorové veterinární osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek z třetích zemí do Společenství (Úř. věst. L 358, 3.12.2004, s. 12).
 Pro účely Dohody se rozhodnutí upravuje takto:
 V článku 2 a v příloze rozhodnutí se za slovo ‚Švédsko‘ vkládá slovo ‚Norsko‘ a za slovo ‚Švédska‘ se vkládá slovo ‚Norska‘.
 125.
 32004 D 0839: rozhodnutí Komise 2004/839/ES ze dne 3. prosince 2004, kterým se stanoví podmínky pro neobchodní přesun štěňat a koťat ze třetích zemí do Společenství (Úř. věst. L 361, 8.12.2004, s. 40).
 126.
 32005 D 0091: rozhodnutí Komise 2005/91/ES ze dne 2. února 2005, kterým se stanoví doba, po níž je očkování proti vzteklině považováno za platné (Úř. věst. L 31, 4.2.2005, s. 61).“
 4.
 Pod nadpisem „AKTY, KTERÉ BEROU STÁTY ESVO A KONTROLNÍ ÚŘAD NÁLEŽITĚ V ÚVAHU“ v části 1.2 se za bod 17 (rozhodnutí Komise 2004/590/ES) doplňuje nový bod, který zní:
 „18.
 32004 D 0557: rozhodnutí Komise 2004/557/ES ze dne 2. července 2004 o částečném zrušení tranzitního režimu uvedeného v článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 o převážení domácích zvířat přes území Švédska mezi ostrovem Bornholm a ostatními částmi dánského území (Úř. věst. L 249, 23.7.2004, s. 18).“
 5.
 V bodě 9 (směrnice Rady 92/65/EHS) v části 4.1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32003 R 0998: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 (Úř. věst. L 146, 13.6.2003, s. 1).“
 6.
 Znění úpravy v bodě 9 (směrnice Rady 92/65/EHS) v části 4.1 se mění takto:
 6.1
 Před dosavadní úpravu a) se vkládá nová úprava, která zní:
 „a)
 V čl. 10 odst. 3 prvním pododstavci se za slovo ‚Švédsku‘ vkládá slovo ‚Norsku‘.“
 6.2
 Dosavadní úpravy a) a b) se označují jako úpravy b) a c).
 7.
 Znění v bodě 20 (rozhodnutí Komise 94/273/ES) v části 4.2 se zrušuje.


text:
Donatello, właśc. Donato di Niccolò di Betto Bardi (ur. ok. 1386 we Florencji, zm. 13 grudnia 1466 tamże) – rzeźbiarz włoskiego renesansu.
 Życiorys
 Działał we Florencji, Padwie i Sienie. Kształcił się i początkowo pracował u Lorenzo Ghibertiego, obok którego jest twórcą renesansowego stylu w rzeźbie. W okresie 1404-1407 pracował w warsztacie Ghibertiego we Florencji. W latach 1430–1433 w Rzymie studiował rzeźbę antyczną, 1443-1453 w Padwie. Wykonał rzeźby dla katedry florenckiej: posągi Dawida (1408/1409) i św. Jana Ewangelisty (1408-15), figury na fasadę kościoła Orsanmichele (słynny św. Jerzy, ok. 1416). W Padwie stworzył pomnik kondotiera weneckiego, Erasmo da Narni, zw. Gattamelata (1447) – pierwszy pomnik konny od czasów antyku. Wyrzeźbił popiersie Contessiny de’ Bardi.
 Donatello miał przełomowe znaczenie dla rozwoju rzeźby renesansowej i uwolnienia się jej od wpływów gotyku. Jako pierwszy nawiązał do antyku, stworzył typ renesansowego nagrobka, jako pierwszy wskrzesił akt (Dawid).
 Jego dojrzałe prace cechuje swobodny układ postaci, portretowe traktowanie głów, opanowanie perspektywy, wyczucie ruchu i umiejętna kompozycja. Późne prace Donatella cechuje dynamizm, wnikliwość w oddaniu psychiki i naturalizm w przedstawianiu ekspresji. Wychodzi od detalu po ogólne opracowanie.
 Był nauczycielem florenckiego malarza i rzeźbiarza Andrei del Verrocchio.
 Rzeźby
 Wczesne prace
 Dojrzałe prace
 Późne prace
 Przypisy
 Linki zewnętrzne
 Donatello – o artyście na stronie Web Gallery of Art .
 Włoscy rzeźbiarze
 Urodzeni w 1386
 Zmarli w 1466
 Ludzie urodzeni we Florencji


type: other

text:
„Okolje – Aarhuška konvencija – Udeležba javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah – Neposredni učinek“
 V zadevi C‐240/09,
 katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaška) z odločbo z dne 22. junija 2009, ki je prispela na Sodišče 3. julija 2009, v postopku
 v sestavi V. Skouris, predsednik, A. Tizzano, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, J.-C. Bonichot (poročevalec), K. Schiemann in D. Šváby, predsedniki senatov, A. Rosas, sodnik, R. Silva de Lapuerta, sodnica, U. Lõhmus, A. Ó Caoimh, M. Safjan, sodniki, in M. Berger, sodnica,
 na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 4. maja 2010,
 – za Lesoochranárske zoskupenie VLK I. Rajtáková, odvetnica,
 – za francosko vlado G. de Bergues in S. Menez, zastopnika,
 – za poljsko vlado M. Dowgielewicz, D. Krawczyk in M. Nowacki, zastopniki,
 – za finsko vlado J. Heliskoski in M. Pere, zastopnika,
 – za vlado Združenega kraljestva L. Seeboruth in J. Stratford, zastopnika,
 – za Evropsko komisijo P. Oliver in A. Tokár, zastopnika,
 po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 15. julija 2010
 1 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 9(3) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ki je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL L 124, str. 1, v nadaljevanju: Aarhuška konvencija).
 2 Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Lesoochranárske zoskupenie VLK (v nadaljevanju: zoskupenie), združenjem, ustanovljenim v skladu s slovaškim pravom in katerega dejavnost je varstvo okolja, in Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky (ministrstvo za okolje Republike Slovaške, v nadaljevanju: Ministerstvo životného prostredia) glede zahtevka združenja, da si kot „stranka“ želi sodelovati v upravnem postopku, ki se nanaša na odobritev odstopanj od ureditve varstva zaščitenih živalskih vrst, kot je rjavi medved, dostopa do zaščitenih naravnih območij oziroma rabe kemičnih preparatov na teh območjih.
 3 Člen 9 Aarhuške konvencije določa:
 2. Pogodbenica v okviru svoje notranje zakonodaje zagotovi, da imajo člani vključene javnosti
 (b) ki trdijo, da je bila kršena njihova pravica, če se to zahteva kot pogoj po upravnem postopkovnem pravu pogodbenice;
 4 Člen 19(4) in (5) Aarhuške konvencije določa:
 „4. Za organizacijo iz člena 17, ki postane pogodbenica te konvencije, ne da bi bila tudi katera koli od njenih držav članic pogodbenica te konvencije, veljajo vse obveznosti iz te konvencije. Če je ena ali več držav članic te organizacije pogodbenica te konvencije, se organizacija in njene države članice dogovorijo o svojih nalogah za izvajanje obveznosti po tej konvenciji. V takih primerih organizacija in države članice ne morejo hkrati uresničevati pravic iz te konvencije.
 5. Organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje iz člena 17 v svojih listinah o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu navedejo obseg svojih pristojnosti v zvezi z zadevami, ki jih ureja ta konvencija. Te organizacije tudi obvestijo depozitarja o vsaki bistveni spremembi obsega svojih pristojnosti.“
 5 Člen 12(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, str. 7, v nadaljevanju: direktiva o habitatih) določa:
 6 Člen 16(1) direktive o habitatih poleg tega določa:
 7 V Prilogi IV k direktivi o habitatih je glede živalskih in rastlinskih vrst v interesu Skupnosti, ki jih je treba strogo varovati, med drugim navedena vrsta „Ursus arctos“.
 8 V uvodni izjavi 5 Direktive 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do informacij o okolju in o razveljavitvi Direktive Sveta 90/313/EGS (UL L 41, str. 26) je navedeno:
 „25. junija 1998 je Evropska skupnost podpisala Konvencijo Gospodarske komisije OZN za Evropo o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (‚Aarhuško konvencijo‘). Določbe zakonodaje Skupnosti morajo biti skladne s to konvencijo zaradi sklenitve le-te s strani Evropske skupnosti.“
 9 Člen 9(1) Aarhuške konvencije je bil prenesen s členom 6 Direktive 2003/4, v njem pa so povzete skoraj enake določbe.
 10 V uvodnih izjavah 5, 9 in 11 Direktive 2003/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem in o spremembi direktiv Sveta 85/337/EGS in 96/61/ES glede sodelovanja javnosti in dostopa do sodišč (UL L 156, str. 17) je navedeno:
 „(5) Skupnost je 25. junija 1998 podpisala Konvencijo o dostopu do informacij, sodelovanju javnosti v odločanju in dostopu do sodišč v okoljskih zadevah Ekonomske komisije OZN za Evropo (Arhuška konvencija). Zakonodaja Skupnosti mora biti ustrezno usklajena s Konvencijo, da bi jo Skupnost ratificirala.
 (9) Člen 9(2) in (4) Arhuške konvencije predvideva dostop do sodnih ali drugih postopkov izpodbijanja materialne in postopkovne zakonitosti odločb, aktov ali opustitev, ki so predmet določb [člena 6 Konvencije glede sodelovanja javnosti].
 (11) Direktiva Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje [UL L 175, str. 40] in Direktiva Sveta 96/61/ES z dne 24. septembra 1996 o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja okolja [UL L 257, str. 26] bi morali biti dopolnjeni, da bi se zagotovila popolna skladnost z določbami Arhuške konvencije, zlasti [s] [členom 6 in členom 9(2) ter (4)].“
 11 S členoma 3, točka 7, in 4, točka 4, Direktive 2003/35 je bil v Direktivo 85/337 vstavljen člen 10a oziroma v Direktivo 96/61 člen 15a, in sicer za prenos člena 9(2) Aarhuške konvencije, ki ga omenjena člena povzemata s skoraj enakimi določbami.
 12 V uvodnih izjavah od 4 do 7 Sklepa 2005/370 je navedeno:
 „(4) V skladu s pogoji Aarhuške konvencije morajo regionalne organizacije za gospodarsko povezovanje v svoji listini o ratifikaciji, sprejemu, odobritvi ali pristopu navesti, kakšne so njihove pristojnosti v zadevah, ki jih ureja ta konvencija.
 (5) V skladu s Pogodbo, zlasti s členom 175(1), je Skupnost skupaj z državami članicami pristojna za sklenitev mednarodnih sporazumov in za izvajanje obveznosti iz teh sporazumov, ki prispevajo k doseganju ciljev iz člena 174(1) Pogodbe.
 (6) Skupnost in večina njenih držav članic sta podpisali Aarhuško konvencijo leta 1998 in si od tedaj prizadevata za odobritev te konvencije. V tem času se [upoštevna] zakonodaja Skupnosti usklajuje s to konvencijo.
 (7) Cilj Aarhuške konvencije, kakor je določen v členu 1, dosledno sledi ciljem okoljske politike Skupnosti iz člena 174 Pogodbe, v skladu s katerimi je Skupnost, ki si deli pristojnost s svojimi državami članicami, že sprejela celovit sklop zakonodaje, ki se še razvija in prispeva k doseganju cilja te konvencije ne samo s strani institucij Skupnosti, ampak tudi državnih organov v njenih državah članicah.“
 13 Člen 1 Sklepa 2005/370 določa:
 „Konvencija ZN/ECE o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (‚Aarhuška konvencija‘) se odobri v imenu Skupnosti.“
 14 Skupnost je v svoji izjavi o pristojnosti, sestavljeni na podlagi člena 19(5) Aarhuške konvencije in priloženi k Sklepu 2005/370, zlasti navedla, „da veljavni pravni akti ne zajemajo v celoti izvajanja obveznosti iz člena 9(3) te konvencije, saj zadevajo upravne in sodne postopke izpodbijanja dejanj in opustitve s strani posameznikov in državnih organov iz člena 2(2)(d) te konvencije, ki niso institucije Evropske skupnosti, ter da so njene države članice posledično odgovorne za izvajanje teh obveznosti ob odobritvi te konvencije s strani Evropske skupnosti in ostanejo odgovorne, razen če in dokler Skupnost pri izvrševanju svojih pooblastil na podlagi Pogodbe [ES] ne sprejme določb zakonodaje Skupnosti o izvajanju navedenih obveznosti“.
 15 Členi od 10 do 12 Uredbe (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL L 264, str. 13) v skladu s členom 9(3) Aarhuške konvencije zagotavljajo dostop do pravnega varstva nevladnim organizacijam v zvezi z upravnimi akti, ki jih sprejmejo institucije in organi Unije, ali v zvezi z njihovimi opustitvami.
 16 V skladu s členom 82(3) zakona 543/2002 o varstvu narave in pokrajine, kakor je bil spremenjen, ki se uporablja v sporu o glavni stvari (zákon č. 543/2002 Z.z. o ochrane prírody a krajiny), se združenje, ki je pravna oseba, šteje za „udeleženca“ v enem ali več upravnih postopkih v smislu te določbe, če se vsaj eno leto ukvarja z varstvom narave in pokrajine in je svojo udeležbo v navedenem postopku pisno prijavilo v roku, določenem v tem členu. Status „udeleženca“ mu daje pravico biti obveščen o vseh tekočih upravnih postopkih v zvezi z varstvom narave in pokrajine.
 17 V skladu s členom 15a(2) zakona o upravnem postopku (Správny poriadok) ima „udeleženec“ pravico biti obveščen o začetku upravnega postopka, pravico dostopa do spisov, ki so jih predložile stranke v upravnem postopku, pravico sodelovati na obravnavah in inšpekcijskih pregledih na kraju samem ter predložiti dokaze in druge podatke, na podlagi katerih bo sprejeta odločitev.
 18 V skladu s členom 250(2) civilnega procesnega zakonika (Občiansky súdny poriadok) je tožeča stranka vsaka fizična ali pravna oseba, ki zatrjuje, da so bile njene pravice, ki jih ima kot stranka v upravnem postopku, kršene s sprejeto odločbo ali s postopkom upravnega organa. Tožeča stranka je lahko tudi vsaka fizična ali pravna oseba, ki ni sodelovala v upravnem postopku, čeprav bi kot stranka v postopku morala sodelovati.
 19 V skladu s členom 250(m)(3) civilnega procesnega zakonika so stranke v postopku tiste, ki so v upravnem postopku sodelovale kot stranke, ter upravni organ, katerega odločba je predmet preizkusa.
 20 Zoskupenie je bilo obveščeno o obstoju številnih upravnih postopkov, ki so jih sprožila različna lovska združenja ali drugi subjekti, glede odobritve odstopanj od ureditve varstva zaščitenih živalskih vrst, kot je rjavi medved, dostopa do zaščitenih naravnih območij oziroma rabe kemičnih preparatov na teh območjih.
 21 Zoskupenie je tako od Ministerstvo životného prostredia zahtevalo, da kot „stranka“ sodeluje v upravnem postopku, ki se nanaša na odobritev teh odstopanj oziroma na dovoljenja in se je v zvezi s tem sklicevalo na Aarhuško konvencijo. To ministrstvo je zavrnilo ta predlog in tudi upravno pritožbo, ki jo je zoskupenie naknadno vložilo zoper to zavrnitev.
 22 Zoskupenie je tako zoper ti dve odločbi vložilo tožbo, v kateri trdi zlasti, da imajo določbe člena 9(3) Aarhuške konvencije neposredni učinek.
 23 Najvyšší súd Slovenskej republiky je v teh okoliščinah prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
 „1. Ali je mogoče za člen 9, zlasti odstavek 3, Aarhuške konvencije z dne 25. junija 1998 šteti, da ima neposredni učinek mednarodnih pogodb (‚self-executing effect‘), če se upošteva, da je glavni cilj te mednarodne konvencije preoblikovati klasični koncept aktivne legitimacije s tem, da se status stranke v postopku prizna tudi javnosti oziroma zadevni javnosti, ob upoštevanju, da je Evropska unija pristopila k tej mednarodni konvenciji 17. februarja 2005, vendar do danes še ni sprejela skupnostnih predpisov za njen prenos v pravni red Skupnosti?
 2. Ali je mogoče za člen 9, zlasti odstavek 3, Aarhuške konvencije, ki je že vključen v pravni red Skupnosti, šteti, da se neposredno uporablja oziroma da ima neposredni učinek prava Skupnosti v smislu ustaljene sodne prakse Sodišča?
 3. Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje pritrdilen, ali je člen 9(3) Aarhuške konvencije mogoče razlagati z vidika glavnega cilja te mednarodne konvencije v smislu, da je treba kot „dejanja organov javne oblasti“ razumeti tudi sprejetje odločbe, to je da pravica javnosti do udeležbe v sodnem postopku vključuje tudi pravico izpodbijati odločbo javnega organa, katere nezakonitost vpliva na okolje?“
 24 Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 23. oktobra 2009 zavrnil predlog predložitvenega sodišča, naj se ta zadeva obravnava po hitrem postopku, ki je določen v členu 104a, prvi odstavek, Poslovnika.
 25 Poljska vlada in vlada Združenega kraljestva trdita, da so vprašanja dopustna le v delu, v katerem se nanašajo na določbe iz člena 9(3) Aarhuške konvencije, v preostalem pa niso dopustna, ker zaprošena razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskostjo ali predmetom spora o glavni stvari.
 26 V odgovor na to trditev zadošča ugotovitev, da se postavljena vprašanja v bistvu nanašajo le na člen 9(3) Aarhuške konvencije in ne zadevajo drugih odstavkov tega člena.
 27 V teh okoliščinah Sodišče nima razloga, da bi postavljena vprašanja razglasilo za delno nedopustna, ker naj se ne bi nanašala določbe iz člena 9(3), ampak na druge določbe Aarhuške konvencije.
 28 Predložitveno sodišče s prvima dvema vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali imajo posamezniki in zlasti združenja za varstvo okolja, če želijo izpodbijati odločbo o odstopanju od ureditve varstva okolja, kakršna je vzpostavljena z direktivo o habitatih glede živalske vrste iz Priloge IV k tej direktivi, procesno upravičenje na podlagi prava Unije, zlasti ob upoštevanju določb člena 9(3) Aarhuške konvencije, o neposrednem učinku katerega sprašuje.
 29 V uvodu je treba opozoriti, da so na podlagi člena 300(7) ES „sporazumi, sklenjeni v skladu s pogoji iz tega člena, [...] za institucije Skupnosti in države članice zavezujoči“.
 30 Aarhuška konvencija je bila podpisana s strani Skupnosti in nato odobrena s Sklepom 2005/370. Zato so določbe te konvencije odtlej sestavni del pravnega reda Unije (glej po analogiji zlasti sodbi z dne 10. januarja 2006 v zadevi IATA in ELFAA, C-344/04, ZOdl., str. I-403, točka 36, in z dne 30. maja 2006 v zadevi Komisija proti Irski, C‐459/03, ZOdl., str. I‐4635, točka 82). V okviru tega pravnega reda je zato Sodišče na podlagi predhodnega odločanja pristojno za razlago te konvencije (glej zlasti sodbi z dne 30. aprila 1974 v zadevi Haegeman, 181/73, Recueil, str. 449, točke od 4 do 6, in z dne 30. septembra 1987 v zadevi Demirel, 12/86, Recueil, str. 3719, točka 7).
 31 Skupnost in vse njene države članice so Aarhuško konvencijo sklenile na podlagi deljene pristojnosti, iz česar sledi, da je Sodišče, ki mu je zadeva predložena na podlagi določb Pogodbe ES, zlasti člena 234 ES, pristojno za razmejitev obveznosti, ki jih prevzame Unija, in obveznosti, ki ostanejo v pristojnosti držav članic, ter za razlago določb Aarhuške konvencije (glej po analogiji sodbi z dne 14. decembra 2000 v združenih zadevah Dior in drugi, C-300/98 in C-392/98, Recueil, str. I-11307, točka 33, in z dne 11. septembra 2007 v zadevi Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos, C-431/05, ZOdl., str. I-7001, točka 33).
 32 Dalje je treba ugotoviti, ali je Unija na področju, ki ga zajema člen 9(3) Aarhuške konvencije, izvajala svojo pristojnost in sprejela določbe, s katerimi se izvajajo obveznosti, ki izhajajo iz te konvencije. Če to ne bi bilo tako, bi obveznosti, ki izhajajo iz člena 9(3) Aarhuške konvencije, še naprej spadale pod nacionalno pravo držav članic. V tem primeru bi morala sodišča teh držav na podlagi nacionalnega prava odločiti, ali se lahko posamezniki neposredno sklicujejo na določbe tega mednarodnega sporazuma, ki se nanašajo na to področje, oziroma ali jih morajo ta sodišča uporabiti po uradni dolžnosti. V takem primeru pravo Unije ne nalaga, pa tudi ne izključuje, da pravni red države članice posameznikom prizna pravico neposrednega sklicevanja na to določbo ali naloži sodišču obveznost, da jo uporabi po uradni dolžnosti (glej po analogiji zgoraj navedeni sodbi Dior in drugi, točka 48, in Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos, točka 34).
 33 Nasprotno, če bi se ugotovilo, da je Unija izvajala svojo pristojnost in sprejela določbe na področju, ki ga zajema člen 9(3) Aarhuške konvencije, bi se uporabilo pravo Unije in bi moralo Sodišče odločiti, ali imajo zadevne določbe mednarodnega sporazuma neposredni učinek.
 34 Treba je torej preveriti, ali je Unija na posebnem področju, na katero se nanaša člen 9(3) Aarhuške konvencije, izvajala svojo pristojnost in sprejela določbe, s katerimi se izvajajo obveznosti, ki izhajajo iz te konvencije (glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos, točka 39).
 35 V zvezi s tem je treba najprej opozoriti, da ima Unija na področju okolja izrecno zunanjo pristojnost v skladu s členom 175 ES v povezavi s členom 174(2) ES (glej zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Irski, točki 94 in 95).
 36 Poleg tega je Sodišče presodilo, da posebno vprašanje, ki še ni bilo vključeno v zakonodajno urejanje v Uniji, spada v pravo Unije, kadar je to vprašanje urejeno v sporazumih, ki so jih sklenile Unija in njene države članice, in se nanaša na področje, ki ga to pravo v veliki meri zajema (glej po analogiji sodbo z dne 7. oktobra 2004 v zadevi Komisija proti Franciji, C-239/03, ZOdl., str. I-9325, točke od 29 do 31).
 37 V tem primeru se spor o glavni stvari nanaša na vprašanje, ali je združenje za varstvo okolja lahko „stranka“ v upravnem postopku, ki se nanaša zlasti na odobritev odstopanj od ureditve varstva zaščitenih živalskih vrst, kot je rjavi medved. Ta živalska vrsta pa je navedena v Prilogi IV, točka (a), k direktivi o habitatih, tako da zanjo v skladu s členom 12 te direktive velja sistem strogega varstva, od katerega je mogoče odstopiti le pod pogoji, določenimi v členu 16 iste direktive.
 38 Iz tega sledi, da spor o glavni stvari spada na področje prava Unije.
 39 Res je, da je Skupnost v svoji izjavi o pristojnosti, sestavljeni na podlagi člena 19(5) Aarhuške konvencije in priloženi k Sklepu 2005/370, zlasti navedla, „da veljavni pravni akti ne zajemajo v celoti izvajanja obveznosti iz člena 9(3) te konvencije, saj zadevajo upravne in sodne postopke izpodbijanja dejanj in opustitve s strani posameznikov in državnih organov iz člena 2(2)(d) te konvencije, ki niso institucije Evropske skupnosti, ter da so njene države članice posledično odgovorne za izvajanje teh obveznosti ob odobritvi te konvencije s strani Evropske skupnosti in ostanejo odgovorne, razen če in dokler Skupnost pri izvrševanju svojih pooblastil na podlagi Pogodbe [ES] ne sprejme določb zakonodaje Skupnosti o izvajanju navedenih obveznosti“.
 40 Iz tega pa ni mogoče sklepati, da spor o glavni stvari ne spada v pravo Unije, ker kot je bilo opozorjeno v točki 36 te sodbe, posebno vprašanje, ki še ni bilo predmet zakonodajnega urejanja v Uniji, lahko spada v pravo Unije, če je povezano s področjem, ki ga to v veliki meri zajema.
 41 V zvezi s tem ni upoštevno, da se Uredba št. 1367/2006, s katero naj bi se izvajale določbe člena 9(3) Aarhuške konvencije, nanaša le na institucije Unije, in se ne more šteti, kot da je Unija z njo sprejela določbe, s katerimi se izvajajo obveznosti iz člena 9(3) te konvencije v zvezi z nacionalnimi upravnimi ali sodnimi postopki.
 42 Obstaja namreč jasen interes, da se določba, ki se lahko uporablja tako za zadeve, ki spadajo na področje uporabe nacionalnega prava, kot za zadeve, ki spadajo na področje uporabe prava Unije, ne glede na okoliščine, v katerih naj bi se uporabila, razlaga enotno, da bi se v prihodnosti izognili različnim razlagam (glej zlasti sodbi z dne 17. julija 1997 v zadevi Giloy, C-130/95, Recueil, str. I-4291, točka 28, in z dne 16. junija 1998 v zadevi Hermès, C-53/96, Recueil, str. I-3603, točka 32).
 43 Iz tega sledi, da je Sodišče pristojno za razlago določb člena 9(3) Aarhuške konvencije in zlasti za odločanje o vprašanju, ali imajo te neposredni učinek ali ne.
 44 V zvezi s tem je treba določbo sporazuma, ki ga Unija in njene države članice sklenejo s tretjimi državami, šteti za določbo z neposrednim učinkom, če glede na njeno besedilo ter tudi predmet in naravo tega sporazuma vsebuje jasno in nedvoumno obveznost, katere izpolnitev ali učinki niso odvisni od sprejetja nadaljnjega predpisa (glej zlasti sodbi z dne 12. aprila 2005 v zadevi Simutenkov, C-265/03, ZOdl., str. I-2579, točka 21, in z dne 13. decembra 2007 v zadevi Asda Stores, C-372/06, ZOdl., str. I-11223, točka 82).
 45 Ugotoviti je treba, da določbe člena 9(3) Aarhuške konvencije ne vsebujejo nobene jasne in nedvoumne obveznosti, ki bi neposredno urejala pravni položaj posameznikov. Ker so namreč le „člani javnosti, ki izpolnjujejo morebitna merila, določena v notranjem pravu“, imetniki pravic iz navedenega člena 9(3), so izpolnitev ali učinki te določbe odvisni od sprejetja nadaljnjega predpisa.
 46 Poudariti pa je treba, da je cilj teh določb, čeprav so oblikovane na splošno, zagotoviti učinkovito varstvo okolja.
 47 Če neko področje na ravni Unije ni urejeno, je treba v nacionalnem pravnem redu vsake države članice določiti postopkovna pravila za pravna sredstva, ki zagotavljajo varstvo pravic, ki jih posameznikom daje pravo Unije, v tem primeru direktiva o habitatih, pri tem pa so države članice odgovorne za to, da v vsakem primeru zagotovijo učinkovito varstvo teh pravic (glej zlasti sodbo z dne 15. aprila 2008 v zadevi Impact, C-268/06, ZOdl., str. I-2483, točki 44 in 45).
 48 V zvezi s tem, kot je razvidno iz ustaljene sodne prakse, postopkovna pravila za pravna sredstva, katerih namen je varstvo pravic, ki jih imajo posamezniki na podlagi prava Unije, ne smejo biti manj ugodna od tistih, ki veljajo za podobna nacionalna pravna sredstva (načelo enakovrednosti), in ne smejo praktično onemogočiti oziroma pretirano otežiti uveljavljanja pravic, ki jih daje pravni red Unije (načelo učinkovitosti) (glej zgoraj navedeno sodbo Impact, točka 46 in navedena sodna praksa).
 49 Zato ni mogoče – ne da bi posegali v učinkovito varstvo okoljskega prava Unije – upoštevati razlage določb člena 9(3) Aarhuške konvencije, ki bi praktično onemogočila ali pretirano otežila izvajanje pravic, ki jih daje pravo Unije.
 50 Iz tega sledi, da mora nacionalno sodišče, kadar gre za živalsko vrsto, zaščiteno s pravom Unije in zlasti z direktivo o habitatih, da bi zagotovilo učinkovito pravno varstvo na področjih, ki jih zajema okoljsko pravo Unije, svoje nacionalno pravo razlagati tako, da je to kar najbolj v skladu s cilji iz člena 9(3) Aarhuške konvencije.
 51 Zato mora predložitveno sodišče, kolikor je to mogoče, procesno pravo v zvezi s pogoji, ki morajo biti izpolnjeni za vložitev pravnega sredstva v upravnem ali sodnem postopku, razlagati tako v skladu s cilji iz člena 9(3) Aarhuške konvencije kot tudi v skladu s ciljem učinkovitega pravnega varstva pravic, ki jih daje pravo Unije, da bi lahko organizacija za zaščito okolja, kot je zoskupenie, pred sodiščem izpodbijala odločbo, sprejeto v upravnem postopku, ki bi bila lahko v nasprotju z okoljskim pravom Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 13. marca 2007 v zadevi Unibet, C-432/05, ZOdl., str. I-2271, točka 44, in zgoraj navedeno sodbo v zadevi Impact, točka 54).
 52 Na podlagi navedenega je treba na prvo in drugo postavljeno vprašanje odgovoriti, da člen 9(3) Aarhuške konvencije v pravu Unije nima neposrednega učinka. Vendar mora predložitveno sodišče, kolikor je to mogoče, procesno pravo v zvezi s pogoji, ki morajo biti izpolnjeni za vložitev pravnega sredstva v upravnem ali sodnem postopku, razlagati tako v skladu s cilji iz člena 9(3) te konvencije kot tudi v skladu s ciljem učinkovitega pravnega varstva pravic, ki jih daje pravo Unije, da bi lahko organizacija za zaščito okolja, kot je zoskupenie, pred sodiščem izpodbijala odločbo, sprejeto v upravnem postopku, ki bi bila lahko v nasprotju z okoljskim pravom Unije.
 53 Glede na odgovor na prvo in drugo vprašanje na tretje ni treba odgovoriti.
 54 Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
 Člen 9(3) Konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah, ki je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005, v pravu Unije nima neposrednega učinka. Vendar mora predložitveno sodišče, kolikor je to mogoče, procesno pravo v zvezi s pogoji, ki morajo biti izpolnjeni za vložitev pravnega sredstva v upravnem ali sodnem postopku, razlagati tako v skladu s cilji iz člena 9(3) te konvencije kot tudi v skladu s ciljem učinkovitega pravnega varstva pravic, ki jih daje pravo Unije, da bi lahko organizacija za zaščito okolja, kot je Lesoochranárske zoskupenie, pred sodiščem izpodbijala odločbo, sprejeto v upravnem postopku, ki bi bila lahko v nasprotju z okoljskim pravom Unije.


text:
 19.6.2012
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 158/24
 DECYZJA NR 1/2012 KOMITETU DS. TRANSPORTU LĄDOWEGO WSPÓLNOTA/SZWAJCARIA
 z dnia 16 maja 2012 r.
 dotycząca udzielenia zniżki w opłacie od pojazdów ciężarowych związanej z usługami świadczonymi przez pojazdy o klasie emisji EURO VI
 (2012/314/UE)
 KOMITET,
 uwzględniając Umowę między Wspólnotą Europejską a Konfederacją Szwajcarską w sprawie przewozu kolejowego i drogowego rzeczy i osób, w szczególności jej art. 51 ust. 2,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Zgodnie z przepisami art. 40 umowy Szwajcaria pobiera od dnia 1 stycznia 2001 r. niedyskryminacyjną opłatę od pojazdów związaną z kosztami, które one generują (opłata od pojazdów ciężarowych uzależniona od świadczonych usług).
 (2)
 Zgodnie z art. 44 zamiarem umawiających się stron jest wprowadzenie środków ekologicznych w szczególności w celu ograniczenia ilości spalin i cząstek stałych emitowanych przez pojazdy ciężarowe.
 (3)
 Zgodnie z art. 7 ust. 5 każda umawiająca się strona zobowiązuje się do niestosowania wobec pojazdów homologowanych na terytorium drugiej umawiającej się strony warunków bardziej restrykcyjnych niż warunki obowiązujące na jej własnym terytorium,
 STANOWI, CO NASTĘPUJE:
 Artykuł 1
 Zniżka wynosząca 10 % opłaty odnośnej kategorii jest tymczasowo przydzielana pojazdom o klasie emisji EURO VI.
 Artykuł 2
 Zniżka, o której mowa w art. 1, jest przyznawana wyłącznie pojazdom posiadającym wpis w dowodzie rejestracyjnym lub inne równoważne zaświadczenie wydane przez organy krajowe, poświadczające, że pojazd odpowiada klasie emisji EURO VI. Zaświadczenie to musi znajdować się w pojeździe silnikowym.
 Artykuł 3
 Właściwe organy Szwajcarii zastrzegają sobie prawo kontroli przestrzegania wartości dopuszczalnych emisji w odniesieniu do każdego pojazdu o klasie emisji EURO VI, korzystającego ze zniżki w opłacie.
 Artykuł 4
 Szwajcaria zastrzega sobie prawo do przeglądu sytuacji w odniesieniu do zniżki, o której mowa w art. 1, począwszy od 2014 r., a następnie do zmniejszenia lub likwidacji tej zniżki, w stosownych przypadkach.
 Artykuł 5
 Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem 1 lipca 2012 r.
 Sporządzono w Bernie dnia 16 maja 2012 r.
 Peter FÜGLISTALER
 Przewodniczący
 Fotis KARAMITSOS
 Szef Delegatury Unii Europejskiej