text:
 31.8.2010
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 230/119
 Endast FN/ECE-texterna i original har bindande folkrättslig verkan. Dessa föreskrifters status och dag för deras ikraftträdande bör kontrolleras i den senaste versionen av FN/ECE:s statusdokument TRANS/WP.29/343 som finns på:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Föreskrifter nr 43 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser för typgodkännande av säkerhetsglas och deras montering i fordon
 Inbegripet all giltig text till och med:
 Tillägg 12 till föreskrifternas ursprungliga version – Dag för ikraftträdande: 24 oktober 2009
 INNEHÅLLSFÖRTECKNING
 FÖRESKRIFTER
 1.
 Tillämpningsområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansökan om godkännande
 4.
 Märkning
 5.
 Godkännande
 6.
 Allmänna krav
 7.
 Särskilda krav
 8.
 Provningar
 9.
 Ändring eller utökning av godkännande för en typ av säkerhetsglas
 10.
 Produktionsöverensstämmelse
 11.
 Påföljder vid bristande produktionsöverensstämmelse
 12.
 Övergångsbestämmelser
 13.
 Produktionens slutgiltiga upphörande
 14.
 Namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för godkännandeprovningarna samt de administrativa myndigheterna
 BILAGOR
 Bilaga 1 –
 Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande eller produktionens slutgiltiga upphörande av en typ av säkerhetsglas enligt föreskrifter nr 43
 Bilaga 1A –
 Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande eller produktionens slutgiltiga upphörande av en fordonstyp med avseende på dess säkerhetsglas
 Bilaga 2 –
 Godkännandemärkenas utformning för komponenter
 Bilaga 2A –
 Godkännandemärkenas utformning för fordon
 Bilaga 3 –
 Allmänna provningsvillkor
 Bilaga 4 –
 Vindrutor av härdat glas
 Bilaga 5 –
 Rutor av enhetligt härdat glas
 Bilaga 6 –
 Vanliga vindrutor av laminerat glas
 Bilaga 7 –
 Rutor av laminerat glas, andra än vindrutor
 Bilaga 8 –
 Behandlade vindrutor av laminerat glas
 Bilaga 9 –
 Rutor av säkerhetsglas med plastbeläggning (på insidan)
 Bilaga 10 –
 Vindrutor av plexiglas
 Bilaga 11 –
 Rutor av plexiglas, andra än vindrutor
 Bilaga 12 –
 Dubbelrutor
 Bilaga 13 –
 Gruppering av vindrutor för godkännandeprovning
 Bilaga 14 –
 Rutor av stelt plastmaterial, andra än vindrutor
 Bilaga 15 –
 Rutor av böjligt plastmaterial, andra än vindrutor
 Bilaga 16 –
 Dubbelrutor av stelt plastmaterial
 Bilaga 17 –
 Mätning av segmenthöjden och islagspunkternas lägen
 Bilaga 18 –
 Förfarande för bestämning av provningsområden i förhållande till ”V”-punkterna på vindrutor på fordon i kategori M1
 Bilaga 19 –
 Förfarande för bestämning av H-punkten och den verkliga bålvinkeln för olika sittplatser i motorfordon
 Bilaga 20 –
 Kontroll av produktionsöverensstämmelse
 Bilaga 21 –
 Villkor för montering av säkerhetsglas i fordon
 1. TILLÄMPNINGSOMRÅDE
 Dessa föreskrifter gäller för
 a)
 säkerhetsglas avsedda för montering som vindrutor eller andra glasytor, eller som skiljeväggar i fordon i kategorierna L, M, N, O och T (1),
 b)
 fordon i kategorierna M, N och O med avseende på montering av dessa material.
 I båda fallen görs undantag för glas som täcker belysnings- och ljussignaleringsanordningar och instrumentpaneler, liksom för särskilt skottsäkert glas och dubbelfönster.
 2. DEFINITIONER
 I dessa föreskrifter gäller följande definitioner:
 2.1
 ruta av härdat glas: en glasruta som består av ett enda glasskikt som genomgått särskild behandling för att öka dess mekaniska hållfasthet och påverka dess skärvfördelning efter splittring.
 2.2
 ruta av laminerat glas: en glasruta som består av två eller flera glasskikt som hålls samman av ett eller flera mellanskikt av plastmaterial. Man skiljer på följande två typer:
 2.2.1 vanlig: när inget av de glasskikt som rutan är uppbyggd av har behandlats.
 2.2.2 behandlad: när minst ett av de glasskikt som rutan är uppbyggd av har specialbehandlats för att öka dess mekaniska hållfasthet och påverka dess skärvfördelning efter splittring.
 2.3
 ruta av säkerhetsglas med plastbeläggning: en glasruta enligt definitionen i punkterna 2.1 eller 2.2 med ett skikt av plastmaterial på insidan.
 2.4
 ruta av plexiglas: en ruta av laminerat glas med ett glasskikt och ett eller flera skikt av plastmaterial varav minst ett fungerar som mellanskikt. Plastskiktet/skikten ska vara på insidan när glasrutan är monterad på fordonet.
 2.5
 ruta av plastmaterial: ruta av ett material som till stor del består av en eller flera organiska polymerer med stor molekylvikt, som är stelt i slutligt tillstånd och som, under något skede under tillverkningen eller behandlingen till slutprodukt, kan formas flytande.
 2.5.1 rutor av stelt plastmaterial: rutor av plastmaterial som inte böjs ned vertikalt mer än 50 mm vid flexibilitetsprovningen (bilaga 3 punkt 12).
 2.5.2 rutor av böjligt plastmaterial: rutor av plastmaterial som böjs ned vertikalt mer än 50 mm vid flexibilitetsprovningen (bilaga 3 punkt 12).
 2.6
 dubbelfönster: en enhet med två rutor som monterats var för sig i samma öppning på fordonet.
 2.7
 dubbelruta: en enhet som består av två rutor som är stadigvarande sammanfogade i fabriken och åtskilda av ett enhetligt mellanrum.
 2.7.1 symmetrisk dubbelruta: en dubbelruta där de båda delrutorna är av samma typ (härdat glas, laminerat glas, stelt plastmaterial) och har samma primär- och sekundäregenskaper.
 2.7.2 asymmetrisk dubbelruta: en dubbelruta där de båda delrutorna är av olika typ (härdat glas, laminerat glas, stelt plastmaterial) eller har olika primär- och sekundäregenskaper.
 2.8
 primäregenskap: en egenskap som märkbart ändrar de optiska och/eller mekaniska egenskaperna hos ett säkerhetsglas på ett sätt som inte är utan betydelse för den funktion som det ska fullgöra på ett fordon. Termen omfattar även handelsnamn eller varumärken som specificeras av innehavaren av godkännandet.
 2.9
 sekundäregenskap: en egenskap som kan ändra de optiska och/eller mekaniska egenskaperna hos ett säkerhetsglas på ett sätt som är av betydelse för den funktion som det ska fullgöra på ett fordon. Omfattningen av en sådan ändring värderas i förhållande till svårighetsindexen.
 2.10
 svårighetsindex: ett tvåställigt graderingssystem som tillämpas för de variationer som iakttas i praktiken för varje sekundäregenskap. En ändring från index ”1” till index ”2” anger att ytterligare provningar behövs.
 2.11
 utvecklingsyta för vindruta: den minsta rektangulära glasyta som en vindruta kan tillverkas av.
 2.12
 vindrutans lutningsvinkel: vinkeln mellan en vertikal linje och en rak linje genom vindrutans översta och nedersta kanter, med båda linjerna på ett vertikalt plan längs med fordonets längdaxel.
 2.12.1
 Mätning av lutningsvinkeln ska utföras med fordonet stående på jämn mark, och då det gäller ett persontransportfordon ska fordonet vara i körklart skick, fulltankat med bränsle, kylarvätska och smörjmedel, och utrustat med verktyg och ev. reservhjul (om reservhjul tillhandhålls som standardutrustning av fordonstillverkaren). Hänsyn ska tas till förarens massa och, då det gäller ett persontransportfordon, även till framsätespassagerarens massa. Massan för föraren och passageraren anses var och en vara 75 + 1 kg.
 2.12.2
 Fordon utrustade med gashydraulisk fjädring, hydraulisk fjädring eller luftfjädring, eller med en anordning för automatisk inställning av frigångshöjden med hänsyn till lasten, ska provas i de normala körtillstånd som föreskrivs av tillverkaren.
 2.13
 grupp av vindrutor: en grupp bestående av vindrutor av olika storlekar och former vilka genomgår en undersökning av mekaniska egenskaper, splittring och uppträdande vid provning av beständighet mot miljöpåverkan.
 2.13.1 plan vindruta: en vindruta som inte uppvisar en nominell krökning som medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjär meter.
 2.13.2 böjd vindruta: en vindruta som uppvisar en nominell krökning som medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjär meter.
 2.14
 segmenthöjd ”h”: det största avståndet, mätt i ungefär rät vinkel mot glasrutan, mellan rutans insida och ett plan genom rutans ändar (se bilaga 17 figur 1).
 2.15
 typ av säkerhetsglas: en glasruta enligt definitionen i punkterna 2.1–2.7 som inte uppvisar några viktiga skillnader, särskilt inte i fråga om de primär- och sekundäregenskaper som anges i bilagorna 4–12 och 14–16.
 2.15.1
 Trots att en ändring av primäregenskaperna medför att produkten är av en ny typ, behöver i vissa fall en ändring av form och mått inte nödvändigtvis kräva att en fullständig uppsättning provningar utförs. För vissa av provningarna som föreskrivs i de enskilda bilagorna får glas grupperas ihop om det är uppenbart att de har likartade primäregenskaper.
 2.15.2
 Typer av glas som uppvisar skillnader endast i fråga om deras sekundäregenskaper får anses vara av samma typ. Vissa provningar får dock utföras på provexemplar av sådant glas om utförandet av dessa provningar är uttryckligen föreskrivet i provningsvillkoren.
 2.16
 krökning ”r”: det ungefärliga värdet av vindrutans minsta bågradie mätt vid den mest böjda ytan.
 2.17
 HIC-värde (Head Injury Criteria): ett värde som beskriver risken för skall-/hjärnskador till följd av de retardationskrafter som uppstår vid ett distinkt, vinkelrätt islag mot glaset.
 2.18
 säkerhetsglas som krävs för förarens sikt
 2.18.1 säkerhetsglas som krävs för förarens siktfält framåt: allt glas som är placerat framför ett plan som går genom förarens R-punkt och vinkelrätt mot fordonets längsgående medianplan genom vilket föraren kan se vägen vid körning eller manövrering av fordonet.
 2.18.2 säkerhetsglas som krävs för förarens siktfält bakåt: allt glas som är placerat bakom ett plan som går genom förarens R-punkt och vinkelrätt mot fordonets längsgående medianplan genom vilket föraren kan se vägen vid körning eller manövrering av fordonet.
 2.19
 ogenomskinlig avskärmning: ett område på glaset som förhindrar ljusgenomsläpplighet.
 2.20
 solskyddsfilm: ett område på glaset med en minskad normal transmittans.
 2.21
 genomsynligt område: hela glasytan, utom områden med ogenomskinlig avskärmning eller solskyddsfilm.
 2.22
 ljusinsläpp: hela glasytan, utom områden med ogenomskinlig avskärmning, men inklusive områden med solskyddsfilm.
 2.23
 mellanskikt: allt material som används för att hålla ihop det laminerade glasets komponentskikt.
 2.24
 typ av fordon, med avseende på montering av säkerhetsglas: fordon som tillhör samma kategori och som inte avviker i åtminstone följande viktiga avseenden:
 Tillverkare.
 Tillverkarens typbeteckning.
 Väsentliga konstruktions- och formgivningsaspekter.
 2.25
 ryggstödsvinkel: den konstruktivt bestämda bålvinkeln enligt definition i bilaga 19 till dessa föreskrifter.
 3. ANSÖKAN OM GODKÄNNANDE
 3.1 Godkännande av en typ av glas
 Ansökan om godkännande av en typ av glas ska inlämnas av tillverkaren eller av dennes vederbörligen befullmäktigade ombud i det land där ansökan görs.
 3.2 För varje typ av glas ska ansökan åtföljas av följande handlingar i tre exemplar och följande upplysningar:
 3.2.1
 En teknisk beskrivning med angivande av samtliga primär- och sekundäregenskaper och med tillägg av följande:
 3.2.1.1
 För andra rutor än vindrutor: Ritningar i ett format av högst A4 eller hopvikta till detta format, som visar
 den största arean,
 den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor av rutan,
 den största segmenthöjden, om tillämpligt.
 3.2.1.2
 För vindrutor:
 3.2.1.2.1
 En förteckning över vindrutemodeller för vilka ansökan om godkännande inlämnas, med uppgift om fordonstillverkarens namn samt fordonstyp och fordonskategori.
 3.2.1.2.2
 Ritningar i skala 1:1 i fråga om kategori M1 och i skala 1:1 eller 1:10 i fråga om alla andra kategorier, tillsammans med diagram över vindrutan och dess placering på fordonet, som är tillräckligt detaljerade för att visa
 3.2.1.2.2.1
 vindrutans placering i förhållande till förarsätets R-punkt, om tillämpligt,
 3.2.1.2.2.2
 vindrutans lutningsvinkel,
 3.2.1.2.2.3
 ryggstödets lutningsvinkel,
 3.2.1.2.2.4
 läget och storleken på de områden i vilka de optiska egenskaperna är kontrollerade och där så är tillämpligt det område som genomgått partiell härdning,
 3.2.1.2.2.5
 vindrutans utvecklingsyta,
 3.2.1.2.2.6
 vindrutans största segmenthöjd,
 3.2.1.2.2.7
 vindrutans minsta krökningsradie (endast för gruppering av vindrutor).
 3.2.1.3
 För dubbelrutor: Diagram i ett format som inte får överstiga A4 eller detta format i hopvikt tillstånd och som, utöver de uppgifter som nämns i punkt 3.2.1.1, visar
 typen för varje ingående delruta,
 typen av tätning,
 den nominella bredden på mellanrummet mellan de båda rutorna.
 3.3 Därutöver ska den som ansöker om godkännande lämna in ett tillräckligt antal provbitar och provexemplar av färdiga produkter av aktuella modeller, varvid det antal som krävs ska överenskommas i samråd med den tekniska tjänst som ansvarar för provningens utförande.
 3.4 Godkännande av en typ av fordon
 En ansökan om godkännande av en fordonstyp med avseende på monteringen av säkerhetsglas ska inlämnas av fordonstillverkaren eller dennes vederbörligen auktoriserade ombud.
 3.5 Den ska åtföljas av nedanstående dokument i tre exemplar och följande upplysningar:
 3.5.1
 Ritningar av fordonet i lämplig skala som visar
 3.5.1.1
 vindrutans placering i förhållande till förarsätets R-punkt,
 3.5.1.2
 vindrutans lutningsvinkel,
 3.5.1.3
 ryggstödets lutningsvinkel.
 3.5.2
 Tekniska uppgifter om vindrutan och alla andra rutor, särskilt beträffande
 3.5.2.1
 de material som används,
 3.5.2.2
 godkännandenummer,
 3.5.2.3
 tilläggsmärkningar, såsom beskrivs i punkt 5.5.
 3.6. Ett fordon som är representativt för den fordonstyp som ska godkännas ska inlämnas till den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av provningar för godkännande.
 4. MÄRKNING
 4.1
 Alla säkerhetsglas, inbegripet de provexemplar och provbitar som tillhandahålls för godkännande, ska vara försedda med tillverkarens handelsbeteckning eller varumärke såsom förtecknas under punkt 3 i bilaga 1. Tillverkade delar måste vara försedda med det nummer som enligt ECE-föreskrifter nr 43 tilldelats huvudtillverkaren. Märkningen ska vara tydligt läsbar och omöjlig att utplåna.
 5. GODKÄNNANDE
 5.1 Godkännande av en typ av rutor
 Om de prover som inlämnats för godkännande uppfyller kraven i punkterna 6–8 i dessa föreskrifter, ska godkännande för den typen av säkerhetsglas beviljas.
 5.2 Ett godkännandenummer ska tilldelas varje godkänd typ enligt definitionen i bilagorna 5, 7, 11, 12, 14, 15 och 16 eller, i fråga om vindrutor, varje godkänd grupp. Godkännandenumrets första två siffror (för närvarande 00 för föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse) ska ange löpnumret på den senaste större tekniska ändringen av föreskrifterna vid tidpunkten för beviljandet av godkännandet. En och samma avtalspart får inte ge samma nummer till en annan typ av säkerhetsglas.
 5.3 Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande för en typ av säkerhetsglas i enlighet med dessa föreskrifter ska meddelas de parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, i form av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 – och dess tillägg – till dessa föreskrifter.
 5.3.1
 För vindrutor ska rapporten om godkännande åtföljas av ett dokument som innehåller en förteckning över varje enskild vindrutemodell i den godkända gruppen samt egenskaperna hos gruppen enligt tillägg 8 till bilaga 1.
 5.4 På varje ruta och dubbelruta som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter ska på ett väl synligt ställe, som tillägg till märket som föreskrivs i punkt 4.1, placeras ett internationellt godkännandemärke. Varje enskild glasruta i en dubbelruta kan dessutom förses med alla andra godkännandemärken som har tilldelats denna ruta. Detta godkännandemärke ska bestå av
 5.4.1
 en cirkel som omger bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för det land som beviljat godkännandet (2),
 5.4.2
 numret på dessa föreskrifter, följt av bokstaven ”R”, ett bindestreck och godkännandenumret, placerat till höger om cirkeln som föreskrivs i punkt 5.4.1.
 5.5 Följande tilläggssymboler ska anbringas nära det ovannämnda godkännandemärket:
 5.5.1
 I fråga om vindrutor:
 I
 för härdat glas (I/P om det är belagt) (3).
 II
 för vanligt laminerat glas (II/P om det är belagt) (3)
 III
 för behandlat laminerat glas (III/P om det är belagt) (3).
 IV
 för rutor av plexiglas.
 5.5.2
 V
 för säkerhetsglas med en normal ljustransmittans som är mindre än 70 %.
 5.5.3
 VI
 för en dubbelruta.
 5.5.4
 VII
 för rutor av enhetligt härdat glas avsedda för användning som vindrutor på långsamgående fordon som på grund av sin konstruktion inte kan överskrida 40 km/tim.
 5.5.5
 VIII
 för en ruta av stelt plastmaterial. Dessutom ska tillämplig användning betecknas med
 /A
 för framrutor,
 /B
 för sido-, bak- och takrutor,
 /C
 på platser med liten eller ingen risk för islag med huvudet.
 Dessutom ska på rutor av plastmaterial, som har utsatts för de provningar av nötningshärdighet som beskrivs i punkt 4 i bilaga 3, även följande märkningar anbringas om tillämpligt:
 /L
 för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 2 % efter 1 000 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilagorna 14 och 16, punkt 6.1.3.1).
 /M
 för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 10 % efter 500 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilagorna 14 och 16, punkt 6.1.3.2).
 5.5.6
 IX
 för en ruta av böjligt plastmaterial.
 5.5.7
 X
 för en dubbelruta av stelt plastmaterial. Dessutom ska tillämplig användning betecknas med
 /A
 för framrutor,
 /B
 för sido-, bak- och takrutor,
 /C
 på platser med liten eller ingen risk för islag med huvudet.
 För rutor av plastmaterial som har utsatts för de provningar av nötningshärdighet som beskrivs i punkt 4 i bilaga 3, ska följande märkningar även anbringas om tillämpligt:
 /L
 för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 2 % efter 1 000 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilaga 6 punkt 6.1.3.1).
 /M
 för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 10 % efter 500 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilaga 16 punkt 6.1.3.2).
 5.5.8
 XI
 för en laminerad glasruta som inte är en vindruta.
 5.6 Godkännandemärket och symbolen ska vara tydligt läsbara och outplånliga. Tilläggssymboler måste kombineras inom godkännandemärket.
 5.7 I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur godkännandemärken kan vara utformade.
 5.8 Godkännande av en typ av fordon
 Om det fordon som inlämnats för godkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller bestämmelserna i bilaga 21 till dessa föreskrifter, ska godkännande av den fordonstypen beviljas.
 5.9 Ett godkännandenummer ska tilldelas varje godkänd typ. Dess första två siffror (för närvarande 00 för föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse) ska ange löpnumret på den senaste större tekniska ändringen av föreskrifterna vid tidpunkten för beviljandet av godkännandet. En och samma avtalspart får inte ge samma nummer till en annan fordonstyp, enligt definitionen i punkt 2.24 ovan.
 5.10 Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande eller om produktionens slutgiltiga upphörande i enlighet med dessa föreskrifter ska meddelas de parter till 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, i form av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1A till dessa föreskrifter.
 5.11 På varje fordon som överensstämmer med en fordonstyp som godkänts enligt dessa föreskrifter ska på en synlig och lättillgänglig plats som anges i godkännandeintyget anbringas ett internationellt godkännandemärke som består av
 5.11.1
 en cirkel som omger bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för det land som beviljat godkännandet (4),
 5.11.2
 numret på dessa föreskrifter, följt av bokstaven R, ett bindestreck och godkännandenumret till höger om den cirkel som föreskrivs i punkt 5.11.1.
 5.12 Om fordonet överensstämmer med en godkänd fordonstyp, enligt en eller flera skilda föreskrifter som bilagts överenskommelsen, i landet som beviljade godkännande enligt dessa föreskrifter, behöver inte symbolen som föreskrivs i punkt 5.11.1 upprepas. I detta fall ska tilläggsnummer och -symboler för alla föreskrifter enligt vilka godkännande har utfärdats i landet, som beviljat godkännande enligt dessa föreskrifter, anges i lodräta kolumner till höger om symbolen som föreskrivs i punkt 5.11.1.
 5.13 Godkännandemärket ska vara tydligt läsbart och outplånligt.
 5.14 Godkännandemärket ska placeras i närheten av eller på det märke med fordonsuppgifter som tillverkaren placerat på fordonet.
 5.15 I bilaga 2A till dessa föreskrifter ges exempel godkännandemärkenas utformning.
 6. ALLMÄNNA KRAV
 6.1
 Alla glasmaterial, inklusive glasmaterial för tillverkning av vindrutor, ska vara sådant att, i händelse av splittring, risken för personskador minskats så mycket som möjligt. Glaset ska vara tillräckligt motståndskraftigt mot de olyckor som kan förväntas inträffa i normal trafik, och mot luft- och temperaturförhållanden, kemisk påverkan, förbränning och nötning.
 6.2
 Säkerhetsglas ska dessutom vara tillräckligt genomsynligt, får inte orsaka någon märkbar förvrängning av föremål som betraktas genom vindrutan och får inte orsaka någon förväxling mellan färgerna som används på vägmärken och trafiksignaler. Om vindrutan splittras ska föraren ändå kunna se vägen tillräckligt klart för att kunna bromsa och stanna fordonet säkert.
 7. SÄRSKILDA KRAV
 Alla typer av säkerhetsglas ska, beroende på vilken kategori de tillhör, uppfylla följande särskilda krav:
 7.1
 För vindrutor av härdat glas: kraven i bilaga 4.
 7.2
 För rutor av enhetligt härdat glas: kraven i bilaga 5.
 7.3
 För vanliga vindrutor av laminerat glas: kraven i bilaga 6.
 7.4
 För vanliga rutor av laminerat glas, andra än vindrutor: kraven i bilaga 7.
 7.5
 För behandlade vindrutor av laminerat glas: kraven i bilaga 8.
 7.6
 För rutor av säkerhetsglas med plastbeläggning, förutom de tillämpliga krav som anges ovan: kraven i bilaga 9.
 7.7
 För vindrutor av plexiglas: kraven i bilaga 10.
 7.8
 För rutor av plexiglas, andra än vindrutor: kraven i bilaga 11.
 7.9
 För dubbelrutor: kraven i bilaga 12.
 7.10
 För rutor av stelt plastmaterial: kraven i bilaga 14.
 7.11
 För rutor av böjligt plastmaterial: kraven i bilaga 15.
 7.12
 För dubbelrutor av stelt plastmaterial: kraven i bilaga 16.
 8. PROVNINGAR
 8.1 Följande provningar föreskrivs i dessa föreskrifter:
 8.1.1 Splittringsprovning
 Syftet med denna provning är
 8.1.1.1
 att kontrollera att de skärvor och det splitter som uppkommer då glasrutan brister är sådana att risken för skada blir så liten som möjligt och
 8.1.1.2
 i fråga om vindrutor, att kontrollera kvarvarande sikt efter splittring.
 8.1.2 Provning av mekanisk hållfasthet
 8.1.2.1 Fallprovning med kula
 Två provningar utförs, en med en kula på 227 g och en med en kula på 2 260 g.
 8.1.2.1.1
 — Fallprovning med kula på 227 g: Syftet med denna provning är att bedöma mellanskiktets vidhäftning i rutor av laminerat glas samt den mekaniska hållfastheten hos rutor av enhetligt härdat glas och rutor av plastmaterial.
 8.1.2.1.2
 — Fallprovning med kula på 2 260 g: Syftet med denna provning är att bedöma kulinträngningsmotståndet hos laminerat glas.
 8.1.2.2 Provning med attrapphuvud
 Syftet med denna provning är att kontrollera att glaset uppfyller kraven på begränsning av personskador vid islag med huvudet mot en vindruta, mot en ruta av laminerat glas eller plexiglas som inte är en vindruta eller mot en dubbelruta som används som sidoruta.
 8.1.3 Provning av beständighet mot miljöpåverkan
 8.1.3.1 Provning av nötningshärdighet
 Syftet med denna provning är att bestämma om nötningshärdigheten hos en ruta av säkerhetsglas överstiger ett angivet värde.
 8.1.3.2 Provning av värmebeständighet
 Syftet med denna provning är att kontrollera att det inte uppstår bubblor eller andra fel i mellanskiktet i rutor av laminerat glas eller plexiglas när de exponeras för höga temperaturer under lång tid.
 8.1.3.3 Provning av beständighet mot ljuspåverkan
 Syftet med denna provning är att bestämma om ljustransmittansen hos rutor av laminerat glas, rutor av plexiglas eller glasrutor med plastbeläggning minskar väsentligt vid exponering för ljuspåverkan under en längre tid eller om rutorna missfärgas väsentligt.
 8.1.3.4 Provning av fuktbeständighet
 Syftet med denna provning är att ta reda på om rutor av laminerat glas, plexiglas, plastbelagt glas och stelt plastmaterial kan utsättas för luftfuktighet under längre tid utan att försämras i väsentlig grad.
 8.1.3.5. Provning av beständighet mot temperaturväxlingar
 Syftet med denna provning är att kontrollera att plastmaterialen som används i säkerhetsglas enligt definitionen i punkterna 2.3 och 2.4 ovan utan väsentlig försämring kan motstå verkan av att under lång tid utsättas för extrema temperaturer.
 8.1.3.6 Provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan
 Syftet med denna provning är att kontrollera att säkerhetsglasrutor av plastmaterial är beständiga mot simulerade väderförhållanden.
 8.1.3.7 Ritsprovning
 Syftet med denna provning är att undersöka om en eventuell nötningshärdig beläggning på en ruta av stelt plastmaterial har tillräcklig vidhäftningsförmåga.
 8.1.4 Optiska egenskaper
 8.1.4.1 Provning av ljusgenomsläpplighet
 Syftet med denna provning är att fastställa om den normala transmittansen hos säkerhetsglas överstiger ett angivet värde.
 8.1.4.2 Provning av optisk förvrängning
 Syftet med denna provning är att kontrollera att förvrängningen av föremål som betraktas genom vindrutan inte är sådan att den kan förmodas förvirra föraren.
 8.1.4.3 Provning av sekundärbildsseparation
 Syftet med denna provning är att kontrollera att sekundärbildens vinkelseparation från primärbilden inte överstiger ett angivet värde.
 8.1.4.4 Färgidentifieringsprovning
 Syftet med denna provning är att kontrollera att det inte finns någon risk för förväxling av färger som betraktas genom en vindruta.
 8.1.5 Provning av brandbeteende (brandmotstånd)
 Syftet med denna provning är att kontrollera att ett säkerhetsglas enligt definitionen i punkterna 2.3, 2.4 och 2.5 ovan har tillräckligt låg förbränningshastighet.
 8.1.6 Provning av kemikaliebeständighet
 Syftet med denna provning är att fastställa om säkerhetsglaset enligt definitionen i punkterna 2.3, 2.4 och 2.5 ovan utan betydande försämring kan motstå exponering för de kemikalier som normalt förekommer eller används i fordonet (t.ex. rengöringsmedel).
 8.1.7 Provning av flexibilitet och vikning
 Syftet med denna provning är att fastställa om ett plastmaterial tillhör kategorin stelt eller böjligt.
 8.2 Provningar som föreskrivs för glasrutor av de kategorier som definieras i punkterna 2.1–2.5 i dessa föreskrifter
 8.2.1
 Säkerhetsglas ska genomgå de provningar som förtecknas i följande tabeller: 8.2.1.1 och 8.2.1.2.
 8.2.1.1
 Rutor av säkerhetsglas ska genomgå de provningar som anges i följande tabell:
 Provningar
 Vindruta
 Rutor, andra än vindrutor
 Härdat glas
 Vanligt laminerat glas
 Behandlat laminerat glas
 Plexiglas
 Härdat glas
 Laminerat glas
 Plexiglas
 I
 I-P
 II
 II-P
 III
 III-P
 IV
 Splittring
 A4/2
 A4/2
 —
 —
 A8/4
 A8/4
 —
 A5/2
 —
 —
 Mekanisk hållfasthet
 —
 kula 227 g
 —
 —
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A5/3.1
 A7/4
 A7/4
 —
 kula 2 260 g
 —
 —
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 —
 —
 —
 Provning med attrapphuvud (5)
 A4/3
 A4/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A10/3
 —
 A7/3
 A11/3
 Nötning
 Utsida
 —
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 Insida
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 A9/2
 A9/2 (6)
 A9/2 (6)
 A9/2
 Värmebeständighet
 —
 —
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 —
 A3/5
 A3/5
 Ljuspåverkan
 —
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 —
 A3/6
 A3/6
 Fuktbeständighet
 —
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7 (6)
 A3/7
 A3/7
 Ljusgenomsläpplighet
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 Optiskt fel
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2 (7)
 —
 —
 Sekundärbildsseparation
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3 (7)
 —
 —
 Färg-identifiering
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 —
 —
 —
 Beständighet mot temperaturväxlingar
 —
 A3/8
 —
 A3/8
 A3/8
 A3/8
 A3/8 (6)
 A3/8 (6)
 A3/8
 Brandmotstånd
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 A3/10
 A3/10 (6)
 A3/10 (6)
 A3/10
 Kemikaliebeständighet
 —
 A3/11.2.1
 —
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1
 Observera:
 En hänvisning såsom A4/3 i tabellen syftar på bilaga 4 och punkt 3 i den bilagan, där ifrågavarande provning beskrivs och kraven för godkännande anges.
 8.2.1.2
 Rutor av plastmaterial ska genomgå de provningar som anges i följande tabell:
 Provning
 Rutor av plastmaterial, andra än vindrutor
 Stela plastmaterial
 Dubbelrutor
 Motorfordon
 Släpvagnar och fordon utan passagerare
 Motorfordon
 Släpvagnar och fordon utan passagerare
 Böjliga plastmaterial
 Flexibilitet
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 Kula på 227 g
 A14/5
 A14/5
 A16/5
 A16/5
 A15/4
 Attrapphuvud (8)
 A14/4
 —
 A16/4
 —
 —
 Ljusgenomsläpplighet (9)
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 Brandmotstånd
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 Kemikaliebeständighet
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11.2.1
 Nötning
 A14/6.1
 —
 A16/6.1
 —
 —
 Väderbeständighet
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 Fuktbeständighet
 A14/6.4
 A14/6.4
 A16/6.4
 A16/6.4
 —
 Rits (9)
 A3/13
 —
 A3/13
 —
 —
 8.2.2
 Ett säkerhetsglas ska godkännas, om det uppfyller alla krav som föreskrivs i tillämpliga villkor som anges i tabellerna i punkterna 8.2.1.1 och 8.2.1.2.
 9. ÄNDRING ELLER UTÖKNING AV GODKÄNNANDE FÖR EN TYP AV SÄKERHETSGLAS
 9.1 Varje ändring av en typ av säkerhetsglas, eller i fråga om vindrutor, varje tillägg av en vindruta till en grupp, ska anmälas till den myndighet som godkänt typen av säkerhetsglas. Myndigheten kan då antingen
 9.1.1
 anse att de ändringar som gjorts sannolikt inte har någon märkbar försämrande inverkan och, i fråga om vindrutor, att den nya typen tillhör den godkända gruppen av vindrutor, och att säkerhetsglaset i alla händelser fortfarande uppfyller kraven, eller
 9.1.2
 kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som utför godkännandeprovningarna.
 9.2 Rapport
 9.2.1
 Beviljat eller ej beviljat godkännande (eller utökning av godkännande) ska enligt det förfarande som anges i punkt 5.3 ovan meddelas de parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter.
 9.2.2
 Den behöriga myndighet som beviljat en utökning av godkännande ska förse varje rapport om utökning med ett serienummer.
 10. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE
 10.1 Förfarandena vid kontroll av produktionsöverensstämmelse ska överensstämma med de förfaranden som anges i överenskommelsen, tillägg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), med följande krav:
 10.2 Särskilda bestämmelser
 De kontroller som nämns i punkt 2.2 i tillägg 2 till överenskommelsen ska omfatta uppfyllande av kraven i bilaga 20 till dessa föreskrifter.
 10.3 De kontroller som nämns i punkt 2.4 i tillägg 2 till överenskommelsen ska normalt utföras en gång per år.
 11. PÅFÖLJDER VID BRISTANDE PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE
 11.1
 Ett godkännande som beviljats med avseende på en typ av säkerhetsglas enligt dessa föreskrifter kan återkallas om kraven i punkt 10.1 ovan inte är uppfyllda.
 11.2
 Om en part till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett godkännande som tidigare beviljats, ska parten genast rapportera detta till övriga avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.
 12. ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
 12.1
 Från och med dagen för det officiella ikraftträdandet av supplement 8 till dessa föreskrifter i sin ursprungliga lydelse, får ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter avslå en ansökan om godkännande enligt dessa föreskrifter, ändrade genom supplement 8 till föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse.
 12.2
 Efter det att 24 månader förlöpt efter dagen för ikraftträdande av supplement 8, kan de avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter vägra att erkänna godkännande för säkerhetsglas som inte är försett med de symboler som föreskrivs i punkt 5.5 i dessa föreskrifter.
 12.3
 Från och med dagen för det officiella ikraftträdandet av supplement 12 till dessa föreskrifter får ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter vägra att bevilja godkännande enligt dessa föreskrifter, ändrade genom supplement 12 till föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse.
 12.4
 Från och med 24 månader efter dagen för ikraftträdandet ska de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter bevilja godkännanden endast om den typ av komponent eller separat enhet som ska godkännas uppfyller kraven i supplement 12 till dessa föreskrifter.
 12.5
 Efter det att 24 månader förlöpt efter dagen för ikraftträdande av supplement 12, kan de avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter vägra att erkänna godkännande för säkerhetsglas som inte är försett med de symboler som föreskrivs i punkt 5.5 i dessa föreskrifter.
 13. PRODUKTIONENS SLUTGILTIGA UPPHÖRANDE
 Om innehavaren av godkännandet helt upphör med produktionen av en typ av säkerhetsglas som godkänts enligt dessa föreskrifter, ska denne underrätta den myndighet som beviljat godkännandet. När myndigheten fått ett sådant meddelande, ska den informera övriga parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter med hjälp av en kopia av rapportformuläret som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.
 14. NAMN OCH ADRESSER TILL DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR GODKÄNNANDEPROVNINGEN SAMT DE ADMINISTRATIVA MYNDIGHETERNA
 Parterna till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, ska underrätta Förenta nationernas sekretariat om namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för godkännandeprovningen samt de administrativa myndigheter som beviljar godkännande och till vilka rapporter om beviljat, ej beviljat, utökat eller återkallat godkännande som utfärdats i andra länder ska skickas.
 15. Den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av godkännandeprovningarna ska uppfylla de harmoniserade standarderna avseende arbete i provningslaboratorier (ISO/CEI Guide 25). Dessutom ska de utses av den behöriga myndigheten för vilken de utför godkännandeprovningarna.
 (1) Enligt definition i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/ändring 2, senast ändrat genom ändring 4).
 (2) 1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckien, 9 för Spanien, 10 för Serbien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryssland, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35 (vakant), 36 för Litauen, 37 för Turkiet, 38 (vakant), 39 för Azerbajdzjan, 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (godkännanden beviljas av dess medlemsstater med användning av respektive ECE-symbol), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina, 47 för Sydafrika, 48 för Nya Zeeland, 49 för Cypern, 50 för Malta, 51 för Sydkorea, 52 för Malaysia, 53 för Thailand, 54 (vakant), 55 (vakant) och 56 för Montenegro. Efterföljande nummer ska tilldelas andra länder i den kronologiska ordning de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för hjulförsedda fordon och för utrustning och delar som kan monteras eller användas på hjulförsett fordon samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännanden utfärdade på grundval av dessa föreskrifter, och Förenta nationernas generalsekretariat ska meddela överenskommelsens parter de sålunda tilldelade numren.
 (3) Enligt definition i punkt 2.3.
 (4) Se fotnot 2 till punkt 5.4.1.
 (5) Dessutom ska denna provning utföras på dubbelrutor enligt bilaga 12 punkt 3 (A12/3).
 (6) an är belagd med plastmaterial.
 (7) ovning ska endast utföras på rutor av enhetligt härdat glas som kan användas som vindrutor på långsamgående fordon, som på grund av konstruktionen inte kan överskrida 40 km/tim.
 (8) Provningskraven beror på glasets placering i fordonet.
 (9) Gäller endast om glaset ska användas på en plats där det krävs för förarens sikt.
 BILAGA 1
 RAPPORT
 (Största format: A4 [210 mm × 297 mm])
 TILLÄGG 1
 VINDRUTOR AV HÄRDAT GLAS
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 4 eller bilaga 9 till föreskrifter nr 43)
 TILLÄGG 2
 RUTOR AV ENHETLIGT HÄRDAT GLAS
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 5 eller bilaga 9 till föreskrifter nr 43)
 TILLÄGG 3
 VINDRUTOR AV LAMINERAT GLAS
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 6, 8 eller 9 till föreskrifter nr 43)
 TILLÄGG 4
 RUTOR AV LAMINERAT GLAS, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 7 eller bilaga 9 till föreskrifter nr 43)
 TILLÄGG 5
 VINDRUTOR AV PLEXIGLAS
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 10 till föreskrifter nr 43)
 TILLÄGG 6
 RUTOR AV PLEXIGLAS, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 11 till föreskrifter nr 43)
 TILLÄGG 7
 DUBBELRUTOR
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 12 eller bilaga 16 till föreskrifter nr 43)
 TILLÄGG 8
 RUTOR AV STELT PLASTMATERIAL, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 14)
 TILLÄGG 9
 RUTOR AV BÖJLIGT PLASTMATERIAL, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 15)
 TILLÄGG 10
 INNEHÅLL I FÖRTECKNINGEN ÖVER VINDRUTOR
 (1)
 För alla vindrutor som omfattas av detta godkännande ska åtminstone följande uppgifter tillhandahållas:
 Fordonstillverkare.
 Typ av fordon.
 Fordonskategori.
 Utvecklingsyta (F).
 Segmenthöjd (h).
 Krökning (r).
 Monteringsvinkel (α).
 Ryggstödsvinkel (β).
 R-punktens koordinater (A, B, C) relativt
 mitten på vindrutans övre kant.
 (1) Denna förteckning ska bifogas tilläggen 1, 2 (i förekommande fall), 3 och 5 till denna bilaga.
 BILAGA 1A
 RAPPORT
 (Största format: A4 [210 mm × 297 mm])
 BILAGA 2
 GODKÄNNANDEMÄRKENAS UTFORMNING FÖR KOMPONENTER
 (Se punkt 5.5. i dessa föreskrifter)
 Vindrutor av härdat glas
 Ovanstående godkännandemärke på en vindruta av härdat glas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Vindrutor av härdat glas med plastbeläggning
 Ovanstående godkännandemärke på en vindruta av härdat glas med plastbeläggning visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Vanliga vindrutor av laminerat glas
 Ovanstående godkännandemärke på en vanlig vindruta av laminerat glas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Vanliga vindrutor av laminerat glas med plastbeläggning
 Ovanstående godkännandemärke på en vanlig vindruta av laminerat glas med plastbeläggning visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Behandlade vindrutor av laminerat glas
 Ovanstående godkännandemärke på en behandlad vindruta av laminerat glas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Vindrutor av plexiglas
 Ovanstående godkännandemärke på en vindruta av plexiglas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Andra glasrutor än vindrutor med en normal ljustransmittans < 70 %
 Ovanstående godkännandemärke på en annan glasruta än en vindruta för vilken kraven i punkt 9.1.4 i bilaga 3 är tillämpliga visar att denna komponent har godkänts i nederländerna (e 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Dubbelrutor med en normal ljustransmittans < 70 %
 Ovanstående godkännandemärke på en dubbelruta visar att denna komponent har godkänts i nederländerna (e 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Rutor av enhetligt härdat glas för användning som vindrutor på långsamgående fordon som på grund av sin konstruktion inte kan överskrida 40 km/tim.
 Ovanstående godkännandemärke på en ruta av enhetligt härdat glas visar att denna komponent, avsedd för användning som vindruta på ett långsamgående fordon, som på grund av sin konstruktion inte kan överskrida 40 km/tim, har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Andra glasrutor än vindrutor med en normal ljustransmittans ≥ 70 %
 Ovanstående godkännandemärke på en annan glasruta än en vindruta för vilken kraven i punkt 9.1.4.1 i bilaga 3 är tillämpliga visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Rutor av stelt plastmaterial, andra än vindrutor
 Ovanstående godkännandemärke på en framåtriktad ruta av stelt plastmaterial med en ljusspridning som är mindre än 2 % efter 1 000 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Rutor av böjligt plastmaterial, andra än vindrutor
 Ovanstående godkännandemärke på en ruta av böjligt plastmaterial visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Dubbelrutor av stelt plastmaterial
 Ovanstående godkännandemärke på en dubbelruta av stelt plastmaterial visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 Rutor av laminerat glas, andra än vindrutor
 Ovanstående godkännandemärke på en ruta av laminerat glas som inte är en vindruta visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 BILAGA 2A
 GODKÄNNANDEMÄRKENAS UTFORMNING FÖR FORDON
 MALL A
 (Se punkt 5.11 i dessa föreskrifter)
 Ovanstående godkännandemärke på ett fordon visar att denna fordonstyp har godkänts, med avseende på monteringen av glasrutor, i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.
 MALL B
 (Se punkt 5.12 i dessa föreskrifter)
 Ovanstående godkännandemärke på ett fordon visar att denna fordonstyp har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 och 52 (1). Godkännandenumren anger att, vid de datum när respektive godkännanden beviljades, hade föreskrifter nr 43 sin ursprungliga lydelse medan föreskrifter nr 52 var ändrade enligt ändringsserie 01.
 (1) Det andra numret ges bara som ett exempel.
 BILAGA 3
 ALLMÄNNA PROVNINGSVILLKOR
 1. SPLITTRINGSPROVNING
 1.1
 Den glasruta som ska provas får inte vara stumt fastspänd. Den kan dock fästas vid en likadan ruta med hjälp av tejp som anbringas längs med hela kanten.
 1.2
 För att åstadkomma splittring används en hammare på ungefär 75 g eller någon annan anordning som ger likvärdiga resultat. Spetsens rundningsradie ska vara 0,2 mm ± 0,05 mm.
 1.3
 En provning ska utföras i varje islagspunkt.
 1.4
 Undersökningen av skärvorna ska göras med en metod som är validerad med avseende på dess noggrannhet vid själva räkningen och dess förmåga att finna korrekt plats där minsta och största räkning ska utföras.
 Permanent registrering av splittringsmönstret måste starta inom 10 sekunder och måste avslutas inom 3 minuter efter islaget. Den tekniska tjänsten ska förvara de permanenta registreringarna av splittringsmönstret.
 2. FALLPROVNING MED KULA
 2.1 Fallprovning med kula på 227 g
 2.1.1 Utrustning
 2.1.1.1
 En kula av härdat stål med en massa på 227 ± 2 g och en diameter på cirka 38 mm.
 2.1.1.2
 En anordning som gör det möjligt att låta kulan falla fritt från en viss höjd eller en anordning som gör det möjligt att ge kulan en hastighet som är lika hög som den som den uppnår vid fritt fall. Om man använder en annan anordning som slungar ut kulan, ska hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall.
 2.1.1.3
 Stödfixtur, till exempel av det slag som visas i figur 1, bestående av stålramar med 15 mm breda maskinbearbetade kanter, vilka monteras ovanpå varandra och kläs med gummipackningar med en tjocklek på ungefär 3 mm och en bredd på 15 mm och en hårdhet på 50 IRHD.
 Den nedre ramen vilar på en stållåda som är ungefär 150 mm hög. Provbiten hålls på plats av den övre ramen, vars massa är ungefär 3 kg. Stödramen är fastsvetsad på en cirka 12 mm tjock stålplatta som vilar på golvet på ett mellanliggande gummiskikt med en tjocklek av cirka 3 mm och en hårdhetsgrad av 50 IRHD.
 Figur 1
 Stöd för fallprovningar med kula
 2.1.2 Provningsförhållanden
 Temperatur
 :
 20 ±5 °C
 Tryck
 :
 860–1 060 mbar
 Relativ luftfuktighet
 :
 60 ± 20 %
 2.1.3 Provbit
 Provbiten ska vara en plan kvadrat med sidan 300 + 10/- 0 mm eller vara utskuren från den planaste delen av en vindruta eller annan böjd ruta av säkerhetsglas.
 Som ett alternativ kan en hel böjd ruta av säkerhetsglas provas. I sådant fall ska omsorg ägnas åt att säkerställa lämplig kontakt mellan säkerhetsglaset och stödet.
 2.1.4 Förfarande
 Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra timmar omedelbart före provningen.
 Placera provbiten i fixturen (punkt 2.1.1.3). Provbitens plan ska vara vinkelrätt, inom 3°, mot kulans islagsriktning.
 Om provbiten är av böjligt plastmaterial ska den spännas in i stödet.
 Islagspunkten ska ligga inom 25 mm från provbitens geometriska mittpunkt för en fallhöjd på 6 m eller mindre, och inom 50 mm från provbitens mittpunkt för en fallhöjd på mer än 6 m. Kulan ska träffa den sida av provbiten som motsvarar utsidan på rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet. Kulan får endast åstadkomma ett islag.
 2.2 Fallprovning med kula på 2 260 g
 2.2.1 Utrustning
 2.2.1.1
 En kula av härdat stål med en massa på 2 260 ± 20 g och en diameter på cirka 82 mm.
 2.2.1.2
 En anordning som gör det möjligt att låta kulan falla fritt från en viss höjd eller en anordning som gör det möjligt att ge kulan en hastighet som är lika hög som den som den uppnår vid fritt fall. Om man använder en annan anordning som slungar ut kulan, ska hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall.
 2.2.1.3
 Stödfixturen ska vara såsom visas i figur 1 och identisk med den som beskrivs i punkt 2.1.1.3.
 2.2.2 Provningsförhållanden
 Temperatur
 :
 20 ± 5 °C
 Tryck
 :
 860–1 060 mbar.
 Relativ luftfuktighet
 :
 60 ± 20 %
 2.2.3 Provbit
 Provbiten ska vara en plan kvadrat med sidan 300 + 10/- 0 mm eller vara utskuren från den planaste delen av en vindruta eller annan böjd ruta av säkerhetsglas.
 Som ett alternativ kan hela vindrutan eller en annan böjd ruta av säkerhetsglas provas. I sådant fall ska omsorg ägnas åt att säkerställa lämplig kontakt mellan rutan av säkerhetsglas och stödet.
 2.2.4 Förfarande
 Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra timmar omedelbart före provningen.
 Placera provbiten i fixturen (punkt 2.1.1.3). Provbitens plan ska vara vinkelrätt, inom 3°, mot kulans islagsriktning.
 Om provbiten är av plexiglas ska den spännas in i stödet.
 Islagspunkten ska ligga inom 25 mm från provbitens geometriska mittpunkt.
 Kulan ska träffa den sida av provbiten som motsvarar insidan på rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet.
 Kulan får endast åstadkomma ett islag.
 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 3.1 Provning med attrapphuvud utan mätning av retardation
 3.1.1 Utrustning
 Ett attrapphuvud med lämplig vikt och med sfärisk form eller halvklotsform, gjort av laminerat lövträ, klätt med löstagbar filt och med eller utan en tvärbalk av trä. Det ska finnas ett halsformat mellanstycke mellan den sfäriska delen och tvärbalken och en fäststång på andra sidan om tvärbalken.
 Måtten ska vara i enlighet med figur 2. Utrustningens sammanlagda massa ska vara 10 ± 0,2 kg.
 Figur 2
 Attrapphuvud
 3.1.2 Anordning som gör det möjligt att låta attrapphuvudets vikt falla fritt från en viss höjd, eller en anordning som gör det möjligt att ge attrapphuvudet en hastighet som är likvärdig med den som uppnås vid fritt fall. Om man använder en anordning som slungar ut attrapphuvudet, ska hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall.
 3.1.3 Stödfixtur enligt figur 3 för provning av plana provbitar. Fixturen består av två stålramar, med 50 mm breda maskinbearbetade kanter, vilka monteras ovanpå varandra och kläs med gummipackningar med tjocklek på ungefär 3 mm och bredd på 15 ± 1 mm och en hårdhet på 70 IRHD. Den övre ramen hålls tryckt mot den nedre ramen av minst åtta bultar.
 3.1.4 Provningsförhållanden
 Temperatur
 :
 20 ± 5 °C
 Tryck
 :
 860–1 060 mbar.
 Relativ luftfuktighet
 :
 60 ± 20 %
 3.1.5 Förfarande
 3.1.5.1 Provning på en plan provbit
 Den plana provbiten, med en längd av 1 100 + 5/- 2 mm och en bredd av 500 + 5/- 2 mm, ska hållas vid en konstant temperatur av 20 ± 5 °C i minst fyra timmar före provet.
 Figur 3
 Stöd för provningar med attrapphuvud
 Fäst provbiten i stödramarna (punkt 3.1.3). Bultarna ska vara så hårt åtdragna att provbiten kan röra sig högst 2 mm under provningen. Provbitens plan ska vara i stort sett vinkelrätt mot attrapphuvudets islagsriktning. Vikten ska träffa provbiten högst 40 mm från dess geometriska centrum på den sida som motsvarar insidan av rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet och får endast utföra ett islag.
 Filttäckningens islagsyta ska bytas ut efter 12 provningar.
 3.1.5.2 Provningar på en komplett vindruta (används endast för en fallhöjd på mindre än eller lika med 1,5 m)
 Placera vindrutan fritt på ett stöd med en mellanliggande gummilist med en hårdhet på 70 IRHD och en tjocklek på cirka 3 mm, varvid kontaktytans bredd över hela omkretsen ska vara cirka 15 mm.
 Stödet ska bestå av ett fast stycke som till formen motsvarar vindrutan så att attrapphuvudet träffar den inre ytan. Vid behov ska vindrutan spännas in i stödet.
 Stödet ska vila på ett fast stativ med ett mellanliggande skikt av gummi med en hårdhet av 70 IRHD och en tjocklek av cirka 3 mm. Vindrutans yta ska vara i stort sett vinkelrät mot attrapphuvudets islagsriktning.
 Attrapphuvudet ska träffa provbiten i en punkt högst 40 mm från dess geometriska centrum på den sida som utgör insidan av rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet och får endast utföra ett islag.
 Filttäckningens islagsyta ska bytas ut efter 12 provningar.
 3.2 Provning med attrapphuvud med mätning av retardation
 3.2.1 Utrustning
 För provningar med attrapphuvud med samtidigt fastställande av HIC-värden ska den fallande kroppen utgöras av ett attrapphuvud i enlighet med figur 2. Attrapphuvudets totala massa ska vara 10,0 + 0,2/- 0,0 kg.
 I mitten av stödplattan (24) monteras det treaxliga fästblocket (26) mitt i tyngdpunkten för att ta emot accelerationsmätarna (27). Accelerationsmätarna ska arrangeras vinkelrätt mot varandra.
 Skålen (18) och överdraget (19) är placerade under stödplattan (24) och delar, till stor del, den mänskliga skallens egenskaper. Attrapphuvudets elastiska egenskaper vid islag avgörs av hårdheten och tjockleken på mellanringen (13) och skålen.
 Figur 2.1
 Attrapphuvud, 10 kg
 Förteckning över de olika delarna av attrapphuvudet på 10 kg i figur 2.1
 Position nr
 Antal stycken
 Standardbeskrivning
 Material
 Anmärkningar
 1
 1
 Magnetisk hållanordning
 Stål DIN 17100
 —
 2
 1
 Vibrationsdämpare
 Gummi/stål
 Diameter: 50 mm
 Tjocklek: 30 mm
 Gänga M10
 3
 4
 HF-anslutning BNC
 —
 —
 4
 1
 Sexkantmutter DIN 985
 —
 —
 5
 6
 Bricka DIN 125
 —
 —
 6
 3
 Överföringsdel
 —
 —
 7
 6
 Skruv med cylindriskt huvud DIN 912
 —
 —
 8
 3
 Sexkantmutter
 —
 —
 9
 3
 Bricka
 Stål DIN 17100
 Håldiameter: 8 mm Ytterdiameter: 35 mm Tjocklek: 1,5 mm
 10
 3
 Gummiring
 Gummiring, hårdhet 60 IRHD
 Håldiameter: 8 mm Ytterdiameter: 30 mm Tjocklek: 10 mm
 11
 1
 Dämpring
 Packning med papper
 Håldiameter: 120 mm
 Ytterdiameter: 199 mm
 Tjocklek: 0,5 mm
 12
 —
 —
 —
 —
 13
 1
 Mellanring
 Butadiengummi, hårdhet cirka 80 IRHD
 Håldiameter: 129 mm
 Innerdiameter: 192 mm
 Tjocklek: 4 mm
 14
 3
 Gejdrör
 Polytetrafluoreten (PTFE)
 Håldiameter: 8 mm
 Ytterdiameter: 10 mm
 Längd: 40 mm
 15
 3
 Sexkantmutter
 —
 —
 16
 3
 Gängad bult DIN 976
 —
 —
 17
 3
 Skruvad insats
 Gjutlegering DIN 1709-GD-CuZn 37Pb
 —
 18
 1
 Skål
 Polyamid 12
 —
 19
 1
 Överdrag
 Butadiengummi
 Tjocklek: 6 mm Ribba på ena sidan
 20
 1
 Styrbussning
 Stål DIN 17100
 —
 21
 4
 Skruv med försänkt huvud
 —
 —
 22
 1
 Dämpbricka
 Packning med papper
 Diameter: 65 mm
 Tjocklek: 0,5 mm
 23
 —
 —
 —
 —
 24
 1
 Stödplatta
 Stål DIN 17100
 —
 25
 1
 Ställskruv med sexkantig hylsa
 Hållfasthetsklass 45H
 —
 26
 1
 Treaxligt fästblock
 —
 —
 27
 3
 Accelerationsmätare
 —
 —
 28
 1
 Komponent av trä
 Avenbok, skiktlimmad
 —
 29
 1
 Täckplatta
 Legering (AlMg5)
 —
 30
 1
 Skyddshuv
 Polyamid 12
 —
 3.2.2 Inställning och kalibrering
 Vid utförandet av provningen med attrapphuvud sätts attrapphuvudet fast på tvärbalken på gejdsystemet (figur 2.2) och höjs till önskad fallhöjd med hjälp av en lyftanordning. Under provningen frigörs tvärbalken med attrapphuvudet. Efter att ha passerat ljusbarriären, som kan ställas in i höjdled, frigörs attrapphuvudet från tvärbalken, tvärbalkens fall dämpas och attrapphuvudet faller på provet.
 Attrapphuvudet får inte påverkas av fallapparaten eller av mätkabeln, utan ska endast accelereras med gravitationen och falla vertikalt.
 Figur 2.2
 Utrustning för provning med attrapphuvud med retardationsmätning
 3.2.2.1
 Mätanordning som medger fastställande av HIC-värden med hjälp av det attrapphuvud som beskrivs i punkt 3.2.1.
 3.2.2.2
 Utrustning för att kalibrera attrapphuvudet
 Fallapparaten måste medge fallhöjder mellan 50 mm och 254 mm som kan ställas in exakt inom 1 mm. Ett gejdsystem krävs inte för dessa små fallhöjder.
 En anslagsplatta av stål med storleken 600 × 600 mm och minst 50 mm tjock. Islagsytan ska vara polerad:
 Ytjämnhet Rmax = 1 μm, planhetstolerans t = 0,05 mm.
 3.2.2.3
 Kalibrering och inställning av attrapphuvudet
 Före varje provningsserie och senast efter 50 provningar i en serie ska attrapphuvudet kalibreras och justeras om det behövs.
 Anslagsplattan ska vara ren och torr och under provningen ska den ligga elastiskt på ett underlag av betong.
 Attrapphuvudet får träffa anslagsplattan vertikalt. Fallhöjderna (mätt från attrapphuvudets understa punkt till anslagsplattans yta) är 50, 100, 150 och 254 mm. Retardationskurvorna ska registreras.
 Den största retardationen az från de olika fallhöjderna på z-axeln ska ligga inom de gränsvärden som anges i tabellen nedan:
 Fallhöjd
 mm
 Största retardationen az som en multipel av accelerationen på grund av gravitationen g
 50
 64 ± 5
 100
 107 ± 5
 150
 150 ± 7
 254
 222 ± 12
 Retardationskurvorna ska baseras på en unimodal vibration. Retardationskurvan för fallhöjden 254 mm ska gå minst 1,2 ms och som mest 1,5 ms över 100 g.
 Om kraven som ges i punkt 3.2.2.3 inte uppfylls ska attrapphuvudets elastiska egenskaper justeras genom att ändra tjockleken på mellanringen (13) i stödplattan (24). Korrektioner kan utföras genom att justera de tre självlåsande sexkantsmuttrarna (8) på de gängade bultarna (16) med vilka skålen (18) är fastsatt i stödplattan (24). Gummiringarna (10) under sexkantsmuttrarna (8) får inte vara spröda eller ha sprickor.
 Islagsytans överdrag (19) och mellanringen (13) ska alltid omgående bytas ut om de är skadade, särskilt då attrapphuvudet inte längre kan justeras.
 3.2.3 Stödfixturen för provning av plana provbitar ska vara såsom beskrivs i punkt 3.1.3.
 3.2.4 Provningsvillkoren anges i punkt 3.1.4.
 3.2.5 Provningar på hela rutor (endast för en fallhöjd mellan 1,5 m och 3 m). Placera rutan fritt på ett stöd med en mellanliggande gummiremsa med en hårdhet av 70 IRHD och en tjocklek av cirka 3 mm.
 Rutan ska spännas fast i stödkonstruktionen med hjälp av lämpliga anordningar. Rutans yta ska vara i stort sett vinkelrät mot attrapphuvudets islagsriktning. Attrapphuvudet ska träffa rutan i en punkt högst 40 mm från dess geometriska centrum på den sida som utgör plastrutans insida när denna är monterad på fordonet och får endast utföra ett islag.
 Med start från en vald initial fallhöjd, ska fallhöjden ökas med 0,5 m för varje efterföljande försök. De retardationskurvor som uppstår vid islag i provet för ax, ay och az ska registreras i förhållande till tiden t.
 Efter provningen med attrapphuvud ska det kontrolleras om glaskanten har flyttat sig mer än 2 mm i infästningen och om kravet för träffpunkten var uppfyllt. Accelerationskomponenterna ax och ay ska vid vertikalt islag vara mindre än 0,1 az.
 3.2.6 Utvärdering
 Retardationskurvorna ska utvärderas enligt följande:
 Den resulterande retardationen ares(t) i tyngdpunkten enligt ekvation (1) från de uppmätta retardationskurvorna ax(t), ay(t) och az(t) ska adderas som multiplar av accelerationen på grund av gravitationen.
 1.
 Den tid under vilken en retardation på 80 g kontinuerligt överskrids för ares och den största retardationen för ares ska fastställas. HIC-värdet ska beräknas, såsom ett mått på risken för skall-/hjärnskador vid islag, med hjälp av följande ekvation:
 2.
 Integralens gränsvärden t1 och t2 ska väljas på ett sådant sätt att integralen får sitt högsta värde.
 4. PROVNING AV NÖTNINGSHÄRDIGHET
 4.1 Utrustning
 4.1.1
 Ett nötningsverktyg (1) som visas schematiskt i figur 4 och består av: Ett horisontellt vridbord, som är fastgjort i sitt centrum, och roterar moturs med en hastighet av 65–75 varv/minut.
 Figur 4
 Schematisk bild av ett nötningsverktyg
 Två belastade parallella armar som var och en bär ett särskilt nötningshjul som roterar fritt på en kullagrad horisontell spindel. Varje hjul vilar på provbiten under det tryck som utövas av en massa på 500 g.
 Nötningsverktygets vridbord ska rotera i jämn takt, i stort sett i samma plan (avvikelsen från detta plan får inte överstiga ± 0,05 mm på ett avstånd av 1,6 mm från vridbordets omkrets).
 Hjulen ska monteras på ett sådant sätt att de, när de är i kontakt med den roterande provbiten, roterar i inbördes motsatt riktning och sålunda två gånger varje provbitsvarv utövar en tryck- och nötningsverkan längs kurvformiga linjer på en ringformad area på cirka 30 cm2.
 4.1.2
 Nötningshjul (2), vardera med en diameter på 45–50 mm och en tjocklek på 12,5 mm, bestående av ett särskilt finsiktat slipmedel inbäddat i ett medelhårt gummi. Hjulen ska ha en hårdhet av 72 ± 5 IRHD, mätt på fyra punkter med jämna avstånd på den nötande ytans mittlinje, varvid trycket appliceras vertikalt längs hjulets diameter och värdena avläses 10 sekunder efter applicering av fullt tryck.
 Nötningshjulen ska förberedas för användning genom mycket långsam rotation mot en plan glasskiva för att deras yta ska bli helt jämn.
 4.1.3
 En ljuskälla, bestående av en glödlampa med glödtråden inuti en parallellepiped med måtten 1,5 × 1,5 × 3 mm. Spänningen i glödtråden ska vara så hög att dess färgtemperatur ligger på 2 856 ± 50 K. Denna spänning ska stabiliseras inom ± 1/1 000. Instrumentet för kontroll av spänningen ska vara tillräckligt noggrant.
 4.1.4
 Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd på minst 500 mm och korrigerad för kromatisk aberration. Största bländaröppning får inte överstiga f/20. Avståndet mellan lins och ljuskälla regleras så att man får ett väsentligen parallellt strålknippe. En bländare ska införas för att begränsa ljusstrålens diameter till 7 ± 1 mm. Denna bländare ska placeras på ett avstånd av 100 ± 50 mm från linsen på den sida som är riktad bort från ljuskällan.
 4.1.5
 Utrustning för uppmätning av ljusspridning (se figur 5), bestående av en fotocell med en integrerande sfär med diametern 200–250 mm. Sfären ska vara försedd med in- och utgångsöppningar för ljuset. Ingångsöppningen ska vara cirkelformad och ha en diameter som är minst dubbelt så stor som ljusknippets. Sfärens utgångsöppning ska vara försedd med antingen en ljusfälla eller en reflektansnormal, enligt det i punkt 4.4.3 nedan beskrivna förfarandet. Ljusfällan ska absorbera allt ljus när ingen provbit befinner sig i ljusknippets bana.
 Strålknippets axel ska passera genom in- och utgångsöppningarnas mittpunkter. Diametern b på utgångsöppningen för ljuset ska vara lika med 2a × tan 4°, där a är sfärens diameter. Fotocellen ska vara monterad på sådant sätt att den inte kan nås av ljus som kommer direkt från ingångsöppningen eller från reflektansnormalen.
 Ytorna på insidan av den integrerande sfärens och reflektansnormalen ska ha praktiskt taget lika stor reflektans samt vara matta och icke-selektiva.
 Utsignalen från fotocellen ska vara linjär inom ± 2 % inom det använda ljusstyrkeområdet. Instrumentet ska vara konstruerat på sådant sätt att galvanometern inte ger utslag när sfären inte är upplyst.
 Hela instrumentet ska kontrolleras med jämna mellanrum med hjälp av kalibreringsstandarder med fastställd grumling.
 Om grumlingsmätningen utförs med hjälp av utrustning eller metoder som skiljer sig från dem som avses här ovan, ska resultaten vid behov korrigeras för att bringa dem i överensstämmelse med de resultat som erhålls med den utrustning som anges ovan.
 Figur 5
 Grumlingsmätare
 4.2 Provningsförhållanden
 Temperatur
 :
 20 ± 5 °C
 Tryck
 :
 860–1 060 mbar.
 Relativ luftfuktighet
 :
 60 ± 20 %
 4.3 Provbitar
 Provbitarna ska vara plana och kvadratiska med en sida på 100 mm, med praktiskt taget plana och parallella ytor och, om så krävs, ett centralt borrat fästhål med diametern 6,4 mm.
 4.4 Förfarande
 Nötningsprovningen ska utföras på den yta av provbiten som utgör utsidan på rutan när denna är monterad på fordonet, och dessutom på insidan om den är av plastmaterial.
 4.4.1
 Omedelbart före och efter nötningen ska provbiten rengöras på följande sätt:
 a)
 Gnugga den med en linneduk under rent rinnande vatten.
 b)
 Skölj med destillerat eller avmineraliserat vatten.
 c)
 Blås den torr med syre eller kväve.
 d)
 Avlägsna eventuella spår av vatten genom att badda lätt med en fuktad linneduk. Torka vid behov provbiten genom att pressa den lätt mellan två linnedukar.
 Behandling med ultraljudsutrustning ska undvikas. Efter rengöring får provbitarna hanteras endast från sina kanter och ska förvaras på sådant sätt att skada eller förorening på ytorna förebyggs.
 4.4.2
 Provbitarna ska konditioners under minst 48 timmar vid 20 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60 ± 20 %.
 4.4.3
 Placera omedelbart provbiten mot ingångsöppningen på den integrerande sfären. Vinkeln mellan lodlinjen (det vinkelräta planet) och provbitens övre yta och strålknippets axel får inte överstiga 8°.
 Gör fyra avläsningar enligt följande tabell:
 Avläsning
 Med provbit
 Med ljusfälla
 Med reflektansnormal
 Representerad storhet
 T1
 Nej
 Nej
 Ja
 Infallande ljus
 T2
 Ja
 Nej
 Ja
 Totalt ljus som släpps igenom av provbiten
 T3
 Nej
 Ja
 Nej
 Ljus som sprids ut av instrumentet
 T4
 Ja
 Ja
 Nej
 Ljus som sprids ut av instrumentet och provbiten
 Upprepa avläsningarna för T1, T2, T3, och T4 med andra angivna lägen på provbiten för att bestämma jämnheten.
 Beräkna den totala transmittansen Tt = T2/T1.
 Beräkna den diffusa transmittansen Td enligt följande:
 Beräkna grumlingen i procent, eller ljusspridningen, eller båda, enligt följande:
 Grumling, eller ljusspridning, eller båda =
 Mät provbitens ursprungliga grumling i minst fyra punkter på jämna inbördes avstånd inom det icke nötta området med hjälp av ovanstående formel. Beräkna medelvärdet av resultaten för varje provbit. I stället för de fyra mätningarna kan ett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämnt med 3 varv/s eller mer.
 För var och ett av säkerhetsglasen utförs tre provningar med samma belastning. Använd grumlingen som ett mått på den underliggande ytans nötning sedan provbiten genomgått nötningsprovningen.
 Mät det ljus som sprids ut av det nötta spåret i minst fyra jämnt fördelade punkter längs spåret enligt formeln ovan. Beräkna medelvärdet av resultaten för varje provbit. I stället för de fyra mätningarna kan ett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämnt med 3 varv/sekund eller mer.
 4.5 Nötningsprovning genomförs endast om provningslaboratoriet anser det nödvändigt med hänsyn till redan införskaffade data.
 Förutom när det gäller plexiglas krävs normalt inga ytterligare provningar vid ändringar av mellanskiktet eller materialtjockleken.
 4.6 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Inga sekundäregenskaper berörs.
 5. PROVNING AV VÄRMEBESTÄNDIGHET
 5.1 Förfarande
 Tre provexemplar eller tre kvadratiska provbitar på minst 300 × 300 mm som laboratoriet tagit ut från tre vindrutor eller tre andra glasrutor än vindrutor, så att ett av måtten motsvarar rutans överkant, värms till 100 °C. Upprätthåll denna temperatur under en tid av två timmar, och tillåt sedan provexemplaren att svalna till rumstemperatur. Om säkerhetsglasrutans båda ytor är av oorganiskt material får provningen utföras genom att provexemplaret sänks ned vertikalt i kokande vatten under den angivna tiden, varvid försiktighet ska iakttas för att undvika onödig temperaturchock. Om provbitar skärs ut från vindrutor ska en kant på varje sådan provbit vara en del av vindrutans kant.
 5.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Färglöst
 Tonat
 Mellanskiktets färgning
 1
 2
 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
 5.3 Tolkning av resultaten
 5.3.1
 Provning av värmebeständighet ska anses ge ett tillfredsställande resultat, om bubblor eller andra fel inte uppträder på längre avstånd än 15 mm från en oskuren kant eller 25 mm från en skuren kant på provbiten eller provexemplaret eller om de inte uppträder på längre avstånd än 10 mm från sprickor som eventuellt uppstår under provet.
 5.3.2
 En omgång provbitar som tillhandahållits för godkännande ska anses godtagbara med avseende på värmebeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 5.3.2.1
 Alla provningarna har gett ett tillfredsställande resultat.
 5.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 6. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT LJUSPÅVERKAN
 6.1 Provningsmetod
 6.1.1 Utrustning
 6.1.1.1
 En strålkälla i form av en kvicksilverlampa av medeltryckstyp, bestående av en rörformad kvartslampa som inte avger ozon. Lampaxeln ska vara vertikal. Lampans nominella mått ska vara: längd 360 mm, diameter 9,5 mm. Ljusbågslängden ska vara 300 ± 4 mm. Lampan ska ha effekten 750 ± 50 W.
 Vilken annan strålkälla som helst som ger samma verkan som den ovan beskrivna får användas. För att kontrollera att en annan källa har samma verkan görs en jämförelse genom att mäta den mängd energi som sänds ut inom ett våglängdsområde från 300 till 450 nm, varvid alla andra våglängder avlägsnas med hjälp av lämpliga filter. Den andra källan ska sedan användas med dessa filter.
 För rutor av säkerhetsglas för vilka det inte finns någon tillfredsställande överensstämmelse mellan denna provning och användningsförhållandena är det nödvändigt att anpassa provningsvillkoren.
 6.1.1.2
 En strömförsörjningstransformator och en kondensator med förmåga att förse lampan (punkt 6.1.1.1) med en toppspänning vid start på minst 1 100 V och en driftspänning på 500 ± 50 V.
 6.1.1.3
 En anordning för montering och rotation av provbitarna med 1–5 varv/minut runt den centralt placerade strålkällan för att säkerställa jämn exponering.
 6.1.2 Provbitar
 6.1.2.1
 Provbitarnas storlek ska vara 76 × 300 mm.
 6.1.2.2
 Provbitarna ska skäras ut av laboratoriet från den övre delen av rutorna på sådant sätt att följande villkor uppfylls:
 För andra rutor än vindrutor: provbitarnas övre kant ska sammanfalla med rutornas övre kant.
 För vindrutor: provbitarnas övre kant ska sammanfalla med den övre gränsen för det område inom vilket normal transmittans ska mätas och bestämmas enligt punkt 9.1.2.2 i denna bilaga.
 6.1.3 Förfarande
 Kontrollera den normala ljustransmittansen, fastställd enligt punkterna 9.1.1–9.1.2 i denna bilaga, för tre provbitar före exponering. Skydda en del av varje provbit mot ljuspåverkan och placera därefter provbiten i provningsanordningen 230 mm från lampaxeln och parallellt med lampaxelns längd. Bibehåll provbitens temperatur på 45 ± 5 °C under hela provningen.
 Den sida av varje provbit som ska utgöra en utvändig glasad del på fordonet ska vara vänd mot lampan. För den lamptyp som anges i punkt 6.1.1.1 ska exponeringstiden vara 100 timmar. Efter exponeringen mäts den normala ljustransmittansen igen på den exponerade ytan av varje provbit.
 6.1.4 Varje provbit eller provexemplar (totalt 3 stycken) ska enligt förfarandet ovan bestrålas på ett sådant sätt att varje punkt på provbiten eller provexemplaret utsätts för en ljuspåverkan på mellanskiktet motsvarande solstrålning med 1 400 W/m2 under 100 timmar.
 6.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Färglöst
 Tonat
 Glasets färgning
 2
 1
 Mellanskiktets färgning
 1
 2
 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
 6.3 Tolkning av resultaten
 6.3.1
 Provningen av beständighet mot ljuspåverkan ska anses ge ett tillfredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda:
 6.3.1.1
 Den totala ljustransmittansen mätt enligt punkterna 9.1.1–9.1.2 i denna bilaga ligger inte under 95 % av det ursprungliga värdet före bestrålningen och ligger i vart fall inte under
 6.3.1.1.1
 70 % för andra glasrutor än vindrutor vilka ska uppfylla specifikationerna avseende förarens siktfält i alla riktningar,
 6.3.1.1.2
 70 % för vindrutor, inom det område inom vilket normal ljustransmittans ska mätas enligt definitionen i punkt 9.1.2.2 nedan.
 6.3.1.2
 Provbiten eller provexemplaret får dock uppvisa en svag färgning efter bestrålningen, när den eller det undersöks mot en vit bakgrund, men ingen annan felaktighet får synas.
 6.3.2
 En omgång provbitar som tillhandahållits för godkännande ska anses godtagbara med avseende på beständighet mot ljuspåverkan, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 6.3.2.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 6.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 6.4 Provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan
 6.4.1 Provningsmetod
 6.4.1.1 Utrustning
 6.4.1.1.1 Xenonbåglampa
 Exponeringsutrustningen (3) ska använda en xenonbåglampa som strålkälla, men andra metoder som ger den nivå av exponering för ultraviolett strålning som krävs ska vara tillåtna. Xenonbåglampan har den fördelen att den kan, när den filtreras och underhålls korrekt, ge ett spektrum som i det närmaste efterliknar det från naturligt solljus. Av detta skäl ska kvartsxenonlampans brännkammarrör förses med lämpliga optiska filter av borosilikatglas (4). De använda xenonlamporna ska drivas av lämpliga reaktiva transformatorer och elektrisk utrustning som försörjs av en 50 eller 60 Hz strömförsörjning.
 Exponeringsutrustningen ska omfatta den utrustning som krävs för att mäta och/eller kontrollera följande:
 —
 Strålning.
 —
 Svart standardtemperatur.
 —
 Vattenbegjutning.
 —
 Driftsschema eller -cykel.
 Exponeringsutrustningen ska tillverkas av inerta material, som inte kontaminerar det vatten som används vid provningen.
 Strålning ska mätas på provexemplarets yta och ska kontrolleras enligt rekommendationerna från tillverkaren av exponeringsutrustningen.
 Total ultraviolett (5) strålningsexponering (J/m2) ska mätas eller beräknas och ska anses vara den primära mätningen av provexemplarets exponering.
 6.4.1.2 Provbitar
 Provbitarnas dimensioner ska normalt vara de som specificeras i den tillämpliga metoden för den eller de egenskaper som ska mätas efter exponeringen.
 Antalet kontroll- och provexemplar för varje provningsvillkor eller exponeringsskede ska fastställas, förutom de som krävs för visuella utvärderingar enligt de antal som krävs enligt provningsmetoderna.
 Det rekommenderas att visuella utvärderingar utförs på de största provexemplaren som provas.
 6.4.1.3 Förfarande
 Mät ljusgenomsläppligheten för den/de provbit(ar) som ska exponeras i enlighet med punkt 9.1. Mät nötningshärdigheten för ytan/ytorna på kontrollprovexemplaret/-exemplaren i enlighet med punkt 4. Den sida av varje provbit som ska utgöra en utvändig glasad del på vägfordonet ska vara vänd mot lampan. Andra exponeringsvillkor ska vara enligt följande:
 6.4.1.3.1
 Strålningen ska inte variera mer än ± 10 % över hela provexemplarets yta.
 6.4.1.3.2
 Med lämpliga mellanrum rengörs lampans filter genom tvättning med rengöringsmedel och vatten. Xenonbågfilter ska bytas enligt rekommendationerna från tillverkaren av utrustningen.
 6.4.1.3.3
 Temperaturen inuti exponeringsutrustningen under den torra delen av cykeln ska kontrolleras genom cirkulation av tillräckligt med luft för att bibehålla en konstant svart standardtemperatur.
 I xenonbågexponeringsutrustningen ska denna temperatur vara 70 ± 3 °C såsom anges av en svart standardtermometer eller likvärdig.
 Den svarta paneltermometern ska monteras i provexemplarets ställning och avläsningar ska göras i den punkt där det största värmet utvecklas på grund av ljusexponeringen.
 6.4.1.3.4
 Den relativa luftfuktigheten inuti exponeringsutrustningen ska under den torra perioden av cykeln hållas vid 50 ± 5 %.
 6.4.1.3.5
 Det avjoniserade vattnet som används under begjutningscykeln ska innehålla mindre än 1 ppm fast kiseldioxid och ska inte efterlämna några permanenta avlagringar eller rester på provexemplaret som kan störa efterföljande mätningar.
 6.4.1.3.6
 Vattnets pH ska vara mellan 6,0 och 8,0 och konduktiviteten ska vara mindre än 5 mikrosiemens.
 6.4.1.3.7
 Temperaturen på vattnet i ledningen där det kommer in i exponeringsutrustningen ska vara omgivande vattentemperatur.
 6.4.1.3.8
 Vattnet ska träffa provexemplaren i form av en fin stråle med tillräcklig volym för att väta provexemplaren enhetligt, omedelbart vid träff.
 Vattenbegjutningen ska riktas endast mot den av provexemplarets ytor som är vänd mot ljuskällan. Ingen återanvändning av sprutvattnet eller nedsänkning av provexemplaren i vattnet ska tillåtas.
 6.4.1.3.9
 Provexemplaren ska roteras runt bågen för att tillhandahålla en jämn fördelning av ljuset. Alla positioner i exponeringsutrustningen ska vara fyllda med provexemplar eller surrogat för att säkerställa att en jämn temperaturfördelning bibehålls. Provexemplaren ska hållas i ramar med baksidorna exponerade för skåpmiljön. Reflexioner från skåpets väggar ska dock inte tillåtas träffa provexemplarens bakre ytor. Om så krävs kan provexemplar ha baksidor för att blockera sådana reflexioner så länge som fri cirkulation av luft vid provexemplaret yta inte försämras.
 6.4.1.3.10
 Exponeringsutrustningen ska användas för att tillhandahålla kontinuerligt ljus och intermittent vattenbegjutning i cykler om 2 timmar. Varje cykel om 2 timmar ska indelas i perioder under vilka provexemplaren är exponerade för ljus utan vattenbegjutning under 102 minuter och för ljus med vattenbegjutning under 18 minuter.
 6.4.1.4 Utvärdering
 Efter exponeringen får provexemplaren rengöras, om det behövs, på ett sätt som rekommenderas av deras tillverkare för att ta bort alla rester som finns.
 Utvärdera de exponerade provexemplaren visuellt med avseende på följande egenskaper:
 —
 Bubblor.
 —
 Färg.
 —
 Grumling.
 —
 Synbar nedbrytning.
 Mät ljusgenomsläppligheten för de exponerade provexemplaren.
 6.4.1.5 Angivande av resultat
 Rapportera visuella utvärderingar, med jämförelse av utseendet på alla exponerade provexemplar med den oexponerade kontrollen.
 Den uppmätta normala ljustransmittansen ska inte avvika från den ursprungliga provningen på oexponerade provexemplar med mer än 5 % och får inte ligga under
 70 % för en vindruta och andra rutor som är placerade där de krävs för förarens sikt.
 7. PROVNING AV FUKTBESTÄNDIGHET
 7.1 Förfarande
 Förvara tre provexemplar eller tre kvadratiska provbitar på minst 300 × 300 mm vertikalt under två veckor i en sluten behållare i vilken temperaturen upprätthålls vid 50 ± 2 °C och den relativa luftfuktigheten vid 95 % ± 4 %. För rutor av stelt plastmaterial och dubbelrutor av stelt plastmaterial ska antalet provexemplar vara tio.
 Provbitarna förbereds på sådant sätt att
 —
 minst en kant på varje provbit är en del av en ursprungskant på glasrutan,
 —
 om flera provbitar provas samtidigt ska lämpligt mellanrum finnas mellan dem.
 Försiktighetsåtgärder ska vidtas för att hindra kondens från att falla från provningsbehållarens väggar och tak på provbitarna.
 7.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Färglöst
 Tonat
 Mellanskiktets färgning
 1
 2
 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
 7.3 Tolkning av resultaten
 7.3.1
 Rutor av säkerhetsglas ska anses vara tillfredsställande i fråga om fuktbeständighet om ingen märkbar förändring iakttas mer än 10 mm från de oskurna kanterna eller mer än 15 mm från de skurna kanterna, efter förvaring under två veckor i angivna omgivningsförhållanden i fråga om vanliga och behandlade rutor av laminerat glas och under 48 timmar i angivna omgivningsförhållanden i fråga om glasrutor med plastbeläggning och rutor av plexiglas.
 7.3.2
 En omgång provbitar som inlämnas för godkännande ska anses godtagbara med avseende på fuktbeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 7.3.2.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 7.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 8. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT TEMPERATURVÄXLINGAR
 8.1 Provningsmetod
 Två provbitar på 300 × 300 mm ska placeras i en inneslutning i sex timmar vid en temperatur av -40 ± 5 °C, därefter placeras de i omgivande luft med en temperatur av 23 ± 2 °C i en timme eller tills provbitarna har uppnått en stabil temperatur. Därefter ska de placeras i en luftström med en temperatur av 72 ± 2 °C under 3 timmar. Efter att åter ha placerats i omgivande luft med en temperatur av 23 ± 2 °C och kylts till den temperaturen, ska provbitarna undersökas.
 8.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaper
 Färglöst
 Tonat
 Mellanskiktets färgning eller av beläggning av plast
 1
 2
 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
 8.3 Tolkning av resultaten
 Provningen av beständighet mot temperaturväxlingar anses ha gett ett positivt resultat om provbitarna inte uppvisar någon sprickning, grumling, separation av skikten eller annan tydlig försämring.
 9. OPTISKA EGENSKAPER
 9.1 Provning av ljusgenomsläpplighet
 9.1.1 Utrustning
 9.1.1.1 En ljuskälla bestående av en glödlampa som har sin glödtråd innesluten i en parallellepiped med måtten 1,5 × 1,5 × 3 mm. Spänningen på lampans glödtråd ska vara sådan att färgtemperaturen är 2 856 ± 50 K. Spänningen ska stabiliseras inom ± 1/1 000. Instrumentet för kontroll av spänningen ska vara tillräckligt noggrant.
 9.1.1.2 Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd på minst 500 mm och korrigerad för kromatisk aberration. Största bländaröppning får inte överstiga f/20. Avståndet mellan lins och ljuskälla regleras så att man får ett väsentligen parallellt strålknippe. En bländare ska införas för att begränsa ljusstrålens diameter till 7 ± 1 mm. Denna bländare ska placeras på ett avstånd av 100 ± 50 mm från linsen på den sida som är riktad bort från ljuskällan. Mätpunkten ska vara i strålknippets mittpunkt.
 9.1.1.3 Mätutrustning
 Mottagaren ska ha en relativ spektral ljuskänslighet i god överensstämmelse med den relativa spektralljusverkningsgraden hos CIE:s (6) standardobservatör för fotometri. Mottagarens känsliga yta ska vara täckt av ett diffuserande medium och ska vara minst två gånger tvärsnittet av det strålknippe som sänds ut av det optiska systemet. Om en integrerande sfär används, ska sfärens öppning ha ett tvärsnitt som är minst två gånger tvärsnittet av den parallella delen av strålknippet.
 Mottagarens och det tillhörande visande mätinstrumentets linearitet ska vara bättre än 2 % av skalans effektiva del.
 Mottagaren ska vara centrerad på ljusstrålens axel.
 9.1.2 Förfarande
 Känsligheten hos mätsystemet ska ställas in på ett sådant sätt att instrumentet, som visar mottagarens svar, visar 100 skalutslag när rutan av säkerhetsglas inte är införd i ljusstrålen. Om inget ljus träffar mottagaren, ska instrumentet visa 0.
 Placera rutan av säkerhetsglas på ett avstånd från mottagaren som är lika med ungefär fem gånger mottagarens diameter. För in rutan av säkerhetsglas mellan bländaren och mottagaren och rikta in den så att ljusstrålens infallsvinkel blir 0 ± 5°. Den normala transmittansen ska mätas på rutan av säkerhetsglas, och för var och en av mätpunkterna ska antalet skalenheter, n, som visas på mätinstrumentet, avläsas. Den normala transmittansen τr är lika med n/100.
 9.1.2.1 För vindrutor får alternativa provningsmetoder tillämpas, varvid antingen en provbit utskuren från den planaste delen av en vindruta används eller en särskilt iordningsställd plan kvadrat med sådana material- och tjockleksegenskaper som är identiska med den egentliga vindrutans. Mätningarna utförs vinkelrätt mot glasrutan.
 9.1.2.2 För vindrutorna på fordon i kategori M1
 (7)
 ska provningen utföras i provningsområde B som definieras i punkt 2.3 i bilaga 18, med undantag för eventuella ogenomskinliga avskärmningar som inkräktar på den.
 För vindrutorna på fordon i kategori N1 kan tillverkaren begära att samma provningar utförs antingen i provningsområde B som definieras i punkt 2.3 i bilaga 18, med undantag för eventuella ogenomskinliga avskärmningar som inkräktar på den, eller i område I som definieras i punkt 9.2.5.2.3 i denna bilaga.
 För vindrutorna på fordon i andra kategorier ska provningen utföras i område I som anges i punkt 9.2.5.2.3 i denna bilaga.
 För jordbruks- och skogstraktorer och för anläggningsfordon för vilka det inte är möjligt att bestämma område I, utförs provningen i område I′ enligt definitionen i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga.
 9.1.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Färglöst
 Tonat
 Glasets färgning
 1
 2
 Mellanskiktets färgning (för laminerade vindrutor)
 1
 2
 ingår ej
 ingår
 Solskyddsfilm och/eller ogenomskinlig avskärmning
 1
 2
 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
 9.1.4 Tolkning av resultaten
 Den normala ljustransmittansen ska mätas enligt punkt 9.1.2 i denna bilaga och resultatet ska registreras. För en vindruta ska den inte vara mindre än 70 %. För andra glas än en vindruta specificeras kraven i bilaga 21.
 9.2 Provning av optiskt fel
 9.2.1 Tillämpningsområde
 Den angivna metoden är en projektionsmetod som medger utvärdering av optiskt fel hos en ruta av säkerhetsglas.
 9.2.1.1 Definitioner
 9.2.1.1.1 optisk avlänkning: vinkeln mellan den sanna och den synbara riktningen för en punkt som betraktas genom rutan av säkerhetsglas, varvid vinkelns storlek är en funktion av siktlinjens infallsvinkel, glasrutans tjocklek och lutning och krökningsradien i infallspunkten.
 9.2.1.1.2 optiskt fel i en riktning M-M′: den algebraiska skillnaden i vinkelavvikelse Δα mätt mellan två punkter M och M′ på glasrutans yta, varvid avståndet mellan de två punkterna är sådant att deras projektioner på ett plan i rät vinkel mot siktriktningen åtskiljs av ett visst avstånd Δx (se figur 6).
 Motsols avvikelse ska betraktas som positiv och medurs avvikelse som negativ.
 9.2.1.1.3 optiskt fel i en punkt M: det största optiska felet för alla riktningar M-M′ från punkten M.
 Figur 6
 Schematisk återgivning av optiskt fel
 ANMÄRKNINGAR:
 Δα = α1–α2
 dvs. det optiska felet i riktningen M–M′.
 Δx = MC
 dvs. avståndet mellan två räta linjer parallella med siktriktningen och genom punkterna M och M′.
 9.2.1.2 Utrustning
 Denna metod består i att man projicerar en lämplig diabild (raster) på bildskärmen genom den säkerhetsruta som provas. Den ändring av formen på den projicerade bilden som införandet av rutan av säkerhetsglas i ljuslinjen medför, utgör ett mått på förvrängningen.
 Utrustningen ska bestå av följande delar, ordnade så som visas i figur 9.
 9.2.1.2.1
 En projektor av bra kvalitet med en punktformig ljuskälla med hög ljusstyrka, med exempelvis följande egenskaper:
 Brännvidd på minst 90 mm.
 Bländaröppning på ungefär 1/2,5.
 Kvartshalogenlampa på 150 W (om den används utan filter).
 Kvartshalogenlampa på 250 W (om ett grönt filter används).
 Projektorarrangemanget visas schematiskt i figur 7. En bländare med en diameter på 8 mm placeras ungefär 10 mm från den främre linsen.
 Figur 7
 Optiskt system i projektorn
 9.2.1.2.2
 Diabilder (raster) till exempel bestående av en matris av ljusa runda former på en mörk bakgrund (se figur 8). Diabilderna ska ha tillräckligt hög kvalitet och god kontrast, så att man kan utföra mätningar med en felmarginal på mindre än 5 %.
 När den ruta av säkerhetsglas som ska provas inte är uppsatt, ska cirklarnas mått vara sådana att de, när de projiceras, formar ett mönster av cirklar med diametern
 , där Δx = 4 mm (se figurerna 6 och 9).
 Figur 8
 Förstorad del av diabilden
 Figur 9
 Uppställning av utrustningen för provning av optiskt fel
 R1
 =
 4 m
 R2
 =
 2–4 m (4 m föredras)
 9.2.1.2.3
 Ett stödstativ, helst ett som medger vertikal och horisontell avsökning, liksom vridning av rutan av säkerhetsglas.
 9.2.1.2.4
 En kontrollmall för mätning av måttändringar där en snabb uppskattning krävs. En lämplig konstruktion visas i figur 10.
 Figur 10
 Konstruktion för en lämplig kontrollmall
 9.2.1.3 Förfarande
 9.2.1.3.1 Allmänt
 Montera rutan av säkerhetsglas på stödstativet (punkt 9.2.1.2.3) i den konstruktionsmässigt bestämda lutningsvinkeln. Projicera provbilden genom det område som undersöks. Vrid rutan av säkerhetsglas eller flytta den antingen horisontellt eller vertikalt för att undersöka hela det angivna området.
 9.2.1.3.2 Uppskattning med hjälp av en kontrollmall
 När en snabb uppskattning med en möjlig felmarginal på upp till 20 % är tillräcklig, beräknas värdet för A (se figur 10) från gränsvärdet ΔαL för avvikelseändringen och värdet för R2, avståndet från rutan av säkerhetsglas till bildskärmen på följande sätt:
 A = 0,145 ΔαL – R2
 Förhållandet mellan ändringen i den projicerade bildens diameter Δd och ändringen i vinkelavvikelsen Δα erhålls av formeln
 Δd = 0,29 Δα R2
 där
 Δd
 uttrycks i millimeter,
 A
 uttrycks i millimeter,
 ΔαL
 uttrycks i bågminuter,
 Δα
 uttrycks i bågminuter,
 R2
 uttrycks i meter.
 9.2.1.3.3 Mätning med hjälp av en fotoelektrisk anordning
 När det krävs exakt uppmätning med en godtagbar felmarginal på högst 10 % av gränsvärdet, mäts Δd på projektionsaxeln, varvid ljuspunktens bredd registreras i den punkt där luminansen är 0,5 gånger det högsta punktluminansvärdet.
 9.2.1.4 Angivande av resultat
 Utvärdera det optiska felet hos säkerhetsglasrutorna genom att mäta Δd i någon punkt på ytan och i alla riktningar för att hitta största Δd.
 9.2.1.5 Alternativ metod
 Därutöver är det tillåtet att använda mörkfältsteknik som alternativ till projektionsmetoden, förutsatt att mätprecisionen i punkterna 9.2.1.3.2 och 9.2.1.3.3 bibehålls.
 9.2.1.6 Avståndet Δx ska vara 4 mm.
 9.2.1.7 Vindrutan ska monteras med samma lutningsvinkel som på fordonet.
 9.2.1.8 Projektionsaxeln i horisontalplanet ska behållas i en position som är ungefär rätvinklig mot vindrutans spår i detta plan.
 9.2.2 Mätningarna ska utföras på följande ställen:
 9.2.2.1
 För fordon i kategori M1 i provningsområde A fram till fordonets medianplan och i den del av vindrutan som är symmetrisk till detta område i förhållande till fordonets medianplan i längdriktningen och även i det reducerade provningsområdet B enligt punkt 2.4 i bilaga 18.
 9.2.2.2
 För fordon i kategorierna M och N, utom M1 ska mätningarna utföras
 a)
 i område I som anges i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga för fordon i kategorierna M2, M3, N2 och N3,
 b)
 antingen i område I som anges i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga eller i provningsområde A fram till fordonets medianplan och i den del av vindrutan som är symmetrisk till detta område i förhållande till fordonets medianplan i längdriktningen och även i det reducerade provningsområdet B enligt punkt 2.4 i bilaga 18 för fordon i kategori N1.
 9.2.2.3
 För jordbruks- och skogstraktorer och för anläggningsfordon för vilka det inte är möjligt att bestämma område I, ska mätningarna utföras i område I′ såsom anges i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga.
 9.2.2.4
 Fordonstyp
 Provningen ska upprepas, om vindrutan är avsedd för montering på en fordonstyp vars siktfält framåt skiljer sig från samma synfält hos den fordonstyp för vilken vindrutan redan har godkänts.
 9.2.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 9.2.3.1 Materialets art
 Polerat glas (planglas)
 Flytglas
 Maskinglas
 1
 1
 2
 9.2.3.2 Övriga sekundäregenskaper
 Inga andra sekundäregenskaper berörs.
 9.2.4 Antal provexemplar
 Fyra provbitar ska genomgå provning.
 9.2.5 Definition av områden
 9.2.5.1
 Områdena A och B på vindrutor för fordon i kategorierna M1 och N1 anges i bilaga 18 till dessa föreskrifter.
 9.2.5.2
 Områden på vindrutor för fordon i kategorierna M och N, utom M1 anges på grundval av följande parametrar:
 9.2.5.2.1
 Blickpunkten, som ligger vertikalt på förarsätets R-punkt och 625 mm ovanför denna punkt i det vertikalplan som löper parallellt med medianplanet i det fordons längdriktning för vilket vindrutan är avsedd och som löper genom rattens axel. Blickpunkten betecknas nedan med ”0”,
 9.2.5.2.2
 Den räta linjen OQ, som är den horisontella räta linje som går genom blickpunkten 0 och är vinkelrät mot medianplanet i fordonets längdriktning.
 9.2.5.2.3
 Område I är det vindruteområde som bestäms av skärningslinjerna mellan vindrutan och de fyra plan som definieras nedan:
 Pl —
 ett vertikalt plan som går genom 0 och bildar en vinkel på 15o till vänster om fordonets längsgående symmetriplan.
 P2 —
 ett vertikalt plan som är symmetriskt med P1 omkring fordonets längsgående symmetriplan.
 Om detta inte är möjligt (till exempel för att ett symmetriskt längsgående medianplan saknas), är P2 det plan som är symmetriskt med P1 omkring fordonets längsgående plan som går genom punkt 0.
 P3 —
 ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel på 10° över horisontalplanet.
 P4 —
 ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel på 8° under horisontalplanet.
 9.2.5.3
 För jordbruks- och skogstraktorer och för anläggningsfordon för vilka det inte är möjligt att bestämma område I, består område I′ av vindrutans hela yta.
 9.2.6 Tolkning av resultaten
 En typ av vindruta ska anses tillfredsställande med avseende på optiskt fel, om det optiska felet i varje enskilt område på de fyra undersökta provbitarna inte överskrider de värden som anges nedan för varje område.
 Fordonskategori
 Område
 Högsta värde för optisk förvrängning
 M1 och N1
 A – utökat enligt punkt 9.2.2.1
 2 bågminuter
 B – minskat enligt punkt 2.4 i bilaga 18)
 6 bågminuter
 Fordon i kategorierna M och N, utom M1
 I
 2 bågminuter
 Andra kategorier av fordon
 I'
 2 bågminuter
 9.2.6.1
 På fordon i kategorierna M och N ska inga mätningar utföras inom ett 25 mm brett område längs med ytterkanten.
 9.2.6.2
 På jordbruks- och skogstraktorer och på anläggningsfordon ska inga mätningar utföras inom ett 100 mm brett område längs med ytterkanten.
 9.2.6.3
 För delade vindrutor ska inga mätningar utföras inom ett 35 mm brett band mätt från rutans kant intill mittstolpen.
 9.2.6.4
 Ett högsta värde på högst 6 bågminuter är tillåtet för alla delar av område I eller område A som befinner sig minst 100 mm från vindrutans kant.
 9.2.6.5
 Smärre avvikelser från kraven kan godtas i område B enligt punkt 2.4 i bilaga 18, förutsatt att de är lokala och nämns i rapporten.
 9.3 Provning av sekundärbildsseparation
 9.3.1 Tillämpningsområde
 Följande två provningsmetoder erkänns:
 Målprovning.
 Kollimeringskikarprovning.
 Dessa provningsmetoder får valfritt användas för typgodkännandeprovning, kvalitetskontroll eller utvärdering av produkter.
 9.3.1.1 Målprovning
 9.3.1.1.1 Utrustning
 Denna metod innefattar granskning av ett belyst mål genom rutan av säkerhetsglas. Målet får vara konstruerat på sådant sätt att provresultatet kan avläsas som ”godkänt”/”icke godkänt”.
 Målet ska helst vara utformat som antingen
 a)
 en belyst cirkelformig måltavla, vars yttre diameter D spänner över en vinkel av n bågminuter i en punkt belägen på x meters avstånd (figur 11a), eller
 b)
 ett belyst ring- och prick-mål vars mått är sådana att avståndet D från en punkt på prickens kant till närmaste punkten på cirkelns insida sträcker sig över en vinkel på n bågminuter i en punkt som befinner sig på ett avstånd av x meter (figur 11b).
 n är gränsvärdet för sekundärbildsseparationen.
 x är avståndet mellan rutan av säkerhetsglas och målet (minst 7 m).
 D erhålls av formelnD = x tan n.
 Det belysta målet består av en ljuslåda på ungefär 300 × 300 × 150 mm, vars framsida mest praktiskt är uppbyggd av glas som täckts med ogenomskinligt svart papper eller bestrukits med matt svart färg.
 Ljuslådan ska vara belyst av någon lämplig ljuskälla. Ljuslådans insida ska vara bestruken med matt vit färg. Det kan vara praktiskt att använda andra former av mål, till exempel det som visas i figur 14. Det är även godtagbart att ersätta målsystemet med ett projektionssystem och granska de uppkomna bilderna på en skärm.
 9.3.1.1.2 Förfarande
 Montera rutan av säkerhetsglas i den angivna lutningsvinkeln på ett lämpligt stativ på ett sådant sätt att observationen utförs i det horisontalplan som går genom målets mittpunkt. Ljuslådan ska observeras i en mörk eller halvmörk lokal, och varje del av säkerhetsrutan undersöks med avseende på förekomst av sekundärbilder i anslutning till det belysta målet. Vrid rutan av säkerhetsglas vid behov för att säkerställa att rätt observationsriktning upprätthålls. En lupp får användas för granskningen.
 9.3.1.1.3 Angivande av resultat
 Fastställ följande:
 När mål a används (se figur 11a): fastställ huruvida cirkelns primär- och sekundärbilder separerar, dvs. om gränsvärdet för n överskrids.
 När mål b används (se figur 11b): fastställ huruvida punktens sekundärbild växlar bortom tangentpunkten med cirkelns innerkant, dvs. om gränsvärdet för n överskrids.
 Figur 11
 Målens mått
 Figur 12
 Utrustningens utformning
 Figur 13
 Utrustning för kollimeringskikarprovning
 1)
 Glödlampa
 2)
 Kondensoröppning > 8,6 mm
 3)
 Skärm av slipat glas, öppning > kondensoröppning
 4)
 Färgfilter med mitthål med diameter på ungefär 0,3 mm diameter > 8,6 mm
 5)
 Polär koordinatplatta, diameter > 8,6 mm
 6)
 Akromatisk lins, f ≥ 86 mm, öppning 10 mm
 7)
 Akromatisk lins, f ≥ 86 mm, öppning 10 mm
 8)
 Svart punkt, diameter ungefär 0,3 mm
 9)
 Akromatisk lins, f = 20 mm, öppning ≤ 10 mm
 9.3.1.2 Kollimeringskikarprovning
 Vid behov ska det i denna punkt beskrivna tillvägagångssättet användas.
 9.3.1.2.1 Utrustning
 Utrustningen består av en kollimator och en kikare och får kopplas ihop enligt figur 13. Varje likvärdigt optiskt system får dock användas.
 9.3.1.2.2 Förfarande
 Kollimeringskikaren formar i det oändliga bilden av ett polarkoordinatsystem med en lysande punkt i sitt centrum (se figur 14).
 I observationskikarens brännplan placeras en liten mörk punkt med en diameter som är något större än den projicerade ljuspunktens på den optiska axeln, varigenom ljuspunkten skyms.
 När en provbit som har en sekundärbild placeras mellan kikaren och kollimatorn, visar sig en andra, mindre ljus punkt på ett visst avstånd från det polära koordinatsystemets mittpunkt. Sekundärbildsseparationen kan avläsas som avståndet mellan punkterna som ses genom observationskikaren (se figur 14). (Avståndet mellan den mörka punkten och den ljusa punkten i det polära koordinatsystemets mitt motsvarar den optiska avlänkningen).
 9.3.1.2.3 Angivande av resultat
 Rutan av säkerhetsglas ska först undersökas med en enkel svepmetod för bestämning av vilket område som ger den starkaste sekundärbilden. Det området ska därefter undersökas med hjälp av kollimeringskikaren med lämplig infallsvinkel. Därpå uppmäts maximal sekundärbildsseparation.
 9.3.1.3 Observationsriktningen i horisontalplanet ska hållas ungefär vinkelrätt mot vindrutans spår i detta plan.
 9.3.2 Mätningarna ska utföras med hänsyn till kategori av fordon i de områden som avses i punkt 9.2.2 ovan.
 9.3.2.1 Fordonstyp
 Provningen ska upprepas, om vindrutan är avsedd för montering på en fordonstyp vars siktfält framåt skiljer sig från samma synfält hos den fordonstyp för vilken vindrutan redan har godkänts.
 9.3.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 9.3.3.1 Materialets art
 Polerat glas (planglas)
 Flytglas
 Maskinglas
 1
 1
 2
 9.3.3.2 Övriga sekundäregenskaper
 Inga andra sekundäregenskaper berörs.
 9.3.4 Antal provexemplar
 Fyra provbitar ska inlämnas för provning.
 Figur 14
 Exempel på observation vid kollimeringskikarprovning
 9.3.5 Tolkning av resultaten
 En typ av vindruta ska anses tillfredsställande med avseende på sekundärbildsseparation, om primär- och sekundärbildernas separation i varje enskilt område på de fyra undersökta provbitarna inte överskrider de värden som ges nedan för varje område.
 Fordonskategori
 Område
 Högsta värden för primär- och sekundärbildernas separation
 M1 och N1
 A – utökat enligt punkt 9.2.2.1
 15 bågminuter
 B – minskat enligt punkt 2.4 i bilaga 18
 25 bågminuter
 Fordon i kategorierna M och N, utom M1
 I
 15 bågminuter
 Andra kategorier av fordon
 I'
 15 bågminuter
 9.3.5.1
 På fordon i kategorierna M och N ska inga mätningar utföras inom ett 25 mm brett område längs med ytterkanten.
 9.3.5.2
 På jordbruks- och skogstraktorer och på anläggningsfordon ska inga mätningar utföras inom ett 100 mm brett område längs med ytterkanten.
 9.3.5.3
 För delade vindrutor ska inga mätningar utföras inom ett 35 mm brett band mätt från glasrutans kant intill mittstolpen.
 9.3.5.4
 Ett högsta värde på högst 25 bågminuter är tillåtet för alla delar av område I eller område A som befinner sig minst 100 mm från vindrutans kant.
 9.3.5.5
 Smärre avvikelser från kraven kan godtas i område B enligt punkt 2.4 i bilaga 18, förutsatt att de är lokala och nämns i rapporten.
 9.4 Färgidentifieringsprovning
 Om en vindruta är tonad i de områden som avses i punkterna 9.2.5.1, 9.2.5.2 eller 9.2.5.3 ska fyra vindrutor provas med avseende på identifiering av följande färger:
 Vitt, selektivt gult, rött, grönt, blått, orangegult.
 10. PROVNING AV BRANDBETEENDE (BRANDMOTSTÅND)
 10.1 Tillämpningens syfte och tillämpningsområde
 Med hjälp av denna metod kan man fastställa den horisontella förbränningshastigheten för sådana material som används i motorfordons passagerarutrymmen (t.ex. personbilar, lastbilar, stationsvagnar, bussar), sedan de har utsatts för en mindre låga.
 Denna metod medger provning av material och komponenter tillhörande ett fordons inredning enskilt eller i kombination upp till en tjocklek på 13 mm. Metoden används för att bedöma hur enhetliga olika tillverkningsomgångar är med avseende på brandbeteende.
 På grund av de många skillnaderna mellan situationerna i verkligheten (användning och riktning inuti fordonet, användningsvillkor, flamkällor osv.) och de häri föreskrivna, detaljerade provningsbetingelserna kan denna metod inte anses lämplig att ligga till grund för värdering av samtliga förbränningsegenskaper hos ett fordon.
 10.2 Definitioner
 10.2.1 förbränningshastighet: kvoten mellan brinnsträckan mätt enligt denna metod och tiden som går åt för att bränna denna sträcka. Den uttrycks i millimeter per minut.
 10.2.2 kompositmaterial: ett material som består av flera skikt av likartade eller olika material tätt sammanhållna i ytan genom cementering, bindning, beklädning, svetsning osv.
 Om olika material är intermittent sammanfogade (t.ex. med hjälp av sömmar, högfrekvenssvetsning eller nitar) som möjliggör sådana individualiserade provningar som avses i punkt 10.5 nedan, anses materialen inte som kompositmaterial.
 10.2.3 exponerad sida: den sida som är riktad mot passagerarutrymme när materialet är monterat i fordonet.
 10.3 Princip
 Ett provexemplar hålls horisontellt i en U-formad hållare och exponeras för en avgränsad låga med låg energi under 15 sekunder i en förbränningskammare, varvid lågan verkar på provexemplarets fria ände. Vid provningen fastställs om och när lågan slocknar eller den tid som lågan behöver för att sprida sig längs en uppmätt sträcka.
 10.4 Utrustning
 10.4.1 En förbränningskammare (figur 15), helst av rostfritt stål, med de mått som anges i figur 16.
 Kammarens framsida innehåller ett flamhärdigt inspektionsfönster som får täcka hela framsidan och som kan vara utformat som en lucka.
 Kammarens botten har ventilationshål och överdelen har en ventilationsspringa runt om. Förbränningskammaren står på fyra ben med höjden 10 mm. På ena gaveln kan kammaren ha en öppning där provbitshållaren kan föras in med själva provbiten och på motsatta gaveln finns ett urtag för gasledningen. Smält material fångas upp i ett tråg (se figur 17) som placeras på kammarens botten mellan ventilationshålen utan att täcka ventilationshålen.
 Figur 15
 Exempel på förbränningskammare med provhållare och spilltråg
 10.4.2 En provhållare bestående av två U-formade metallplattor eller ramar av korrosionsbeständigt material. Måtten anges i figur 18.
 Den undre plattan är försedd med pinnar och den övre med motsvarande hål så att provexemplaret hålls fast säkert. Pinnarna fungerar också som mätpunkter i början och slutet av brinnsträckan.
 Ett stöd finns i form av värmebeständiga trådar med 0,25 mm diameter vilka är spända över den undre U-formade ramen med mellanrum på 25 mm (se figur 19).
 Undersidan av provet ska ligga 178 mm över golvplattan. Avståndet mellan provhållarens främre kant och kammarens innervägg ska vara 22 mm. Avståndet mellan provhållarens längsgående sidor och kammarens sidor ska vara 50 mm (allt invändiga mått). (Se figurerna 15 och 16.)
 10.4.3 Gasbrännare
 Den lilla antändningskällan utgörs av en Bunsenbrännare med en invändig diameter på 9,5 mm. Den placeras på ett sådant sätt i provningsskåpet att mittpunkten på dess munstycke befinner sig 19 mm nedanför mitten på nedre kanten av provexemplarets öppna ände (se figur 16).
 10.4.4 Provningsgas
 Gasen som tillförs brännaren ska ha ett energiinnehåll på ungefär 38 MJ/m3 (till exempel naturgas).
 10.4.5 En metallkam, minst 110 mm lång och med sju eller åtta mjukt rundade tänder per 25 mm.
 Figur 16
 Exempel på förbränningskammare
 Figur 17
 Typiskt spilltråg
 Figur 18
 Exempel på provhållare
 Figur 19
 Exempel på del av undre U-formad ram för fastsättning av trådar
 10.4.6 Tidtagarur med 0,5 sekunders noggrannhet.
 10.4.7 Dragskåp
 Förbränningskammaren får placeras i ett dragskåp under förutsättning att det senares invändiga volym är minst 20 gånger, men inte mer än 110 gånger, större än förbränningskammarens volym och under förutsättning att inget enstaka höjd-, bredd- eller längdmått på dragskåpet är större än 2,5 gånger något av de två andra måtten.
 Före provet ska luftens vertikala hastighet genom dragskåpet mätas 100 mm framför och bakom det ställe där förbränningskammaren ska placeras. Hastigheten ska vara 0,10–0,30 m/s för att operatören inte ska besväras av förbränningsprodukterna. Det är möjligt att använda ett dragskåp med naturlig ventilation och en lämplig lufthastighet.
 10.5 Provexemplar
 10.5.1 Form och mått
 Provexemplarets form och mått framgår av figur 20. Provexemplarets tjocklek motsvarar tjockleken på den produkt som ska provas. Den ska inte vara större än 13 mm. När provtagningen så medger ska provexemplaret ha ett oförändrat tvärsnitt över hela sin längd. När formen och måtten på en produkt inte medger att ett provexemplar med den angivna tjockleken tas, ska följande minsta mått iakttas:
 a)
 För provexemplar med en bredd på 3–60 mm ska längden vara 356 mm. I detta fall provas materialet över produktens bredd.
 b)
 För provexemplar med en bredd på 60–100 mm ska längden vara minst 138 mm. I detta fall motsvarar den möjliga brinnsträckan längden på provexemplaret, varvid mätningen börjar vid den första mätpunkten.
 c)
 Provexemplar som är mindre än 60 mm breda och mindre än 356 mm långa, och provexemplar som är 60–100 mm breda och mindre än 138 mm långa, samt provexemplar som är mindre än 3 mm breda, kan inte provas enligt denna metod.
 Figur 20
 Provexemplar
 10.5.2 Provtagning
 Minst fem provexemplar ska tas från det material som provas. När det rör sig om material med olika förbränningshastighet beroende på materialets riktning (vilket konstateras vid preliminära provningar), ska de fem (eller flera) provbitarna väljas ut och placeras i provningsapparaturen på sådant sätt att man kan mäta upp den högsta förbränningshastigheten.
 När materialet levereras med förutbestämda bredder, ska en längd på minst 500 mm över hela bredden skäras ut. Från den sålunda avskurna biten ska provexemplaren tas minst 100 mm från materialets kant och i punkter med lika avstånd från varandra.
 Provbitarna ska tas ut på samma sätt från färdiga produkter, om produktens form tillåter det. Om produktens tjocklek är större än 13 mm ska den minskas till 13 mm genom att en mekanisk process tillämpas på den sida som inte är riktad mot passagerarutrymmet.
 Kompositmaterial (se punkt 10.2.2) ska provas som om de vore homogena.
 För material med överlagrade skikt av olika sammansättning som inte anses vara kompositmaterial, ska alla materialskikt till ett djup av 13 mm från den yta som är vänd mot passagerarutrymmet provas individuellt.
 10.5.3 Konditionering
 Provexemplaren ska konditioneras under minst 24 timmar, men inte längre än 7 dagar, vid en temperatur på 23 ± 2 °C och en relativ fuktighet på 50 ± 5 %. Provexemplaren ska bibehållas under dessa förhållanden till omedelbart före provningen.
 10.6 Förfarande
 10.6.1
 Provbitar med ruggad eller tofsig översida placeras på en plan yta och kammas två gånger mot luggen med kammen (punkt 10.4.5).
 10.6.2
 Placera sedan provexemplaret i provhållaren (punkt 10.4.2) så att den exponerade sidan är vänd nedåt, mot lågan.
 10.6.3
 Ställ in gaslågan till en höjd av 38 mm med hjälp av märket i kammaren, varvid brännarens luftintag ska vara stängt. Lågan ska brinna i minst en minut för att stabiliseras innan det första provningen börjar.
 10.6.4
 Skjut in provhållaren i förbränningskammaren så att provexemplarets ände exponeras för lågan, och stäng av gasflödet efter 15 sekunder.
 10.6.5
 Mätning av förbränningstiden startar i det ögonblick lågans fot passerar första mätpunkten. Iakttag flamspridningen på den sida (övre eller nedre) som brinner snabbast.
 10.6.6
 Mätning av förbränningstiden avslutas när lågan nått den sista mätpunkten eller när lågan slocknar innan den nått denna punkt. Om lågan inte når den sista mätpunkten, mät brinnsträckan fram till den punkt där lågan slocknade. Brinnsträckan är den del av provexemplaret som förstörts, på ytan eller inuti, genom förbränning.
 10.6.7
 Om provexemplaret inte antänds eller inte fortsätter att brinna sedan brännaren släckts, eller om lågan slocknar innan den nått första mätpunkten så att ingen förbränningstid uppmäts, anteckna i provningsrapporten att förbränningshastigheten är 0 mm/minut.
 10.6.8
 Vid genomförande av en serie provningar eller upprepade provningar, se innan en provning inleds till att förbränningskammarens och provhållarens temperatur inte överstiger 30 °C.
 10.7 Beräkning
 Förbränningshastigheten B, i millimeter per minut, erhålls med formeln
 B = s/t × 60
 där
 s är brinnsträckan i millimeter och
 t är tiden, i sekunder, som behövs för att förbränna sträckan s.
 10.8 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Inga sekundäregenskaper berörs.
 10.9 Tolkning av resultaten
 10.9.1
 Säkerhetsglasrutor med plastbeläggning (punkt 2.3 i dessa föreskrifter) och säkerhetsrutor av plexiglas (punkt 2.4 i dessa föreskrifter) anses vara tillfredsställande med avseende på brandmotståndsprovningen om förbränningshastigheten inte överstiger 250 mm/minut.
 10.9.2
 Rutor av stelt plastmaterial (punkt 2.5.1 i dessa föreskrifter), rutor av böjligt plastmaterial (punkt 2.5.2 i dessa föreskrifter) och dubbelrutor av stelt plastmaterial anses vara tillfredsställande med avseende på brandmotståndsprovningen om förbränningshastigheten inte överstiger 110 mm/minut.
 11. PROVNING AV KEMIKALIEBESTÄNDIGHET
 11.1 Kemikalier som används vid provningen
 11.1.1
 Icke-nötande tvållösning: 1 viktprocent kaliumoleat i avjoniserat vatten.
 11.1.2
 Fönsterrengöringsmedel: vattenlösning av isopropanol och dipropylenglykolmonometyleter, vardera med en koncentration på 5–10 viktprocent, och av ammoniumhydroxid med en koncentration på 1–5 viktprocent.
 11.1.3
 Outspädd denaturerad alkohol: 1 volymdel metylalkohol i 10 volymdelar etylalkohol.
 11.1.4
 Bensin eller likvärdig referensbensin: en blandning av 50 volymprocent toluen, 30 volymprocent 2,2,4-trimetylpentan, 15 volymprocent 2,4,4-trimetyl-1-pentan och 5 volymprocent etanol.
 OBS! Den använda bensinsammansättningen ska anges i provningsrapporten.
 11.1.5
 Referensfotogen: en blandning av 50 volymprocent n-oktan och 50 volymprocent n-dekan.
 11.2 Provningsmetod
 11.2.1 Nedsänkningsprovning
 Två provbitar med måtten 180 × 25 mm ska provas vardera av de kemikalier som specificeras i punkt 11.1 ovan, varvid en ny provbit används för varje enskild provning och rengöringsprodukt.
 Före varje provning ska provbitarna rengöras i enlighet med tillverkarens anvisningar och sedan konditioneras i 48 timmar vid en temperatur av 23 ± 2 °C och en relativ luftfuktighet av 50 ± 5 %. Dessa betingelser ska bibehållas under provningarna.
 Provbitarna ska vara helt nedsänkta i provningsvätskan i en minut, dras upp och sedan omedelbart torkas med en ren, absorberande bomullsduk.
 11.2.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Färglöst
 Tonat
 Färgning av mellanskiktet eller plastbeläggningen
 1
 2
 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
 11.2.3 Tolkning av resultaten
 11.2.3.1
 Provningen av kemikaliebeständighet anses ha gett ett tillfredsställande resultat, om provbiten inte visar tecken på uppmjukning, klibbighet, krackelering eller uppenbar förlust av genomsynlighet.
 11.2.3.2
 En serie provbitar ska anses tillfredsställande med avseende på kemikaliebeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 11.2.3.2.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 11.2.3.2.2
 Ett prov har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 11.2.4 Förfarande för provning under belastning
 11.2.4.1
 Provningsexemplaret ska stödjas enkelt såsom av en horisontell hävarm mellan en fast stödkant i ena änden på ett sådant sätt att hela bredden vilar på en skärande kant (stödpunkt) som är placerad 51 mm från det fasta ändstödet. En last ska hängas från provexemplarets ände på ett avstånd av 102 mm från stödpunkten såsom visas i figur 21 nedan.
 Figur 21
 Metod för uppsättning av provexemplaret
 11.2.4.2
 Lastens massa ska vara 28,7 t2 g där t är provexemplarets tjocklek i mm. Den resulterande påkänningen på provexemplarets ytterfibrer är cirka 6,9 MPa.
 Exempel: För ett 3 mm tjockt provexemplar placerat horisontellt mellan en nedåtriktad fast kant och en uppåtriktad stödpunkt 51 mm från varandra blir den anbringade lasten 102 mm från stödpunkten 258 g.
 11.2.4.3
 När provexemplaret är under påkänning ska en av de föreskrivna kemikalierna anbringas överst på provexemplarets yta ovanför stödpunkten. Kemikalien ska anbringas med en mjuk 13 mm bred borste, som väts före varje borstdrag. Tio enskilda borstdrag med 1 sekunds intervall över provexemplarets hela bredd, med undvikande av änden och kanterna ska krävas (se figur 22).
 Figur 22
 Metod för applicering av kemikalier på provexemplaret
 11.2.5 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Färglöst
 Tonat
 Färgning av plastbeläggningen eller rutan av plastmaterial
 1
 2
 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
 11.2.6 Tolkning av resultaten
 11.2.6.1
 Provningen av kemikaliebeständighet anses ha gett ett tillfredsställande resultat, om provbiten inte visar tecken på uppmjukning, klibbighet, krackelering eller uppenbar förlust av genomsynlighet.
 11.2.6.2
 En serie provbitar ska anses tillfredsställande med avseende på kemikaliebeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 11.2.6.2.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 11.2.6.2.2
 Ett prov har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 12. PROVNING AV FLEXIBILITET OCH VIKNING
 12.1 Tillämpningsområde
 Med denna provning avgörs huruvida ett plastmaterial ska klassas såsom stelt eller böjligt.
 12.2 Provningsmetod
 Från materialet med nominell tjocklek skärs ett plant rektangulärt provexemplar 300 mm långt och 25 mm brett ut och sätts fast horisontellt i en fastspänningsanordning på ett sådant sätt att 275 mm av provexemplaret sticker ut fritt från fastspänningsanordningen. Denna fria ände ska stödjas horisontellt av en lämplig anordning tills provningen startar. Sextio sekunder efter borttagningen av detta stöd ska avvikelsen i vertikal led för den fria änden anges i mm. Om avvikelsen är större än 50 mm utförs därefter en vikningsprovning i 180°. Provexemplaret viks helt kort, sedan viks det runt en 0,5 mm tjock plåtbit på ett sådant sätt att den har god kontakt på båda sidor.
 12.3 Provningsförhållanden
 —
 :
 Temperatur
 :
 20 ± 2 °C
 —
 :
 Relativ fuktighet
 :
 60 ± 5 %
 12.4 Krav
 Den vertikala avvikelsen måste vara större än 50 mm för böjliga plastmaterial och 10 sekunder efter en 180° vikning ska materialet inte uppvisa några brottliknande skador på vikningsstället (se figur 23).
 13. RITSPROVNING
 13.1 Tillämpningsområde
 Denna provning utgör en enkel metod att fastställa beläggningars fästförmåga på den underliggande ytan. Sprödheten och andra hållfasthetsegenskaper kan utvärderas.
 13.2 Utrustning
 Skärverktyg med 6 blad infästade 1 mm från varandra. Ett förstoringsglas med en förstoring på 2 x för att undersöka det ritsade provexemplaret (se figur 24),
 Figur 23
 Uppsättning för flexibilitetsprovning
 Figur 24
 Verktyg med sex blad
 13.3 Provningsmetod
 Skär genom beläggningen ned till den underliggande ytan ett mönster med 6 snitt och vinkelrätt mot dessa ytterligare ett så att ett rutmönster med 25 kvadrater uppstår (ristat rutmönster).
 Skärverktyget ska dras stadigt med en hastighet av 2–5 cm/s så att snitten når ned till den underliggande ytan men inte tränger för djupt ned.
 Skärningen utförs på ett sådant sätt att de två främsta skärhuvudena på verktyget berör ytan enhetligt. Efter provningen undersöks snitten med ett förstoringsglas för att kontrollera att de nått ned till den underliggande ytan. Provningen utförs på åtminstone två olika ställen på provexemplaret. Efter att snitten har gjorts borstas de 5 gånger med lätt tryck i båda de diagonala riktningarna med en handborste med polyamidborst.
 13.4 Tolkning av resultaten
 Det ristade rutmönstret undersöks med ett förstoringsglas. Om de skurna kanterna är perfekt jämna och om ingen del av beläggningen lossnat får det ritsvärdet Gt0. Om det finns små fragment som lossnat vid skärningspunkterna mellan snitten och om den exponerade ytan uppgår till cirka 5 % av rutmönsterytan är ritsvärdet Gt1.
 Större lossade områden graderas i området Gt2 till Gt5.
 Ritsvärdeskategori
 Exponerad del av rutmönsterytan
 Gt2
 mellan 5 och 15 %
 Gt3
 mellan 15 och 35 %
 Gt4
 mellan 35 och 65 %
 Gt5
 mer än 65 %
 (1) Ett lämpligt nötningsverktyg saluförs av Teledyne Taber (USA).
 (2) Lämpliga nötningshjul kan beställas från Teledyne Taber (USA).
 (3) Såsom Atlas Ci-serie, Heraeus Xenotest-serie eller Suga WEL-X-serie.
 (4) Såsom Corning 7 740 Pyrex eller Heraeus Suprax.
 (5) Total ultraviolett anses vara all strålning med våglängder kortare än 400 nm.
 (6) Internationella belysningskommissionen.
 (7) Enligt definition i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/ändring 2, senast ändrad genom ändring 4).
 BILAGA 4
 VINDRUTOR AV HÄRDAT GLAS
 1. DEFINITION AV TYP
 Vindrutor av härdat glas ska anses höra till olika typer, om de skiljer sig inbördes beträffande åtminstone en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1.
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2.
 Formen och måtten.
 Vindrutor av härdat glas ska anses tillhöra en av två grupper för provningarna av splittring och mekaniska egenskaper, dvs.
 1.1.2.1.
 plana vindrutor och
 1.1.2.2.
 böjda vindrutor.
 1.1.3.
 Tjocklekskategorin inom vilken den nominella tjockleken ”e” befinner sig (en tillverkningstolerans på ± 0,2 mm tillåts):
 Kategori I
 e ≤ 4,5 mm
 Kategori II
 4,5 mm < e ≤ 5,5 mm
 Kategori III
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 Kategori IV
 6,5 mm < e
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1.
 Materialets art (polerat glas (planglas), flytglas, maskinglas).
 1.2.2.
 Färgning (färglöst eller tonat).
 1.2.3.
 Förekomst eller avsaknad av elektriska ledare.
 1.2.4.
 Förekomst eller avsaknad av ogenomskinlig avskärmning.
 2. SPLITTRINGSPROVNING
 2.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna.
 2.1.1.
 Endast materialets art berörs.
 2.1.2.
 Flytglas och maskinglas anses ha samma svårighetsindex.
 2.1.3.
 Splittringsprovningarna ska upprepas vid övergång från polerat glas (planglas) till flytglas eller maskinglas, och tvärtom.
 2.2 Antal provexemplar
 Sex provexemplar från serien med den minsta utvecklingsytan och sex provexemplar från serien med den största utvecklingsytan, valda enligt bilaga 13, ska provas.
 2.3 Olika glasområden
 En vindruta av härdat glas ska omfatta två huvudområden, FI och FII. Den kan även omfatta ett mellanområde, FIII. Dessa områden definieras enligt följande:
 2.3.1
 Område FI
 :
 Periferiområde med fin splittring, minst 7 cm brett, runt hela kanten av vindrutan och innefattande en 2 cm bred ytterkant som inte underkastas någon utvärdering.
 2.3.2
 Område FII
 :
 Synbarhetsområde med varierande splittring, alltid innefattande en rektangulär del som är minst 20 cm hög och 50 cm lång.
 2.3.2.1.
 För fordon i kategori M1 ska rektangelns centrum befinna sig i en cirkel med en radie av 10 cm med mittpunkten i projektionen av centrum av segmentet V1-V2.
 2.3.2.2.
 För fordon i kategori M eller N utom M1 ska rektangelns centrum befinna sig inom en cirkel med radien 10 cm och mittpunkten i projektionen av centrum av punkten 0.
 2.3.2.3.
 För jordbruks- och skogstraktorer och anläggningsfordon ska synbarhetsområdet anges i provningsrapporten.
 2.3.2.4.
 Höjden på ovannämnda rektangel får minskas till 15 cm för vindrutor som är mindre än 44 cm höga.
 2.3.3
 Område FIII
 :
 Mellanområde, högst 5 cm brett, mellan områdena FI och FII.
 2.4 Provningsmetod
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 1 i bilaga 3.
 2.5 Islagspunkter (se bilaga 17 figur 2)
 2.5.1.
 Islagspunkterna väljs enligt följande:
 Punkt 1
 :
 I mittdelen av område FII inom ett område med stor eller liten påkänning.
 Punkt 2
 :
 I område FIII, så nära som möjligt intill det vertikala symmetriplanet i område FII.
 Punkterna 3 och 3'
 :
 3 cm från kanterna på en mittlinje på provexemplaret. När det finns ett tångmärke ska en av brottpunkterna ligga nära kanten med tångmärket och den andra nära den motsatta kanten.
 Punkt 4
 :
 Vid den plats där krökningsradien är minst på den längsta mittlinjen.
 Punkt 5
 :
 3 cm från provexemplarets kant vid den plats där kantens krökningsradie är minst, antingen till vänster eller till höger.
 2.5.2.
 En splittringsprovning ska utföras i var och en av punkterna 1, 2, 3, 3′, 4 och 5.
 2.6 Tolkning av resultaten
 2.6.1. En provning anses ha gett ett tillfredsställande resultat om splittringen uppfyller alla villkor som anges i punkterna 2.6.1.1, 2.6.1.2 och 2.6.1.3 nedan.
 2.6.1.1. Område FI:
 2.6.1.1.1.
 Antalet skärvor i varje kvadrat på 5 × 5 cm är inte färre än 40 eller fler än 350. Om antalet är färre än 40 gäller dock att om antalet skärvor inom en valfri kvadrat på 10 × 10 cm som innehåller kvadraten på 5 × 5 cm inte är färre än 160, är detta godtagbart.
 2.6.1.1.2.
 För ovanstående regel gäller att en skärva som sträcker sig över sidan av en kvadrat räknas som en halv skärva.
 2.6.1.1.3.
 Splittringen ska inte kontrolleras i ett 2 cm brett band runt provexemplarens kant, varvid detta band representerar glasets ram, och inte heller inom en radie på 7,5 cm från islagspunkten.
 2.6.1.1.4.
 Högst tre skärvor med en area som överstiger 3 cm2 ska tillåtas. Två av dessa skärvor får inte finnas inom samma cirkel med 10 cm diameter.
 2.6.1.1.5.
 Långsträckta skärvor får tillåtas förutsatt att deras ändar inte är eggvassa och att deras längd inte överstiger 7,5 cm, utom i det fall som anges i punkt 2.6.2.2 nedan. Om dessa långsträckta skärvor sträcker sig till glasets kant får de inte bilda en vinkel på mer än 45° mot kanten.
 2.6.1.2. Område FII:
 2.6.1.2.1.
 Den kvarvarande sikten efter splittringen ska kontrolleras inom det rektangulära område som anges i punkt 2.3.2 ovan. Inom denna rektangel ska den sammanlagda arean av skärvorna på mer än 2 cm2 motsvara minst 15 % av rektangelns yta. För vindrutor som är mindre än 44 cm höga, eller vars monteringsvinkel är mindre än 15° från vertikallinjen, ska siktandelen vara minst lika med 10 % av arean hos motsvarande rektangel.
 2.6.1.2.2.
 Ingen skärva får ha en yta större än 16 cm2, utom i det fall som anges i punkt 2.6.2.2 nedan.
 2.6.1.2.3.
 Inom en radie på 10 cm från islagspunkten, men endast i den del av cirkeln som ingår i område FII, medges tre skärvor med en area på mer än 16 cm2 men mindre än 25 cm2.
 2.6.1.2.4.
 Skärvorna ska huvudsakligen ha regelbunden form och vara fria från spetsar av den typ som beskrivs i punkt 2.6.1.2.4.1 nedan. Högst 10 oregelbundna skärvor medges dock inom valfri rektangel på 50 × 20 cm och högst 25 över hela vindrutans yta.
 Ingen sådan skärva får ha en spets som är mer än 35 mm lång mätt enligt punkt 2.6.1.2.4.1 nedan.
 2.6.1.2.4.1.
 En skärva anses vara en oregelbunden skärva om den inte kan skrivas in i en cirkel med 40 mm diameter, om den har minst en spets som är mer än 15 mm lång när den mäts från udden till den del där bredden är lika med glasets tjocklek, och om den har en eller flera spetsar med en toppvinkel på mindre än 40°.
 2.6.1.2.5.
 Skärvor med långsträckt form medges i område FII i dess helhet, förutsatt att de inte överstiger 10 cm i längd, utom i det fall som anges i punkt 2.6.2.2 nedan.
 2.6.1.3. Område FIII:
 Splittringen i detta område ska ha egenskaper som ligger mellan egenskaperna för splittringarna som medges i de två grannområdena (FI och FII).
 2.6.2. En vindruta som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på splittringen om minst ett av följande villkor är uppfyllt:
 2.6.2.1.
 Alla provningar som utförs med islagspunkterna enligt punkt 2.5.1 ovan har gett ett tillfredsställande resultat.
 2.6.2.2.
 En provning av alla de som utförs i de islagspunkter som föreskrivs i punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, dock utan att följande gränsvärden överskridits:
 Område FI
 :
 högst fem skärvor som är mellan 7,5 och 15 cm långa.
 Område FII
 :
 högst tre skärvor med en area på mellan 16 och 20 cm2 utanför cirkeln med radien 10 cm centrerad på islagspunkten.
 Område FIII
 :
 högst fyra skärvor som är mellan 10 och 17,5 cm långa.
 Därefter har provningen upprepats på ett nytt provexemplar, som antingen uppfyllt kraven i punkt 2.6.1 eller uppvisat avvikelser inom ovan nämnda gränsvärden.
 2.6.2.3.
 Två provningar av alla provningarna som utförs med islagspunkterna enligt punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, dock utan att gränsvärdena enligt punkt 2.6.2.2 överskridits, och ytterligare en serie provningar som utförs på en ny uppsättning provexemplar uppfyller kraven i punkt 2.6.1, eller om högst två provexemplar av den nya uppsättningen uppvisar avvikelser inom gränsvärdena i punkt 2.6.2.2.
 2.6.3. Om de ovannämnda avvikelserna förekommer ska de antecknas i provningsrapporten och permanenta registreringar av splittringsmönstren för berörda delar av vindrutan ska bifogas rapporten.
 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Antal provexemplar
 3.2.1.
 För varje grupp av vindrutor av härdat glas ska fyra provexemplar med ungefär minsta utvecklingsytan och fyra provexemplar med ungefär största utvecklingsytan provas, varvid alla åtta provexemplaren ska vara av samma typer som de som valts för splittringsprovningarna (se punkt 2.2 ovan).
 3.2.2.
 Som alternativ ska, om det laboratorium som utför provningarna så önskar, för varje kategori av vindrutetjocklek, sex provbitar med måttet (1 100 mm × 500 mm)
 genomgå provning.
 3.3 Provningsmetod
 3.3.1.
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.3.2.
 Fallhöjden ska vara 1,5 m
 .
 3.4 Tolkning av resultaten
 3.4.1.
 Provningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om vindrutan eller provbiten brister.
 3.4.2.
 En uppsättning provexemplar som inlämnas för godkännande anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med attrapphuvud om något av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.4.2.1.
 Alla provningarna har gett ett tillfredsställande resultat.
 3.4.2.2.
 Ett prov har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 4. OPTISKA EGENSKAPER
 De krav avseende optiska egenskaper som anges i punkt 9 i bilaga 3 ska gälla för varje typ av vindruta.
 BILAGA 5
 RUTOR AV ENHETLIGT HÄRDAT GLAS
 (1)
 1. DEFINITION AV TYP
 Rutor av enhetligt härdat glas ska anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- och sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Härdningsmetodens art (termisk eller kemisk).
 1.1.3
 Formkategorin. Två kategorier särskiljs:
 1.1.3.1
 Rutor av planglas.
 1.1.3.2
 Rutor av böjt planglas.
 1.1.4
 Tjocklekskategorin inom vilken den nominella tjockleken ”e” befinner sig (en tillverkningstolerans på ± 0,2 mm är tillåten):
 Kategori I
 e ≤ 3,5 mm,
 Kategori II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 Kategori III
 3,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 Kategori IV
 6,5 mm < e
 1.2
 sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 materialets art (polerat glas (planglas), flytglas, maskinglas).
 1.2.2
 färgning (färglöst eller tonat).
 1.2.3
 förekomst eller avsaknad av elektriska ledare.
 1.2.4
 förekomst eller avsaknad av ogenomskinlig avskärmning.
 2. SPLITTRINGSPROVNING
 2.1 svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Material
 Svårighetsindex
 Planglas
 2
 Flytglas
 1
 Maskinglas
 1
 Inga andra sekundäregenskaper berörs.
 2.2 Val av provexemplar
 2.2.1
 Provexemplar av varje formkategori och av varje tjocklekskategori som är svår att framställa ska väljas enligt följande provningskriterier:
 2.2.1.1
 För rutor av planglas: två uppsättningar provexemplar motsvarande
 2.2.1.1.1
 den största utvecklingsytan,
 2.2.1.1.2
 den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor.
 2.2.1.2
 För rutor av böjt planglas: tre uppsättningar provexemplar motsvarande
 2.2.1.2.1
 den största utvecklingsytan,
 2.2.1.2.2
 den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor,
 2.2.1.2.3
 den största segmenthöjden.
 2.2.2
 Provningar som utförs på provexemplar som motsvarar största arean, ”S”, anses vara tillämpliga på varje annan area som är mindre än S + 5 %.
 2.2.3
 Om de inlämnade provexemplaren uppvisar en vinkel, γ, som är mindre än 30°, anses provningarna vara lika tillämpliga på alla tillverkade glasrutor som har en vinkel som är större än γ - 5°.
 Om de inlämnade provexemplaren uppvisar en vinkel, γ, som är större än eller lika med 30°, ska provningarna anses vara lika tillämpliga på alla tillverkade glasrutor som har en vinkel som är lika med eller större än 30°.
 2.2.4
 Om segmenthöjden h på de inlämnade provexemplaren är större än 100 mm, anses provningarna vara lika tillämpliga på alla tillverkade glasrutor som har en segmenthöjd på mindre än h + 30 mm.
 Om segmenthöjden på de inlämnade provexemplaren är mindre än eller lika med 100 mm, anses provningarna vara lika tillämpliga på alla glasrutor som har en segmenthöjd på mindre än eller lika med 100 mm.
 2.3 Antal provexemplar per uppsättning
 Antalet provexemplar i varje grupp ska vara enligt följande, med hänsyn till formkategorin som definieras i punkt 1.1.3 ovan:
 Glasrutans art
 Antal provexemplar
 Planglas (2 uppsättningar)
 4
 Böjt planglas (3 uppsättningar)
 5
 2.4 Provningsmetod
 2.4.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 1 i bilaga 3.
 2.5 Islagspunkter (se bilaga 17, figur 3)
 2.5.1
 För rutor av planglas och rutor av böjt planglas ska de islagspunkter som anges i figurerna 3a och 3b respektive figur 3c i bilaga 17 vara enligt följande:
 Punkt 1
 :
 3 cm från glasrutans kanter i den del där kantens krökningsradie är minst.
 Punkt 2
 :
 3 cm från kanten på en av mittlinjerna, varvid den sida (om någon) av glasrutan som är försedd med tångmärken väljs.
 Punkt 3
 :
 I rutans geometriska mittpunkt.
 Punkt 4
 :
 Endast för böjda glasrutor. Denna punkt väljs på den längsta mittlinjen i den del av rutan där krökningsradien är minst.
 2.5.2
 Endast en provning ska utföras i varje islagspunkt.
 2.6 Tolkning av resultaten
 2.6.1
 En provning ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om splittringen uppfyller följande villkor:
 2.6.1.1
 Antalet skärvor i varje kvadrat på 5 × 5 cm är inte färre än 40 eller fler än 400, eller för glas som inte är mer än 3,5 mm tjocka, 450.
 2.6.1.2
 För ovanstående regel gäller att en skärva som sträcker sig över sidan av en kvadrat räknas som en halv skärva.
 2.6.1.3
 Splittringen ska inte kontrolleras i ett 2 cm brett band runt provexemplarens kant, varvid detta band representerar glasets ram, och inte heller inom en radie på 7,5 cm från islagspunkten.
 2.6.1.4
 Skärvor med en area som överstiger 3 cm2 tillåts inte, utom i de delar som anges i punkt 2.6.1.3 ovan.
 2.6.1.5
 Ett fåtal skärvor med långsträckt form ska tillåtas, under förutsättning att
 deras ändar inte är eggvassa,
 de inte bildar en vinkel på mer än 45° mot glasrutans kant om de sträcker sig till denna,
 och att, utom i det fall som anges i punkt 2.6.2.2 nedan,
 deras längd inte överstiger 7,5 cm.
 2.6.2
 En uppsättning provexemplar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på splittringen om minst ett av följande villkor är uppfyllt:
 2.6.2.1
 Alla provningar som utförs i islagspunkterna enligt punkt 2.5.1 ovan har gett ett tillfredsställande resultat.
 2.6.2.2
 En provning av alla de som utförs i de islagspunkter som föreskrivs i punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, dock utan att följande gränsvärden överskridits:
 Inte fler än 5 skärvor mellan 6 och 7,5 cm långa.
 Inte fler än 4 skärvor mellan 7,5 och 10 cm långa.
 Därefter har provningen upprepats på ett nytt provexemplar, som antingen uppfyller kraven i punkt 2.6.1 eller uppvisar avvikelser inom ovan nämnda gränsvärden.
 2.6.2.3
 Två provningar av alla provningarna som utförts i islagspunkterna enligt punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, med beaktande av att avvikelserna inte överskrider gränsvärdena som anges punkt 2.6.2.2, och ytterligare en serie provningar som utförts på en ny uppsättning provexemplar uppfyller föreskrifterna i punkt 2.6.1, eller om högst två provexemplar av den nya uppsättningen uppvisar avvikelser inom gränsvärdena i punkt 2.6.2.2.
 2.6.3
 Om ovan nämnda avvikelser förekommer ska de antecknas i provningsrapporten och permanenta registreringar av splittringsmönstren för berörda delar av glasrutan ska bifogas rapporten.
 3. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET
 3.1 Fallprovning med kula på 227 g
 3.1.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaper
 Material
 Svårighetsindex
 Färg
 Svårighetsindex
 Polerat glas
 2
 Färglöst
 1
 Flytglas
 1
 Tonat
 2
 Maskinglas
 1
 De övriga sekundäregenskaperna (nämligen förekomst eller avsaknad av elektriska ledare) berörs inte.
 3.1.2 Antal provbitar
 Sex provbitar genomgår provning för varje tjocklekskategori enligt definitionen i punkt 1.1.4 ovan.
 3.1.3 Provningsmetod
 3.1.3.1
 Den provningsmetod som ska användas är den som beskrivs i punkt 2.1 i bilaga 3.
 3.1.3.2
 Fallhöjden (från kulans undersida till provbitens övre yta) ska vara såsom anges i följande tabell med hänsyn till glasrutans tjocklek:
 Glasrutans nominella tjocklek (e)
 Fallhöjd
 e ≤ 3,5 mm
 2,0 m + 5/- 0 mm
 3,5 mm < e
 2,5 m + 5/- 0 mm
 3.1.4 Tolkning av resultaten
 3.1.4.1
 Provningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om provbiten inte brister.
 3.1.4.2
 En uppsättning provbitar som inlämnats för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på mekanisk hållfasthet om minst ett av följande villkor är uppfyllt:
 3.1.4.2.1
 Inte mer än en provning har gett ett otillfredsställande resultat.
 3.1.4.2.2
 Två provningar har gett otillfredsställande resultat och ytterligare en serie provningar som utförts på en ny uppsättning med sex provbitar har gett tillfredsställande resultat.
 4. OPTISKA EGENSKAPER
 4.1
 De krav angående den normala ljustransmittansen som anges i punkt 9.1 i bilaga 3 ska gälla för rutor eller delar av rutor av enhetligt härdat glas, andra än vindrutor, som sitter på platser som är viktiga för förarens sikt.
 4.2
 Villkoren i punkt 9 i bilaga 3 ska gälla rutor av enhetligt härdat glas, avsedda för användning som vindrutor på långsamgående fordon som på grund av sin konstruktion inte kan överskrida 40 km/tim. Detta ska inte gälla för plana vindrutor som omfattas av en redan godkänd grupp.
 (1) Denna typ av enhetligt härdat glas kan även användas som vindrutor på långsamgående fordon, som på grund av konstruktionen inte kan överskrida 40 km/tim.
 BILAGA 6
 VANLIGA VINDRUTOR AV LAMINERAT GLAS
 1. DEFINITION AV TYP
 Vanliga vindrutor av laminerat glas ska anses höra till olika typer, om de skiljer sig inbördes beträffande åtminstone en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Formen och måtten.
 Vanliga vindrutor av laminerat glas anses tillhöra en grupp med avseende på provningar av mekaniska egenskaper och beständighet mot miljöpåverkan.
 1.1.3
 Antalet glasskikt.
 1.1.4
 Vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans på 0,2 n mm (”n” är antalet glasskikt i vindrutan) över och under det nominella värdet medges.
 1.1.5
 Mellanskiktets eller mellanskiktens nominella tjocklek.
 1.1.6
 Mellanskiktets eller mellanskiktens art och typ (t.ex. mellanskikt av PVB eller annat plastmaterial).
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Materialets art (polerat glas (planglas), flytglas, maskinglas).
 1.2.2
 Mellanskiktets eller mellanskiktens färgning (helt eller delvis) (färglösa eller tonade).
 1.2.3
 Glasets färgning (färglöst eller tonat).
 1.2.4.
 Förekomst eller avsaknad av elektriska ledare.
 1.2.5
 Förekomst eller avsaknad av ogenomskinlig avskärmning.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För vanliga vindrutor av laminerat glas ska andra provningar än provningar med attrapphuvud (punkt 3.2 nedan) och provningar av optiska egenskaper utföras på plana provbitar som antingen skärs ut från verkliga vindrutor eller är särskilt tillverkade för ändamålet. I båda fallen ska provbitarna i alla hänseenden vara helt representativa för de serietillverkade vindrutor för vilka godkännande söks.
 2.2
 Före varje provning ska provbitarna förvaras under minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna ska utföras så snart som möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur den behållare där de förvarats.
 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Provning med attrapphuvud på en komplett vindruta
 3.2.1 Antal provexemplar
 Fyra provexemplar från serien med den minsta utvecklingsytan och fyra provexemplar från serien med den största utvecklade ytan, valda enligt bestämmelserna i bilaga 13, ska provas.
 3.2.2 Provningsmetod
 3.2.2.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.2.2.2
 Fallhöjden ska vara 1,5 m
 .
 3.2.3 Tolkning av resultaten
 3.2.3.1
 Denna provning ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda:
 3.2.3.1.1
 Provexemplaret brister och uppvisar flera cirkulära sprickor centrerade kring islagspunkten, varvid sprickorna närmast islagspunkten ska befinna sig högst 80 mm från denna.
 3.2.3.1.2
 Glasskikten ska förbli vidhäftade vid mellanskiktet av plastmaterial. En eller flera partiella separationer från mellanskiktet över en bredd på mindre än 4 mm på ömse sidor om sprickan medges utanför en cirkel med 60 mm diameter centrerad på islagspunkten.
 3.2.3.1.3
 På islagssidan:
 3.2.3.1.3.1
 Mellanskiktet får inte friläggas över en yta på mer än 20 cm2.
 3.2.3.1.3.2
 En reva med en längd på upp till 35 mm tillåts i mellanskiktet.
 3.2.3.2
 En uppsättning provexemplar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med attrapphuvud om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.2.3.2.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 3.2.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 3.3 Provning med attrapphuvud på plana provbitar
 3.3.1 Antal provbitar
 Sex plana provbitar med måtten (1 100 mm × 500 mm) ska genomgå provning.
 3.3.2 Provningsmetod
 3.3.2.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.3.2.2
 Fallhöjden ska vara 4 m
 .
 3.3.3 Tolkning av resultaten
 3.3.3.1
 Denna provning ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda:
 3.3.3.1.1
 Provbiten ger vika och brister och uppvisar flera cirkulära sprickor ungefär centrerade kring islagspunkten.
 3.3.3.1.2
 Revor i mellanskiktet tillåts under förutsättning att attrapphuvudet inte passerar genom provbiten.
 3.3.3.1.3
 Inga större glasskärvor får vara losslitna från mellanskiktet.
 3.3.3.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med attrapphuvud om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.3.3.2.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 3.3.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET
 4.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 4.2 Fallprovning med kula på 2 260 g
 4.2.1 Antal provbitar
 Sex kvadratiska provbitar med 300 mm sida ska genomgå provning.
 4.2.2 Provningsmetod
 4.2.2.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 2.2 i bilaga 3.
 4.2.2.2
 Fallhöjden (från kulans undersida till provbitens övre sida) ska vara 4 m
 .
 4.2.3 Tolkning av resultaten
 4.2.3.1
 Provningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om kulan inte passerar genom glaset inom fem sekunder efter islagsögonblicket.
 4.2.3.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på fallprovning med kula på 2 260 g om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 4.2.3.2.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 4.2.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 4.3 Fallprovning med kula på 227 g
 4.3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 4.3.2 Antal provbitar
 Tjugo kvadratiska provbitar med 300 mm sida ska genomgå provning.
 4.3.3 Provningsmetod
 4.3.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 2.1 i bilaga 3.
 Tio provexemplar ska provas vid 40 ± 2 °C och tio vid temperaturen -20 ± 2 °C.
 4.3.3.2
 Fallhöjden för de olika tjocklekskategorierna och massan hos de skärvor som lossnar anges i tabellen nedan:
 Provbitarnas tjocklek
 mm
 + 40 °C
 – 20 °C
 Fallhöjd
 m (1)
 Största tillåtna massa hos skärvorna
 g
 Fallhöjd
 m (1)
 Största tillåtna massa hos skärvorna
 g
 e ≤ 4,5
 4,5 < e ≤ 5,5
 5,5 < e ≤ 6,5
 e > 6,5
 9
 10
 11
 12
 12
 15
 20
 25
 8,5
 9
 9,5
 10
 12
 15
 20
 25
 4.3.4 Tolkning av resultaten
 4.3.4.1
 Provningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 —
 Kulan passerar inte genom provbiten.
 —
 Provbiten brister inte i flera bitar.
 —
 Om mellanskiktet inte rivs sönder, får inte massan hos skärvor som lossnar från glassidan som är motsatt islagspunkten överstiga de tillämpliga värden som anges i punkt 4.3.3.2 ovan.
 4.3.4.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande anses vara tillfredsställande med avseende på fallprovning med kula på 227 g om ett av följande villkor är uppfyllt:
 4.3.4.2.1
 Inte mindre än åtta provningar vid varje provningstemperatur ger ett tillfredsställande resultat.
 4.3.4.2.2
 Sedan mer än två provningar vid varje provningstemperatur gett ett otillfredsställande resultat ska ytterligare en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfredsställande resultat.
 5. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
 5.1 Provning av nötningshärdighet
 5.1.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 4 i bilaga 3 ska gälla och provningen ska fortsättas under 1 000 cykler.
 5.1.2 Tolkning av resultaten
 Rutan av säkerhetsglas ska anses vara tillfredställande med avseende på nötningshärdighet om ljusspridningen till följd av provbitens nötning inte överstiger 2 %.
 5.2 Provning av värmebeständighet
 Kraven i punkt 5 i bilaga 3 ska gälla.
 5.3 Provning av beständighet mot ljuspåverkan
 5.3.1 Allmänna krav
 Provningen ska utföras endast om laboratoriet finner detta värdefullt på grund av laboratoriets egna data om mellanskiktet.
 5.3.2 Kraven i punkt 6.3 i bilaga 3 ska gälla.
 5.4 Provning av fuktbeständighet
 Kraven i punkt 7 i bilaga 3 ska gälla.
 6. OPTISKA EGENSKAPER
 De krav avseende optiska egenskaper som anges i punkt 9 i bilaga 3 ska gälla för varje typ av vindruta. Detta ska inte gälla för plana vindrutor som omfattas av en redan godkänd grupp om lutningsvinkeln är mindre än 40° mot vertikalplanet.
 (1) En tolerans på medges för fallhöjden.
 BILAGA 7
 RUTOR AV LAMINERAT GLAS, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 1. DEFINITION AV TYP
 Rutor av laminerat glas, andra än vindrutor, ska anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Rutans tjocklekskategori i vilken den nominella tjockleken ”e” befinner sig, varvid en tillverkningstolerans på ± 0,2 n mm (där ”n” är antalet glasskikt i vindrutan) ska tillåtas.
 Kategori I
 e ≤ 5,5 mm
 Kategori II
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 Kategori III
 6,5 mm < e
 1.1.3
 Mellanskiktets eller mellanskiktens nominella tjocklek.
 1.1.4
 Mellanskiktets eller mellanskiktens art och typ (t.ex. mellanskikt av PVB eller annat plastmaterial).
 1.1.5
 Varje särskild behandling som ett eller flera glasskikt kan ha genomgått.
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Materialets art (polerat glas (planglas), flytglas, maskinglas).
 1.2.2
 Mellanskiktets eller mellanskiktens färgning (helt eller delvis) (färglösa eller tonade).
 1.2.3
 Glasets färgning (färglöst eller tonat).
 1.2.4
 Förekomst eller avsaknad av ogenomskinlig avskärmning.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För rutor av laminerat glas, andra än vindrutor, utförs provningarna på plana provbitar som antingen skärs ut från ordinära glasrutor eller är särskilt tillverkade. I båda fallen ska provbitarna i alla avseenden vara helt representativa för de serietillverkade vindrutor för vilka godkännande söks.
 2.2
 Före varje provning ska provbitarna av laminerat glas förvaras under minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna ska utföras så snart som möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur den behållare där de förvarats.
 2.3
 Villkoren i denna bilaga ska anses vara uppfyllda om glaset som inlämnats för godkännande har samma sammansättning som en vindruta som redan godkänts enligt villkoren i bilaga 6 eller bilaga 8 eller bilaga 9.
 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Antal provbitar
 Sex plana provbitar med måtten (1 100 × 500 mm) ska genomgå provning.
 3.3 Provningsmetod
 3.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.3.2
 Fallhöjden ska vara 1,50 m
 .
 3.4 Tolkning av resultaten
 3.4.1
 Denna provning ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda:
 3.4.1.1
 Provbiten ger vika och brister, varvid det uppvisar åtskilliga cirkulära sprickor, med islagspunkten som ungefärlig mittpunkt.
 3.4.1.2
 Revor i mellanskiktet är tillåtna, men attrapphuvudet får inte passera genom provbiten.
 3.4.1.3
 Inga större glasskärvor får vara losslitna från mellanskiktet.
 3.4.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med attrapphuvud om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.4.2.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 3.4.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET – FALLPROVNING MED KULA PÅ 227 g
 4.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 4.2 Antal provbitar
 Fyra plana kvadratiska provbitar med 300 sida ska genomgå provning.
 4.3 Provningsmetod
 4.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 2.1 i bilaga 3.
 4.3.2
 Fallhöjden (från kulans undersida till provbitens ovansida) ska vara den som anges i följande tabell som en funktion av nominell tjocklek:
 Nominell tjocklek
 Fallhöjd
 e ≤ 5,5 mm
 5 m
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 6 m
 6,5 mm < e
 7 m
 4.4 Tolkning av resultaten
 4.4.1
 Provningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 —
 Kulan passerar inte genom provbiten.
 —
 Provbiten brister inte i flera skärvor.
 —
 Den totala massan hos de få skärvor som får bildas på motsatt sida mot islagspunkten överstiger inte 15 g.
 4.4.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande anses vara tillfredsställande med avseende på mekanisk hållfasthet om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 4.4.2.1
 Alla provningarna har gett ett tillfredsställande resultat.
 4.4.2.2
 Inte mer än två provningar har gett ett otillfredsställande resultat och ytterligare en serie provningar har utförts på en ny uppsättning provbitar med tillfredsställande resultat.
 5. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
 5.1 Provning av nötningshärdighet
 5.1.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 4 i bilaga 3 ska gälla och provningen ska fortsättas under 1 000 cykler.
 5.1.2 Tolkning av resultaten
 Rutan av säkerhetsglas anses vara tillfredsställande med avseende på nötningshärdighet om ljusspridningen till följd av nötning på provbiten inte överstiger 2 %.
 5.2 Provning av värmebeständighet
 Kraven i punkt 5 i bilaga 3 ska gälla.
 5.3 Provning av beständighet mot ljuspåverkan
 5.3.1 Allmänna krav
 Provningen ska utföras endast om laboratoriet finner detta värdefullt på grund av laboratoriets egna data om mellanskiktet.
 5.3.2 Antal provexemplar eller provbitar
 Kraven i punkt 6.3 i bilaga 3 ska gälla.
 5.4 Provning av fuktbeständighet
 Kraven i punkt 7 i bilaga 3 ska gälla.
 6. OPTISKA EGENSKAPER
 De krav angående den normala ljustransmittansen som anges i punkt 9.1 i bilaga 3 ska gälla för glasrutor eller delar av glasrutor, andra än vindrutor, som sitter på platser som är viktiga för förarens sikt.
 BILAGA 8
 BEHANDLADE VINDRUTOR AV LAMINERAT GLAS
 1. DEFINITION AV TYP
 Behandlade vindrutor av laminerat glas ska anses höra till olika typer, om de skiljer sig inbördes beträffande åtminstone en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Formen och måtten.
 Behandlade vindrutor av laminerat glas ska anses tillhöra en grupp med avseende på provningar av splittring, mekaniska egenskaper och beständighet mot miljöpåverkan.
 1.1.3
 Antalet glasskikt.
 1.1.4
 Vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans på 0,2 n mm (där ”n” är antalet glasskikt i vindrutan) över och under det nominella värdet är tillåten.
 1.1.5
 Varje särskild behandling som ett eller flera glasskikt kan ha genomgått.
 1.1.6
 Mellanskiktets eller mellanskiktens nominella tjocklek.
 1.1.7
 Mellanskiktets eller mellanskiktens art och typ (t.ex. mellanskikt av PVB eller annat plastmaterial).
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Materialets art (polerat glas (planglas), flytglas, maskinglas).
 1.2.2
 Mellanskiktets eller mellanskiktens färgning (helt eller delvis) (färglösa eller tonade).
 1.2.3
 Glasets färgning (färglöst eller tonat).
 1.2.4
 Förekomst eller avsaknad av elektriska ledare.
 1.2.5
 Förekomst eller avsaknad av ogenomskinlig avskärmning.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För behandlade vindrutor av laminerat glas, ska andra provningar än provningen med attrapphuvud på en komplett vindruta och provningar av optiska egenskaper utföras på provexemplar eller plana provbitar som är särskilt tillverkade för ändamålet. I båda fallen ska dock provbitarna i alla hänseenden vara helt representativa för de serietillverkade vindrutor för vilka godkännande söks.
 2.2
 Före varje provning ska provbitarna eller provexemplaren förvaras under minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna ska utföras så snart som möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur den behållare där de förvarats.
 3. FÖRESKRIVNA PROVNINGAR
 Behandlade vindrutor av laminerat glas ska genomgå följande provningar:
 3.1
 De provningar som föreskrivs i bilaga 6 för vanliga vindrutor av laminerat glas.
 3.2
 Den splittringsprovning som beskrivs i punkt 4 nedan.
 4. SPLITTRINGSPROVNING
 4.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Material
 Svårighetsindex
 Planglas
 2
 Flytglas
 1
 Maskinglas
 1
 4.2 Antal provbitar eller provexemplar
 En provbit med måtten (1 100 × 500 mm) eller ett provexemplar genomgår provning för varje islagspunkt.
 4.3 Provningsmetod
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 1 i bilaga 3.
 4.4 Islagspunkt eller islagspunkter
 Glasrutan ska träffas i vart och ett av de yttre behandlade skikten i mitten av provbiten eller provexemplaret.
 4.5 Tolkning av resultaten
 4.5.1
 För varje islagspunkt ska splittringsprovningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om den totala ytan av skärvor med en yta på mer än 2 cm2 inom en rektangel såsom anges i punkt 2.3.2 i bilaga 4 utgör minst 15 % av ytan av denna rektangel.
 4.5.1.1
 För ett provexemplar:
 4.5.1.1.1
 För fordon i kategori M1 befinner sig rektangelns centrum i en cirkel med en radie av 10 cm med mittpunkten i projektionen av centrum av segmentet V1–V2.
 4.5.1.1.2
 För fordon i kategori M eller N utom M1 ska rektangelns centrum befinna sig inom en cirkel med radien 10 cm och mittpunkten i projektionen av centrum av punkten 0.
 4.5.1.1.3
 För jordbruks- och skogstraktorer och på anläggningsfordon ska synbarhetsområdet indikeras i provningsrapporten.
 4.5.1.1.4
 Ovanstående rektangels höjd får minskas till 15 cm för vindrutor som är mindre än 44 cm höga eller vars monteringsvinkel är mindre än 15° från vertikalplanet. Andelen för sikten ska vara lika med minst 10 % av ytan på motsvarande rektangel.
 4.5.1.2
 För en provbit ska rektangelns mittpunkt befinna sig på provbitens längre axel 450 mm från en av dess kanter.
 4.5.2
 Provbiten/-bitarna eller provexemplaret/-exemplaren som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på splittringen om ett av de följande villkoren är uppfyllt:
 4.5.2.1
 Alla provningarna ger ett tillfredsställande resultat för varje islagspunkt.
 4.5.2.2
 Sedan provningen upprepats på en ny uppsättning med fyra provbitar för varje islagspunkt där provningen ursprungligen gett ett otillfredsställande resultat, har alla de fyra nya provningarna som utförts vid samma islagspunkter gett tillfredsställande resultat.
 BILAGA 9
 RUTOR AV SÄKERHETSGLAS MED PLASTBELÄGGNING
 (på insidan)
 1. DEFINITION AV TYP
 Säkerhetsglas, enligt definitionen i bilagorna 4–8, ska om de är belagda med ett skikt av plastmaterial på insidan inte bara uppfylla kraven i berörda bilagor utan även följande krav.
 2. PROVNING AV NÖTNINGSHÄRDIGHET
 2.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Plastbeläggningen ska genomgå en provning under 100 cykler enligt de krav som anges i punkt 4 i bilaga 3.
 2.2 Tolkning av resultaten
 Plastbeläggningen ska anses vara tillfredställande med avseende på nötningshärdighet om ljusspridningen till följd av provbitens nötning inte överstiger 4 %.
 3. PROVNING AV FUKTBESTÄNDIGHET
 3.1
 Härdat säkerhetsglas belagt med plastmaterial ska genomgå provning av fuktbeständighet.
 3.2
 Kraven i punkt 7 i bilaga 3 ska gälla.
 4. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT TEMPERATURVÄXLINGAR
 Kraven i punkt 8 i bilaga 3 ska gälla.
 5. BRANDMOTSTÅNDSPROVNING
 Kraven i punkt 10 i bilaga 3 ska gälla.
 6. PROVNING AV KEMIKALIEBESTÄNDIGHET
 Kraven i punkt 11.2.1 i bilaga 3 ska gälla.
 BILAGA 10
 VINDRUTOR AV PLEXIGLAS
 1. DEFINITION AV TYP
 Vindrutor av plexiglas ska anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Form och mått.
 Vindrutor av plexiglas ska anses tillhöra en grupp med avseende på provningar av mekanisk hållfasthet, beständighet mot miljöpåverkan, beständighet mot temperaturväxlingar och kemikaliebeständighet.
 1.1.3
 Antalet plastskikt.
 1.1.4
 Vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans på ± 0,2 mm är tillåten.
 1.1.5
 Glasskiktets nominella tjocklek.
 1.1.6
 Den nominella tjockleken på det eller de plastskikt som fungerar som mellanskikt.
 1.1.7
 Arten och typen för de plastskikt som fungerar som mellanskikt (t.ex. PVB eller annat material) och för det plastskikt som finns på insidan.
 1.1.8
 Varje särskild behandling som glasrutan kan ha genomgått.
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Materialets art (planglas, flytglas, maskinglas).
 1.2.2
 Färgningen (total eller partiell) av eventuella plastskikt (färglösa eller tonade).
 1.2.3
 Glasets färgning (färglöst eller tonat).
 1.2.4
 Förekomst eller avsaknad av elektriska ledare.
 1.2.5
 Förekomst eller avsaknad av ogenomskinlig avskärmning.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För vindrutor av plexiglas ska andra provningar än provningar med attrapphuvud (punkt 3.2) och provningar av optiska egenskaper utföras på plana provbitar som antingen skärs ut från verkliga vindrutor eller är särskilt tillverkade för ändamålet. I båda fallen ska provbitarna i alla hänseenden vara helt representativa för de serietillverkade vindrutor för vilka godkännande söks.
 2.2
 Före varje provning ska provbitarna förvaras under minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 oC. Provningarna ska utföras så snart som möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur den behållare där de förvarats.
 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Provning med attrapphuvud på en komplett vindruta
 3.2.1 Antal provexemplar
 Fyra provexemplar från serien med den minsta utvecklingsytan och fyra provexemplar från serien med den största utvecklingsytan, valda enligt bestämmelserna i bilaga 13, ska provas.
 3.2.2 Provningsmetod
 3.2.2.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.2.2.2
 Fallhöjden ska vara 1,50 m
 .
 3.2.3 Tolkning av resultaten
 3.2.3.1
 Denna provning ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 3.2.3.1.1
 Glasskiktet brister och uppvisar flera cirkulära sprickor ungefär centrerade på islagspunkten, varvid sprickorna närmast islagspunkten ska befinna sig högst 80 mm från denna.
 3.2.3.1.2
 Glasskiktet ska förbli vidhäftat vid mellanskiktet av plastmaterial. En eller flera delvisa separationer från mellanskiktet över en bredd på högst 4 mm kan tillåtas på ömse sidor om sprickan utanför en cirkel med 60 mm diameter centrerad på islagspunkten.
 3.2.3.1.3
 En reva med en längd på upp till 35 mm tillåts i mellanskiktet på islagssidan.
 3.2.3.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provning med attrapphuvud om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.2.3.2.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 3.2.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 3.3 Provning med attrapphuvud på plana provbitar
 3.3.1 Antal provbitar
 Sex plana provbitar med måtten (1 100 × 500 mm) ska genomgå provning.
 3.3.2 Provningsmetod
 3.3.2.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.3.2.2
 Fallhöjden ska vara 4 m
 .
 3.3.3 Tolkning av resultaten
 3.3.3.1
 Denna provning ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 3.3.3.1.1
 Glasskiktet ger vika och brister och uppvisar flera cirkulära sprickor ungefär centrerade kring islagspunkten.
 3.3.3.1.2
 Revor i mellanskiktet tillåts, men attrapphuvudet får inte passera genom.
 3.3.3.1.3
 Inga större glasskärvor får vara losslitna från mellanskiktet.
 3.3.3.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provning med attrapphuvud om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.3.3.2.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 3.3.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET
 4.1 Svårighetsindex, provningsmetod och tolkning av resultat
 Kraven i punkt 4 i bilaga 6 ska gälla.
 4.2 Det tredje kravet i punkt 4.3.4.1 i bilaga 6 gäller dock inte.
 5. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
 5.1 Provning av nötningshärdighet
 5.1.1 Provning av nötningshärdighet på utsidan
 5.1.1.1
 Kraven i punkt 5.1 i bilaga 6 ska gälla.
 5.1.2 Provning av nötningshärdighet på insidan
 5.1.2.1
 Kraven i punkt 2 i bilaga 9 ska gälla.
 5.2 Provning av värmebeständighet
 Kraven i punkt 5 i bilaga 3 ska gälla.
 5.3 Provning av beständighet mot ljuspåverkan
 Kraven i punkt 6.3 i bilaga 3 ska gälla.
 5.4 Provning av fuktbeständighet
 Kraven i punkt 7 i bilaga 3 ska gälla.
 5.5 Provning av beständighet mot temperaturväxlingar
 Kraven i punkt 8 i bilaga 3 ska gälla.
 6. OPTISKA EGENSKAPER
 De krav avseende optiska egenskaper som anges i punkt 9 i bilaga 3 ska gälla för varje typ av vindruta.
 7. BRANDMOTSTÅNDSPROVNING
 Kraven i punkt 10 i bilaga 3 ska gälla.
 8. PROVNING AV KEMIKALIEBESTÄNDIGHET
 Kraven i punkt 11.2.1 i bilaga 3 ska gälla.
 BILAGA 11
 RUTOR AV PLEXIGLAS, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 1. DEFINITION AV TYP
 Rutor av plexiglas, andra än vindrutor, ska anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Den tjocklekskategori som är tillämplig för den nominella tjockleken ”e”, varvid en tillverkningstolerans på ± 0,2 mm tillåts:
 Kategori I
 e ≤ 3,5 mm
 Kategori II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 Kategori III
 4,5 mm < e
 1.1.3
 Den nominella tjockleken på det eller de plastskikt som fungerar som mellanskikt.
 1.1.4
 Glasrutans nominella tjocklek.
 1.1.5
 Typen för det eller de skikt av plastmaterial som fungerar som mellanskikt (t.ex. PVB eller annat material) och för plastskiktet på insidan.
 1.1.6
 Varje särskild behandling som glasskiktet kan ha genomgått.
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Materialets art (planglas, flytglas, maskinglas).
 1.2.2
 Färgningen (total eller partiell) av eventuella plastskikt (färglösa eller tonade).
 1.2.3
 Glasets färgning (färglöst eller tonat).
 1.2.4
 Förekomst eller avsaknad av ogenomskinlig avskärmning.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För rutor av plexiglas, andra än vindrutor, ska provningarna utföras på plana provbitar som antingen är utskurna från verkliga rutor eller är särskilt tillverkade. I båda fallen ska provbitarna i alla avseenden vara helt representativa för de serietillverkade vindrutor för vilka godkännande söks.
 2.2
 Före varje provning ska provbitarna förvaras under minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna ska utföras så snart som möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur den behållare där de förvarats.
 2.3
 Bestämmelserna i denna bilaga ska anses vara uppfyllda om glasrutan som inlämnats för godkännande har samma sammansättning som en vindruta som redan godkänts enligt bestämmelserna i bilaga 10.
 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Antal provbitar
 Sex plana provbitar med måtten (1 100 × 500 mm) ska genomgå provning.
 3.3 Provningsmetod
 3.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.3.2
 Fallhöjden ska vara 1,50 m
 .
 3.4 Tolkning av resultaten
 3.4.1
 Denna provning ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 3.4.1.1
 Glasskiktet brister och uppvisar flera sprickor.
 3.4.1.2
 Revor i mellanskiktet tillåts, under förutsättning att attrapphuvudet inte passerar genom provbiten.
 3.4.1.3
 Inga större glasskärvor får vara losslitna från mellanskiktet.
 3.4.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provning med attrapphuvud om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.4.2.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 3.4.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET – FALLPROVNING MED KULA PÅ 227 g
 4.1
 Villkoren i punkt 4 i bilaga 7 ska gälla, med undantag för tabellen i punkt 4.3.2 som ska ersättas med följande:
 Nominell tjocklek
 Fallhöjd
 e ≤ 3,5 mm
 5 m
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 6 m
 e > 4,5 mm
 7 m
 4.2
 Villkoren i punkt 4.4.1.2 i bilaga 7 är dock inte tillämpliga.
 5. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
 5.1 Provning av nötningshärdighet
 5.1.1 Provning av nötningshärdighet på utsidan
 Kraven i punkt 5.1 i bilaga 7 ska gälla.
 5.1.2 Provning av nötningshärdighet på insidan
 Kraven i punkt 2.1 i bilaga 9 ska gälla.
 5.2 Provning av värmebeständighet
 Kraven i punkt 5 i bilaga 3 ska gälla.
 5.3 Provning av beständighet mot ljuspåverkan
 Kraven i punkt 6.3 i bilaga 3 ska gälla.
 5.4 Provning av fuktbeständighet
 Kraven i punkt 7 i bilaga 3 ska gälla.
 5.5 Provning av beständighet mot temperaturväxlingar
 Kraven i punkt 8 i bilaga 3 ska gälla.
 6. OPTISKA EGENSKAPER
 De villkor avseende den normala ljustransmittansen som anges i punkt 9.1 i bilaga 3 ska gälla för glasrutor eller delar av glasrutor, andra än vindrutor som sitter på platser som är viktiga för förarens sikt.
 7. BRANDMOTSTÅNDSPROVNING
 Kraven i punkt 10 i bilaga 3 ska gälla.
 8. PROVNING AV KEMIKALIEBESTÄNDIGHET
 Kraven i punkt 11 i bilaga 3 ska gälla.
 BILAGA 12
 DUBBELRUTOR
 1. DEFINITION AV TYP
 Dubbelrutor anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Dubbelrutans sammansättning (symmetrisk/asymmetrisk).
 1.1.3
 Typen för varje delruta enligt definitionen i punkt 1 i bilagorna 5, 7 eller 11 till dessa föreskrifter.
 1.1.4
 Den nominella bredden på mellanrummet mellan de två glasrutorna.
 1.1.5
 Typen av tätning.
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Sekundäregenskaperna för varje delruta enligt definitionen i punkt 1.2 i bilagorna 5, 7 eller 11 till dessa föreskrifter.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 Varje delruta som bildar dubbelrutan ska antingen vara typgodkänd eller uppfylla de krav som anges i den berörda bilagan till dessa föreskrifter (bilagorna 5, 7 eller 11).
 2.2
 Provningar som utförs på dubbelrutor med en nominell bredd på mellanrummet ”e” anses vara tillämpliga på alla dubbelrutor med samma egenskaper och en nominell storlek på mellanrummet ”e” ± 3 mm. Sökande av godkännande får dock för provningarna inlämna provexemplaret med minsta mellanrummet och provexemplaret med största mellanrummet.
 2.3
 För dubbelrutor med minst en ruta av laminerat glas eller en ruta av plexiglas ska provbitarna förvaras under minst fyra timmar före provningen i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna ska utföras omedelbart efter det att provbitarna tagits ut ur den behållare där de förvarats.
 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Antal provbitar
 Sex provbitar med måtten (1 100 × 500 mm) mm ska genomgå provning för varje tjockleksklass hos de ingående delrutorna och varje mellanrumsbredd enligt definitionerna i punkt 1.1.4 ovan.
 3.3 Provningsmetod
 3.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.1 i bilaga 3.
 3.3.2
 Fallhöjden ska vara 1,50 m
 .
 3.3.3
 Vid asymmetrisk dubbelruta ska tre prov utföras på ena ytan och tre prov på den andra.
 3.4 Tolkning av resultaten
 3.4.1
 Dubbelruta bestående av två delrutor av enhetligt härdat glas:
 Provningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om båda delrutorna brister.
 3.4.2
 Dubbelrutor bestående av laminerade glasrutor och/eller rutor av plexiglas, andra än vindrutor:
 Provningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 3.4.2.1
 Båda av provbitens komponentskikt ger vika och brister, varvid de uppvisar åtskilliga cirkulära sprickor ungefärligen kring islagspunkten.
 3.4.2.2
 Revor i mellanskiktet eller mellanskikten tillåts, under förutsättning att attrapphuvudet inte passerar genom provbiten.
 3.4.2.3
 Ingen stor glasskärva lossnar från mellanskiktet.
 3.4.3
 Dubbelrutor bestående av en ruta av enhetligt härdat glas och en ruta av laminerat glas eller plexiglas, andra än vindrutor:
 3.4.3.1.
 Rutan av härdat glas brister.
 3.4.3.2
 Rutan av laminerat glas eller plexiglas ger vika och brister och uppvisar flera cirkulära sprickor ungefärligen kring islagspunkten.
 3.4.3.3
 Revor i mellanskiktet eller mellanskikten tillåts, under förutsättning att attrapphuvudet inte passerar genom provbiten.
 3.4.3.4
 Ingen stor glasskärva lossnar från mellanskiktet.
 3.4.4
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på beteendet vid provning med attrapphuvud om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
 3.4.4.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 3.4.4.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 4. OPTISKA EGENSKAPER
 De krav om den normala ljustransmittansen som anges i punkt 9.1 i bilaga 3 ska gälla för dubbelrutor eller delar av dubbelrutor som sitter på platser som är viktiga för förarens sikt.
 BILAGA 13
 GRUPPERING AV VINDRUTOR FÖR GODKÄNNANDEPROVNING
 1. FÖLJANDE EGENSKAPER HOS VINDRUTAN BEAKTAS:
 1.1
 Utvecklingsytan.
 1.2
 Segmenthöjden.
 1.3
 Krökningen.
 2. EN GRUPP BESTÅR AV EN TJOCKLEKSKLASS
 3. KLASSIFICERINGEN SKER I STIGANDE ORDNINGSFÖLJD ENLIGT UTVECKLINGSYTANS STORLEK
 De fem största och de fem minsta utvecklingsytorna ska väljas och numreras enligt följande:
 1 för den största
 2 för nästa större efter 1
 3 för nästa större efter 2
 4 för nästa större efter 3
 5 för nästa större efter 4
 1 för den minsta
 2 för nästa mindre efter 1
 3 för nästa mindre efter 2
 4 för nästa mindre efter 3
 5 för nästa mindre efter 4
 4. INOM VAR OCH EN AV DE TVÅ SERIER SOM DEFINIERAS UNDER PUNKT 3 OVAN SKA SEGMENTHÖJDERNA ANGES ENLIGT FÖLJANDE:
 1 för största segmenthöjden
 2 för nästa större
 3 för nästa större
 osv.
 5. INOM VAR OCH EN AV DE TVÅ SERIER SOM DEFINIERAS UNDER PUNKT 3 OVAN SKA KRÖKNINGEN ANGES ENLIGT FÖLJANDE:
 1 för den minsta krökningen
 2 för nästa mindre
 3 för nästa mindre
 osv.
 6. DE TAL SOM TILLDELATS VARJE ENSKILD VINDRUTA INOM DE TVÅ SERIER SOM DEFINIERAS I PUNKT 3 OVAN SKA ADDERAS
 6.1
 Den vindruta bland dem som har de fem största ytorna, som har den minsta totalsumman och den vindruta bland dem som har de fem minsta ytorna, som har den minsta totalsumman ska väljas ut till de fullständiga provningar som anges i en av bilagorna 4, 6, 8, 9 och 10.
 6.2
 De övriga vindrutorna i samma serie ska genomgå provningar av de optiska egenskaper som beskrivs i punkt 9 i bilaga 3.
 7. Ett fåtal vindrutor som har väsentligt annorlunda parametrar än ytterlighetsfallen för den valda gruppen i fråga om form och/eller krökning kan även provas om den tekniska tjänst som utför provningarna anser att parametrarna i fråga sannolikt har märkbara negativa effekter.
 8. Gränsvärdena för gruppen bestäms för vindrutans utvecklingsyta. När en vindruta som inlämnats för typgodkännande har en utvecklingsyta som ligger utanför de godkända gränsvärdena och/eller har en väsentligt större segmenthöjd eller en väsentligt mindre krökning anses den vara av en ny typ och genomgår ytterligare provningar om tekniska tjänsten anser att sådana provningar är tekniskt nödvändiga med hänsyn till de uppgifter som den förfogar över om produkten och det använda materialet.
 9. Om någon annan vindrutemodell därefter tillverkas av innehavaren av ett godkännande i en tjockleksklass som redan godkänts gäller följande:
 9.1
 Det ska fastställas om denna modell kan föras till de fem största eller de fem minsta som för ifrågavarande grupp har utvalts för godkännande för aktuell grupp.
 9.2
 Numreringen ska göras om på nytt med den metod som anges i punkterna 3, 4 och 5 ovan.
 9.3
 Addera talen som tilldelas den vindruta som nyligen räknats in bland de fem största eller de fem minsta vindrutorna.
 9.3.1
 Om denna summa visar sig vara den minsta, ska följande provningar utföras:
 9.3.1.1
 För vindrutor av härdat glas:
 9.3.1.1.1
 Splittringsprovning.
 9.3.1.1.2
 Provning med attrapphuvud.
 9.3.1.1.3
 Provning av optiskt fel.
 9.3.1.1.4
 Provning av sekundärbildsseparation.
 9.3.1.1.5
 Provning av ljusgenomsläpplighet.
 9.3.1.2
 För vanliga vindrutor av laminerat glas och vindrutor av plexiglas:
 9.3.1.2.1
 Provning med attrapphuvud.
 9.3.1.2.2
 Provning av optiskt fel.
 9.3.1.2.3
 Provning av sekundärbildsseparation.
 9.3.1.2.4
 Provning av ljusgenomsläpplighet.
 9.3.1.3
 För behandlade vindrutor av laminerat glas, provningarna som föreskrivs i punkterna 9.3.1.1.1, 9.3.1.1.2 och 9.3.1.2.
 9.3.1.4
 För vindrutor med plastbeläggning, provningarna som föreskrivs i punkterna 9.3.1.1 eller 9.3.1.2, beroende på vad som är tillämpligt.
 9.3.2
 Om summan inte är den minsta, ska de provningar som föreskrivs för kontroll av de optiska egenskaperna såsom beskrivs i punkt 9 i bilaga 3 utföras.
 BILAGA 14
 RUTOR AV STELT PLASTMATERIAL, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 1. DEFINITION AV TYP
 Rutor av stelt plastmaterial ska anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsnamn eller varumärke.
 1.1.2
 Materialets kemiska beteckning.
 1.1.3
 Tillverkarens klassificering av materialet.
 1.1.4
 Tillverkningsprocessen.
 1.1.5
 Formen och måtten.
 1.1.6
 Den nominella tjockleken. Toleransgränsen för tjockleken på strängsprutade plastprodukter är ± 10 % av den nominella tjockleken. För plastprodukter som produceras med andra metoder (t.ex. gjutna akrylskivor) ges den godtagbara tjocklekstoleransen av ekvationen (toleransgränser för tjocklek (mm) = ± (0,4 + 0,1 e) där e är skiktets tjocklek i millimeter. Referensstandard är ISO 7823/1.
 1.1.7
 Färgningen av plastprodukten.
 1.1.8
 Arten av ytbeläggning.
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Förekomst eller frånvaro av ledare eller värmeelement.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För rutor av stelt plastmaterial ska provningarna utföras antingen på plana provbitar som är helt representativa för slutprodukten eller på färdiga produkter. Alla optiska mätningar ska utföras på verkliga produkter.
 2.2
 Provbitarna ska frigöras från skyddsmaskering och ska rengöras noggrant före provningen.
 2.2.1
 De ska lagras under 48 timmar i en temperatur på 23 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 50 ± 5 %.
 2.3
 För att beskriva bristningsbeteendet under dynamisk påkänning kommer klasser att skapas beroende på plastens användning. Dessa klasser avser risken för huvudkontakt med rutan av plastmaterial och de omfattar olika krav avseende provning med attrapphuvud.
 3. FLEXIBILITETSPROVNING
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Antal provbitar
 En plan provbit med måttet 300 × 25 mm ska genomgå provning.
 3.3 Provningsmetod
 3.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 12 i bilaga 3.
 3.4 Tolkning av resultaten
 För att en provbit eller ett provexemplar ska anses vara stelt ska provbitens vertikala nedböjning vara mindre än eller lika med 50 mm efter 60 sekunder.
 4. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 4.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 4.2 Antal provbitar
 Sex plana provbitar med måtten (1 170 × 570 + 0/– 2 mm) eller sex kompletta delar ska genomgå provning.
 4.3 Provningsmetod
 4.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.2 i bilaga 3.
 4.3.2
 För rutor som skiljeväggar och mellanrutor med risk för islag (klassificering VIII/A) ska fallhöjden vara 3 m. Även HIC-värdet ska mätas.
 4.3.3
 För rutor som sidorutor, bakrutor och soltak, med reducerad risk för islag (klassificering VIII/B) ska fallhöjden vara 1,5 m. Även HIC-värdet ska mätas.
 4.3.4
 För rutor utan risk för islag samt för små rutor i fordon och alla rutor i släpvagnar (klassificering VIII/C) krävs ingen provning med attrapphuvud. En liten ruta är en ruta i vilken en cirkel med diametern 150 mm inte kan skrivas in.
 4.4 Tolkning av resultaten
 Detta prov ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda:
 4.4.1
 Provbiten eller provexemplaret penetreras inte och brister inte i helt skilda stora bitar.
 4.4.2
 HIC-värdet är mindre än 1 000.
 4.4.3
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med attrapphuvud om ett av följande villkor är uppfyllt:
 4.4.3.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 4.4.3.2
 Ett prov har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 5. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET – FALLPROVNING MED KULA PÅ 227 g
 5.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaper:
 1)
 utan ledare eller värmeelement.
 2)
 med ledare eller värmeelement.
 5.2 Antal provbitar
 Tio plana provbitar med måtten 300 + 10/– 0 mm eller tio i huvudsak plana, färdiga delar ska genomgå provning.
 5.3 Provningsmetod
 5.3.1
 Den metod som ska användas är den som föreskrivs i punkt 2.1 i bilaga 3.
 5.3.2
 Fallhöjden för de olika tjockleksvärdena anges i tabellen nedan:
 Skikttjocklek (mm)
 Fallhöjd (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 För mellanliggande värden för tjocklek på provbitar i intervallet mellan 3 och 6 mm ska fallhöjden interpoleras.
 5.4 Tolkning av resultaten
 5.4.1
 Fallprovningen med kula ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 —
 Kulan passerar inte genom provbiten.
 —
 Provbiten brister inte i separata bitar.
 Såsom en följd av islaget är sprickor i skivan dock tillåtna.
 5.4.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande anses vara tillfredsställande med avseende på fallprovning med kula på 227 g om ett av följande villkor är uppfyllt:
 5.4.2.1
 Åtta eller fler separata provningar ger ett tillfredställande resultat vid fallhöjden.
 5.4.2.2
 Om tre eller fler provningar har gett ett otillfredsställande resultat ska ytterligare en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfredsställande resultat.
 5.5 Fallprovning med kula på 227 g vid – 18 ± 2 °C
 5.5.1
 För att minimera provbitens temperaturförändring ska provningen utföras inom 30 sekunder efter att provbiten tagits ut från konditioneringsanordningen.
 5.5.2
 Provningsmetoden ska vara den som beskrivs i punkt 5.3 i denna bilaga, med undantag för att provningstemperaturen är – 18 ± 2 °C.
 5.5.3
 Resultaten ska tolkas i enlighet med punkt 5.4 i denna bilaga.
 6. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
 6.1 Provning av nötningshärdighet
 6.1.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 4 i bilaga 3 ska gälla. Provningen utförs under antingen 1 000, 500 eller 100 cykler för att mäta nötningen på produktens yta.
 6.1.2 Tre plana kvadratiska provbitar med 100 mm sida för varje typ av yta ska genomgå provning.
 6.1.3 Tolkning av resultaten
 6.1.3.1
 För glas av klass L ska nötningsprovningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om den totala ljusspridningen efter nötning inte överskrider 2 % efter 1 000 cykler på provexemplarets yttre yta och 4 % efter 100 cykler på provexemplarets inre yta.
 6.1.3.2
 För glas av klass M ska nötningsprovningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om den totala ljusspridningen efter nötning inte överskrider 10 % efter 500 cykler på provexemplarets yttre yta och 4 % efter 100 cykler på provexemplarets inre yta.
 6.1.3.3
 För soltak krävs ingen nötningsprovning.
 6.1.4 En uppsättning provexemplar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med ett av följande villkor är uppfyllt:
 —
 Alla provexemplaren uppfyller kraven.
 —
 Ett provexemplar gav otillfredsställande resultat, men en upprepning av provningarna på en ny uppsättning provexemplar ger ett tillfredsställande resultat.
 6.2 Provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan
 6.2.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 6.4 i bilaga 3 ska gälla. Den totala exponeringen för ultraviolett strålning med xenonbåglampa ska vara 500 MJ/m2. Under bestrålningen ska provbitarna exponeras för vattenbegjutning i kontinuerliga cykler. Under en cykel om 120 minuter exponeras provbitarna för ljus utan vattenbegjutning under 102 minuter och för ljus med vattenbegjutning under 18 minuter.
 6.2.1.1
 Andra metoder som ger likvärdiga resultat ska vara tillåtna.
 6.2.2 Antal provbitar
 Tre plana provbitar med måtten 130 × 40 mm utskurna från ett plant provexemplar ska genomgå provning.
 6.2.3 Tolkning av resultaten
 6.2.3.1
 Provningen av beständighet mot simulerad väderpåverkan ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 6.2.3.1.1
 Ljustransmittansen mätt i enlighet med punkt 9.1 i bilaga 3 ligger inte under 95 % av värdet före väderbeständighetsprovningen. Dessutom ska värdet för rutor som krävs för förarens sikt inte ligga under 70 %.
 6.2.3.1.2
 Inga bubblor eller annan synlig nedbrytning, missfärgning, mjölkaktighet eller krackelering ska uppkomma under väderbeständighetsprovningen.
 6.2.4 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses godtagbara med avseende på provningen av beständighet mot simulerad väderpåverkan, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 6.2.4.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 6.2.4.2
 En provbit har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 6.3 Ritsprovning
 6.3.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 13 i bilaga 3 ska gälla endast för belagda stela produkter.
 6.3.2 Ritsprovningen ska utföras på en av provbitarna från punkt 6.2.
 6.3.3 Tolkning av resultaten
 6.3.3.1
 Ritsprovningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om
 6.3.3.1.1
 ritsvärdet Gt1 är uppfyllt.
 6.3.3.2
 Provbiten ska anses vara tillfredsställande med avseende på godkännande om ett av de följande villkoren är uppfyllt:
 6.3.3.2.1
 Provningen har gett tillfredsställande resultat.
 6.3.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men ytterligare en provning utförd på en annan provbit från provningen i punkt 6.2 ger tillfredsställande resultat.
 6.4 Provning av fuktbeständighet
 6.4.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 7 i bilaga 3 ska gälla.
 6.4.2 Tio plana kvadratiska provbitar med 300 mm sida ska genomgå provning.
 6.4.3 Tolkning av resultaten
 6.4.3.1
 Fuktbeständighetsprovningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om
 6.4.3.1.1
 ingen synlig nedbrytning såsom bubblor eller mjölkaktighet uppstår på något provexemplar, och om
 6.4.3.1.2
 ljustransmittansen mätt i enlighet med punkt 9.1 i bilaga 3 inte minskar till mindre än 95 % av värdet före provningen och dessutom inte till mindre än 70 % för en ruta som krävs för förarens sikt.
 6.4.4 Efter provning ska provbitarna förvaras under minst 48 timmar vid en temperatur på 23 ± 2 °C och en relativ fuktighet på 50 ± 5 % och sedan utsättas för den fallprovning med kula på 227 g som beskrivs under punkt 5 i denna bilaga.
 7. OPTISKA EGENSKAPER
 Kraven i punkt 9.1 i bilaga 3 ska gälla för produkter som krävs för förarens sikt.
 7.1 Tolkning av resultaten
 En uppsättning provexemplar ska anses vara tillfredsställande med ett av följande villkor är uppfyllt:
 7.1.1
 Alla provexemplaren har gett tillfredsställande resultat.
 7.1.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men ytterligare en omgång provbitar ger tillfredsställande resultat.
 8. BRANDMOTSTÅNDSPROVNING
 8.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 10 i bilaga 3 ska gälla.
 8.2 Tolkning av resultaten
 Brandmotståndsprovningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om förbränningshastigheten är mindre än 110 mm/minut.
 8.2.1
 För godkännande ska en uppsättning provexemplar anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 8.2.1.1
 Alla provexemplaren ger ett tillfredsställande resultat.
 8.2.1.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men en andra omgång provexemplar ger tillfredsställande resultat.
 9. KEMIKALIEBESTÄNDIGHET
 9.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 11 i bilaga 3 ska gälla.
 9.2 Tolkning av resultaten
 En uppsättning provexemplar ska anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 9.2.1
 Alla provexemplaren ger tillfredsställande resultat.
 9.2.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men en andra omgång provexemplar ger tillfredsställande resultat.
 BILAGA 15
 RUTOR AV BÖJLIGT PLASTMATERIAL, ANDRA ÄN VINDRUTOR
 1. DEFINITION AV TYP
 Rutor av böjligt plastmaterial ska anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsnamn eller varumärke.
 1.1.2
 Materialets kemiska beteckning.
 1.1.3
 Tillverkarens klassificering av materialet.
 1.1.4
 Tillverkningsprocessen.
 1.1.5
 Den nominella tjockleken (e), en tillverkningstolerans är tillåten:± (0,1 mm + 0,1 e), d > 0,1 mm.
 1.1.6
 Färgningen av plastprodukten.
 1.1.7
 Arten av ytbeläggning(ar).
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För rutor av böjligt plastmaterial ska provningarna utföras på plana provbitar som antingen skärs ut från färdiga produkter eller är särskilt tillverkade för det ändamålet. I båda fallen ska provbiten i alla avseenden vara strikt representativ för de serietillverkade rutorna som godkännande söks för.
 2.2
 Provbitarna ska frigöras från skyddsmaskering och ska rengöras noggrant före provningen.
 2.2.1
 De ska lagras under 48 timmar i en temperatur på 23 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 50 ± 5 %.
 3. PROVNING AV FLEXIBILITET OCH VIKNING
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Antal provbitar
 En plan provbit med måttet 300 × 25 mm ska genomgå provning.
 3.3 Provningsmetod
 3.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 12 i bilaga 3.
 3.4 Tolkning av resultaten
 För att ett provexemplar ska anses vara böjligt ska provbitens vertikala nedböjning vara större än 50 mm efter 60 sekunder.
 10 sekunder efter en 180° vikning ska materialet inte uppvisa något brott eller någon skada vid böjningspunkten.
 4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET
 4.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 4.2 Fallprovning med kula på 227 g vid 20 ± 5 °C
 4.2.1 Antal provbitar
 Tio plana kvadratiska provbitar med 300 + 10/– 0 mm sida ska genomgå provning.
 4.2.2. Provningsmetod
 4.2.2.1
 Den metod som ska användas är den som föreskrivs i punkt 2.1 i bilaga 3.
 4.2.2.2
 Fallhöjden är 2 m för alla tjocklekar.
 4.2.3 Tolkning av resultaten
 4.2.3.1
 Fallprovningen med kula ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om kulan inte tränger genom provbiten.
 4.2.3.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande anses vara tillfredsställande med avseende på fallprovning med kula på 227 g om ett av följande villkor är uppfyllt:
 4.2.3.2.1
 Åtta eller fler provningar ger ett tillfredställande resultat vid fallhöjden.
 4.2.3.2.2
 Om mer än två provningar gett ett otillfredsställande resultat vid den minsta fallhöjden ska ytterligare en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfredsställande resultat.
 4.3 Fallprovning med kula på 227 g vid – 18 ± 2 °C
 4.3.1
 För att minimera provbitens temperaturförändring ska provningen utföras inom 30 sekunder efter att provbiten tagits ut från konditioneringsanordningen.
 4.3.2
 Provningsmetoden ska vara den som beskrivs i punkt 4.2.2 i denna bilaga, med undantag för att provningstemperaturen är – 18 ± 2 °C.
 4.3.3
 Resultaten tolkas i enlighet med punkt 4.2.3 i denna bilaga.
 5. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
 5.1 Provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan
 5.1.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 6.4 i bilaga 3 ska gälla. Den totala exponeringen för ultraviolett strålning med xenonbåglampa ska vara 500 MJ/m2. Under bestrålningen ska provbitarna exponeras för vattenbegjutning i kontinuerliga cykler. Under en cykel om 120 minuter exponeras provbitarna för ljus utan vattenbegjutning under 102 minuter och för ljus med vattenbegjutning under 18 minuter.
 5.1.1.1
 Andra metoder som ger likvärdiga resultat ska vara tillåtna.
 5.1.2 Antal provbitar
 Tre plana provbitar med måtten 130 × 40 mm utskurna från ett plant provexemplar ska genomgå provning.
 5.1.3 Tolkning av resultaten
 Provningen av beständighet mot simulerad väderpåverkan ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 5.1.3.1
 Ljustransmittansen mätt i enlighet med punkt 9.1 i bilaga 3 inte ligger under 95 % av värdet före väderbeständighetsprovningen. Dessutom ska värdet för rutor som krävs för förarens sikt inte ligga under 70 %.
 5.1.3.2
 Inga bubblor eller annan synlig nedbrytning, missfärgning, mjölkaktighet eller krackelering ska uppkomma under väderbeständighetsprovningen.
 5.1.4. En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses tillfredsställande med avseende på provningen av beständighet mot simulerad väderpåverkan, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 5.1.4.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 5.1.4.2
 En provbit har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 6. OPTISKA EGENSKAPER
 Kraven i punkt 9.1 i bilaga 3 ska gälla för produkter som krävs för förarens sikt.
 6.1 Tolkning av resultaten
 En uppsättning provexemplar ska anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 6.1.1
 Alla provexemplaren har gett tillfredsställande resultat.
 6.1.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men ytterligare en omgång provbitar ger tillfredsställande resultat.
 7. BRANDMOTSTÅNDSPROVNING
 7.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 10 i bilaga 3 ska gälla.
 7.2 Tolkning av resultaten
 Brandmotståndsprovningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om förbränningshastigheten är mindre än 110 mm/minut.
 7.2.1
 För godkännande ska en uppsättning provexemplar anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 7.2.1.1
 Alla provexemplaren har gett tillfredsställande resultat.
 7.2.1.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men en andra omgång provexemplar ger tillfredsställande resultat.
 8. KEMIKALIEBESTÄNDIGHET
 8.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 11.2.1 i bilaga 3 ska gälla.
 8.2 Tolkning av resultaten
 En uppsättning provexemplar ska anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 8.2.1
 Alla provexemplaren ger tillfredsställande resultat.
 8.2.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men en andra omgång provexemplar ger tillfredsställande resultat.
 BILAGA 16
 DUBBELRUTOR AV STELT PLASTMATERIAL
 1. DEFINITION AV TYP
 Dubbelrutor anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i fråga om minst en av nedanstående primär- eller sekundäregenskaper.
 1.1
 Primäregenskaperna är följande:
 1.1.1
 Handelsbeteckningar eller varumärken.
 1.1.2
 Komponentskiktens kemiska beteckning.
 1.1.3
 Tillverkarens klassificering av skikten.
 1.1.4
 Komponentskiktens tjocklek.
 1.1.5
 Tillverkningsprocessen för rutorna.
 1.1.6
 Bredden på luftgapet mellan plastkomponentskikten.
 1.1.7
 Färgningen av plastskikten.
 1.1.8
 Typen av ytbeläggning.
 1.2
 Sekundäregenskaperna är följande:
 1.2.1
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 2. ALLMÄNT
 2.1
 För dubbelrutor av stelt plastmaterial ska provningarna utföras antingen på plana provbitar eller färdiga produkter beroende på provningskraven.
 2.2
 Provbitarna ska frigöras från skyddsmaskering och rengöras noggrant före provningen. De ska lagras under 24 timmar i en temperatur på 23 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 50 ± 5 % före provning.
 2.3
 Den nominella tjocklekstoleransen för strängsprutade plastprodukter är ± 10 % av den nominella tjockleken. För plastprodukter som produceras med andra metoder (t.ex. gjutna akrylskivor) ges den godtagbara tjocklekstoleransen av följande ekvation:
 Toleransgränser för tjocklek (mm) = ± (0,4 + 0,1 e)
 där e är skivans nominella tjocklek.
 Referensstandard är ISO 7823/1.
 OBS! Då tjockleken inte är konstant, beroende på formningsteknik, ska mätningen av tjockleken utföras i enhetens geometriska mittpunkt.
 2.4
 Provningar utförda på dubbelrutor av stelt plastmaterial med en nominell bredd på mellanrummet, e, mätt vid den geometriska mittpunkten, ska anses vara tillämpliga på alla dubbelrutor av stelt plastmaterial med samma egenskaper och en nominell bredd på mellanrummet på e ± 5 mm.
 Den som ansöker om godkännande kan alternativt lämna in provexemplaren med största och minsta nominella mellanrum.
 3. FLEXIBILITETSPROVNING
 3.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 3.2 Antal provbitar
 En provbit för vart och ett av fönstrets komponentskikt med måttet 300 × 25 mm ska genomgå provning.
 3.3 Provningsmetod
 3.3.1
 Den metod som ska användas är den som beskrivs i punkt 12 i bilaga 3.
 3.4 Tolkning av resultaten
 Den vertikala avvikelsen för båda komponentskikten ska vara mindre än 50 mm efter 60 sekunder.
 4. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD
 4.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 4.2 Antal provbitar
 Sex representativa rutor med måtten 1 170 × 570 mm (+ 0/- 2 mm i båda riktningarna) ska genomgå provning. Provexemplaren ska vara förberedda för yttre inspänning.
 4.3 Provningsmetod
 4.3.1
 Den provningsmetod som ska användas är den som beskrivs i punkt 3.2 i bilaga 3. Islaget ska ske på rutans insida.
 4.3.2
 För rutor som skiljeväggar och mellanrutor med stor risk för islag ska fallhöjden vara 3 m.
 Även HIC-värdet ska mätas.
 4.3.3
 För rutor som sidorutor, bakrutor och soltak, med reducerad risk för islag, ska fallhöjden vara 1,5 m.
 Även HIC-värdet ska mätas.
 4.3.4
 För rutor utan risk för islag såsom rutor i husvagnar samt för små rutor krävs ingen provning med attrapphuvud. En liten ruta är en ruta i vilken en cirkel med diametern 150 mm inte kan skrivas in.
 4.4 Tolkning av resultaten
 Detta prov ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda:
 4.4.1
 Provbiten eller provexemplaret penetreras inte och brister inte i helt skilda stora bitar.
 4.4.2
 HIC-värdet är mindre än 1 000.
 4.4.3
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med attrapphuvud om ett av följande villkor är uppfyllt:
 4.4.3.1
 Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.
 4.4.3.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 5. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET – FALLPROVNING MED KULA PÅ 227 g
 5.1 Svårighetsindex för sekundäregenskaper:
 Ingen sekundäregenskap berörs.
 5.2 Antal provbitar
 Tio plana provbitar av det yttre komponentskiktet eller tio kompletta delar med måtten 300 × 300 mm + 10/- 0 mm ska genomgå provning.
 5.3 Provningsmetod
 5.3.1
 Den metod som ska användas är den som föreskrivs i punkt 2.1 i bilaga 3.
 Islaget ska ske på provningsrutans utsida.
 5.3.2
 Fallhöjden för de olika tjockleksvärdena för fönstrets yttre komponentskikt anges i tabellen nedan:
 Det yttre skiktets tjocklek (mm)
 Fallhöjd (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 För mellanliggande värden för tjocklek i intervallet mellan 3 och 6 mm ska fallhöjden interpoleras.
 5.4 Tolkning av resultaten
 5.4.1
 Fallprovningen med kula ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 —
 Kulan passerar inte genom provbiten.
 —
 Provbiten brister inte i separata bitar.
 5.4.2
 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande anses vara tillfredsställande med avseende på fallprovning med kula på 227 g om ett av följande villkor är uppfyllt:
 5.4.2.1
 Åtta eller fler separata provningar ger ett tillfredställande resultat vid fallhöjden.
 5.4.2.2
 Om tre eller fler provningar har gett ett otillfredsställande resultat ska ytterligare en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfredsställande resultat.
 5.5 Fallprovning med kula på 227 g vid -18 °C± 2 °C
 5.5.1
 För att minimera provbitens temperaturförändring ska provningen utföras inom 30 sekunder efter att provbiten tagits ut från konditioneringsanordningen.
 5.5.2
 Provningsmetoden ska vara den som beskrivs i punkt 5.3 i denna bilaga, med undantag för att provningstemperaturen är -18 °C± 2 °C.
 5.5.3
 Resultaten ska tolkas i enlighet med punkt 5.4 i denna bilaga.
 6. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
 6.1 Provning av nötningshärdighet
 6.1.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 4 i bilaga 3 ska gälla. Provningen utförs under antingen 1 000, 500 eller 100 cykler för att mäta nötningen på produktens yta.
 6.1.2 Tre plana kvadratiska provbitar på 100 mm för varje typ av yta ska genomgå provning.
 6.1.3 Tolkning av resultaten
 6.1.3.1
 För glas av klass L ska nötningsprovningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om den totala ljusspridningen efter nötning inte överskrider 2 % efter 1 000 cykler på provexemplarets yttre yta och 4 % efter 100 cykler på provexemplarets inre yta.
 6.1.3.2
 För glas av klass M ska nötningsprovningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om den totala ljusspridningen efter nötning inte överskrider 10 % efter 500 cykler på provexemplarets yttre yta och 4 % efter 100 cykler på provexemplarets inre yta.
 6.1.3.3
 För soltak krävs ingen nötningsprovning.
 6.1.4 En uppsättning provexemplar som inlämnas för godkännande ska anses vara tillfredsställande med ett av följande villkor är uppfyllt:
 —
 Alla provexemplaren uppfyller kraven.
 —
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men en upprepning av provningarna på en ny uppsättning provexemplar ger ett tillfredsställande resultat.
 6.2 Provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan
 6.2.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 6.4 i bilaga 3 ska gälla. Den totala exponeringen för ultraviolett strålning med xenonbåglampa ska vara 500 MJ/m2. Under bestrålningen ska provbitarna exponeras för vattenbegjutning i kontinuerliga cykler. Under en cykel om 120 minuter exponeras provbitarna för ljus utan vattenbegjutning under 102 minuter och för ljus med vattenbegjutning under 18 minuter.
 6.2.1.1
 Andra metoder som ger likvärdiga resultat ska vara tillåtna.
 6.2.2 Antal provbitar
 Tre plana provbitar med måtten 130 × 40 mm utskurna från fönstrets yttre yta ska genomgå provning.
 6.2.3 Tolkning av resultaten
 6.2.3.1
 Provningen av beständighet mot simulerad väderpåverkan ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande villkor är uppfyllda:
 6.2.3.1.1
 Ljustransmittansen mätt i enlighet med punkt 9.1 i bilaga 3 ligger inte under 95 % av värdet före väderbeständighetsprovningen. Dessutom ska värdet för rutor som krävs för förarens sikt inte ligga under 70 %.
 6.2.3.1.2
 Inga bubblor eller annan synlig nedbrytning, missfärgning, mjölkaktighet eller krackelering ska uppkomma under väderbeständighetsprovningen.
 6.2.4 En uppsättning provbitar som inlämnas för godkännande ska anses godtagbara med avseende på provningen av beständighet mot simulerad väderpåverkan, om ett av följande villkor är uppfyllt:
 6.2.4.1
 Alla provbitar har gett tillfredsställande resultat.
 6.2.4.2
 En provbit har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat.
 6.3 Ritsprovning
 6.3.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 13 i bilaga 3 ska gälla endast för belagda produkter.
 6.3.2. Ritsprovningen ska utföras på en av provbitarna från punkt 6.2.
 6.3.3 Tolkning av resultaten
 6.3.3.1
 Ritsprovningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om
 ritsvärdet Gt1 är uppfyllt.
 6.3.3.2
 Provbiten ska anses vara tillfredsställande med avseende på godkännande om ett av de följande villkoren är uppfyllt:
 6.3.3.2.1
 Alla proven har gett tillfredsställande resultat.
 6.3.3.2.2
 En provning har gett otillfredsställande resultat, men ytterligare en provning utförd på en annan provbit från provningen i punkt 6.2 ger tillfredsställande resultat.
 6.4 Provning av fuktbeständighet
 6.4.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 7 i bilaga 3 ska gälla.
 6.4.2. Tio plana kvadratiska provbitar på 300 × 300 mm ska genomgå provning.
 6.4.3 Tolkning av resultaten
 6.4.3.1
 Fuktbeständighetsprovningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om
 6.4.3.1.1
 ingen synlig nedbrytning såsom bubblor eller mjölkaktighet uppstår för något provexemplar,
 6.4.3.1.2
 och om ljustransmittansen mätt i enlighet med punkt 9.1 i bilaga 3 inte minskar till mindre än 95 % av värdet före provningen och dessutom inte till mindre än 70 % för en ruta som krävs för förarens sikt.
 6.4.4 Efter provning ska provbitarna förvaras under minst 48 timmar vid en temperatur på 23 °C± 2 °C och en relativ fuktighet på 50 ± 5 % och sedan utsättas för den fallprovning med kula på 227 g som beskrivs i punkt 5 i denna bilaga.
 7. OPTISKA EGENSKAPER
 Kraven i punkt 9.1 i bilaga 3 ska gälla för produkter som krävs för förarens sikt.
 7.1 Tolkning av resultaten
 En uppsättning provexemplar ska anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 7.1.1
 Alla provexemplaren ger tillfredsställande resultat.
 7.1.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men ytterligare en omgång provbitar ger tillfredsställande resultat.
 8. BRANDMOTSTÅNDSPROVNING
 8.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 10 i bilaga 3 ska gälla.
 8.2 Tolkning av resultaten
 Provningen behöver utföras separat på båda ytorna på dubbelrutan.
 Brandmotståndsprovningen ska anses ha gett ett tillfredsställande resultat om förbränningshastigheten är mindre än 110 mm/minut.
 8.2.1
 För godkännande ska en uppsättning provexemplar anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 8.2.1.1
 Alla provexemplaren har gett tillfredsställande resultat.
 8.2.1.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men en andra omgång provexemplar ger tillfredsställande resultat.
 9. KEMIKALIEBESTÄNDIGHET
 9.1 Svårighetsindex och provningsmetod
 Kraven i punkt 11 i bilaga 3 ska gälla.
 Provning ska endast utföra på provexemplar som är representativa för dubbelrutans utsida.
 9.2 Tolkning av resultaten
 En uppsättning provexemplar ska anses vara tillfredsställande om ett av följande villkor är uppfyllt:
 9.2.1
 Alla provexemplaren ger tillfredsställande resultat.
 9.2.2
 Ett provexemplar har gett otillfredsställande resultat, men en andra omgång provexemplar ger tillfredsställande resultat.
 BILAGA 17
 Mätning av segmenthöjden och islagspunkternas lägen
 Figur 1
 Bestämning av segmenthöjden ”h”
 För en ruta av säkerhetsglas med enkel krökning är segmenthöjden lika med: maximum för h1.
 För en ruta av säkerhetsglas med dubbel krökning är segmenthöjden lika med: maximum för h1 + maximum för h2.
 Figur 2
 Föreskrivna islagspunkter för vindrutor
 Figurerna 3 a, 3 b och 3 c
 Föreskrivna islagspunkter för rutor av enhetligt härdat glas
 Figur 3 a
 Ruta av planglas
 Figur 3 b
 Ruta av planglas
 Figur 3 c
 Ruta av böjt planglas
 Punkterna ”2” i figurerna 3 a, 3 b och 3 c är exempel på de lägen för punkt ”2” som föreskrivs i punkt 2.5 i bilaga 5.
 BILAGA 18
 Förfarande för bestämning av provningsområden i förhållande till ”V”-punkterna på vindrutor på fordon i kategori M1
 1. ”V”-PUNKTERNAS POSITION
 1.1 I tabellerna 1 och 2 visas ”V”-punkternas position i förhållande till ”R”-punkten (se bilaga 19 till dessa föreskrifter), såsom de framgår av koordinaterna X, Y och Z i det tredimensionella referenssystemet.
 1.2. I tabell 1 anges grundkoordinaterna för en konstruktivt bestämd ryggstödsvinkel på 25°. Koordinaternas positiva riktning visas i figur 3 i denna bilaga.
 Tabell 1
 ”V”-punkt
 a
 b
 c (d)
 V1
 68 mm
 -5 mm
 665 mm
 V2
 68 mm
 -5 mm
 589 mm
 1.3 Korrigering för andra konstruktivt bestämda ryggstödsvinklar än 25°
 1.3.1
 I tabell 2 visas de ytterligare korrigeringar som ska utföras på koordinaterna X och Z för varje ”V”-punkt när den konstruktiva ryggstödsvinkeln inte är 25°. Koordinaternas positiva riktning visas i figur 3 i denna bilaga.
 Tabell 2
 Rygg stöds vinkel
 (i °)
 Horisontella koordinater
 X
 Vertikala koordinater
 Z
 5
 – 186 mm
 28 mm
 6
 – 176 mm
 27 mm
 7
 – 167 mm
 27 mm
 8
 – 157 mm
 26 mm
 9
 – 147 mm
 26 mm
 10
 – 137 mm
 25 mm
 11
 – 128 mm
 24 mm
 12
 – 118 mm
 23 mm
 13
 – 109 mm
 22 mm
 14
 –99 mm
 21 mm
 15
 –90 mm
 20 mm
 16
 –81 mm
 18 mm
 17
 –71 mm
 17 mm
 18
 –62 mm
 15 mm
 19
 –53 mm
 13 mm
 20
 –44 mm
 11 mm
 21
 –35 mm
 9 mm
 22
 –26 mm
 7 mm
 23
 –17 mm
 5 mm
 24
 –9 mm
 2 mm
 25
 0 mm
 0 mm
 26
 9 mm
 –3 mm
 27
 17 mm
 –5 mm
 28
 26 mm
 –8 mm
 29
 34 mm
 –11 mm
 30
 43 mm
 –14 mm
 31
 51 mm
 –17 mm
 32
 59 mm
 –21 mm
 33
 67 mm
 –24 mm
 34
 76 mm
 –28 mm
 35
 84 mm
 –31 mm
 36
 92 mm
 –35 mm
 37
 100 mm
 –39 mm
 38
 107 mm
 –43 mm
 39
 115 mm
 –47 mm
 40
 123 mm
 –52 mm
 2. PROVNINGSOMRÅDEN
 2.1
 Två provningsområden ska bestämmas med ledning av ”V”-punkterna.
 2.2
 Provningsområde A: det område på vindrutans utsida som begränsas av skärningen med följande fyra plan:
 a)
 Ett plan som lutar 3° uppåt i förhållande till X-axeln och passerar genom V1 och är parallellt med Y-axeln (plan 1).
 b)
 Ett plan som lutar 1° nedåt i förhållande till X-axeln och passerar genom V2 och är parallellt med Y-axeln (plan 2).
 c)
 Ett vertikalt plan som passerar genom V1 och V2 och lutar 13° åt vänster i förhållande till X-axeln för vänsterstyrda fordon och åt höger för högerstyrda fordon (plan 3).
 d)
 Ett vertikalt plan som passerar genom V1 och V2 och lutar 20° åt höger i förhållande till X-axeln för vänsterstyrda fordon och åt vänster för högerstyrda fordon (plan 4).
 2.3
 Provningsområde B: det område på vindrutans utsida som begränsas av skärningen med följande fyra plan:
 a)
 Ett plan som lutar 7° uppåt i förhållande till X-axeln och passerar genom V1 och är parallellt med Y-axeln (plan 5).
 b)
 Ett plan som lutar 5° nedåt i förhållande till X-axeln och passerar genom V2 och är parallellt med Y-axeln (plan 6).
 c)
 Ett vertikalt plan som passerar genom V1 och V2 och lutar 17° åt vänster i förhållande till X-axeln för vänsterstyrda fordon och åt höger för högerstyrda fordon (plan 7).
 d)
 Ett plan som är symmetriskt till plan 7 i förhållande till fordonets mittplan i längdriktningen (plan 8).
 2.4
 Det reducerade provningsområdet B är provningsområde B med undantag för följande områden (1) (se figurerna 2 och 3):
 2.4.1
 Provningsområde A som anges under punkt 2.2, utökat i enlighet med punkt 9.2.2.1 i bilaga 3.
 2.4.2
 Om fordonstillverkaren så önskar undantas områden enligt en av de två följande punkterna:
 2.4.2.1
 Alla ogenomskinliga avskärmningar som avgränsas nedåt av plan 1 och i sidled av plan 4 och dess symmetriplan i förhållande till fordonets mittplan i längdriktningen (plan 4').
 2.4.2.2
 Alla ogenomskinliga avskärmningar som avgränsas nedåt av plan 1 under förutsättning att de är inskrivna i ett område som är 300 mm brett och centrerat kring fordonets mittplan i längdriktningen och under förutsättning att den ogenomskinliga avskärmningen under plan 5 är inskriven i ett område som i sidled begränsas av planet som går genom gränserna för ett 150 mm brett segment (2) och parallellt mot respektive spår av planen 4 och 4'.
 2.4.3
 Alla ogenomskinliga avskärmningar avgränsade av vindrutans yttersidas skärning med
 a)
 ett plan som lutar 4° nedåt i förhållande till X-axeln och passerar genom V2 och är parallellt med Y-axeln (plan 9),
 b)
 plan 6,
 c)
 planen 7 och 8 eller kanten på vindrutans yttre yta om skärningslinjen mellan plan 6 och plan 7 (plan 6 och plan 8) inte korsar den yttre ytan på vindrutan.
 2.4.4
 Alla ogenomskinliga avskärmningar avgränsade av vindrutan yttersidas skärning med
 a)
 ett horisontalplan genom V1 (ruta 10),
 b)
 plan 3 (3),
 c)
 plan 7 (4) eller kanten på vindrutans yttre yta om skärningslinjen mellan plan 6 och plan 7 (plan 6 och plan 8) inte korsar den yttre ytan på vindrutan,
 d)
 plan 9.
 2.4.5
 En yta inom 25 mm från kanten av vindrutans yttre yta eller från alla ogenomskinliga avskärmningar. Detta område ska inte inkräkta på det utökade provningsområdet A.
 2.5
 Definition av referenspunkterna (se figur 3).
 Referenspunkterna är punkter på skärningslinjen mellan vindrutans yttersida och linjer som strålar framåt från V-punkterna mot
 2.5.1
 en övre vertikal referenspunkt framför V1 och 7° ovanför horisontalplanet (Pr1),
 2.5.2
 en nedre vertikal referenspunkt framför V2 och 5° nedanför horisontalplanet (Pr2),
 2.5.3
 en horisontell referenspunkt framför V1 och 17° till vänster (Pr3),
 2.5.4
 ytterligare tre referenspunkter symmetriska till de punkter som anges under punkterna 2.5.1–2.5.3 i förhållande till fordonets mittplan i längdriktningen (P'r1, P'r2 respektive P'r3).
 Figur 1
 Provningsområde ”A” (exempel på fordon med styrdonet på vänster sida)
 Figur 2a
 Reducerat provningsområde ”B” (exempel på fordon med styrdonet på vänster sida) – övre avskärmningsyta såsom anges i punkt 2.4.2.2
 Figur 2b
 Reducerat provningsområde ”B” (exempel på fordon med styrdonet på vänster sida) – övre avskärmningsyta såsom anges i punkt 2.4.2.1
 Figur 3
 Fastställande av referenspunkterna (exempel på fordon med styrdonet på vänster sida)
 (1) Men beaktar det faktum att de referenspunkter som anges under punkt 2.5 måste befinna sig i det genomsynliga området.
 (2) Mätta på vindrutans yttersida och på spåret av plan 1.
 (3) För vindrutans andra sida, med ett symmetriskt plan med avseende på plan 3 i förhållande till fordonets mittplan i längdriktningen.
 (4) För den andra sidan av vindrutan, med plan 8.
 BILAGA 19
 Förfarande för fastställande av ”H”-punkten och den verkliga bålvinkeln för olika sittplatser i motorfordon
 1. SYFTE
 Det förfarande som beskrivs i denna bilaga används för att fastslå ”H”-punktens läge och den verkliga bålvinkeln för en eller flera sittplatser i ett motorfordon och för att verifiera förhållandet mellan uppmätta data och tillverkarens konstruktionsspecifikationer (1).
 2. DEFINITIONER
 I denna bilaga gäller följande definitioner:
 2.1 referensdata: en eller flera av följande egenskaper för en viss sittplats:
 2.2 tredimensionell H-punktsmaskin (3 DH-maskin): en anordning som används för att fastställa H-punkter och verkliga bålvinklar. Denna anordning beskrivs i tillägg 1 till denna bilaga.
 2.3 H-punkt: centrum för ledpunkten mellan bål och lår med 3 DH-maskinen installerad i fordonets säte i enlighet med det förfarande som beskrivs i punkt 3 nedan. H-punkten ligger mitt på anordningens mittlinje, vilken ligger mellan siktknapparna för H-punkten på ömse sidor om 3 DH-maskinen. H-punkten motsvarar teoretiskt R-punkten (för toleranser se punkt 3.2.2 nedan). När H-punkten fastställts i enlighet med det förfarande som beskrivs i punkt 4, anses den fast i förhållande till sätesdynans struktur och flyttas med denna när sätet ställs in.
 2.4 R-punkt eller sätets referenspunkt: en konstruktionspunkt för varje sittplats, som anges av fordonstillverkaren och bestäms i förhållande till det tredimensionella referenssystemet.
 2.5 bållinje: mittlinjen för givaren i 3 DH-maskinen med givaren i sitt bakersta läge.
 2.6 verklig bålvinkel: vinkeln mellan en vertikal linje genom H-punkten och bållinjen uppmätt med hjälp av ryggvinkelkvadranten på 3 DH-maskinen. Den verkliga bålvinkeln motsvarar teoretiskt den konstruktivt bestämda bålvinkeln (för toleranser se punkt 3.2.2 nedan).
 2.7 konstruktivt bestämd bålvinkel: den vinkel som uppmäts mellan en vertikal linje genom R-punkten och bållinjen på en position som motsvarar den beräknade position för sätets ryggstöd som angivits av fordonstillverkaren.
 2.8 passagerarens mittplan: (CPO) mittplanet för 3 DH-maskinen i varje avsedd sittplats. Det representeras av koordinaten för H-punkten på Y-axeln. För separata säten sammanfaller sätets mittplan med passagerarens. För andra säten anges passagerarens mittplan av tillverkaren.
 2.9 tredimensionellt referenssystem: ett system som beskrivs i tillägg 2 till denna bilaga.
 2.10 referensmärken: fysiska punkter (hål, ytor, märken eller fördjupningar) i fordonets chassi som anges av tillverkaren.
 2.11 fordonets mätläge: fordonets läge såsom det anges av referensmärkenas koordinater i det tredimensionella referenssystemet.
 3. KRAV
 3.1 Uppgiftslämnande
 För varje sittplats där referensuppgifter krävs för att visa överensstämmelse med bestämmelserna i gällande föreskrifter, ska alla eller ett lämpligt urval av följande uppgifter lämnas i den form som anges i tillägg 3 till denna bilaga:
 3.1.1
 R-punktens koordinater i förhållande till det tredimensionella referenssystemet.
 3.1.2
 Den konstruktivt bestämda bålvinkeln.
 3.1.3
 Alla uppgifter som krävs för att ställa in sätet (om det är inställbart) till den mätposition som anges i punkt 4.3 nedan.
 3.2 Förhållande mellan uppmätta data och konstruktionsspecifikationer
 3.2.1
 H-punktens koordinater och det värde för den verkliga bålvinkeln som erhålls med det förfarande som anges i punkt 4 nedan ska jämföras med R-punktens koordinater respektive det värde för den konstruktivt bestämda bålvinkeln som anges av fordonstillverkaren.
 3.2.2
 De relativa värdena för R-punkten och H-punkten och förhållandet mellan den konstruktivt bestämda och den verkliga bålvinkeln ska anses tillfredsställande för ifrågavarande sittplats om H-punkten, såsom den definieras av sina koordinater, ligger inom en kvadrat med sidan 50 mm med horisontella och vertikala sidor vars diagonaler korsas vid R-punkten och om den verkliga bålvinkeln inte avviker med mer än 5° från den konstruktivt bestämda bålvinkeln.
 3.2.3
 Om dessa villkor är uppfyllda ska R-punkten och den konstruktivt bestämda bålvinkeln användas för att visa överensstämmelse med bestämmelserna i dessa föreskrifter.
 3.2.4
 Om H-punkten eller den verkliga bålvinkeln inte uppfyller kraven i punkt 3.2, ska H-punkten eller den verkliga bålvinkeln bestämmas två gånger till (tre gånger totalt). Om resultaten av två av dessa tre förfaranden uppfyller kraven ska villkoren i punkt 3.2.3 ovan tillämpas.
 3.2.5
 Om resultaten av de sista två av de tre förfaranden som beskrivs i punkt 3.2.4 ovan inte uppfyller kraven i punkt 3.2.2 ovan, eller om kontrollen inte kan utföras då fordonstillverkaren underlåtit att tillhandahålla uppgifter avseende R-punktens läge eller avseende den konstruktivt bestämda bålvinkeln, ska mittpunkten mellan de tre uppmätta punkterna eller medelvärdet för de tre uppmätta vinklarna användas och anses tillämpliga i alla de fall då hänvisning sker till R-punkten eller den konstruktivt bestämda bålvinkeln i dessa föreskrifter.
 4. FÖRFARANDE FÖR FASTSTÄLLANDE AV H-PUNKT OCH VERKLIG BÅLVINKEL
 4.1
 Fordonet ska, om tillverkaren så begär, konditioneras vid en temperatur av 20 ± 10 °C för att säkerställa att sätesmaterialet uppnått rumstemperatur. Om det säte som ska kontrolleras aldrig använts ska en person eller ett föremål som väger 70–80 kg placeras två gånger på sätet under vardera en minut för att sammanpressa stoppningen i sätesdynan och ryggstödet. På tillverkarens begäran ska samtliga säten förbli obelastade under minst 30 minuter innan 3 DH-maskinen installeras.
 4.2
 Fordonet ska ha det mätläge som anges i punkt 2.11 ovan.
 4.3
 Om sätet är ställbart ska det först ställas in i det bakersta normala kör- eller åkläget, enligt fordonstillverkarens uppgifter, där endast inställningen av sätet i längsled beaktas och där justeringsmån för sätet för andra ändamål än normala kör- och åklägen inte beaktas. Om andra sätesinställningar förekommer (säteshöjd, sätesvinkel, ryggstödsvinkel osv.) ska dessa därefter ställas in i de lägen som tillverkaren anger. För fjädrande säten ska läget i höjdled vara helt fast i ett läge som motsvarar normal körställning enligt tillverkarens specifikationer.
 4.4
 Det område av sittplatsen som kommer i kontakt med 3 DH-maskinen ska täckas av ett tunt bomullstyg av tillräcklig storlek och lämplig textur, som beskrivs som en vanlig bomullstextil med 18,9 trådar per cm2 och som väger 0,228 kg/m2 eller ett stickat eller ovävt textilmaterial med samma egenskaper. Om provningen utförs på ett säte utanför fordonet ska det golv på vilket sätet är placerat ha samma väsentliga egenskaper (2) som golvet i det fordon i vilket sätet är avsett att användas.
 4.5
 Placera sätes- och ryggstödsenheterna på 3 DH-maskinen så att passagerarens mittplan (CPO) sammanfaller med 3 DH-maskinens mittplan. På tillverkarens begäran kan 3 DH-maskinen flyttas inåt med avseende på CPO om 3 DH-maskinen är placerad så långt utåt att säteskanten inte medger att 3 DH-maskinen riktas in.
 4.6
 Sätt fast fot- och underbensenheterna i sätesenheten, antingen var för sig eller genom att använda T-stången och den monterade underbensenheten. En linje som passerar genom H-punktens siktknappar ska hållas parallell med marken och vinkelrät mot sätets längsgående mittplan.
 4.7
 Ställ in fötternas och benens läge på 3 DH-maskinen enligt följande:
 4.7.1
 Säten för förare och yttre passagerare fram:
 4.7.1.1
 Både fot- och underbensenheterna ska flyttas framåt så att fötterna får ett normalt läge på golvet, mellan pedalerna om så krävs. Om möjligt ska vänster fot placeras ungefär lika långt till vänster om 3 DH-maskinens mittplan som höger fot till höger om detsamma. Vattenpasset som visar 3 DH-maskinens placering i tvärgående riktning ställs in horisontellt genom att sitsplattan vid behov justeras eller genom att fot- och underbensenheterna flyttas bakåt. Den linje som passerar genom H-punktens siktknappar ska hållas vinkelrät mot sätets längsgående mittplan.
 4.7.1.2
 Om vänster ben inte kan hållas parallellt med höger ben och vänster fot inte kan stödjas av chassiet, flyttas vänster fot tills den får stöd. Siktknapparnas inriktning ska bibehållas.
 4.7.2
 Baksäten vid sidan:
 För baksäten och extrasäten ska benen placeras enligt tillverkarens anvisningar. Om fötterna då vilar mot delar av golvet som ligger på olika nivåer ska den fot som först kommer i beröring med framsätet fungera som referenspunkt medan den andra foten ska ställas in så att vattenpasset som visar sätesenhetens lutning i tvärgående riktning, är inställt horisontellt.
 4.7.3
 Andra säten:
 Det allmänna förfarandet som anges i punkt 4.7.1 ovan ska följas, fötterna ska dock placeras enligt fordonstillverkarens anvisningar.
 4.8
 Anbringa underbens- och lårvikter och rikta in 3 DH-maskinen.
 4.9
 Vik fram ryggplattan till främre ändläget och dra bort 3 DH-maskinen från ryggstödet med hjälp av T-stången. Flytta 3 DH-maskinen på sätet på något av följande sätt:
 4.9.1
 Använd följande förfarande om 3 DH-maskinen tenderar att glida bakåt: Låt 3 DH-maskinen glida bakåt tills det inte längre erfordras någon hållkraft framåt på T-stången, dvs. tills sitsplattan kommer i kontakt med ryggstödet. Flytta underbenet om det behövs.
 4.9.2
 Använd följande förfarande om 3 DH-maskinen inte tenderar att glida bakåt: Skjut 3 DH-maskinen bakåt genom att belasta T-stången bakåt i horisontell riktning tills sitsplattan kommer i kontakt med ryggstödet (se figur 2 i tillägg 1 till denna bilaga).
 4.10
 Belasta rygg- och sitsplatteenheten på 3 DH-maskinen med 100 ± 10 N vid skärningspunkten mellan höftvinkelkvadranten och T-stångshuset. Den tillförda kraftens riktning ska hållas längs en linje som går genom ovannämnda skärningspunkt till en punkt alldeles ovanför lårbensfästet (se figur 2 i tillägg 1 till denna bilaga). Låt sedan ryggplattan försiktigt åter ligga an mot ryggstödet. Försiktighet måste iakttas under återstoden av förfarandet för att hindra 3 DH-maskinen från att glida framåt.
 4.11
 Sätt höger och vänster bakdelsvikt på plats och sedan alternerande de åtta bålvikterna. Håll 3 DH-maskinen i nivå.
 4.12
 Luta ryggplattan framåt för att ta bort trycket mot ryggstödet. Gunga 3 DH-maskinen från sida till sida tre kompletta cykler inom en 10° cirkelbåge (5° på vardera sidan av det vertikala mittplanet) för att frigöra eventuell kvarvarande friktion mellan 3 DH-maskinen och sätet.
 Under gungningen kan 3 DH-maskinens T-stång tendera att förskjutas från angivet horisontellt och vertikalt läge. T-stången måste därför fasthållas genom att en lämplig sidokraft tillförs under gungningsrörelserna. Försiktighet ska iakttas när T-stången hålls kvar och 3 DH-maskinen gungas för att säkerställa att inga oavsiktliga yttre belastningar verkar vertikalt, framåt eller bakåt.
 Fötterna på 3 DH-maskinen ska inte hållas kvar under detta steg. Om fötterna ändrar läge ska de under denna fas medges behålla detta läge.
 Fäll försiktigt tillbaka ryggplattan mot ryggstödet och kontrollera att de två vattenpassen intar nolläge. Om fötterna rört sig under gungningarna ska de återställas i läge på följande sätt:
 Lyft fötterna växelvis från golvet så mycket som krävs tills ingen ytterligare fotrörelse inträffar. Vid denna lyftning ska fötterna kunna rotera och inga krafter bakåt eller åt sidorna ska anbringas. När respektive fot återförs i nedläge ska hälen beröra den konstruktion som är avsedd för detta.
 Kontrollera att det tvärställda vattenpasset är i nolläge och tillför om så krävs en sidokraft överst på ryggplattan som är tillräckligt stor för få 3 DH-maskinens sitsplatta i nivå med sätet.
 4.13
 Fortsätt med följande steg, medan T-stången hålls kvar så att inte 3 DH-maskinen glider framåt på sätesdynan:
 a)
 Återför ryggplattan mot ryggstödet.
 b)
 Tillför och frigör växelvis en horisontell bakåtriktad kraft, som inte överstiger 25 N, på ryggens vinkelstång vid en höjd som ungefär motsvarar centrum för bålvikterna tills höftvinkelkvadranten anger att ett stabilt läge uppnåtts sedan kraften frigjorts. Försiktighet ska iakttas för att säkerställa att inga yttre belastningar neråt eller i sidled anbringas på 3 DH-maskinen. Om 3 DH-maskinen åter behöver riktas in, fäll åter ryggplattan framåt, ställ in på nytt och upprepa förfarandet från punkt 4.12.
 4.14
 Utför mätningarna på följande sätt:
 4.14.1
 H-punktens koordinater mäts i förhållande till det tredimensionella referenssystemet.
 4.14.2
 Den verkliga bålvinkeln avläses i 3 DH-maskinens ryggvinkelkvadrant med givaren i sitt bakersta läge.
 4.15
 Om 3 DH-maskinen behöver återinstalleras ska först sätet förbli obelastat under minst 30 minuter. 3 DH-maskinen ska inte lämnas aktiverad på sätet under längre tid än som krävs för att utföra provet.
 4.16
 Om sittplatserna i samma sätesrad kan betraktas som likvärdiga (bänksäte, identiska säten osv.) ska endast en H-punkt och en verklig bålvinkel bestämmas för varje sätesrad, under förutsättning att den 3 DH-maskin som beskrivs i tillägg 1 till denna bilaga placeras på en sittplats som kan anses representativ för sätesraden. Denna plats ska vara
 4.16.1
 förarplatsen när det gäller den främre raden,
 4.16.2
 en ytterplats när det gäller den eller de bakre raderna.
 (1) På alla sittplatser utom framsätena, där H-punkten inte kan bestämmas med hjälp av den tredimensionella maskinen eller andra förfaranden, kan den behöriga myndigheten använda den av tillverkaren uppgivna R-punkten efter eget gottfinnande.
 (2) Lutningsvinkel, höjdskillnad genom höjning av sätet, ytstruktur osv.
 TILLÄGG 1
 Beskrivning av den tredimensionella h-punktsmaskinen
 (1)
 (3 DH-maskinen)
 1. RYGG- OCH SITSPLATTOR
 Rygg- och sitsplattorna är konstruerade av armerad plast och metall. De simulerar människans bål och lår och är mekaniskt ledade i H-punkten. En kvadrant är fäst i givaren vid H-punkten för att mäta verklig bålvinkel. Genom en justerbar lårstång som är fästad i sitsplattan fastställs lårets mittlinje och den tjänar som grundlinje för höftvinkelkvadranten.
 2. KROPPS- OCH BENDELAR
 Underbenssegmenten är fastsatta i sitsplatteenheten vid T-stången som sammanför knäna, som är ett sidoutskott på den justerbara lårstången. Kvadranter ingår i de undre bendelarna för att mäta knävinklarna. Sko- och fotenheterna är kalibrerade för att mäta fotvinkeln. Två vattenpass riktar in anordningen i rummet. Kroppsdelsvikterna placeras vid motsvarande tyngdpunkter för att utöva ett tryck på sätet som motsvarar en man som väger 76 kg. Kontrollera att alla ledpunkter på 3 DH-maskinen rör sig fritt utan märkbar friktion.
 Figur 1
 Beteckningar på 3 DH-maskinens delar
 Figur 2
 Mått på 3 DH-maskinens delar och viktfördelning
 (1) Detaljer om konstruktionen av 3 DH-maskinen kan erhållas från Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Maskinen motsvarar den som beskrivs i ISO-standard 6549-1980.
 TILLÄGG 2
 TREDIMENSIONELLT REFERENSSYSTEM
 1.
 Det tredimensionella referenssystemet definieras av tre ortogonala plan som fastställs av fordonstillverkaren (se figur) (1).
 2.
 Fordonets mätläge fastställs genom att fordonet placeras på underlaget så att referensmärkenas koordinater motsvarar de värden som anges av fordonstillverkaren.
 3.
 R- och H-punkternas koordinater fastställs i förhållande till de referensmärken som anges av tillverkaren.
 Figur 1
 Tredimensionellt referenssystem
 (1) Referenssystemet överensstämmer med standarden ISO 4130:1978
 TILLÄGG 3
 REFERENSUPPGIFTER AVSEENDE SITTPLATSER
 1. KODNING AV REFERENSDATA
 Referensdata förtecknas i följd för varje sittplats. Sittplatserna identifieras med hjälp av en tvåställig kod. Det första tecknet är en arabisk siffra och anger sätenas radnummer, räknat framifrån och bakåt i fordonet. Det andra tecknet är en versal som anger sätets placering i en rad. Sett i körriktningen ska följande bokstäver användas:
 L = vänsterplats
 C = mittplats
 R = högerplats
 2. BESKRIVNING AV FORDONETS MÄTLÄGE
 2.1 Referensmärkenas koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. FÖRTECKNING ÖVER REFERENSDATA
 3.1 Sittplats: ...
 3.1.1 R-punktens koordinater:
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2 Konstruktivt bestämd bålvinkel: ...
 3.1.3 Specifikationer för inställning av säte (1)
 Horisontellt: ...
 Säteshöjd: ...
 Sätesvinkel: ...
 Bålvinkel: ...
 Observera:
 Referensdata för ytterligare sittplatser förtecknas i punkterna 3.2, 3.3 osv.
 (1) Stryk det som inte gäller.
 BILAGA 20
 KONTROLL AV PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE
 1. DEFINITIONER
 I denna bilaga gäller följande definitioner:
 1.1 produkttyp: alla glasrutor som har samma primäregenskaper.
 1.2 tjockleksklass: alla glasrutor, vilkas olika delar har samma tjocklek inom tillåtna toleranser.
 1.3 produktionsenhet: alla produktionsmedel för framställning av en eller flera typer av glasrutor som är samlade på en och samma plats. Den kan omfatta flera produktionslinjer.
 1.4 skift: en produktionsperiod på samma produktionslinje under loppet av en arbetsdag.
 1.5 produktionskörning: en kontinuerlig period då samma produkttyp tillverkas på samma produktionslinje.
 1.6 Ps: antalet glasrutor av samma typ av produkt tillverkade under samma skift.
 1.7 Pr: antalet glasrutor av samma typ av produkt tillverkade under en produktionskörning.
 2. PROVNINGAR
 Glasrutorna ska genomgå följande provningar:
 2.1 Vindrutor av härdat glas
 2.1.1
 Splittringsprovning enligt kraven i punkt 2 i bilaga 4.
 2.1.2
 Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i punkt 9.1 i bilaga 3.
 2.1.3
 Provning av optiskt fel enligt kraven i punkt 9.2 i bilaga 3.
 2.1.4
 Provning av sekundärbildsseparation enligt kraven i punkt 9.3 i bilaga 3.
 2.2 Rutor av enhetligt härdat glas
 2.2.1
 Splittringsprovning enligt kraven i punkt 2 i bilaga 5.
 2.2.2
 Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i punkt 9.1 i bilaga 3.
 2.2.3
 För glasrutor som används som vindrutor:
 2.2.3.1
 Provning av optiskt fel enligt kraven i punkt 9.2 i bilaga 3.
 2.2.3.2
 Provning av sekundärbildsseparation enligt kraven i punkt 9.3 i bilaga 3.
 2.3 Vanliga vindrutor av laminerat glas och vindrutor av plexiglas
 2.3.1
 Provning med attrapphuvud enligt kraven i punkt 3 i bilaga 6.
 2.3.2
 Fallprovning med kula på 2 260 g enligt kraven i punkt 4.2 i bilaga 6 och punkt 2.2 i bilaga 3.
 2.3.3
 Provning av värmebeständighet enligt kraven i punkt 5 i bilaga 3.
 2.3.4
 Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i punkt 9.1 i bilaga 3.
 2.3.5
 Provning av optiskt fel enligt kraven i punkt 9.2 i bilaga 3.
 2.3.6
 Provning av sekundärbildsseparation enligt kraven i punkt 9.3 i bilaga 3.
 2.3.7
 Endast för vindrutor av plexiglas:
 2.3.7.1
 Provning av nötningshärdighet enligt kraven i punkt 2.1 i bilaga 9.
 2.3.7.2
 Provning av fuktbeständighet enligt kraven i punkt 3 i bilaga 9.
 2.3.7.3
 Provning av kemikaliebeständighet enligt kraven i punkt 11.2.1 i bilaga 3.
 2.4 Rutor av vanligt laminerat glas och plexiglas, andra än vindrutor
 2.4.1
 Fallprovning med kula på 227 g enligt kraven i punkt 4 i bilaga 7.
 2.4.2
 Provning av värmebeständighet enligt kraven i punkt 5 i bilaga 3.
 2.4.3
 Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i punkt 9.1 i bilaga 3.
 2.4.4
 Endast för rutor av plexiglas:
 2.4.4.1
 Provning av nötningshärdighet enligt kraven i punkt 2.1 i bilaga 9.
 2.4.4.2
 Provning av fuktbeständighet enligt kraven i punkt 3 i bilaga 9.
 2.4.4.3.
 Provning av kemikaliebeständighet enligt kraven i punkt 11.2.1 i bilaga 3.
 2.4.5
 Ovanstående villkor ska anses uppfyllda om de motsvarande provningarna har utförts på en vindruta med samma sammansättning.
 2.5 Behandlade vindrutor av laminerat glas
 2.5.1
 Förutom provningarna som beskrivs i punkt 2.3 i denna bilaga, ska en splittringsprovning utföras enligt kraven i punkt 4 i bilaga 8.
 2.6 Glasrutor med plastbeläggning
 Utöver de provningar som beskrivs i de olika punkterna i denna bilaga, ska följande provningar utföras:
 2.6.1
 Provning av nötningshärdighet enligt kraven i punkt 2.1 i bilaga 9.
 2.6.2.
 Provning av fuktbeständighet enligt kraven i punkt 3 i bilaga 9.
 2.6.3
 Provning av kemikaliebeständighet enligt kraven i punkt 11.2.1 i bilaga 3.
 2.7 Dubbelrutor
 2.7.1
 De provningar som ska utföras är de som anges i denna bilaga för varje glasruta som utgör en del av dubbelrutan, med samma frekvens och samma krav.
 2.7.2
 För dubbelrutorna ska mätning av ljusgenomsläpplighet utföras enligt kraven i punkt 9.1 i bilaga 3.
 2.8 Rutor av stelt plastmaterial, andra än vindrutor
 2.8.1
 Fallprovning med kula på 227 g enligt kraven i punkt 5 i bilaga 14.
 2.8.2
 Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt punkt 9.1 i bilaga 3.
 2.8.3
 Nötningsprovning enligt punkt 6.1 i bilaga 14.
 2.8.4
 Ritsprovning enligt punkt 6.3 i bilaga 14.
 OBS! Ovanstående provning i punkt 2.8.2 gäller endast om rutan ska användas på en plats där den krävs för förarens sikt.
 Ovanstående provning i punkt 2.8.4 ska utföras på provexemplar som inte utsatts för provning i enlighet med punkt 6.2 i bilaga 14.
 2.8.5
 Provning av kemikaliebeständighet enligt punkt 11.2.1 i bilaga 3.
 2.9 Rutor av böjligt plastmaterial, andra än vindrutor
 2.9.1
 Fallprovning med kula på 227 g enligt kraven i punkt 4 i bilaga 15.
 2.9.2
 Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt punkt 9.1 i bilaga 3.
 OBS! Ovanstående provning i punkt 2.9.2 gäller endast om rutan ska användas på en plats där den krävs för förarens sikt.
 2.9.3
 Provning av kemikaliebeständighet enligt punkt 11.2.1 i bilaga 3.
 2.10 Dubbelrutor av stelt plastmaterial
 2.10.1
 Fallprovning med kula på 227 g enligt kraven i punkt 5 i bilaga 16.
 2.10.2
 Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt punkt 9.1 i bilaga 3.
 OBS! Ovanstående provning i punkt 2.10.2 gäller endast om rutan ska användas på en plats där den krävs för förarens sikt.
 2.10.3
 Provning av kemikaliebeständighet enligt punkt 11.2.1 i bilaga 3.
 3. PROVNINGSFREKVENS OCH RESULTAT
 3.1 Splittringsprovning
 3.1.1 Provningar
 3.1.1.1
 En första provningsserie ska genomföras, bestående av en splittring vid var och en av de i dessa föreskrifter angivna islagspunkterna, vid produktionsstart för varje ny typ av glasruta i syfte att bestämma den allvarligaste brottpunkten. Resultatet av dessa provningar ska registreras.
 För vindrutor av härdat glas ska dock den första serien provningar endast utföras om den årliga tillverkningen av denna typ av glasruta överstiger 200 enheter.
 3.1.1.2
 Under produktionskörningen ska kontrollprovet utföras på den brottpunkt som avses i punkt 3.1.1.1.
 3.1.1.3
 Vid start av en ny produktionskörning eller vid färgändring ska en kontroll utföras.
 3.1.1.4
 Under produktionskörningen ska kontrollprovningar äga rum med följande minimifrekvens:
 Vindrutor av härdat glas
 Rutor av härdat glas, andra än vindrutor
 Behandlade vindrutor av laminerat glas
 Ps ≤ 200: en splittring per produktionskörning
 Pr ≤ 500: en per skift
 0,1 % per typ
 Ps > 200: en splittring per fyra timmars produktion
 Pr > 500: två per skift
 3.1.1.5
 Vid slutet av produktionskörningen ska en provning utföras på en av de sist producerade glasrutorna.
 3.1.1.6
 För Pr < 20 behöver endast en splittringsprovning per produktionskörning utföras.
 3.1.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras, även resultaten utan permanent registrering av splittringsmönstren.
 Dessutom ska en provning med permanent registrering av splittringsmönstret utföras en gång per skift, utom för Pr ≤ 500. I detta sistnämnda fall ska endast en provning med permanent registrering av splittringsmönstret utföras per produktionskörning.
 3.2 Provning med attrapphuvud
 3.2.1 Provningar
 Kontrollen ska utföras på provexemplar som motsvarar minst 0,5 % av den dagliga produktionen av vindrutor av laminerat glas från en produktionslinje. Högst 15 vindrutor per dag ska provas.
 Valet av provexemplar ska vara representativt för produktionen av de olika typerna av vindrutor.
 Såsom ett alternativ och efter överenskommelse med myndigheten får dessa provningar ersättas med fallprovning med kula på 2 260 g (se punkt 3.3 nedan). Uppträdandet vid islag med huvud ska under alla omständigheter kontrolleras på minst två provexemplar per år för varje tjockleksklass.
 3.2.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 3.3 Fallprovning med kula på 2 260 g
 3.3.1 Provningar
 Minsta frekvensen för kontrollen ska vara en fullständig provning per månad för varje tjockleksklass.
 3.3.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 3.4 Fallprovning med kula på 227 g
 3.4.1 Provningar
 Provbitarna ska skäras ut från provexemplar. av praktiska skäl får dock provningarna utföras på färdiga produkter eller på delar av dessa.
 Kontrollen ska utföras på ett uttag av provexemplar som motsvarar minst 0,5 % av produktionen under ett skift med högst tio provexemplar per dag.
 3.4.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 3.5 Provning av värmebeständighet
 3.5.1 Provningar
 Provbitarna ska skäras ut från provexemplar. Av praktiska skäl får dock provningarna utföras på färdiga produkter eller på delar av dessa. Dessa väljs så att alla mellanskikt provas i proportion till deras användning.
 Kontrollen ska utföras på minst tre provexemplar per mellanskiktsfärg tagna från den dagliga produktionen.
 3.5.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 3.6 Ljusgenomsläpplighet
 3.6.1 Provningar
 Representativa provexemplar för tonade slutprodukter ska utsättas för denna provning.
 Kontrollen ska utföras minst vid början av varje produktionskörning om det förekommer någon ändring av glasrutans egenskaper som påverkar resultaten av provningen.
 Vindrutor och andra glasrutor med en normal ljustransmittans mätt under typgodkännandeprovning på minst 75 % för vindrutor och minst 75 % för andra glasrutor än vindrutor, samt glasrutor vars symbol är V (se punkt 5.5.2 i dessa föreskrifter), ska vara undantagna från denna provning.
 För rutor av härdat glas kan alternativt ett intyg om överensstämmelse med ovannämnda krav inlämnas av glasleverantören.
 3.6.2 Resultat
 Värdet för normal ljustransmittans ska registreras. För vindrutor med ogenomskinlig avskärmning ska dessutom ritningarna som avses i punkt 3.2.1.2.2.4 I dessa föreskrifter kontrolleras för att fastställa att sådana band befinner sig utanför provningsområde B eller område i beroende på den fordonskategori för vilken vindrutan är avsedd. Alla ogenomskinliga avskärmningar ska vara i överensstämmelse med de villkor som finns i bilaga 18.
 3.7 Optiskt fel och sekundärbildsseparation
 3.7.1 Provningar
 Varje vindruta ska kontrolleras med avseende på synliga fel. Genom tillämpning av de metoder som anges i dessa föreskrifter eller någon metod som ger likartade resultat ska dessutom mätningar utföras i de olika siktsektorerna med följande minsta frekvenser:
 När Ps ≤ 200, ett provexemplar per skift.
 När Ps > 200, två provexemplar per skift.
 Alternativt 1 % av hela produktionen, varvid de provexemplar som väljs ska vara representativa för hela produktionen.
 3.7.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 3.8 Provning av nötningshärdighet
 3.8.1 Provningar
 Endast glasrutor med plastbeläggning, rutor av plexiglas och rutor av plastmaterial ska genomgå denna provning. Det ska förekomma minst en kontroll per månad och per typ av plastbeläggning eller plastmaterial.
 3.8.2 Resultat
 Mätningen av ljusspridningen ska registreras.
 3.9 Provning av fuktbeständighet
 3.9.1 Provningar
 Endast glasrutor med plastbeläggning och rutor av plexiglas ska genomgå denna provning. Minst en kontroll ska utföras per månad och per typ av plastbeläggning eller plastmaterial.
 3.9.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 3.10 Provning av kemikaliebeständighet
 3.10.1 Provningar
 Endast glasrutor med plastbeläggning, rutor av plexiglas och rutor av plastmaterial ska genomgå denna provning. Minst en kontroll ska utföras per månad och per typ av plastbeläggning eller plastmaterial.
 3.10.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 3.11 Ritsprovning
 3.11.1 Provningar
 Endast rutor av stelt plastmaterial med en nötningshärdig beläggning ska genomgå denna provning. Minst en kontroll per vecka och per typ av plastmaterial och dess beläggning ska utföras på provexemplar som inte utsatts för provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan (punkt 6.2 i bilaga 14).
 En provning på vädernedbrutna provexemplar ska utföras var 3 månad.
 3.11.2 Resultat
 Alla resultat ska registreras.
 BILAGA 21
 Villkor för montering av säkerhetsglas i fordon
 1. TILLÄMPNINGSOMRÅDE
 I denna bilaga anges villkor avseende montering av säkerhetsglas i fordon i kategorierna M, N och O (1) för att säkerställa en hög nivå av säkerhet för passagerare och förare och, i synnerhet, för att förse föraren med god sikt under alla förhållanden, inte bara framåt utan också bakåt och åt sidorna.
 Det gäller inte bepansrade fordon enligt definition i punkt 2.3 nedan.
 2. DEFINITIONER
 I denna bilaga gäller följande definitioner:
 2.1
 fordon: varje motorfordon avsett att användas på väg, med minst fyra hjul och som är konstruerad för en högsta hastighet som överstiger 25 km/tim, med undantag för spårbundna fordon och flyttbara maskiner.
 2.2
 fordonskategori: en uppsättning fordon som ingår i tillämplig kategori av den klassificering som antagits i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3) (1).
 2.3
 fordon för särskilt ändamål, husbil, bepansrat fordon, ambulans, likbil, cabriolet finns definierade i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3) (1).
 2.4
 tvåvåningsfordon: definieras i punkt 2.1.6 i föreskrifter nr 107.
 3. ALLMÄNNA VILLKOR TILLÄMPLIGA FÖR FORDON I KATEGORIERNA M, N OCH O
 3.1
 Säkerhetsglas ska monteras på sådant sätt de, trots de påfrestningar som fordonet är utsatt för under normala körförhållanden, förblir på plats och fortsätter att erbjuda föraren och passagerarna sikt och säkerhet i fordonet.
 3.2
 Säkerhetsglas ska vara försett med tillämplig typgodkännandemärkning som anges i punkt 5.4 i dessa föreskrifter, följt när så erfordras, av en av de tilläggssymboler som framgår i punkt 5.5.
 4. SÄRSKILDA VILLKOR TILLÄMPLIGA FÖR FORDON I KATEGORIERNA M OCH N (1)
 4.1 Vindrutor
 4.1.1
 Den normala ljustransmittansen ska inte vara lägre än 70 %.
 4.1.2
 Vindrutan ska vara typgodkänd för den fordonstyp på vilken den är avsedd att monteras.
 4.1.3
 Vindrutan ska vara korrekt monterad i förhållande till fordonsförarens R-punkt.
 4.1.4
 Fordon som är konstruerade för en hastighet som är högre än 40 km/tim ska inte vara försedda med vindrutor av härdat glas.
 4.2 Rutor av säkerhetsglas, andra än vindrutor och skiljeväggar av glas
 4.2.1 Rutor av säkerhetsglas som krävs för förarens siktfält framåt
 4.2.1.1
 Säkerhetsglaset genom vilket förarens siktfält framåt erhålls, såsom anges i punkt 2.18.1 i dessa föreskrifter, ska ha en normal ljustransmittans på minst 70 %.
 4.2.1.2
 Säkerhetsglas av plastmaterial ska vara försett med tilläggssymbolen /B/L, såsom anges i punkterna 5.5.5 och 5.5.7 i dessa föreskrifter.
 4.2.2 Rutor av säkerhetsglas som krävs för förarens siktfält bakåt
 4.2.2.1
 Säkerhetsglaset som anges i punkt 2.18.2 i dessa föreskrifter ska ha en ljustransmittans på minst 70 %, men om två yttre backspeglar finns monterade, får glaset ha en ljustransmittans under 70 %, under förutsättning att det är försett med tilläggssymbolen V som anges i punkt 5.5.2 i dessa föreskrifter.
 4.2.2.2
 Säkerhetsglas av plastmaterial ska vara försett med tilläggssymbolen A/L eller B/L, såsom anges i punkterna 5.5.5 och 5.5.7 i dessa föreskrifter.
 Såsom ett alternativ kan bakrutan i ett nedfällbart tak på ett fordon av cabriolet-typ vara försedd med tilläggssymbolen /B/M.
 Bakrutan i ett nedfällbart tak på ett fordon av cabriolettyp får vara tillverkad av böljligt plastmaterial.
 4.2.3 Andra säkerhetsglas
 4.2.3.1
 Säkerhetsglas som inte täcks av definitionerna i punkterna 2.18.1 och 2.18.2 i dessa föreskrifter ska vara försedda med tilläggssymbolen V som anges i punkt 5.5.2 i dessa föreskrifter, om ljustransmittansen är lägre än 70 %.
 4.2.3.2
 Säkerhetsglas av plastmaterial ska vara försedda med en av de tilläggssymboler som anges i punkterna 5.5.5, 5.5.6 och 5.5.7 i dessa föreskrifter. När fordonet är avsett för transport av passagerare, är dock inte glas med tilläggssymbolerna /C/L eller /C/M tillåtna på ställen där risk för islag med huvudet förekommer.
 4.2.4 Undantag
 För säkerhetsglas av plastmaterial gäller inte de villkor avseende nötningshärdighet som beskrivs i punkterna 4.2.2.2 och 4.2.3.2 i denna bilaga för de fordon och placeringar av rutor som listas nedan:
 a)
 Ambulanser.
 b)
 Likbilar.
 c)
 Släpvagnar, inklusive husvagnar.
 d)
 Soltak och glas placerade i fordonets tak.
 e)
 Alla rutor på övre däck på ett tvåvåningsfordon.
 Ingen nötningsprovning/symbol krävs.
 4.3 Särskilda krav
 4.3.1
 Alla framåtriktade rutor andra än vindrutor ska bestå av antingen ett laminerat glas eller en plastruta försedd med tilläggssymbolen /A, såsom anges i punkterna 5.5.5 och 5.5.7 i dessa föreskrifter.
 4.3.2
 Punkt 4.3.1 är inte tillämplig för fordon som på grund av sin konstruktion har en största hastighet som är lägre än 40 km/tim.
 (1) Enligt definition i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/rev.1/ändring 2).