text:
 12.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 148/34
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 23 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu zpětných světlometů pro motorová vozidla a jejich přípojná vozidla
 Zahrnující veškerá platná znění až po:
 doplněk 15 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 15. října 2008
 OBSAH
 PŘEDPIS
 0.
 Oblast působnosti
 1.
 Definice
 2.
 Žádost o schválení
 3.
 Značení
 4.
 Schválení
 5.
 Všeobecné požadavky
 6.
 Intenzita vyzařovaného světla
 7.
 Zkušební postup
 8.
 Barva vyzařovaného světla
 9.
 Shodnost výroby
 10.
 Postihy za neshodnost výroby
 11.
 Definitivní ukončení výroby
 12.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušeka názvy a adresy správních orgánů
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 —
 Sdělení ve věci udělení nebo rozšíření, zamítnutí či odnětí schválení nebo definitivního ukončení výroby typu zpětného světlometu podle předpisu č. 23
 Příloha 2 —
 Příklady uspořádání značek schválení typu
 Příloha 3 —
 Fotometrická měření
 Příloha 4 —
 Barva bílého světla (trichromatické souřadnice)
 Příloha 5 —
 Minimální požadavky na postupy kontrol shodnosti výroby
 Příloha 6 —
 Minimální požadavky na výběr vzorků inspektorem
 0. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na zpětné světlomety u vozidel kategorií M, N, O a T (1)
 1. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:.
 1.1
 „Zpětným světlometem“ se rozumí světlomet vozidla určený k osvětlení vozovky za vozidlem a k upozornění jiných uživatelů vozovky, že vozidlo couvá nebo bude couvat;
 1.2
 Pro tento předpis se použijí definice uvedené v předpise č. 48 a v sérii jeho změn platných v době podání žádosti o schválení typu.
 1.3
 „Zpětnými světlomety různých typů“ se rozumí světlomety, které se liší v základních aspektech, jako jsou:
 a)
 obchodní název nebo značka;
 b)
 vlastnosti optického systému (hladiny svítivosti, úhly rozložení světla, kategorie žárovky, modul zdroje světla atd.).
 Změna barvy žárovky nebo barvy jakéhokoliv filtru nepředstavuje změnu typu.
 1.4
 Odkazy uvedené v tomto předpise na standardní (vzorovou) žárovku/žárovky a na předpis č. 37 se vztahují k předpisu č. 37 a jeho sérii změn platných v době podání žádosti o schválení typu.
 2. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 2.1
 Žádost o schválení podává držitel obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 Žadatel může na základě své volby stanovit, že zařízení může být na vozidlo montováno s různými sklony vztažné osy vůči vztažným rovinám vozidla a vůči povrchu vozovky, nebo že může být natočeno kolem své vztažné osy; tyto různé podmínky montáže se uvedou ve formuláři sdělení.
 2.2
 K žádosti musí být pro každý typ zpětného světlometu přiloženo následující:
 2.2.1
 výkresy (trojmo), dostatečně podrobné, aby bylo možné určit typ zpětného světlometu, a ukazující geometrickou polohu (polohy), v níž může být zpětný světlomet montován na vozidlo; osu pozorování, která se má při zkouškách užít jako vztažná osa (horizontální úhel H = 0, vertikální úhel V = 0); a bod, který se má při těchto zkouškách použít jako vztažný střed. Výkresy musí rovněž zobrazovat polohu určenou pro číslo schválení a doplňkový symbol ve vztahu ke kružnici značky schválení typu;
 2.2.2
 stručný technický popis uvádějící, s výjimkou svítilen s nevýměnnými zdroji světla, zejména:
 a)
 kategorii nebo kategorie předepsané žárovky/předepsaných žárovek; tato kategorie žárovek musí být jednou z kategorií uvedených v předpise č. 37 a jeho sérii změn platných v době podání žádosti o schválení typu, nebo
 b)
 specifický identifikační kód modulu zdroje světla;
 2.2.3
 dva vzorky. Pokud se žádá o schválení zařízení, která nejsou identická, ale jsou symetrická a vhodná k montáži jedno na levou stranu a jedno na pravou stranu vozidla, mohou být oba dodané vzorky totožné a určené k montáži pouze na pravou nebo pouze na levou stranu vozidla.
 3. ZNAČENÍ
 Vzorky typu zpětného světlometu předložené ke schválení musí:
 3.1
 být opatřeny obchodním názvem nebo značkou žadatele; toto označení musí být jasně čitelné a nesmazatelné;
 3.2
 být opatřeny – s výjimkou svítilen s nevýměnnými zdroji světla – jasně čitelným a nesmazatelným značením, které udává:
 a)
 kategorii nebo kategorie předepsané žárovky / předepsaných žárovek nebo
 b)
 specifický identifikační kód modulu zdroje světla;
 3.3
 být opatřeny nápisem „TOP“ (horní strana) vyznačeným vodorovně na nejhořejší části svítící plochy, pokud je třeba předejít jakékoli chybě v montáži zpětného světlometu na vozidlo;
 3.4
 mít dostatečné místo pro značku schválení typu a doplňkové symboly předepsané v bodě 4.3; toto místo musí být vyznačeno na výkresu zmíněném v bodě 2.2.1;
 3.5
 být označeny jmenovitým napětím nebo rozsahem napětí a příkonem u svítilen s nevýměnnými zdroji světla nebo nevýměnným modulem (nevýměnnými moduly) zdroje světla.
 3.6
 U svítilen s modulem/moduly zdroje světla musí být modul/moduly zdroje světla opatřeny:
 3.6.1
 obchodním názvem nebo značkou žadatele; toto označení musí být jasně čitelné a nesmazatelné;
 3.6.2
 specifickým identifikačním kódem modulu; toto označení musí být jasně čitelné a nesmazatelné. Tento specifický identifikační kód začíná písmeny „MD“ jako „MODUL“, za nimiž následuje značka schválení typu bez kružnice předepsané níže v bodě 4.3.1.1 a v případě, že se použije několik různých modulů zdroje světla, následují doplňkové symboly nebo znaky; tento specifický identifikační kód musí být vyznačen ve výkresech zmíněných výše v bodě 2.2.1.
 Značka schválení typu nemusí být stejná jako značka schválení typu svítilny, v níž se modul používá, ale obě značky musí pocházet od téhož žadatele.
 3.6.3
 označení jmenovitého napětí a jmenovitého příkonu.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Schválení se udělí, pokud oba vzorky zpětného světlometu splňují požadavky tohoto předpisu.
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu zpětného světlometu, pro který platí tento předpis. Zpráva o schválení nebo o prodloužení, odmítnutí nebo odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu zpětného světlometu v souladu s tímto předpisem musí být sdělena stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře v souladu se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.3 Každý zpětný světlomet odpovídající typu schválenému podle tohoto předpisu musí být na místě uvedeném v bodě 3.4 opatřen kromě značky a údajů předepsaných v bodech 3.1, 3.2, 3.3 nebo příp. 3.5:
 4.3.1
 mezinárodní značkou schválení typu, která se skládá z:
 4.3.1.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila, (2) a
 4.3.1.2
 čísla schválení typu;
 4.3.2
 doplňkovým symbolem tvořeným písmeny A a R spojenými dohromady tak, jak je uvedeno v příloze 2 tohoto předpisu.
 4.3.3
 V blízkosti doplňkového symbolu „AR“ mohou být umístěny první dvě číslice schvalovacího čísla, které označují nejnovější sérii změn tohoto předpisu;
 4.3.4
 šipka směřující na tu stranu, na níž jsou fotometrické vlastnosti splněny až do úhlu 45° H - na světlometech, u kterých je úhel viditelnosti vzhledem ke vztažné ose v horizontálním směru asymetrický.
 4.4 Samostatné svítilny
 Pokud různé typy svítilen splňujících požadavky několika předpisů užívají stejné vnější rozptylové sklo stejné nebo odlišné barvy, může být uvedena jediná mezinárodní značka schválení typu sestávající z písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila, a číslo schválení typu. Tato značka schválení typu může být umístěna kdekoliv na svítilně za těchto předpokladů:
 4.4.1
 je viditelná po namontování svítilny.
 4.4.2
 Pro každou svítilnu musí být vyznačen příslušný identifikační znak podle jednotlivých předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno, společně s vyznačením příslušné série změn zahrnujících nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení, a případně požadovaná šipka.
 4.4.3
 Jednotlivé části jediné schvalovací značky nesmějí být menší než minimální velikost, jež se vyžaduje pro nejmenší jednotlivou značku dle předpisu, podle které bylo schválení uděleno.
 4.4.4
 Těleso svítilny musí mít místo podle výše uvedeného popisu v bodě 3.4 a musí být označeno značkou schválení typu pro platnou funkci/platné funkce.
 4.4.5
 Vzor E v příloze 2 tohoto předpisu uvádí příklady značky schválení typu s výše uvedenými doplňkovými symboly.
 4.5 Jsou-li dvě nebo více svítilen součástí téže sestavy skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen, udělí se schválení, pouze pokud každá z těchto svítilen splňuje požadavky tohoto předpisu nebo jiného předpisu. Svítilny, které nesplňují požadavky žádného z těchto předpisů, nesmí být součástí takové sestavy skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen.
 4.5.1
 Pokud skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny splňují požadavky několika předpisů, lze použít jedinou mezinárodní značku schválení typu sestávající z písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila, dále z čísla schválení typu a případně požadované šipky. Tato značka schválení typu může být umístěna kdekoliv na skupinových, sdružených nebo sloučených svítilnách, pokud:
 4.5.1.1
 je po jejich namontování viditelná;
 4.5.1.2
 není možno žádnou světlo převádějící část skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen sejmout, aniž by se současně nesejmula i značka schválení typu.
 4.5.2
 Pro každou svítilnu musí být vyznačen příslušný identifikační symbol podle jednotlivých předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno, společně s vyznačením příslušné série změn zahrnujících nejnovější významné technické změny předpisu v době vydání schválení:
 4.5.2.1
 buď na příslušné ploše vyzařující světlo;
 4.5.2.2
 nebo ve skupině tak, aby bylo možno každou ze skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen jasně identifikovat (viz tři možné příklady v příloze 2).
 4.5.3
 Velikost jednotlivých částí jediné značky schválení typu nesmí být menší než minimální velikost vyžadovaná pro nejmenší jednotlivé značky v předpise, podle kterého bylo schválení uděleno.
 4.5.4
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen, na který se vztahuje tento předpis.
 4.6 Značka a symbol uvedené v bodech 4.3.1 a 4.3.2 musí být nesmazatelné a jasně čitelné, i když je zpětný světlomet namontován na vozidle.
 4.7 V příloze 2 jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení typu pro jednotlivou svítilnu (obr. 1) a pro skupinové, sdružené nebo sloučené svítilny (obr. 2), včetně všech výše uvedených doplňkových symbolů, kde jsou písmena A a R spojená dohromady.
 5. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY
 5.1
 Každý vzorek musí splňovat požadavky stanovené v následujících odstavcích.
 5.2
 Zpětné světlomety musí být konstruovány a vyrobeny tak, aby za normálních provozních podmínek a přes otřesy, jimž mohou být potom vystaveny, byla zajištěna jejich dobrá funkce a zachovaly si vlastnosti předepsané tímto předpisem.
 5.3
 V případě modulů zdroje světla musí být ověřeny následující skutečnosti:
 5.3.1
 konstrukce modulu/modulů zdroje světla je taková:
 a)
 aby nemohl být žádný modul zdroje světla namontován v jiné poloze, než v určené a správné poloze, a aby mohl být odmontován pouze za použití nástroje/nástrojů;
 b)
 pokud je ve stejném pouzdru zařízení použit více než jeden modul zdroje světla, aby nemohly být v tomtéž pouzdru zaměněny moduly zdroje světla s různými vlastnostmi;
 5.3.2
 modul/moduly zdroje světla jsou zajištěny proti nežádoucí manipulaci.
 5.4
 V případě výměnné žárovky/výměnných žárovek:
 5.4.1
 Lze použít jakoukoli kategorii nebo kategorie žárovky/žárovek schválených podle předpisu č. 37, pokud předpis č. 37 a jeho série změn platné v době podání žádosti o schválení neobsahují žádné omezení pro její/jejich použití.
 5.4.2
 Konstrukce zařízení je taková, aby nemohla být žárovka upevněna v jiné poloze než v té správné.
 5.4.3
 Patice žárovky musí odpovídat vlastnostem uvedeným v publikaci IEC 60061. Platí list údajů o patici, který odpovídá příslušné kategorii použité žárovky.
 6. INTENZITA VYZAŘOVANÉHO SVĚTLA
 6.1
 Intenzita světla vyzařovaného každým z obou vzorků nesmí být menší než nejnižší hodnoty, ani větší než nejvyšší hodnoty, stanovené níže, a musí být měřena ve vztahu ke vztažné ose v níže uvedených směrech (vyjádřených ve stupních úhlu svíraného se vztažnou osou).
 6.2
 Svítivost ve směru vztažné osy nesmí být nižší než 80 cd.
 6.3
 Svítivost světla vyzařovaného do všech směrů, ze kterých lze světlo vidět, nesmí překročit:
 300 cd ve směru horizontální roviny nebo nad ní;
 a ve směru pod horizontální rovinu:
 600 cd mezi h-h a 5° D a
 8 000 cd pod 5° D.
 6.4
 Ve všech jiných směrech měření uvedených v příloze 3 tohoto předpisu nesmí být svítivost menší než minimum stanovené v uvedené příloze.
 V případě, kdy je zpětný světlomet určen k tomu, aby byl namontován na vozidlo výlučně jako součást páru zařízení, lze však fotometrickou svítivost ověřit pouze do úhlu 30° směrem dovnitř, pokud je splněna fotometrická hodnota alespoň 25 cd.
 Tato podmínka musí být jasně vysvětlena v žádosti o schválení a příslušných dokumentech (viz bod 2 tohoto předpisu).
 Kromě toho v případě, kdy bude uděleno schválení typu s použitím výše uvedené podmínky, věta v bodě 11 „Poznámky“ formuláře sdělení (viz příloha 1 tohoto předpisu informuje, že zařízení lze namontovat pouze v páru.
 6.5
 V případě jednotlivé svítilny s více než jedním zdrojem světla musí svítilna splňovat požadovanou minimální svítivost, i když je porouchán některý ze zdrojů světla, a maximální svítivost nesmí být překročena, když svítí všechny zdroje světla. Skupina zdrojů světla, zapojená tak, že selhání jednoho z nich způsobí, že všechny přestanou vyzařovat světlo, se považuje za jeden zdroj světla.
 7. ZKUŠEBNÍ POSTUP
 7.1
 Veškerá fotometrická a kolorimetrická měření se provádějí:
 7.1.1
 v případě svítilen s výměnnými zdroji světla – pokud nejsou vybavené elektronickým ovládáním zdroje světla – s bezbarvou standardní žárovkou kategorie předepsané pro zařízení a při napájení napětím potřebným k vytvoření vztažného světelného toku požadovaného pro tuto kategorii žárovek.
 7.1.2
 v případě svítilen s nevýměnnými zdroji světla (žárovkami nebo jinými zdroji) se měří při napětí 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V;
 7.1.3
 v případě systémů, které využívají elektronické ovládání zdroje světla, jež je součástí svítilny (3), při napájení napětím, které na vstupní svorky svítilny podle údaje výrobce tyto systémy přivádějí, nebo pokud není stanoveno, při napětí 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V;
 7.1.4
 v případě systémů, které využívají elektronické ovládání zdroje světla, jež není součástí svítilny, při napájení napětím, které je podle údaje výrobce přiváděno na vstupní svorky svítilny.
 7.2
 Technická zkušebna si musí od výrobce vyžádat ovládání zdroje světla, které je potřebné k napájení zdroje světla a k používaným funkcím.
 7.3
 Napětí, kterým je svítilna napájena, musí být uvedeno ve formuláři sdělení podle přílohy 1 tohoto předpisu.
 7.4
 U jakékoliv svítilny s výjimkou svítilen vybavených žárovkami musí svítivosti měřené po jedné minutě a svítivosti měřené po 30 minutách svícení vyhovovat minimálním a maximálním požadavkům. Rozložení svítivosti po jedné minutě svícení lze vypočítat z rozložení svítivosti po 30 minutách svícení tak, že se na každý zkušební bod uplatní poměr svítivostí naměřených po jedné minutě a po 30 minutách svícení v bodu HV.
 7.5
 Určí se okraje přivrácené plochy ve směru vztažné osy světelného signalizačního zařízení.
 8. BARVA VYZAŘOVANÉHO SVĚTLA
 Barva vyzařovaného světla v mřížce pole rozložení světla definované v bodě 2 přílohy 3 musí být bílá. Ohledně měření viz příloha 4 tohoto předpisu. Mimo toto pole nesmí být pozorovány náhlé změny v barvě.
 9. SHODNOST VÝROBY
 Výrobní postup musí být v souladu s postupy, které stanoví dodatek 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), s následujícími požadavky:
 9.1
 Svítilny schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem tím, že splňují požadavky stanovené v bodech 6 a 8 výše.
 9.2
 Musí být splněny minimální požadavky na postupy kontroly shodnosti výroby stanovené v příloze 5 tohoto předpisu.
 9.3
 Musí být splněny minimální požadavky na odběr vzorků kontrolorem stanovené v příloze 6 tohoto předpisu.
 9.4
 Orgán, který schválení typu udělil, může kdykoliv ověřit metody kontrol shodnosti uplatňované v jednotlivých výrobních závodech. Běžná četnost takových ověření je jednou za dva roky.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1
 Schválení udělené určitému typu zpětného světlometu podle tohoto předpisu může být odňato, nejsou-li splněny shora uvedené požadavky nebo není-li některý zpětný světlomet, označený podle ustanovení bodů 4.3.1 a 4.3.2, shodný se schváleným typem.
 10.2
 Pokud některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně informovat ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu zpětného světlometu schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán podá zprávu ostatním smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře zprávy o schválení shodného se vzorem v příloze 1 tohoto předpisu.
 12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují toto nařízení, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy zkušeben pověřených provádět schvalovací zkoušky a správních orgánů udělujících schválení, jimž se mají zaslat formuláře osvědčení o udělení schválení, zamítnutí žádosti o ně, nebo rozšíření schválení, odnětí schválení nebo o definitivním zastavení výroby, vystavené v jiných státech.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, naposledy pozměněný dokumentem Amend.4).
 (2) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko, 14 pro Švýcarsko, 15 (nepřiděleno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (nepřiděleno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (nepřiděleno), 34 pro Bulharsko, 35 (nepřiděleno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (nepřiděleno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (nepřiděleno), 42 pro Evropské společenství (schválení vydávají členské státy, přičemž použijí svůj příslušný znak EHK), 43 pro Japonsko, 44 (nepřiděleno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu, 51 pro Korejskou republiku, 52 pro Malajsii, 53 pro Thajsko, 54 a 55 (nepřiděleno), 56 pro Černou Horu, 57 (nepřiděleno) a 58 pro Tunisko. Dalším zemím se přidělí po sobě následující čísla chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 (3) Pro účely tohoto předpisu znamená pojem „je součástí svítilny“, že je zahrnut do tělesa svítilny, nebo že je vně svítilny, též odděleně, ale že je dodáván výrobcem svítilny jako součást systému svítilny.
 PŘÍLOHA 1
 ZPRÁVA
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 PŘÍKLADY USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 Obrázek 1
 Značení jednotlivých svítilen
 VZOR A
 Obrázek 2
 Zjednodušené značení skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen
 (Svislé a vodorovné čáry vyznačují tvar zařízení pro světelnou signalizaci. Čáry nejsou součástí značky schválení typu.)
 VZOR B
 VZOR C
 VZOR D
 Poznámka: Uvedené tři příklady značek schválení typu, vzor B, vzor C a vzor D, představují tři možné varianty značení světelného zařízení v případě, že součástí soustavy skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen jsou dvě svítilny nebo více svítilen. Tato značka schválení typu udává, že zařízení bylo schváleno v Nizozemsku (E4) pod číslem schválení typu 3333 a že sestává z/ze:
 reflexní odrazky třídy IA schválené podle série změn 02 předpisu č. 3;
 zadní směrové svítilny kategorie 2a schválené podle série změn 01 předpisu č. 6;
 červené zadní obrysové svítilny (R) schválené podle série změn 01 předpisu č. 7;
 zadní mlhové svítilny (F) schválené podle předpisu č. 38 v původním znění;
 zpětného světlometu (AR) schváleného podle předpisu č. 23 v původním znění;
 brzdové svítilny s dvěma úrovněmi svítivosti (S2) schválené podle série změn 01 předpisu č. 7.
 VZOR E
 Značení samostatných svítilen
 Obrázek 3
 Moduly zdroje světla
 PŘÍLOHA 3
 FOTOMETRICKÁ MĚŘENÍ
 1. Metody měření
 1.1
 Při fotometrických měřeních je nutné vhodným maskováním zabránit rozptylovému zrcadlení.
 1.2
 V případě, že jsou výsledky měření sporné, musí se měření provést tak, aby byly splněny následující požadavky:
 1.2.1
 vzdálenost měření musí být taková, aby bylo možné použít zákona nepřímé úměrnosti vůči druhé mocnině vzdálenosti;
 1.2.2
 měřicí zařízení musí být takové, aby úhel protilehlý vůči příjemci ze vztažného středu svítilny byl v rozmezí od 10′ do 1°;
 1.2.3
 požadavek na svítivost v daném směru pozorování je splněn, dosáhne-li se požadované svítivosti ve směru odchylujícím se od směru pozorování nejvýše o jednu čtvrtinu stupně.
 1.3
 V případě, že zařízení může být na vozidlo montováno ve více než jedné poloze nebo v poli různých poloh, musí být fotometrická měření opakována pro každou polohu nebo pro krajní polohy pole vztažné osy určené výrobcem.
 2. Body měření, vyjádřené ve stupních úhlu ke vztažné ose a minimální hodnoty svítivosti vyzařovaného světla
 TOP
 2.1
 Směr H = 0° a V = 0° odpovídá vztažné ose. Na vozidle je vodorovná, rovnoběžná se střední podélnou rovinou vozidla a orientovaná v požadovaném směru viditelnosti. Prochází vztažným středem. Hodnoty uvedené v tabulce udávají pro různé směry měření minimální svítivost v cd.
 2.2
 Pokud se při vizuální prohlídce svítilny zjistí podstatné místní změny svítivosti, musí se prověřit, zda žádná měřená svítivost mezi dvěma shora uvedenými předepsanými směry měření není menší než 50 % z menší z obou minimálních svítivostí stanovených pro tyto dva směry měření.
 3. Fotometrické měření svítilen vybavených několika zdroji světla
 Fotometrické vlastnosti se ověřují:
 3.1
 U nevýměnných zdrojů světla (žárovky a jiné zdroje):
 se zdroji světla namontovanými ve svítilně, v souladu s příslušnými odstavci bodu 7.1 tohoto předpisu.
 3.2
 U výměnných žárovek:
 při vybavení žárovkami napájenými 6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V je nutné hodnoty svítivosti korigovat. Korekční faktor je poměr mezi vztažným světelným tokem a střední hodnotou světleného toku zjištěnou při užitém napětí (6,75 V, 13,5 V nebo 28,0 V). Skutečné hodnoty světelného toku jednotlivých použitých žárovek se nesmí odchýlit od střední hodnoty více než o ± 5 procent. Alternativně lze použít postupně v každé jednotlivé poloze standardní žárovku svítící jejím vztažným světelným tokem, přičemž jednotlivá měření z každé polohy se sčítají.
 PŘÍLOHA 4
 BARVA BÍLÉHO SVĚTLA (TRICHROMATICKÉ SOUŘADNICE)
 K ověření těchto kolorimetrických vlastností musí být užit zdroj světla barevné teploty 2 854° K, který odpovídá svítidlu A podle Mezinárodní komise pro osvětlení (ICI).
 Tyto kolometrické vlastnosti se měří za podmínek popsaných v bodě 7 tohoto předpisu.
 U svítilen vybavených nevýměnnými zdroji světla (žárovky a jiné zdroje) by se však kolorimetrické vlastnosti měly ověřovat podle příslušného odstavce bodu 7.1 tohoto předpisu se zdroji světla namontovanými ve svítilně.
 PŘÍLOHA 5
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA POSTUPY KONTROL SHODNOSTI VÝROBY
 1. OBECNÁ USTANOVENÍ
 1.1
 Požadavky na shodnost se z mechanického a geometrického hlediska považují za splněné, pokud odchylky nepřekročí nevyhnutelné výrobní odchylky v rámci požadavků tohoto předpisu.
 1.2
 Shodnost sériově vyráběných svítilen není z hlediska fotometrických vlastností zpochybněna, pokud při zkoušce fotometrických vlastností jakékoli namátkově vybrané svítilny podle bodu 7 tohoto předpisu:
 1.2.1
 se žádná naměřená hodnota neodchyluje nepříznivě od hodnot předepsaných tímto předpisem o více než 20 %.
 1.2.2
 Pokud v případě svítilny vybavené výměnným zdrojem světla výsledky výše popsané zkoušky neodpovídají požadavkům, zkoušky na svítilnách se zopakují, přičemž se použije jiná standardní žárovka.
 1.3
 Chromatické souřadnice musí být při zkoušce dodrženy za podmínek podle bodu 7 tohoto předpisu.
 2. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBCEM
 Pro každý typ svítilny musí držitel značky schválení typu provádět v přiměřených intervalech alespoň následující zkoušky. Zkoušky se provádějí podle ustanovení tohoto předpisu.
 Pokud jakýkoliv vzorek vykazuje pro příslušný typ zkoušky neshodu, vyberou se a vyzkouší další vzorky. Výrobce přijme opatření k zajištění shodnosti dotčené výroby.
 2.1 Povaha zkoušek
 Zkoušky shodnosti podle tohoto předpisu zahrnují fotometrické a kolorimetrické vlastnosti.
 2.2 Metody používané při zkouškách
 2.2.1
 Zkoušky se v zásadě provádějí metodami stanovenými v tomto předpise.
 2.2.2
 Při kterékoli zkoušce shodnosti prováděné výrobcem je možno se souhlasem příslušného orgánu odpovědného za schvalovací zkoušky použít rovnocenné metody. Výrobce odpovídá za prokázání, že použité metody jsou rovnocenné těm, které jsou stanoveny v tomto předpise.
 2.2.3
 Použití bodů 2.2.1 a 2.2.2 vyžaduje pravidelnou kalibraci zkušebního zařízení a jeho korelaci s měřeními, která provádí příslušný orgán.
 2.2.4
 Ve všech případech jsou referenčními metodami metody stanovené tímto předpisem, a to zejména pro účely úředního ověřování a výběru vzorků.
 2.3 Podstata výběru vzorků
 Vzorky svítilen se vybírají namátkou z výroby jednotné série. Jednotnou sérií se rozumí soubor svítilen téhož typu definovaného podle výrobních metod výrobce.
 Hodnocení musí obecně pokrývat sériovou výrobu z jednotlivých závodů. Výrobce však může pro tentýž typ spojit záznamy z více závodů, pokud se v těchto závodech uplatňuje stejný systém jakosti a řízení jakosti.
 2.4 Měřené a zaznamenávané fotometrické vlastnosti
 U vybraných svítilen se provedou fotometrická měření z hlediska minimálních hodnot v bodech uvedených v příloze 3 a požadovaných chromatických souřadnic.
 2.5 Kritéria přijatelnosti
 Výrobce je odpovědný za statistický rozbor výsledků zkoušek a v součinnosti s příslušným orgánem za definici kritérií přijatelnosti svých výrobků tak, aby byly splněny požadavky pro ověřování shodnosti výrobků stanovené v bodě 9.1 tohoto předpisu.
 Kritéria přijatelnosti musí být taková, aby minimální pravděpodobnost vyhovění namátkové kontrole v souladu s přílohou 6 (první odběr vzorků) byla při 95 % spolehlivosti 0,95.
 PŘÍLOHA 6
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA VÝBĚR VZORKŮ INSPEKTOREM
 1. OBECNÁ USTANOVENÍ
 1.1
 Požadavky na shodnost se z mechanického a geometrického hlediska považují za splněné, pokud odchylky nepřekročí nevyhnutelné výrobní odchylky v rámci případných požadavků tohoto předpisu.
 1.2
 Shodnost sériově vyráběných svítilen není z hlediska fotometrických vlastností zpochybněna, pokud při zkoušce fotometrických vlastností jakékoli namátkově vybrané svítilny podle bodu 7 tohoto předpisu:
 1.2.1
 se žádná naměřená hodnota neodchyluje nepříznivě od hodnot předepsaných tímto předpisem o více než 20 %.
 1.2.2
 Pokud v případě svítilny vybavené výměnným zdrojem světla výsledky výše popsané zkoušky neodpovídají požadavkům, zkoušky na svítilnách se zopakují, přičemž se použije jiná standardní žárovka.
 1.2.3
 Svítilny se zjevnými vadami se neberou v úvahu.
 1.3
 Chromatické souřadnice musí být při zkoušce dodrženy za podmínek podle bodu 7 tohoto předpisu.
 2. PRVNÍ VÝBĚR VZORKŮ
 Při prvním výběru vzorků se namátkou vyberou čtyři svítilny. První vzorek dvou svítilen se označí písmenem A, druhý vzorek dvou svítilen se označí písmenem B.
 2.1 Shoda se nezpochybní
 2.1.1
 Po provedení výběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy není shodnost sériově vyráběných svítilen zpochybněna, pokud jsou odchylky naměřených hodnot v nepříznivém směru u svítilen následující:
 2.1.1.1
 vzorek A
 A1:
 jedna svítilna
 0 procent
 jedna svítilna ne více než
 20 procent
 A2:
 obě svítilny více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 přejít ke vzorku B
 2.1.1.2
 vzorek B
 B1:
 obě svítilny
 0 procent
 2.1.2
 nebo pokud jsou u vzorku A splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.2. Shoda se zpochybní
 2.2.1
 Shoda hromadně vyráběných svítilen je při odběru vzorků postupem podle obrázku 1 této přílohy zpochybněna a výrobce je povinen uvést výrobu do souladu s příslušnými požadavky (nápravná opatření) tehdy, pokud odchylky hodnot naměřených u svítilen činí:
 2.2.1.1
 vzorek A
 A3:
 jedna svítilna ne více než
 20 procent
 jedna svítilna více než
 20 procent
 ale ne více než
 30 procent
 2.2.1.2
 vzorek B
 B2:
 v případě A2
 jedna svítilna více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 jedna svítilna ne více než
 20 procent
 B3:
 v případě A2
 jedna svítilna
 0 procent
 jedna svítilna více než
 20 procent
 ale ne více než
 30 procent
 2.2.2
 nebo pokud nejsou u vzorku A splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.3 Odnětí schválení
 Shodnost je zpochybněna a použije se bod 10, pokud po výběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy jsou odchylky naměřených hodnot u svítilen následující:
 2.3.1
 vzorek A
 A4:
 jedna svítilna ne více než
 20 procent
 jedna svítilna více než
 30 procent
 A5:
 obě svítilny více než
 20 procent
 2.3.2
 vzorek B
 B4:
 v případě A2
 jedna svítilna více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 jedna svítilna více než
 20 procent
 B5:
 v případě A2
 obě svítilny více než
 20 procent
 B6:
 v případě A2
 jedna svítilna
 0 procent
 jedna svítilna více než
 30 procent
 2.3.3
 nebo pokud nejsou u vzorků A a B splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3. OPAKOVANÝ VÝBĚR VZORKŮ
 V případech A3, B2 a B3 je nutný opakovaný výběr vzorků. Třetí vzorek C dvou svítilen a čtvrtý vzorek D dvou svítilen, které jsou vybrány ze zásob svítilen vyrobených po opravném opatření, je nutné vybrat do dvou měsíců od oznámení.
 3.1 Shoda se nezpochybní
 3.1.1
 Shoda hromadně vyráběných svítilen není při odběru vzorků postupem podle obrázku 1 této přílohy zpochybněna tehdy, pokud odchylka hodnot naměřených u svítilen činí:
 3.1.1.1
 vzorek C
 C1:
 jedna svítilna
 0 procent
 jedna svítilna ne více než
 20 procent
 C2:
 obě svítilny více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 přejít ke vzorku D
 3.1.1.2
 vzorek D
 D1:
 v případě C2
 obě svítilny
 0 procent
 3.1.2
 nebo pokud jsou u vzorku C splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.2 Shoda se zpochybní
 3.2.1
 Shoda hromadně vyráběných svítilen je při odběru vzorků postupem podle obrázku 1 této přílohy zpochybněna a výrobce je povinen uvést výrobu do souladu s příslušnými požadavky (nápravná opatření) tehdy, pokud odchylky hodnot naměřených u svítilen činí:
 3.2.1.1
 vzorek D
 D2:
 v případě C2
 jedna svítilna více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 jedna svítilna ne více než
 20 procent
 3.2.1.2
 nebo pokud nejsou u vzorku C splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.3 Odnětí schválení
 Shodnost je zpochybněna a použije se bod 10, pokud po výběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy jsou odchylky naměřených hodnot u svítilen následující:
 3.3.1
 vzorek C
 C3:
 jedna svítilna ne více než
 20 procent
 jedna svítilna více než
 20 procent
 C4:
 obě svítilny více než
 20 procent
 3.3.2
 vzorek D
 D3:
 v případě C2
 jedna svítilna 0 nebo více než
 0 procent
 jedna svítilna více než
 20 procent
 3.3.3
 nebo pokud nejsou u vzorků C a D splněny podmínky bodu 1.2.2.
 Obrázek 1


type: wikipedia

text:
Arhont ehk arhon (vanakreeka keeles ἄρχων arkhōn 'juht, valitseja') oli kõrgem ametnik mitmes Vana-Kreeka linnriigis.
 Ateena arhondid
 Ateenas oli arhonte korraga üheksa ja nad valiti üheks aastaks.
 Pärast Ateena kuningriigi kaotamist 1068 eKr hakkas riiki valitsema kuninglikust soost arhont, kes valitses elu aja. Aastal 753 eKr piirati arhondi valitsusaeg 10 aastale. Aastal 714 eKr avati juurdepääs arhondiametile kõikidele eupatriididele. Aastal 683 eKr vähendati arhondi ametiaeg ühele aastale ning võim jaotati 9 arhondi vahel.
 Aastat hakati nimetama esimese arhondi ehk eponüümi (arkhôn eponymos) järgi. Esimene arhont oli riigiasjade peaülevaataja ning kohtunik perekonna- ja pärimisasjades. Ta oli ka eesistuja suurtel dionüüsiatel. Selles funktsioonis pani ta Ateena rikastele kodanikele kohustuse finantseerida koore ja tragöödiaetendusi.
 Teist arhonti nimetati basileuseks 'kuningaks'. Tal olid religioossed kohustused, mis kunagi olid kuulunud pärilikele kuningatele: ohvriteenistuste ja religioossete pidustuste juhtimine ning templite ja pühamute ülevaatamine.
 Kolmas arhont (polemarkhos) juhtis sõjalisi asju.
 Ülejäänud kuut arhonti nimetati tesmoteetideks 'seaduseandjateks'. Nad olid kollegiaalselt seaduste eeskirjadekohase kohaldamise ülevaatajad ja kohtumõistjad. Nad juhtisid ka hääletusi rahvakoosolekul ja teiste riikidega sõlmitud lepingute ratifitseerimist.
 Kolmel esimesel arhondil oli õigus valida endale kolm kaasistujat (paredroi). Kuue ülejäänud arhondi kõrval olid kaasnõunikud (symbuloi).
 Soloni konstitutsioon (594) kaotas osalt arhontide varasema tähtsuse, sest nad pidid hakkama jagama oma seadusandlikku ja täidesaatvat võimu neljasaja nõukoguga ja rahvakoosolekuga. Kuuendal sajandil olid arhondid veel Ateena kõrgeimad ametnikud, ent viienda sajandi jooksul minetasid nad oma mõju.
 Arhondiks võisid saada üksnes esimese klassi kodanikud, ent Kreeka-Pärsia sõdade ajal tehti Aristeidese ettepanekul arhondiamet kättesaadavaks kõikidele kodanikele sõltumata seisusest ja varandusest. Juba varem oli Kleisthenes 487–486 ära kaotanud arhondiks valimise ning kasutusele võtnud loosimise kandidaatide hulgast. Kandidaatideks valiti sada meest füülide poolt. Hiljem viienda sajandi jooksul hakati ka neid kandidaate välja loosima. See tingis arhondiameti tähtsuse kadumise. Peale selle anti mitmed arhontide funktsioonid üle teistele institutsioonidele. Näiteks riigivalitsemise kõrgem järelevalve läks üle nõukogule. Sõjaväe juhtimise võtsid kolmandalt arhondilt üle kümme strateegi. Kohtumõistmise võtsid üle kümme strateegi. Tesmoteetidele jäi volitus olla kohtuprotsessidel eesistujaks ja juhtida eeluurimist.
 Kui Ateena kaotas oma vabaduse, minetasid arhondid oma mõjuvõimu, kuid amet säilis veel sajandeid.
 Aristoteles arhondiametist (Athēnaiōn politeia (Ateena konstitutsioon) 55-61):
 55. ...[Tänapäeval üheksat niinimetatud "arhonti" enam ei valita nagu Ateena konstitutsiooni algaegadel, vaid] loositakse, kuus tesmoteeti koos oma sekretäriga ning nõndasamuti eponüümne arhont [esimene arhont], kuningas [basileus], ja väejuht [polemarkhos], järjekorras igast füülist. (2) Need kiidetakse kõigepealt heaks viiesaja nõukogus, välja arvatud sekretär; viimane kiidetakse heaks üksnes kohtu ees nagu ülejäänud ametikandjadki – kõik väljaloositud ja valitud ametnikud kiidetakse enne ametisse astumist heaks –, üheksa arhonti aga nõukogu ees ja kohtu ees. Varem ei saadud ametisse astuda, kui oldi nõukogu poolt tagasi lükatud, nüüd aga on olemas apelleerimine kohtule, ja viimane on läbikatsumisel otsustav. (3) Läbikatsumisel esitatakse kõigepealt küsimus: "Kes on sinu isa ja millistest kogukondadest on ta pärit, kes on vanaisa, kes ema ja kes ema isa ja millistest kogukondadest on nad pärit?" Seejärel seda, kas ta peab korras mõnda Apollon Patroose või Zeus Herkeiose pühamut ja kus nad asuvad; siis, kas tal on perekonnahauad ja kus nad asuvad, kas ta kohtleb oma vanemaid hästi, kas ta maksab makse ja kas ta on sõjakäikudest osa võtnud. Sellele küsitlusele järgneb käsk: "Nimeta selle tunnistajaid!" (4) Kui ta on tunnistajad nimetanud, siis tuleb küsimus: "Kas keegi tahab tema peale kaevata?" Kui leidub kaebaja, siis järgnevad süüdistus ja kaitse, seejärel hääletatakse nõukogus käetõstmise teel, kohtus hääletuskivide abil. Varem andis hääle ainult üks kohtunik, praegu aga peavad kõik hääletama, et juhul kui kuritegelik kandidaat on oma süüdistajad kõrvaldanud, oleks kohtunikel ikkagi võimalik teda tagasi lükata. (5) Kui kandidaadid on sel viisil heaks kiidetud, astuvad nad kivi juurde, millel on ohvritükid, mille juures ka vahekohtunikud vannet annavad, enne kui nad annavad oma otsused vaidlusküsimustes, nagu ka tunnistajad, kui nad oma ütlusi kinnitavad. Selle kivi juurde üles astuvad nüüd üheksa arhonti ning vannuvad valitseda õiglaselt ja seaduste kohaselt, mitte vastu võtta kingitusi oma ametikoha pärast ja kui nad seda siiski teevad, pühendada kullast raidkuju. Kui nad on seal vande andnud, sammuvad nad akropoli juurde ja annavad seal uuesti sama vande. Seejärel astuvad nad ametisse.
 56. Arhont, kuningas ja väejuht võtavad endale omal valikul kaks kaasistujat. Ka nemad katsutakse enne ametisse astumist kohtu ees läbi ja nad peavad aru andma, kui nad on ameti ära pidanud. (2) Niipea kui arhont ametisse astub, laseb ta kõigepealt teada anda, et igaüks säilitab omandi, mida ta enne arhondi ametisseastumist käsutas, ning tal on kuni arhondi valitsusaja lõpuni selle üle täielik käsutusvõim. (3) Siis ta määrab tragöödiate jaoks kolm koorijuhti, kõige rikkamad kõikide ateenlaste seas. Varem määras ta ka viis koorijuhti komöödiate jaoks, nüüd aga määratakse need füülide poolt. Siis võtab ta vastu füülide poolt määratud dionüüsiate koorijuhid meeste ja poiste jaoks ning koomiliste kooride jaoks ja targeeliate koorijuhid meeste ja poiste jaoks (dionüüsiate jaoks on üks koorijuht igast füülist, targeeliate jaoks üks igast kahest füülist; füülid määravad neid kordamööda). Nende jaoks algatab ta varandusevahetuse ja viib kohtu ette kõrvalepuiked, kui keegi väidab, et on seda riigiteenistust juba varem sooritanud või on sellest teenistusest vaba, sest on enda peale võtnud mõne muu avaliku teenistuse ning tema vabastuse aeg ei ole veel otsa saanud, või ta ei ole veel ettenähtud ikka jõudnud. Nimelt peavad poiste koorijuhid olema üle 40 aasta vanad. Ta määrab ka koorijuhid Delosele sõiduks ja püha saatkonna juhid kolmekümneaerulaevadele, millega noorukid sinna sõidavad. (4) Ta korraldab ka pidulikud rongkäigud, nimelt rongkäigu Asklepiose auks, kui müsteeriumidesse pühendatud jäävad koju, ja suurte dionüüsiate rongkäigu koos kümne korraldajaga, kes varem valiti rahva poolt ja pidid oma vahenditest kandma rongkäigu kulud, kes aga nüüd, üks igast füülist, loositakse välja ja saavad varustuseks 100 miini. (5) Arhont korraldab ka targeeliate rongkäigu ja rongkäigu Päästja Zeusi auks. Samuti korraldab ta võistlust dionüüsiatel ja targeeliatel. Need on siis pidustused, mille eest ta peab hoolt kandma. (6) Talle langevad ka loosiga osaks pealekaebused ja kohtuasjad, mida ta uurib ja kohtusse viib, ja nimelt vanemate halva kohtlemise pärast (niisuguseid kohtuasju saab algatada igaüks ilma riskita endale), orbude halva kohtlemise pärast (niisuguseid kohtuasju algatatakse eestkostjate vastu), pärivate tütarde halva kohtlemise vastu (neid peetakse eestkostjate ja nendega koos elavate sugulaste vastu), orbude varanduse kuritarvitamise pärast (ka selliseid protsesse peetakse eestkostjate vastu), hullumeelsuse pärast, kui keegi kedagi süüdistab, et ta sõgeduses tema varandust pillab, kohtuasju jaotajate valimiseks, kui ei taheta lasta ühisomandit jaotada, eestkoste sisseseadmiseks, eestkoste eelisjärjekorra kindlakstegemiseks, tõendamiseks, kui keegi on end registreerinud eestkostjana, kohtuasju pärandite ja pärivate tütarde asjus. (7) Ta hoolitseb ka orbude ja pärivate tütarde eest, samuti naiste eest, kes pärast mehe surma teatavad, et on rasedad. Neid, kes nendele ülekohut teevad, võib ta karistada või kohtu ette tuua. Ta annab ka üürile orbude ja pärivate tütarde maju, kuni nad on jõudnud 14. eluaastasse, kasseerib üüri sisse ja nõuab eestkostjatelt, kes oma laste eest ei hoolitse, sisse kostiraha.
 57. Eponüümne arhont hoolitseb niisiis kõige selle eest. Kuningas aga korraldab kõigepealt müsteeriume koos korraldajatega, kelle valib rahvas, kaks kõikide ateenlaste poolt: ühe eumolpiidide ja teise kerüükide poolt. Peale selle lenaia dionüüsiad: need koosnevad rongkäigust ja võistlusest. Rongkäigu korraldavad kuningas ja korraldajad ühiselt, võistluse aga korraldab kuningas üksinda. Ta korraldab ka kõik tõrvikutega rongkäigud ja tal on ka kaitsevalitsus kõikide niinimetatud traditsiooniliste ohvripidustuste üle. (2) Temale lähevad loosiga pealekaebused jumalateotuse pärast ja siis, kui tekib vaidlus preestriameti ümber. Ta otsustab kõik tülid sugukondade ja preestrite vahel sakraalsetes asjades. Ka mõrvakohtuasjad lähevad loosiga temale, ja tema kuulutab välja erandid religioossetest tavadest. (3) Mõrva- ja haavamiseprotsessid, kui keegi mõrvab või haavab meelega, toimuvad areopaagi ees; ka siis, kui keegi mõrvab mürgi või süütamisega. Ainult selle üle mõistab kohut nõukogu. Tahtmatu tapmise või mõrvakavatsuse üle või kui keegi tapab orja, asuniku või võõramaalase, kohtunikud pallaadionis. Kui keegi tunnistab mõrva üles, kuid väidab, et sooritas selle õigusega, näiteks abielurikkuja tabamisel või ettekavatsemata sõjas või spordiõnnetuse läbi, siis peetakse selle üle kohut delfiinionis. Kui keegi on pagendatud kuriteo pärast, mille puhul on võimalik amnestia, ning teda süüdistatakse selles, et ta on kellegi teise tapnud või on kedagi teist haavanud, siis peetakse selle üle kohut freatoses, (4) ja ta kaitseb end läheduses ankrusse heitnud laevast. Kohtunikeks on väljaloositud kriminaalkohtunikud, välja arvatud asjade puhul, mis kuuluvad areopaagi ette. Kohtuasja algatab kuningas; kohtuistung leiab aset pühamus lageda taeva all. Kuningas võtab pärja ära, kui ta õigust mõistab. Süüdistatav peab ülejäänud aja pühamutest eemale hoidma ning seaduse järgi ei tohi ta isegi mitte turule minna. Siis aga astub ta pühamusse, et end kaitsta. Kui kuningas kurjategijat ei tea, alustab ta kohtuasja tundmatu kurjategija vastu; nii mõistavad kohut kuningas ja füülide kuningad, ka surnud ja kõikide teiste elusolendite üle.
 58. Arhont-väejuht korraldab ohvripidustusi Artemis Agrotera ja Enyaliose auks, korraldab võistlust surnute austamiseks, annab surnuteohvrid sõjas langenute auks ja Harmodiose ja Aristogeitoni auks. (2) Temale langevad osaks eraprotsessid, mida peavad asunikud, võrdselt maksustatud asunikud ja riigi külalised. Ta peab võtma nad enda peale, jaotama kümneks osaks ja laskma igale füülile loosiga osaks saada, mille peale füüli kohtunikud annavad kohtuasjad üle vahekohtunikele. (3) Tema ise algatab protsesse patrooni kuritahtliku mahajätmise pärast ja patronaadikohustuste täitmata jätmise pärast, pärandite ja pärivate tütarde asjus asunikel, ja ka muus osas korraldab väejuht kõik asjad asunikel, kelle asju ta ajab täiskodanike ees.
 59. Tesmoteetidel on kõigepealt ülesanne kirjutada kohtutele ette, millistel päevadel nad peavad õigust mõistma, seejärel jagada nad ametnikele välja. Nimelt nii nagu nad on selle määranud, peavad ametnikud selle enda peale võtma. (2) Peale selle toovad nad pealekaebusi rahvakoosoleku ette ja algatavad ka süüdimõistmisi rahva poolt ja kõiki esialgseid süüdistusi rahvale arutamiseks, samuti süüdistusi seadusvastasuste ja kasutute seaduseelnõude pärast, komisjoniliikmete ja eesistujate vastu ning strateegide aruande vastu. (3) Nendele lähevad ka süüdistused, mille eest makstakse kautsjonit, nagu kodanikuõiguse usurpeerimise pärast ja kodanikuõigusest pistise abil kõrvalehiilimise pärast – kui keegi pistise abil hoiab ära kaebuse kodanikuõigusest kõrvalehiilimise pärast –, valekaebuse pärast, pistise pärast, nimekirjadesse valesti sissekandmise pärast, kohtukutse vale tõendamise pärast kohtu ees, võla vale tühistamise pärast ja abielurikkumise pärast. (4) Nad algatavad läbikatsumisi kõikideks ametiteks, ka kogukonnaliikmete poolt tagasilükatud kandidaatide ja nõukogupoolsete tagasilükkamiste puhul. (5) Nad algatavad eraprotsesse, mis on seotud impordiasjandusega ja mäekaevandustega, ja orjade vastu, kes solvavad vabana sündinut. Nad jagavad ka loosiga era- ja avalikke kohtuid ametiasutustele, (6) teevad lepinguid teiste linnadega õigusjõulisteks ja algatavad protsesse, mis tekivad lepingutest, samuti protsesse valetunnistuse pärast areopaagi ees. (7) Kõik üheksa arhonti, kümnendana tesmoteetide sekretär, loosivad välja kohtunikke, igaüks oma füülis.
 60. Nii on seega lood üheksa arhondiga. Loositakse välja ka kümme võistlusekorraldajat, üks igast füülist. Nemad on pärast heakskiitmist ametis neljaks aastaks ning korraldavad haldustöö panatenaiade rongkäiguks, muusaliseks ja spordivõistluseks ja hobuste võiduajamiseks, lasevad valmistada püha rüü ning koos nõukoguga amforad; võistlejatele jagavad nad õli. (2) Õli kogutakse pühadelt õlipuudelt. Arhont nõuab selle sisse nendelt, kellel on kohad, kus pühad õlipuud kasvavad, ja nimelt poolteist kotüüli igalt puult; varem müüs linn vilju. Kui keegi püha õlipuu välja kaevas või maha raius, mõistis nõukogu areopaagilt tema üle kohut, ja kui ta süüdi mõisteti, sai ta surmanuhtluse. Sest ajast aga, kui koha omanik peab õli tarnima, on nimelt veel seadus, kui kohtuasjamenetlust enam ei ole; sest õli nõutakse linna heaks sisse omandi suuruse, mitte puude arvu järgi. (3) Kui arhont on siis kogunud tema all majandatava saagi, annab ta selle üle haldajatele akropolil, ja ta ei tohi areopaagi enne siseneda, kui ta on haldajatele kõik üle andnud. Haldajad säilitavad seda ülejäänud aja akropolil, panatenaiadel aga jagavad selle välja võistlusekorraldajatele, kes annavad selle siis võistlejatele võidu eest. Võiduauhinnad seisnevad muusalistel võistlustel hõbedas ja kullas, atleetilistel mängudel kilpides, gümnastilisel võistlusel ja hobuste võiduajamisel õlis.
 61. Kõik sõjalise tähtsusega ametid täidetakse valimistega, ja nimelt kümme strateegi, varem igast füülist üks, praegu aga kõikidest korraga. Nad kinnistatakse valimistega ka oma ametivaldkondade külge, üks, kes juhib raskelt relvastatuid rindele minemisel, üks, kes valvab maad ja siis, kui sõda levib maale, juhib sõjapidamist; kaks Pireuse jaoks, üks munihhia ja üks aktide jaoks – nad hoolitsevad Pireuse rajatiste valvamise eest; üks sõjalaevade varustamise väesalkade jaoks, kes määrab sõjalaevade komandantide nimekirja, võtab ette varandusevahetuse selle jaoks ning toob ka kohtu ette prioriteedivaidlused selle asjus. Ülejäänud strateege kasutatakse eriülesanneteks. (2) Nende üle hääletatakse igas prütaanias, kas nad paistavad oma ametit hästi pidavat. Kui hääletatakse kellegi vastu, siis oleneb otsus kohtust, ja kui ta mõistetakse süüdi, siis määravad kohtunikud karistuse, mille ta peab ära kandma või maksma; õigeksmõistmise korral astub ta uuesti ametisse. Strateegidel on ka volitus omal äranägemisel vahistada niisuguseid inimesi, kes rikuvad korda, neid põlu alla panna või rahatrahviga karistada; kuid seda nad tavaliselt ei tee.
 Ateena esimeste (eponüümsete) arhontide (arkhontes eponymoi) nimekiri:
 684–683 Kreon
 682–681 Lysiades
 680–679 Tlesias
 671–670 Leostratos
 669–668 Peisistratos
 668–667 Autosthenes
 664–663 Miltiades
 659–658 Miltiades
 645–644 Dropides
 639–638 Damasias
 632–631 Megakles
 621–620 Aristaichmos
 615–614 Heniochides
 605–604 Aristokles
 600–599 Kritias
 597–596 Kypselos
 596–595 Telekles
 595–594 Philombrotos
 594–593 Solon
 593–592 Dropides
 592–591 Eukrates
 591–590 Simon
 590–589 anarhia
 588–587 Philippos
 586–585 anarhia
 582–581 Damasias
 581–580
 580–579
 577–576 Archestratides
 570–569 Aristomenes
 566–565 Hippokleides
 561–560 Komeas
 560–559 Hegestratos
 556–555 Hegesias
 555–554 Euthydemos
 548–547 Erxikleides
 547–546 Thespieus
 546–545 Phormion
 536–535 Phrynaios
 533–532 Therikles
 528–527 Philoneos
 527–526 Onetorides
 526–525 Hippias
 525–524 Kleisthenes
 524–523 Miltiades
 523–522 Kalliades
 522–521 Peisistratos
 518–517 Habron
 511–510 Harpaktides
 510–509 Skamandrios
 509–508 Lysagoras
 508–507 Isagoras
 505–504 Alkmaion
 504–503 Akestorides
 501–500 Hermokreon
 500–499 Smyros
 497–496 Archias
 496–495 Hipparchos
 495–494 Philippos
 494–493 Pythokritos
 493–492 Themistokles
 492–491 Diognetos
 491–490 Hybrilides
 490–489 Phainippos
 489–488 Aristeides
 488–487 Anchises
 487–486 Telesinos
 485–484 Philokrates
 484–483 Leostratos
 483–482 Nikodemos
 481–480 Hypsichides
 480–479 Kalliades
 479–478 Xanthippos
 478–477 Timosthenes
 477–476 Adeimantos
 476–475 Phaidon
 475–474 Dromokleides
 474–473 Akestorides
 473–472 Menon
 472–471 Chares
 471–470 Praxiergos
 470–469 Demotion
 469–468 Apsephion
 468–467 Theagenides
 467–466 Lysistratos
 466–465 Lysanias
 465–464 Lysitheos
 464–463 Archedemides
 463–462 Tlepolemos
 462–461 Konon
 461–460 Euthippos
 460–459 Phrasikles
 459–458 Philokles
 458–457 Habron
 457–456 Mnesitheides
 456–455 Kallias
 455–454 Sosistratos
 454–453 Ariston
 453–452 Lysikrates
 452–451 Chairephanes
 451–450 Antidotos
 450–449 Euthynosa
 449–448 Pedieus
 448–447 Philiskos
 447–446 Timarchides
 446–445 Kallimachos
 445–444 Lysimachides
 444–443 Praxiteles
 443–442 Lysanias
 442–441 Diphilos
 441–440 Timokles
 440–439 Morychides
 439–438 Glaukinos
 438–437 Theodoros
 437–436 Euthymenes
 436–435 Lysimachos
 435–434 Antiochides
 434–433 Krates
 433–432 Apseudes
 432–431 Dythodoros
 431–430 Euthydemos
 430–429 Apollodoros
 429–428 Epameinon
 428–427 Diotimos
 427–426 Eukles
 426–425 Euthynos
 425–424 Stratokles
 424–423 Isarchos
 423–422 Ameinias
 422–421 Alkaios
 421–420 Aristion
 420–419 Astyphilos
 419–418 Archias
 418–417 Antiphon
 417–416 Euphemos
 416–415 Arimnestos
 415–414 Charias
 414–413 Teisandros
 413–412 Kleokritos
 412–411 Kallias Skambonidaist
 411–410 Mnasilochos (2 kuud), Theopompos (10 kuud)
 410–409 Glaukippos
 409–408 Diokles
 408–407 Euktemon
 407–406 Antigenes
 406–405 Kallias Angelest
 405–404 Alexias
 404–403 Pythodoros
 403–402 Eukleides
 402–401 Mikon
 401–400 Xenainetos
 400–399 Laches
 Vana-Kreeka
 Ateena ajalugu
 Vana-Kreeka sõjandus
 Vana-Kreeka valitsemine


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 6.10.2011
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 262/57
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG 85/2011 HATÁROZATA
 (2011. július 1.)
 az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XX. mellékletének (Környezet) módosításáról
 AZ EGT VEGYES BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás) és különösen annak 98. cikkére,
 mivel:
 (1)
 A megállapodás XX. mellékletét a 2011. május 20-i 57/2011 EGT vegyes bizottsági határozat (1) módosította.
 (2)
 A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (2) bele kell foglalni a megállapodásba,
 ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
 1. cikk
 A megállapodás XX. melléklete a következőképpen módosul:
 1.
 A 26. pont (75/439/EGK tanácsi irányelv), a 27. pont (2006/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv) és a 32a. pont (91/689/EGK tanácsi irányelv) szövegét el kell hagyni.
 2.
 A melléklet a 32fe. pontot követően (2006/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv) a következő ponttal egészül ki:
 „32ff.
 32008 L 0098: az Európai Parlament és a Tanács 2008. november 19-i 2008/98/EK irányelve a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről (HL L 312., 2008.11.22., 3. o.).”
 2. cikk
 A 2008/98/EK irányelvnek az Európai Unió Hivatalos Lapja EGT-kiegészítésében közzéteendő izlandi és norvég nyelvű szövege hiteles.
 3. cikk
 Ez a határozat 2011. július 2-án lép hatályba, feltéve, hogy az EGT Vegyes Bizottság a megállapodás 103. cikkének (1) bekezdésében előírt összes bejelentést megkapta (3).
 4. cikk
 Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében és EGT-kiegészítésében ki kell hirdetni.
 Kelt Brüsszelben, 2011. július 1-jén.
 az EGT Vegyes Bizottság részéről
 az elnök
 Kurt JÄGER
 (1) HL L 196., 2011.7.28., 39. o.
 (2) HL L 312., 2008.11.22., 3. o.
 (3) Alkotmányos követelmények fennállását jelezték.


type: caselaw

text:
 13.2.2010
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 37/22
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)2009. gada 2. decembra rīkojumu — Nokia Corporation/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 (Lieta C-495/09)
 2010/C 37/26
 Tiesvedības valoda — angļu
 Iesniedzējtiesa
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Lietas dalībnieki pamata procesā
 Prasītāja: Nokia Corporation
 Atbildētāji: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Prejudiciālais jautājums
 Vai trešās valsts preces, uz kā izvietota Kopienas preču zīme un kuras ir pakļautas dalībvalsts muitas uzraudzībai un ir tranzītā no trešās valsts uz citu trešo valsti, var būt “viltotas preces” Regulas Nr. 1383/2003/EK (1) 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ja nav pierādījumu, kas liktu domāt, ka šīs preces tiks izvietotas tirgū EK vai nu saskaņā ar muitas procedūru vai izmantojot prettiesisku novirzīšanu?
 (1) Padomes 2003. gada 22. jūlija Regula (EK) Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības (OV L 196, 7. lpp.).


text:
 19.6.2010
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 161/31
 2010 m. balandžio 2 d.Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Sandra Castronovo prieš Ministero dell’Interno
 (Byla C-169/10)
 (2010/C 161/43)
 Proceso kalba: italų
 Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Šalys pagrindinėje byloje
 Pareiškėja: Sandra Castronovo
 Atsakovė: Ministero dell’Interno
 Prejudiciniai klausimai
 Ar nacionalinės teisės normos (priimtos po Bersani dekreto, 2006 m. liepos 4 d. Dekreto įstatymo Nr. 223, pertvarkyto į 2006 m. rugpjūčio 4 d. Įstatymą Nr. 248) atitinka EB sutarties 43 ir 49 straipsnius, kai „nacionalinė sistema, kurioje, be kita ko:
 a)
 bendrai užtikrinama ankstesniu laikotarpiu, pasibaigus konkursui, kuriame kai kuriems lošimų operatoriams buvo neteisėtai uždrausta dalyvauti, suteiktų koncesijų turėtojų apsauga;
 b)
 įtvirtintos nuostatos, kurios faktiškai garantuoja, kad bus išsaugotos įgytos komercinės pozicijos (pavyzdžiui, draudimas naujiems koncesininkams savo punktus įrengti arčiau nei per nustatytą atstumą nuo jau esančių);
 c)
 numatyta, kad koncesija gali būti panaikinta, jei, pavyzdžiui, koncesininkas tiesiogiai ar netiesiogiai administruoja tarpvalstybinę lošimų veiklą, panašią į tą, dėl kurios suteikta koncesija.“


text:
 25.4.2016
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 145/32
 Valitus, jonka Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns ja Elisavet Papathanasiou ovat tehneet 26.2.2016 virkamiestuomioistuimen yhdistetyissä asioissa F-101/14, F-102/14 ja F-103/14, Clarke ym. v. EUIPO, 15.12.2015 antamasta tuomiosta
 (Asia T-89/16 P)
 (2016/C 145/39)
 Oikeudenkäyntikieli: saksa
 Asianosaiset
 Valittajat: Nicole Clarke (Alicante, Espanja), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Espanja) ja Elisavet Papathanasiou (Alicante) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)
 Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
 Vaatimukset
 Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
 —
 kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) yhdistetyissä asioissa F-101/14, F-102/14 ja F-103/14 15.12.2015 antaman tuomion kokonaisuudessaan
 —
 ratkaisemaan asian valittajien kussakin menettelyssä esittämien vaatimusten mukaisesti
 —
 velvoittamaan EUIPO:n korvaamaan menettelystä kokonaisuudessaan – siis virkamiestuomioistuimessa sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyistä menettelyistä – aiheutuneet oikeudenkäyntikulut
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.
 1)
 Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu valittajien palvelussopimuksiin sisältyvien irtisanomislausekkeiden sekä EUIPO:n ja valittajien välillä tehtyjen ”uudelleen palvelukseen ottamista koskevien pöytäkirjojen” oikeudellisesti virheelliseen soveltamiseen siltä osin kuin asiassa kyseessä olevat kilpailumenettelyt eivät ole irtisanomislausekkeessa tarkoitettuja ”seuraavia” kilpailumenettelyjä.
 2)
 Toinen valitusperuste, joka perustuu valittajien palvelussopimuksiin sisältyvien irtisanomislausekkeiden oikeudellisesti virheelliseen soveltamiseen siltä osin kuin asiassa kyseessä olevat kilpailumenettelyt eivät koske irtisanomislausekkeen kattamaa teollisoikeuksien erityisalaa eikä irtisanomislauseketta voida siten soveltaa.
 Valittajat väittävät ensimmäisellä ja toisella valitusperusteella, että virkamiestuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa sivuuttanut irtisanomislausekkeen sanamuodon, tarkoituksen ja tavoitteen sekä sen ajallisen ulottuvuuden ja ajallisen sovellettavuuden.
 3)
 Kolmas valitusperuste, joka perustuu Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien henkilöstösääntöjen 8 artiklan 1 kohdan oikeudellisesti virheelliseen soveltamiseen
 Valittajat väittävät tässä yhteydessä, että unionin virkamiestuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa jättänyt ottamatta huomioon sen, että valittajien ja EUIPO:n allekirjoittamat ”uudelleen palvelukseen ottamista koskevat pöytäkirjat” muodostivat sopimuslausekkeena ainakin toisen valittajien palvelussopimuksen jatkamisen, mistä henkilöstösääntöjen 8 artiklan 1 kohdan mukaan seuraa, että valittajien palvelussopimuksia on pidettävä toistaiseksi voimassa olevina.
 4)
 Neljäs valitusperuste, joka perustuu huolenpitovelvoitteen ja luottamuksensuojan periaatteen oikeudellisesti virheelliseen soveltamiseen
 Tältä osin valittajat väittävät, että unionin virkamiestuomioistuin on sen kysymyksen osalta, onko EUIPO täyttänyt huolenpitovelvoitteensa tai loukannut luottamuksensuojan periaatetta, kun se on järjestänyt vasta yhdeksän vuoden kuluttua irtisanomislausekkeen allekirjoittamisesta kilpailumenettelyn, jossa pitäisi ratkaista valittajien ammatillinen tulevaisuus, ottanut virheellisesti huomioon uudelleen palvelukseen ottamisen ajankohdan irtisanomislausekkeen allekirjoittamisen ajankohdan sijaan.


text:
 16.5.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 198/34
 Órdú na Cúirte Ginearálta an 15 Márta 2022– Growth Finance Plus v EUIPO (doglover)
 (Cás T-114/21) (1)
 (2022/C 198/70)
 Teanga an cháis: an Ghearmáinis
 Níl san Iris Oifigiúil seo ach na fógraí maidir le cásanna ar cuireadh clabhsúr leo roimh an 1 Eanáir 2022 agus mar sin níl leagan Gaeilge ar fáil.
 (1) IO C 128 12.4.2021.


text:
 1.6.2013
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 156/41
 Arrêt du Tribunal du 18 avril 2013 — Peek & Cloppenburg/OHMI — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
 (Affaire T-506/11) (1)
 (Marque communautaire - Procédure d’opposition - Demande de marque communautaire verbale Peek & Cloppenburg - Dénomination commerciale nationale antérieure Peek & Cloppenburg - Motif relatif de refus - Risque de confusion - Article 8, paragraphe 4, du règlement (CE) no 207/2009)
 2013/C 156/75
 Langue de procédure: l’allemand
 Parties
 Partie requérante: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Allemagne) (représentants: initialement S. Abrar, puis P. Lange, avocats)
 Partie défenderesse: Office de l’harmonisation dans le marché intérieur (marques, dessins et modèles) (représentant: G. Schneider, agent)
 Autre partie à la procédure devant la chambre de recours de l’OHMI, intervenant devant le Tribunal: Peek & Cloppenburg (Hambourg, Allemagne) (représentants: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, avocats, et I. Fowler, solicitor)
 Objet
 Recours formé contre la décision de la première chambre de recours de l’OHMI du 28 février 2011 (affaire R 53/2005-1), relative à une procédure d’opposition entre Peek & Cloppenburg et Peek & Cloppenburg KG.
 Dispositif
 1)
 Le recours est rejeté.
 2)
 Peek & Cloppenburg KG est condamnée aux dépens.
 (1) JO C 362 du 10.12.2011.


text:
En sommelier (fra fransk: Mundskænk) er den tjener, som tager sig af serveringen af vin i en – især finere – restaurant. Det drejer sig om at hjælpe gæsten med valg af den rette vin til det bestilte måltid eller den enkelte ret og serveringen af den. For nogen kan det rette vinvalg være så vigtigt, at en restaurants sommelier næsten kan have samme betydning for dens ry som dens chefkok.
 En sommelier har desuden almindeligvis ansvaret for restaurantens indkøb og oplagring af vin, hvorved han ofte er ansvarlig for den væsentligste del af den kapital, der er bundet i restauranten.
 I London findes en international uddannelse til "Master of Wine", som efter årelange kurser fører frem mod den endelige prøve, som er særdeles vanskelig at bestå.
 Kilder/henvisninger
 Vin
 Stillingsbetegnelser