jurisdiction: US

text:
 243 Md. 527 (1966)
 221 A.2d 693
 HILEMAN ET AL.
 v.
 HULVER ET AL.
 [No. 366, September Term, 1965.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided July 21, 1966.
 The cause was argued before HAMMOND, HORNEY, OPPENHEIMER, BARNES and McWILLIAMS, JJ.
 John C. Sullivan for the appellants.
 Wayne C. Hough for Marjorie Hulver, part of the appellees. No brief and no appearance for Cumberland B. & O. Employees Federal Credit Union, the other appellee.
 BARNES, J., delivered the opinion of the Court.
 Melvin H. Hileman (Mr. Hileman), a retired Baltimore & Ohio Railroad employee, died in 1964 survived by William C. Hileman, Harvey N. Hileman, Carol Mannick, Dolores A. Twigg, Erma Hovatter, Mrs. Leslie J. Beal and Bonnie Hileman (plaintiffs-appellants), and by Marjorie Hulver (defendant-appellee or Mrs. Hulver). Prior to his death Mr. Hileman *529 maintained a savings account at the local B & O Credit Union, Cumberland, Maryland in the amount of $937.92. This case presents the issue of whether a valid and effective gift inter vivos of Mr. Hileman's savings account was made to Mrs. Hulver. Mr. Hileman's other children maintain that no valid gift was consummated and that they should each therefore be entitled to share with their sister in the proceeds of the savings account.
 Mr. Hileman's name appeared on the pass book in account No. 360, and the Credit Union held in their file a signature card with the name of the deceased and that of his daughter, Marjorie Hulver. Mrs. Hulver's name was placed there following the divorce of Mr. Hileman from his former wife, whose name had appeared on the signature card. The signature card was used by an insurance company, Cuna Mutual, which paid benefits to all beneficiaries listed thereon.[1] Cuna Mutual is an affiliate of the Credit Union. The signature card was also used by the Credit Union to indicate to whom the savings account would go upon the death of the employee. No other words were used on the card so as to show a trust arrangement.[2]
 Following the change of names on the signature card from Mr. Hileman's former wife to his daughter, and three or four months before his death,[3] he wrote a letter to his daughter explaining what he had done. In November of 1963 Mr. Hileman moved into her home and at that time he gave her the pass book to his savings account and said: "Here, keep it, you will need it." There was no written assignment of the savings *530 account, nor any notice of transfer given to the Credit Union. Printed on the first page of the pass book was the following provision: "No payment will be accepted or paid out at the office without this pass book. Where payments are forwarded by mail or otherwise, the book should be presented for posting."
 Mr. Hileman was admitted to the hospital on December 23, 1963 and he died of cancer on February 13, 1964 at the age of 61. After Mr. Hileman's death Mrs. Hulver, as sole beneficiary of his railroad retirement benefits and insurance, received $4,500.00. This payment was not contested by any of the appellants in any proceeding. On November 16, 1964 Mrs. Hulver presented the pass book to the Credit Union and received their check for $1,583.53 representing $937.92 in the savings account and $645.61 due under the Cuna Mutual insurance policy. The appellants requested a stop payment on the check and filed a petition for declaratory judgment in the Circuit Court for Allegany County. As we have already indicated in this opinion, the appellants do not claim a share with their sister in the Cuna Mutual Insurance proceeds, they maintain only that they should share in the $937.92 which constituted the proceeds of Mr. Hileman's savings account.
 The trial court found that Mr. Hileman had made a valid and effectual gift inter vivos to his daughter, Marjorie Hulver. We agree with that determination. The principle is well established that every element necessary to establish a valid gift, whether inter vivos or causa mortis, must be explicitly and convincingly proved, especially where the alleged donee attempts to assert his claim after the putative donor's death, and there is danger that he may be acting fraudulently. See Schilling v. Waller, 243 Md. 271, 220 A.2d 580 (1966); Garner v. Garner, 171 Md. 603, 612, 190 A. 243 (1937); Whalen v. Milholland, 89 Md. 199, 210, 43 A. 45, 50 (1899). No fraud, however, is suggested in this case. The appellants admit that Mrs. Hulver was the sole object of Mr. Hileman's bounty. They claim only that there was insufficient delivery to constitute a present gift inter vivos of the Credit Union savings account and that Mr. Hileman had intended that Mrs. Hulver would succeed to the fund at his death, and not during his lifetime.
 In Brooks v. Mitchell, 163 Md. 1, 161 A. 261 (1932), after *531 a thorough review of the Maryland cases our predecessors held that the delivery of a savings account pass book, accompanied by sufficient evidence of donative intent, transferred the right to the deposit represented by that book. It was also held in Brooks that so long as there is delivery, the expressions of donative intent may be made by parol and there need be no written assignment, nor notice to and assent of the depository bank. See Jackson v. Jackson, 206 Ga. 470, 57 S.E.2d 602 (1950); Busteed v. Cambridge Sav. Bank, 306 Mass. 9, 26 N.E.2d 983 (1940); Dellepiane v. Hynes, 83 Cal. App. 604, 257 P. 180 (1927); In re Antkowskis' Estates, 286 Ill. App. 184, 3 N.E.2d 132 (1936); Speirs v. Spanko, 7 N.J. Super., 421, 71 A.2d 395 (1950); Walker v. Eisenberg, 184 N.E.2d 465 (Ohio App. 1962). See also 4 Corbin on Contracts § 916, pages 670-672 (1951 ed.); Annot., Gift of savings deposit by delivery of pass book, 84 A.L.R. 558.
 The fact that a donee may wait until after his donor's death to attempt to withdraw the fund given to him will not obviate the effect of a valid gift inter vivos. Brannan v. Eliot Five Cents Sav. Bank, 211 Mass. 532, 98 N.E. 572 (1912); Stacks v. Buten, 141 Wis. 235, 124 N.W. 403 (1910).
 Brooks v. Mitchell, supra, dealt with the question of what delivery would be sufficient to make a gift causa mortis of a savings deposit. Its rationale, however, may be applied to gifts inter vivos. Delivery, to be sufficient, must be the same in both cases. The accompanying expressions of donative intent determine whether the transfer was to be inter vivos or causa mortis, conditional or unconditional. See Corbin on Contracts, supra.
 Judge Offutt, speaking for the Court in Brooks, said:
 "An indispensable requisite of a gift, whether mortis causa or inter vivos, is that there be a delivery of the donation [citations omitted], which may be actual or constructive * * *. But in either case its effect must be to completely divest the donor of any dominion or control over it and to transfer such dominion and control to the donee [citations omitted]." 163 Md. at 11, 161 Atl. at 266.
 Delivery of the pass book in Brooks transferred a present right to the fund which it represented since a provision of the contract *532 of deposit made between the donor and the bank provided that a depositor could not withdraw funds without presentation to the bank of the pass book; thus the requirement was satisfied that "there could be no valid delivery of a gift mortis causa unless there was an actual tradition of it, or of some token or evidence thereof, the loss of which completely deprived the donor of any control over it * * *." (163 Md. at 14, 15, 161 A. at 267). See also Pomerantz v. Pomerantz, 179 Md. 436, 440, 19 A.2d 713 (1941); Curley v. Wolf, 173 Md. 393, 397, 196 A. 285 (1938).
 It is suggested that in this case the pass book did not control the deposit although the Credit Union by-laws required that the book must be presented before any withdrawal could be made, since a representative of the Credit Union testified that Mr. Hileman would be allowed to withdraw from his account without the pass book because he was known to them.
 "Q. You said the deceased could withdraw the money at any time. Would you not require the presentation of the passbook? A. With him he was well known to us and not necessarily. He would have to sign what we call a journal voucher that he did receive the check.
 "Q. He could withdraw this entire account without the savings book and you would not ask a question where the savings book was? A. We would ask him to bring it in but he would sign a release."
 A savings deposit generally creates the relationship of debtor and creditor between a bank and its depositor. The by-laws printed in the pass book, including the rule that the book must be presented before withdrawals may be made, become part of a contract between them. Savings Bank v. Appler, 151 Md. 571, 135 A. 373 (1926). See Jones, Adm. v. Hamilton, Adm., 211 Md. 371, 382-383, 127 A.2d 519 (1956); People's Bank v. Turner, 169 Md. 430, 433, 182 A. 314 (1936). By-laws like those printed in a pass book are upheld as necessary for the protection of banks. Commonwealth Bank v. Goodman, 128 Md. 452, 97 A. 1005 (1916). The by-laws, however, constituting as they do terms of the contract of deposit between the depositor and the bank, inure also to the benefit of the depositor, *533 and a bank which undertakes to alter the terms of the contract "does so at its own risk." Savings Bank v. Appler, supra, at 575 of 151 Md. See also Griffin v. Centreville Sav. Bank, 93 R.I. 47, 171 A.2d 204 (1961); Davis v. Chittenden County Trust Co., 115 Vt. 349, 61 A.2d 553 (1948). Assignees of the savings deposit are bound by the terms of the contract set out in the pass book. Savings Bank v. Holzer, 175 Md. 481, 488, 2 A.2d 639 (1938); Savings Bank v. Appler, supra.
 In the old case of Mitchell v. Home Sav. Bank, 38 Hun. 255 (N.Y. Sup. Ct. 1885), it was indicated that an assignee of a savings deposit who possessed the pass book and read in it the rule against payment without presentation, was entitled to believe that its possession fully secured to him the deposit, although a bank was given no notice of the assignment. There are cases which uphold the right of a savings bank to require in its by-laws that an indemnity bond be tendered to it from depositors who seek to make withdrawals without producing the pass book. This provision protects the bank from the claims of possible assignees of the deposit who may produce the book and demand payment. An indemnity bond could not be required, however, where it was clearly shown that the book had been lost or stolen. See Annot., Validity, construction, application, and effect of agreement for, or condition of, indemnity to bank in event of payment to savings bank depositor who cannot produce pass book, 81 A.L.R. 1150.
 However, there is also a line of cases holding that since the assignment by gift or otherwise of a savings bank deposit amounts to the assignment of a non-negotiable chose in action, and the law of assignments applies, the assignee, in order to protect himself from the possibility that the debtor-bank may discharge its obligation by payment to the assignor (even where no pass book is produced) must notify the bank of the assignment. The bank may not require that an indemnity bond be tendered before a withdrawal may be made without presentation of the pass book since it will not incur liability to any assignee who had not notified the bank of the assignment. See United States v. Bowery Savings Bank, 297 F.2d 380 (2nd Cir.1961); United States v. Manufacturers Trust Co., 198 *534 F.2d 366 (2nd Cir.1952); United States v. Buia, 144 F. Supp. 477 (D.S.D.N.Y. 1956); Ornbaun v. First Nat. Bank of Cloverdale, 215 Cal. 72, 8 P.2d 470 (1932); Ackenhausen v. People's Savings Bank, 110 Mich. 175, 68 N.W. 118 (1896); Myers v. Albany Savings Bank, 270 A.D. 466, 60 N.Y.S.2d 477 (1946), aff'd., 296 N.Y. 562, 68 N.E.2d 866 (1946), reargument den., 296 N.Y. 636, 69 N.E.2d 484 (1946). See also 8 Michie, Banks & Banking, Ch. 16, § 19, page 49 (1945 ed.).
 In Wade v. Security Savings & Commercial Bank, 99 F.2d 995 (D.C. Cir.1938) it was held that the assignee by gift of a decedent's savings deposit could not recover in damages from a bank without notice of the assignment which had paid over the fund to the decedent's administrator, who did not produce the pass book when he made his demand to the bank for payment. The decision was rendered without prejudice to the assignee's right to bring a subsequent action against the administrator.
 A pass book is evidence of the chose of action for the deposit which is assigned where the book is delivered, accompanied by the requisite expressions of donative intent. See Brooks v. Mitchell, supra. According to the Restatement, Contracts § 170 (2) (a):
 "(2) Except as stated in Subsection (4) [not here relevant] an obligor is discharged from any duty to the obligee or to any assignee if he obtains for value, by performance or otherwise, a discharge of the duty
 "(a) from the obligee or from any holder of an irrevocable assignment, if the obligor neither knows nor has reason to know facts showing that another person than the person giving the discharge has the right to receive performance * * *."
 In Savings Bank v. Appler, supra, a savings account existed in the joint names of an estranged husband and wife. The bank, despite its rule that no withdrawal could be made without presentation of the pass book, accepted the unsupported statement of the husband that the book was lost. A new book was issued and the fund withdrawn. Our predecessors held that the wife *535 had a right to assume that the bank would pay only that depositor who presented the pass book; and in light of the fact that the bank knew of the rights of the wife if she possessed the book, it was held that the bank was liable as a matter of law to the wife because of its payment of the fund to the husband. See also People's Bank v. Turner, supra. Cf. Jones, Adm. v. Hamilton, Adm., supra.
 Restatement, Contracts § 158(1) (b) provides that:
 "(1) The right acquired by the assignee under a gratuitous assignment is terminated by the assignor's death, by a subsequent assignment by the assignor, or by notification from the assignor received by the assignee or by the obligor, unless, * * *
 "(b) the assigned right is evidenced by a tangible token or writing, the surrender of which is required by the obligor's contract for its enforcement, and this token or writing is delivered to the assignee; * * *."
 The Credit Union has made no payment to anyone involved in this case without presentation of the pass book, therefore we need not determine under what circumstances it would be liable to assignees if it had made such a payment.
 Under normal conditions the pass book controls the deposit and would be required in order to make withdrawals. In allowing a depositor to make withdrawals without presentation of the pass book the bank does run the risk that it could in some cases be liable to assignees. Transfer of the pass book would be an act inconsistent with the wish to retain ownership of the fund, and a donor's continued dominion and control over the deposit would be made at least awkward and difficult if not always wholly impossible.[4]
 *536 Under the circumstances present in this case where Mr. Hileman had clearly made known his desire that Mrs. Hulver should come into possession of his savings account, a valid gift inter vivos was made when she accepted his delivery of the pass book to the account. There is no evidence that Mr. Hileman knew that the Credit Union would have allowed him to make withdrawals without presentation of the pass book and all of Mr. Hileman's prior transactions with the Credit Union were made upon presentation of the book.
 Judgment affirmed, costs to be paid by the appellants.
 NOTES
 [1] The appellants make no claim to the $645.61 which are the proceeds of Mr. Hileman's insurance policy with Cuna Mutual.
 [2] No trust with Mrs. Hulver as beneficiary was created in the savings account. The placing of Mrs. Hulver's name on the signature card would not give her an exclusive right to the deposit at Mr. Hileman's death. A depositor who causes the deposit to be entered in the book of deposit in his name and, in the case of his death, payable to another, does not thereby make a gift inter vivos of the deposit, since he retains the absolute control over the deposit, and its transfer has reference to a future time. Jones v. Crisp, 109 Md. 30, 71 A. 515 (1908).
 [3] Mrs. Hulver does not claim and did not attempt to prove at the trial that Mr. Hileman made a gift causa mortis of the savings deposit.
 [4] In the English case of Birch & Another v. Treasury Solicitor [1950] 2 All. E.R. 1198 (Ct. of App.) the Court was presented with the same problem which we have in this case. An issue there was whether delivery of the pass books to savings accounts in two banks, accompanied by expressions of donative intent, effected delivery of the deposits which the books represented. Although the by-laws of the bank provided that presentation of the book was required for there to be a withdrawal, it was established that the banks would waive that requirement on occasion. The English Court of Appeals, declaring the principle obversely to how it is usually stated in the United States, held that there was no evidence that the condition requiring deposit books to be presented before making withdrawals was a "dead letter." The deposit books remained "essential indicia of title" to the deposits which they represented and their possession entitled the donee to the money purported to be given. Delivery of the books amounted to a transfer of the accounts.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 28.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 168/14
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 560/2012 НА СЪВЕТА
 от 26 юни 2012 година
 за прекратяване на частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на някои видове полиетилентерефталат (PET) с произход от Индия
 СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) („основният регламент“), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
 като взе предвид предложението, представено от Европейската комисия след консултация с Консултативния комитет,
 като има предвид, че:
 1. ПРОЦЕДУРА
 1.1. Действащи мерки
 (1)
 С Регламент (ЕО) No 2604/2000 (2) Съветът наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиетилентерефталат („PET“) с произход inter alia, от Индия. По-късно бе проведено преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 4 от основния регламент по отношение на „South Asian Petrochem Ltd“, като окончателните констатации и изводи от него са изложени в Регламент (ЕО) No 1646/2005 на Съвета (3). След провеждането на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) No 192/2007 (4) окончателно антидъмпингово мито за допълнителен период от пет години. Антидъмпинговите мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) No 1286/2008 (5) на Съвета след провеждането на частично междинно преразглеждане („последното разследване в рамките на преразглеждане“). Мерките се изразяват в специфични антидъмпингови мита. Ставката на митото варира от 87,5 EUR до 200,9 EUR за тон за поименно изброените индийски производители, а остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите производители, е в размер на 153,6 EUR за тон („настоящите мита“).
 (2)
 След като едно от индийските дружества — „South Asian Petrochem Ltd“ — промени наименованието си, с известие 2010/С 335/06 (6) Комисията стигна до заключението, че констатациите от антидъмпинговото разследване по отношение на „South Asian Petrochem Ltd“ следва да се прилагат за Dhunseri Petrochem & Tea Limited“.
 (3)
 С Регламент (ЕО) No 2603/2000 (7) Съветът наложи окончателно изравнително мито върху вноса на PET с произход, inter alia, от Индия. След провеждането на ускорено преразглеждане в съответствие с член 20 от Регламент (ЕО) No 597/2009 на Съвета от 11 юни 2009 г. относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (8) („основният антисубсидиен регламент“) окончателните мерки бяха изменени, както е посочено в Регламент (ЕО) No 1645/2005 (9). След провеждането на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) No 193/2007 (10) окончателно изравнително мито за допълнителен период от пет години. Изравнителните мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) No 1286/2008 след провеждането на последното разследване в рамките на преразглеждане. Изравнителните мерки се изразяват в специфично мито. Ставката на митото варира от 0 EUR до 106,5 EUR за тон за поименно изброените индийски производители, а остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от други производители, е в размер на 69,4 EUR за тон („настоящите изравнителни мерки“).
 (4)
 След като едно от индийските дружества — „South Asian Petrochem Ltd“ — промени наименованието си, с известие 2010/С 335/07 (11) Комисията стигна до заключението, че констатациите от антисубсидийното разследване по отношение на „South Asian Petrochem Ltd“ следва да се прилагат за „Dhunseri Petrochem & Tea Limited“.
 (5)
 С Решение 2005/697/ЕО (12) Комисията прие предложената от „South Asian Petrochem Ltd“ гаранция за установяване на минимална вносна цена („гаранцията“). След промяна на наименование, с известие 2010/С 335/05 (13) Комисията стигна до заключението, че гаранцията, предложена от „South Asian Petrochem Ltd“ следва да се прилага за Dhunseri Petrochem & Tea Limited“.
 1.2. Искане за преразглеждане
 (6)
 В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше подадено заявление за частично междинно преразглеждане от страна на „Dhunseri Petrochem & Tea Ltd“, индийски производител износител на PET („заявителят“). Заявлението бе ограничено по обхват до дъмпинга и до заявителя. Същевременно заявителят поиска и преразглеждане на настоящите изравнителни мерки. Антидъмпинговите и изравнителните мита са приложими към вноса на продукти, произведени от заявителя, а продажбите на заявителя за Съюза се покриват от гаранцията.
 (7)
 Заявителят предостави prima facie доказателства, че запазването на настоящото мито на сегашното му ниво вече не е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Заявителят по-специално изтъкна, че в производствените разходи на дружеството са настъпили съществени промени, които са довели до значително по-нисък дъмпингов марж след налагането на настоящите мита. Направеното от заявителя сравнение между неговите цени на вътрешния пазар и експортните му цени за Съюза навежда на извода, че дъмпинговият марж е значително по-нисък от нивото на настоящите мита.
 1.3. Започване на частично междинно преразглеждане
 (8)
 Като установи след консултация с Консултативния комитет, че заявлението съдържа достатъчно prima facie доказателства в подкрепа на започване на частично междинно преразглеждане, Комисията обяви на 2 април 2011 г. с известие 2011/С 102/09 (14) започване на частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент, ограничено до разглеждането на дъмпинга, доколкото е засегнат заявителят („известието за започване“).
 1.4. Успоредно провеждано частично междинно преразглеждане на изравнителните мерки
 (9)
 На 2 април 2011 г., с известие 2011/С 102/08 (15) Комисията съобщи за започване на частично междинно преразглеждане в съответствие с член 19 от основния антисубсидиен регламент, ограничено по обхват до субсидирането, доколкото е засегнат заявителят.
 (10)
 При частичното междинно преразглеждане на изравнителните мерки бе установено, че промените не са с дълготраен характер. Вследствие на това разследването в рамките на преразглеждането бе прекратено, без да бъдат изменени действащите мерки.
 1.5. Засегнати страни
 (11)
 Комисията официално уведоми заявителя, представителите на държавата, от която се извършва износът, и сдружението на производителите в Съюза за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни бе предоставена възможност да изложат мненията си в писмен вид и да поискат да бъдат изслушани в срока, посочен в известието за започване.
 (12)
 Всички заинтересовани страни бяха информирани за възможността да поискат да бъдат изслушани. Бе поискано едно изслушване и заинтересованата страна бе изслушана.
 (13)
 С цел получаване на информацията, която счита за необходима за своето разследване, Комисията изпрати въпросник на заявителя и получи отговор в рамките на посочения за целта срок.
 (14)
 Комисията изиска и провери цялата информация, която счете за необходима за установяването на дъмпинга. Комисията извърши проверка на място в производствените помещения на заявителя в Kolkata, Индия и в Haldia, Индия.
 2. ОТТЕГЛЯНЕ НА ИСКАНЕТО И ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
 (15)
 С писмо до Комисията от 18 април 2012 г. заявителят официално оттегли искането си за частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на PET с произход от Индия. В подкрепа на оттеглянето се изтъква най-вече допълнителното разширяване на производствения капацитет на заявителя, което показва, че промените по отношение на дъмпинга не са с дълготраен характер поради предстоящо допълнително намаляване на производствените разходи. Заявителят изтъкна, че именно непрекъснатото развитие поставя под въпрос дълготрайния характер на промените, установени при разследването. Бе установено, че независимо от дълготрайния характер на някои от констатираните при разследването промени, дружеството наистина търпи непрекъснато развитие.
 (16)
 Предвид оттеглянето на искането бе проучено доколко обосновано е да се продължи разследването в рамките на преразглеждането ex officio. Службите на Комисията не откриха необорими доводи в полза на твърдението, че приключването на разследването не би било в интерес на Съюза. Въз основа на това разследването в рамките на преразглеждането следва да бъде прекратено.
 (17)
 Заинтересованите страни бяха информирани за намерението за прекратяване на разследването в рамките на преразглеждането и им беше предоставена възможност да направят коментар.
 (18)
 Поради гореизложеното се стига до заключението, че преразглеждането по отношение на вноса на PET с произход от Индия следва да бъде прекратено, без да се изменят действащите антидъмпингови мерки,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на някои видове полиетилентерефталат с произход от Индия, започнато в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009, се прекратява без да се изменят действащите антидъмпингови мерки.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
 Съставено в Люксембург на 26 юни 2012 година.
 За Съвета
 Председател
 N. WAMMEN
 (1) ОВ L 343, 22.12.2009 г., стр. 51.
 (2) ОВ L 301, 30.11.2000 г., стр. 21.
 (3) ОВ L 266, 11.10.2005 г., стр. 10.
 (4) ОВ L 59, 27.2.2007 г., стр. 1.
 (5) ОВ L 340, 19.12.2008 г., стр. 1.
 (6) ОВ C 335, 11.12.2010 г., стр. 6.
 (7) ОВ L 301, 30.11.2000 г., стр. 1.
 (8) ОВ L 188, 18.7.2009 г., стр. 93.
 (9) ОВ L 266, 11.10.2005 г., стр. 1.
 (10) ОВ L 59, 27.2.2007 г., стр. 34.
 (11) ОВ C 335, 11.12.2010 г., стр. 7.
 (12) ОВ L 226, 11.10.2005 г., стр. 62.
 (13) ОВ C 335, 11.12.2010 г., стр. 5.
 (14) ОВ C 102, 2.4.2011 г., стр. 18.
 (15) ОВ C 102, 2.4.2011 г., стр. 15.


type: other

text:
Eluruumide erastamise seaduse muutmise ja sellest tulenevate teiste seaduste muutmise seadus – Riigi Teataja
 Eluruumide erastamise seaduse muutmise ja sellest tulenevate teiste seaduste muutmise seadus
 Vastu võetud 04.05.2006
 Vabariigi Presidendi 22. mai 2006. a otsusega nr 1013
 § 1. Eluruumide erastamise seaduses (RT I 1993, 23, 411; 2005, 22, 149) tehakse järgmised muudatused:
 « (2) Kui eluruumide erastamise kohustatud subjekt on seaduses sätestatud korras oma tegevuse lõpetanud, täidab talle pandud ülesandeid tema õigusjärglane. Kui õigusjärglane puudub, korraldab kohustatud subjekti ülesannete täitmist munitsipaalomandisse kuuluvate eluruumide puhul linna- või vallavalitsus, muude eluruumide puhul ministeerium, kelle valitsemisalas tegevuse lõpetanud kohustatud subjekt oli. Kui eluruumide erastamise kohustatud subjekt ei olnud kellegi valitsemisalas, korraldab kohustatud subjekti ülesannete täitmist eluruumi asukoha järgne maavanem.»;
 2) paragrahvi 151 lõige 5 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « (5) Eluruumide erastamise kohustatud subjekt annab elamu haldamise korteriühistule või eluruumide omanikele üle kolme kuu jooksul pärast vastava avalduse saamist, kui pooled ei lepi kokku teisiti. Elamu haldamise üleandmise korra kehtestab Vabariigi Valitsus. Kui elamu haldamine on õigusaktides sätestatud korras üle antud kolmandale isikule, antakse elamu haldamine korteriühistule üle korteriomandiseaduses sätestatud korras.»;
 3) paragrahvi 214 lõiked 1 ja 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « (1) Korteriomandite kinnistamiseks peab eluruumide erastamise kohustatud subjekt esitama kinnistusosakonnale ühepoolse notariaalselt kinnitatud kinnistamisavalduse ja dokumendi (plaani) ehitise, eluruumide ja mitteeluruumide, reaalosade ja mõtteliste osade suuruse ja paiknemise kohta ning muud seadusest tulenevad kinnistamiseks vajalikud dokumendid. Kui eluruumide erastamise kohustatud subjekt on seaduses sätestatud korras oma tegevuse lõpetanud, täidab talle pandud ülesandeid tema õigusjärglane. Kui õigusjärglane puudub, korraldab korteriomandite kinnistamiseks avalduse esitamise munitsipaalomandisse kuuluvate eluruumide puhul linna- või vallavalitsus, muude eluruumide puhul ministeerium, kelle valitsemisalas tegevuse lõpetanud kohustatud subjekt oli. Kui eluruumide erastamise kohustatud subjekt ei olnud kellegi valitsemisalas, korraldab korteriomandite kinnistamiseks avalduse esitamise eluruumi asukoha järgne maavanem, linna- või vallavalitsusel on korteriomandi seadmise toimingute tegemise õigus. Korteriomandi seadmisega seotud kulud tasub õigustatud subjekt Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras. Korteriomand kinnistatakse pärast korteriomandi seadmisega seotud kulude tasumist. Korteriomandi seadmisega seotud kulusid võib katta vastava elamu remondirahade arvel.
 (2) Korteriomandite kinnistamiseks võib kinnistamisavalduse ja muud käesoleva paragrahvi 1. lõikes ning käesoleva seaduse § 215 5. lõikes sätestatud dokumendid esitada ka korteriühistu või teevad seda eluruume vallasasjana omavad isikud. Kui korteriühistu või eluruume vallasasjana omavad isikud ei ole käesolevat õigust kasutanud, esitab notariaalselt tõestatud ühepoolse kinnistamisavalduse korteriomandite kinnistamiseks vähemalt ühe korteriomaniku nõudel eluruumide erastamise kohustatud subjekt tingimusel, et nõude esitanud isik tagab korteriomandi seadmise kulutuste ja kinnistamistoimingute eest tasumise. Korteriomandi seadmise kulutuste ja kinnistamistoimingute eest tasunud isik võib nõuda korteriomanikult kulutuste hüvitamist. Sellisel juhul kohaldatakse võlaõigusseaduse §-s 1041 sätestatut.»;
 4) paragrahvi 215 lõiget 1 täiendatakse viimase lausega järgmises sõnastuses:
 « Korteriomandi koormamisel avalik-õigusliku reaalkoormatisega ei nõuta eluruumi vallasasjana omandanud isiku kui puudutatud isiku nõusolekut.»;
 5) paragrahvi 22 täiendatakse lõikega 13 järgmises sõnastuses:
 « (13) Pärast 2006. aasta 1. märtsi on eluruumide erastamise kohustatud subjektil õigus teha erastamistoimingud ja korterivaldajatel lõpetada elamuühistust (-kooperatiivist) eraldumisel käesoleva seaduse §-s 219 nimetatud toimingud eluruumide kui vallasasjade suhtes. Nimetatud toimingute tegemine pärast 2006. aasta 1. märtsi ei anna eluruumi omandanud isikule täiendavat õigust käsutada eluruumi vallasasjana.»;
 6) paragrahvi 23 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
 « (3) Kui korteriomandi seadmine on algatatud enne 2001. aasta 1. jaanuari ja korteriomandi omanikuna kantakse kinnistusraamatusse käesoleva seaduse § 214 6. lõike punktides 1–3 nimetatud isik, siis peatatakse riigi kasuks seatud reaalkoormatise eest tasumine kuni korteriomandi erastamiseni või käesoleva seaduse § 22 12. lõike alusel selle võõrandamiseni.»
 § 2. Kaasomandis oleva elamu mõttelise osa erastamise seadust (RT I 1997, 1, 2; 1998, 47, 696) täiendatakse §-ga 91 järgmises sõnastuses:
 « § 91. Rakendussäte
 Pärast 2006. aasta 1. märtsi on eluruumide erastamise kohustatud subjektil õigus teha erastamistoimingud ehitise mõtteliste osade kui vallasasjade suhtes. Nimetatud toimingute tegemine pärast 2006. aasta 1. märtsi ei anna ehitise mõttelise osa omandanud isikule täiendavat õigust käsutada eluruumi vallasasjana.»
 § 3. Eesti Vabariigi omandireformi aluste seaduse (RT 1991, 21, 257; RT I 2006, 7, 40) § 17 täiendatakse lõikega 21 järgmises sõnastuses:
 « (21) Pärast 2006. aasta 1. märtsi tagastatakse õigusvastaselt võõrandatud vara seni kehtinud korras. Vara tagastamise toimingute tegemine ehitise või selle osa kui vallasasja suhtes pärast 2006. aasta 1. märtsi ei anna isikule, kellele vara tagastati, täiendavat õigust käsutada eluruumi vallasasjana.»
 § 4. Korteriomandiseaduses (RT I 2000, 92, 601; 2005, 39, 308) tehakse järgmised muudatused:
 « § 81. Korteriomanike tahteavaldused kaasomandi osa eraldamiseks
 (4) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kinnistusraamatu kande tegemine eeldab ehitusloa olemasolu, võib korteriomanik kinnistusraamatu kande tegemise eelduseks oleva puudutatud isiku nõusoleku andmise seada sõltuvusse ehitusloa olemasolust.»;
 2) paragrahv 29 tunnistatakse kehtetuks.


type: caselaw

text:
 30.7.2011
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 226/18
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Ireland (Irska) 6. junija 2011 – MM proti Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
 (Zadeva C-277/11)
 2011/C 226/34
 Jezik postopka: angleščina
 Predložitveno sodišče
 High Court of Ireland
 Stranke v postopku v glavni stvari
 Tožeča stranka: MM
 Tožene stranke: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irska, Attorney General
 Vprašanje za predhodno odločanje
 1.
 Ali morajo upravni organi države članice, če prosilec prosi za subsidiarno zaščito, potem ko mu ni bil priznan status begunca, in je predlagano, naj se taka prošnja zavrne, na podlagi obveznosti sodelovanja s prosilcem, ki je zadevni državi članici naložena s členom 4(1) Direktive Sveta 2004/83/ES (1), prosilcu predložiti rezultate take presoje, preden se sprejme končna odločitev, zato da se lahko prosilec izjavi o vidikih predlagane odločitve, ki kažejo na to, da bo prošnja zavrnjena?
 (1) UL L 304, str. 12.


type: contracts

text:
 12.12.2006
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 350/10
 AKT–EY-SUURLÄHETTILÄSKOMITEAN PÄÄTÖS N:o 4/2006,
 tehty 27 päivänä syyskuuta 2006,
 maatalouden ja maaseudun yhteistyön teknisen keskuksen (CTA) perussäännöistä ja työjärjestyksestä
 (2006/878/EY)
 AKT–EY-SUURLÄHETTILÄSKOMITEA, joka
 ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 (1) allekirjoitetun kumppanuussopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen liitteessä III olevan 3 artiklan 4 kohdan,
 ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 18 päivänä syyskuuta 2000 allekirjoittaman sisäisen sopimuksen Cotonoussa, Beninissä 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta sekä taloudellisen avun jakamisesta EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (2),
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1)
 Cotonoun sopimuksen liitteessä III olevan 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti suurlähettiläskomitea vahvistaa Cotonoun sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen maatalouden ja maaseudun yhteistyön teknisen keskuksen, jäljempänä ’keskus’, ja sen valvontaelinten perussäännöt ja työjärjestyksen. Keskuksen valvontaelimeksi olisi perustettava hallintoneuvosto sopimuksen liitteessä III olevan 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti.
 (2)
 Sopimukseen liitetyssä erioikeuksia ja vapauksia koskevassa pöytäkirjassa 2 olevan 1 artiklan toisen kohdan mukaisesti keskuksen henkilöstöön sovelletaan kyseistä pöytäkirjaa,
 ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
 1 artikla
 1. Keskuksella on oikeushenkilön asema ja kaikissa sopimuksen maissa oikeushenkilön laajin mahdollinen oikeuskelpoisuus.
 2. Keskuksen henkilöstö nauttii erioikeuksista, vapauksista ja muista eduista, jotka käyvät ilmi erioikeuksia ja vapauksia koskevasta pöytäkirjasta 2 ja jotka on mainittu sopimukseen liitetyissä VI ja VII julistuksessa.
 3. Keskus ei tavoittele taloudellista voittoa.
 4. Keskuksen väliaikainen kotipaikka on Wageningen (Alankomaat), ja sillä on toimipaikka Brysselissä.
 2 artikla
 Keskuksen tehtävät ja tavoitteet määritellään sopimuksen liitteessä III olevan 3 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa.
 Keskus määrittelee nämä tavoitteet yksityiskohtaisesti yleistä strategiaa koskevassa asiakirjassa.
 3 artikla
 1. Suurlähettiläskomitea toimii keskuksen valvontaviranomaisena sopimuksen liitteessä III olevan 3 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisesti.
 2. Perustetaan hallintoneuvosto tämän päätöksen 4 artiklan mukaisesti.
 3. Keskus toimii tiiviissä yhteistyössä sopimuksessa tai siihen liitetyissä julistuksissa mainittujen toimielinten ja elinten kanssa. Se on tarvittaessa yhteydessä erityisesti yhteisössä ja AKT-valtioissa sijaitseviin alueellisiin ja kansainvälisiin instituutioihin, jotka käsittelevät maatalouden ja maaseudun kehittämiseen liittyviä kysymyksiä.
 4. Keskuksen toimintaa arvioidaan säännöllisesti hallintoneuvoston aloitteesta.
 4 artikla
 1. Perustetaan hallintoneuvosto, jonka tehtävänä on varmistaa keskuksen kaiken toiminnan tekninen, hallinnollinen ja taloudellinen tuki, seuranta ja valvonta.
 2. Hallintoneuvostoon kuuluu pariteettiperiaatteen mukaisesti kuusi jäsentä, joiden nimityksen perusteena on heidän henkilökohtainen ja ammatillinen kokemuksensa maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä ja/tai tieto- ja viestintäpolitiikoista, tieteestä, hallinnosta ja teknologiasta. Heidän on suoritettava tehtävänsä riippumattomasti, he eivät saa pyytää tai ottaa vastaan ohjeita kolmansilta osapuolilta ja heidän on toimittava ainoastaan yksityishenkilön ominaisuudessa keskuksen etuja silmällä pitäen.
 3. Sopimuspuolet valitsevat hallintoneuvoston jäsenet sopimusvaltioiden kansalaisten joukosta edellytetyn pätevyyden perusteella. Suurlähettiläskomitea vahvistaa heidän nimityksensä. Suurlähettiläskomitea nimittää kuusi jäsentä enintään viiden vuoden toimikaudeksi, ja tilannetta tarkastellaan toimikauden puolivälissä.
 4. Komission, Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön ja AKT-valtioiden sihteeristön edustajat osallistuvat hallintoneuvoston toimintaan tarkkailijoina.
 5. Hallintoneuvoston jäsenet valitsevat puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan enintään viiden vuoden toimikaudeksi hallintoneuvoston työjärjestyksessä vahvistettujen säännösten mukaisesti. Puheenjohtajan toimeen valitaan sen sopimuspuolen (AKT:n tai yhteisön) kansalainen, jonka kansalaista ei ole valittu keskuksen johtajan toimeen. Varapuheenjohtajan toimeen valitaan sen sopimuspuolen kansalainen, jonka kansalaista ei ole valittu hallintoneuvoston puheenjohtajan toimeen.
 6. Hallintoneuvosto tekee päätöksensä läsnä tai edustettuina olevien jäsenten yksinkertaisella enemmistöllä hallintoneuvoston työjärjestyksen mukaisesti. Jokaisella hallintoneuvoston jäsenellä on yksi ääni. Äänten mennessä tasan puheenjohtajan ääni ratkaisee.
 7. Jokaisesta kokouksesta laaditaan pöytäkirja, ja asiat käsitellään hallintoneuvostossa luottamuksellisesti.
 8. Hallintoneuvosto vastaa keskuksen toiminnan tiiviistä seurannasta. Hallintoneuvosto kokoontuu enintään neljä kertaa vuodessa. Se voi myös tarvittaessa kokoontua suurlähettiläskomitean, puheenjohtajan tai johtajan kutsusta aina, kun sen tehtävien suorittaminen sitä edellyttää.
 9. Keskuksen johtaja osallistuu hallintoneuvoston toimintaan neuvonantajana. Keskus toimii hallintoneuvoston sihteeristönä. Hallintoneuvosto voi pyytää keskuksen johtoa tai henkilöstöä ja/tai ulkopuolisia asiantuntijoita antamaan lausuntonsa yksittäisistä kysymyksistä.
 10. Hallintoneuvosto:
 a)
 neuvoo ja tukee johtajaa keskuksen hallinnossa ja vastaa suurlähettiläskomitean määräämien sääntöjen ja tavoitteiden noudattamisesta;
 b)
 vastaa keskuksen johtajan ehdotuksesta:
 i)
 keskuksen yleisen strategia-asiakirjan laatimisesta ja sen toimittamisesta suurlähettiläskomitealle lopullista hyväksymistä varten;
 ii)
 vuosittaisten ja monivuotisten työohjelmien hyväksymisestä;
 iii)
 organisaatiorakenteen, henkilöstöpolitiikan ja organisaatiokaavion hyväksymisestä;
 iv)
 uusien työntekijöiden työhönotosta ja voimassa olevien työsopimusten uusimisesta, jatkamisesta tai purkamisesta;
 v)
 keskuksen vuosittaisten talousarvioiden hyväksymisestä;
 vi)
 vuosittaisten tilinpäätösten hyväksymisestä;
 ja
 vii)
 vuosikertomusten hyväksymisestä ja niiden toimittamisesta suurlähettiläskomitealle, jotta se voi tarkastaa keskuksen toimien yhdenmukaisuuden sille sopimuksessa asetettujen tavoitteiden ja hyväksytyn yleisen strategia-asiakirjan kanssa;
 c)
 raportoi tarvittaessa suurlähettiläskomitealle kaikki toimintansa yhteydessä ilmenevät merkitykselliset seikat.
 11. Hallintoneuvosto on vastuussa toiminnastaan suurlähettiläskomitealle.
 12. Hallintoneuvosto valitsee julkisen tarjouskilpailun jälkeen vähintään kolmesta tarjouksesta kansainvälisesti tunnustetun tilintarkastusyrityksen kolmeksi vuodeksi. Kyseisten tilintarkastajien on tarkastettava, onko vuosittaiset tilinpäätökset laadittu asianmukaisesti ja kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti, ja esitettävä totuudenmukainen ja oikea kuva keskuksen rahoitustilanteesta. Tilintarkastajien on myös esitettävä näkemyksensä keskuksen varainhoidon moitteettomuudesta.
 13. Hallintoneuvosto toimittaa vuosittaiset tilinpäätökset suurlähettiläskomitealle lopullista hyväksymistä varten. Suurlähettiläskomitea vastaa vastuuvapauden myöntämisestä johtajalle talousarvion toteuttamisen osalta.
 14. Hallintoneuvosto laatii työjärjestyksensä.
 5 artikla
 1. Keskusta johtaa suurlähettiläskomitean nimittämä johtaja enintään viiden vuoden toimikauden ajan.
 Suurlähettiläskomitea valtuuttaa varapuheenjohtajansa allekirjoittamaan johtajan sopimuksen. Sopimus laaditaan ja sitä hallinnoidaan keskuksen henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen mukaisesti. Suurlähettiläskomitealla on toimivalta tehdä johtajaa koskevia tarvittavia päätöksiä.
 2. Johtaja toimii keskuksen oikeudellisena edustajana ja panee täytäntöön suurlähettiläskomitean määrittelemät toimeksiannot. Johtaja on vastuussa suurlähettiläskomitealle.
 3. Johtaja esittää hallintoneuvoston suostumuksella suurlähettiläskomitean hyväksyttäväksi keskuksen vuosittaiset toimintaohjelmat ja talousarviot, jotka on laadittu 2 artiklassa mainittujen keskuksen tehtävien ja tavoitteiden mukaisesti.
 4. Johtaja pitää hallintoneuvoston ajan tasalla keskuksen toiminnasta.
 5. Johtaja laatii kunkin kalenterivuoden loppua seuraavien yhdeksän kuukauden kuluessa keskuksen toimintaa ja tilinpäätöstä koskevan yleiskertomuksen ja toimittaa sen suurlähettiläskomitealle saatuaan hallintoneuvoston suostumuksen.
 6. Johtaja vastaa keskuksen organisoinnista ja hallinnosta. Johtaja raportoi hallintoneuvostolle keskuksen työjärjestystä koskevista mahdollisista toimenpiteistä, jotka on toteutettu keskusta koskevien sääntöjen soveltamisen helpottamiseksi.
 6 artikla
 Keskuksen talousarvio rahoitetaan sopimuksen rahoituspöytäkirjassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Talousarvioon voidaan ottaa myös muita varoja.
 7 artikla
 Suurlähettiläskomitea voi muuttaa keskuksen perussääntöjä ja työjärjestystä hallintoneuvoston suosituksesta.
 8 artikla
 AKT-maiden, jäsenvaltioiden ja yhteisön on kunkin omalta osaltaan toteutettava toimenpiteet tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi.
 9 artikla
 Kumotaan CTA:n toimintasäännöistä 19 päivänä huhtikuuta 1991 tehty AKT–EY-suurlähettiläskomitean päätös N:o 1/91, CTA:n neuvoa-antavan komitean perussäännöstä ja toimintatavoista 19 päivänä huhtikuuta 1991 tehty AKT–EY-suurlähettiläskomitean päätös N:o 3/91 ja viimeksi mainittua päätöstä muuttava 30 päivänä huhtikuuta 1997 tehty AKT–EY-suurlähettiläskomitean päätös N:o 2/97, CTA:n neuvoa-antavan komitean jäsenten nimittämistä koskeva AKT–EY-suurlähettiläskomitean päätös N:o 1/2003 11 päivältä huhtikuuta 2003, päätös N:o 10/2003 23 päivältä joulukuuta 2003 ja päätös N:o 6/2004 17 päivältä joulukuuta 2004.
 10 artikla
 Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se tehdään.
 Tehty Brysselissä 27 päivänä syyskuuta 2006.
 AKT–EY-suurlähettiläskomitean puolesta
 Puheenjohtaja
 R. MAKONGO
 (1) EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3, sopimus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4).
 (2) EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.


type: wikipedia

text:
In matematica, il teorema di Cauchy è un teorema della teoria dei gruppi finiti; afferma che, se è un gruppo finito di ordine , e è un numero primo che divide , allora esiste in un elemento di ordine , e quindi un sottogruppo con elementi.
 Prende nome da Augustin-Louis Cauchy.
 Il teorema di Cauchy è un inverso parziale del teorema di Lagrange, ed è generalizzato dal primo teorema di Sylow (che garantisce l'esistenza di sottogruppi di ordine se è un numero primo e divide l'ordine del gruppo).
 Dimostrazione
 Sia un gruppo e un primo che divide l'ordine del gruppo. Consideriamo il seguente insieme di -uple di elementi di :
 ,
 dove è l'identità del gruppo.
 L'insieme contiene esattamente elementi: i primi possono essere scelti ciascuno in modi distinti, mentre la scelta dell'ultimo è obbligata (deve essere l'inverso di ).
 Diciamo ora che due -uple sono equivalenti se e solo se una è ottenibile dall'altra permutandone ciclicamente gli elementi; ovvero, le -uple equivalenti a sono quelle del tipo
 ,
 per un intero compreso tra e . Questa è una relazione di equivalenza; le classi di equivalenza possono anche essere considerate come le orbite dell'azione naturale di su .
 Se tutti gli elementi della -upla sono uguali, allora essa è l'unico elemento della sua classe di equivalenza; d'altro canto, se due elementi della -upla sono distinti, allora (essendo un numero primo) la classe di equivalenza comprende esattamente elementi.
 Esiste almeno una -upla in con tutti gli elementi uguali, quella in cui sono tutti uguali all'elemento neutro; di conseguenza, se non ce ne fossero altre, si avrebbe
 ,
 dove è un intero positivo. Poiché divide , questo è assurdo, e quindi deve esistere un diverso dall'elemento neutro tale che ; in particolare, l'ordine di è esattamente .
 Conseguenze
 Una conseguenza immediata di questo teorema è il fatto che, se tutti gli elementi di un gruppo finito hanno per ordine una potenza di , allora anche l'ordine del gruppo è una potenza di : se infatti fosse diviso da un altro primo , esisterebbe un sottogruppo con elementi, contro l'ipotesi.
 Bibliografia
 Teoria dei gruppi
 Cauchy


text:
28 юни е 179-ият ден в годината според григорианския календар (180-и през високосна). Остават 186 дни до края на годината.
 Събития
 1098 г. – Рицарите от Първия кръстоносен поход разбиват селджукския военачалник Карбука при Антиохия.
 1243 г. – Започва понтификата на папа Инокентий IV.
 1519 г. – Карл V е избран за император на Свещената Римска империя.
 1635 г. – Гваделупа става френска колония.
 1838 г. – Състои се коронацията на кралицата на Англия Виктория.
 1858 г. – В Болград, Бесарабия е създадена първата българска гимназия от Възраждането – Болградската гимназия
 1903 г. – Провежда се Конгресът на ВМОРО (Одрински окръг) на Петрова нива – „Странджанското Оборище“
 1914 г. – Австро-унгарския престолонаследник Франц Фердинанд и неговата жена са убити в Сараево от сръбския атентатор Гаврило Принцип, което дава повод за началото на Първата световна война.
 1919 г. – Подписан е Версайския договор, който официално слага край на Първата световна война.
 1921 г. – В кралството на сърби, хървати и словенци е приета Видовденската конституция.
 1927 г. – Създадена е авиокомпания Иберия със седалище в Мадрид, Испания.
 1940 г. – Румъния отстъпва Бесарабия (днешна Молдова) на Съветския съюз.
 1942 г. – Втора световна война: Нацистка Германия започва стратегическа лятна офанзива срещу Съветския съюз, под кодовото име Операция Блау.
 1948 г. – Югославската комунистическа партия е изключена от Коминформбюро.
 1956 г. – В Познан (Полша) започва антикомунистически бунт, известен като Познанският юни, който продължава 3 дни; потушен е с участие на 10 000 войници и полицаи, и 400 танка, при което загиват над 60 души, стотици са ранени.
 1967 г. – Израел анексира източен Йерусалим.
 1969 г. – Стоунуолските бунтове в Ню Йорк бележат начало на съвременните гей-права движения; празник на ЛГБТ.
 1989 г. – По случай 600-годишнината от Битката при Косово поле сръбският политик Слободан Милошевич изнася речта на Газиместан на мястото на битката.
 1991 г. – Съветът за икономическа взаимопомощ е разпуснат.
 1992 г. – Влиза в сила новата конституция на Естония.
 1996 г. – Влиза в сила новата Конституция на Украйна.
 1997 г. – Във втория мач между Майк Тайсън и Ивендър Холифийлд, Тайсън е дисквалифициран в третия рунд, защото отхапва парче от ухото на Холифийлд.
 2005 г. – Канада става третата държава в света, която легализира еднополовите бракове.
 2006 г. – Черна гора е приета за 192-ри член на ООН, съгласно резолюция 60/264 на Общото събрание на ООН
 Родени
 1476 г. – Павел IV, римски папа († 1559 г.)
 1491 г. – Хенри VIII, крал на Англия († 1547 г.)
 1577 г. – Петер Паул Рубенс, фламандски художник († 1640 г.)
 1712 г. – Жан-Жак Русо, френски философ от швейцарски произход († 1778 г.)
 1819 г. – Карлота Гризи, италианска балерина († 1899 г.)
 1824 г. – Пол Брока, френски антрополог († 1880 г.)
 1839 г. – Васил Стоянов, български филолог († 1910 г.)
 1840 г. – Димитър Горов, български търговец и революционер († 1881 г.)
 1854 г. – Иван Андонов, български революционер († 1937 г.)
 1867 г. – Луиджи Пирандело, италиански писател, Нобелов лауреат през 1934 г. († 1936 г.)
 1873 г. – Алексис Карел, френски и американски хирург, Нобелов лауреат през 1912 г. († 1944 г.)
 1883 г. – Пиер Лавал, министър-председател на Франция († 1945 г.)
 1885 г. – Бертолд Фиртел, австрийски поет, драматург и режисьор († 1953 г.)
 1897 г. – Аспарух Лешников, български певец, тенор и изпълнител на шлагери с международна известност († 1978 г.)
 1900 г. – Леон Кручковски, полски писател († 1962 г.)
 1904 г. – Зина Юрданова, българска художничка († 1998 г.)
 1906 г. – Мария Гьоперт-Майер, германска физичка, Нобелов лауреат († 1972 г.)
 1908 г. – Асен Пейков, български скулптор († 1973 г.)
 1909 г. – Ерик Амблър, английски писател († 1998 г.)
 1912 г. – Серджу Челибидаке, румънски диригент († 1996 г.)
 1914 г. – Ариберт Хайм, германски офицер († 1992 г.)
 1916 г. – Георги Димчев, български революционер († 1980 г.)
 1926 г. – Мел Брукс, американски писател, композитор и актьор
 1927 г. – Христо Контев, български ентомолог († 2019 г.)
 1930 г. – Итамар Франку, бразилски политик, 33-ти президент на Бразилия († 2011 г.)
 1931 г. – Юрг Федершпил, швейцарски писател († 2007 г.)
 1934 г. – Петър Пенков, български актьор († 1974 г.)
 1936 г. – Александър Апостолов, български скулптор
 1940 г. – Мухамад Юнус, бангладешки банкер и икономист, Нобелов лауреат за 2006
 1941 г. – Олга Борисова, българска народна певица († 2021 г.)
 1943 г. – Клоус-Олаф фон Клицинг, германски физик, Нобелов лауреат
 1944 г. – Георги Христакиев, български футболист († 2016 г.)
 1944 г. – Александар Ристич, босненски футболист
 1945 г. – Тюркян Шорай, турска киноактриса
 1946 г. – Робърт Асприн, американски писател († 2008 г.)
 1948 г. – Иван Забунов, български историк, общественик и политик от Молдова († 2020 г.)
 1948 г. – Кати Бейтс, американска актриса
 1950 г. – Марлене Щреерувиц, австрийска писателка
 1953 г. – Христо Харалампиев, български скулптор
 1955 г. – Хериберт Вебер, австрийски футболист
 1957 г. – Георги Първанов, президент на България
 1959 г. – Ламбрин Сотиров, български журналист и издател
 1966 г. – Джон Кюзак, американски актьор
 1967 г. – Николай Теллалов, български писател
 1971 г. – Илон Мъск, канадско-американски изобретател, предприемач и инвеститор
 1971 г. – Фабиен Бартез, френски футболист
 1973 г. – Глория, българска фолк певица
 1979 г. – Тим Маккорд, американски музикант
 1983 г. – Георги Андонов, български футболист
 1984 г. – Рамазан Йозджан, австрийски футболист
 1988 г. – Николай Михайлов, български футболист
 1994 г. - Аниш Гири, непало-руски гросмайстор
 Починали
 548 г. – Теодора, византийска императрица (* ок. 500)
 572 г. – Албоин, крал на лангобардите (* преди 526)
 683 г. – Лъв II, римски папа (* неизв.)
 767 г. – Павел I, римски папа (* неизв.)
 928 г. – Лудвиг III Слепи, император на Свещената Римска империя (* ок. 880)
 1175 г. – Андрей I, велик княз на Владимиро-Суздалското княжество (* ок. 111)
 1385 г. – Андроник IV Палеолог, византийски император (* 1348 г.)
 1389 г. – Мурад I, султан на Османската империя (* 1319 г./1326)
 1598 г. – Абрахам Ортелий, фламандски картограф (* 1527)
 1757 г. – София-Доротея фон Брауншвайг-Люнебург, кралица на Прусия (* ок. 1687)
 1836 г. – Джеймс Мадисън, 4-ти президент на САЩ (* 1751 г.)
 1877 г. – Йорданка Горова, българска революционерка (* 1956 г.)
 1904 г. – Никола Каранджулов, български революционер (* ок. 1880)
 1906 г. – Йованче Попантов, български революционер (* 1882)
 1914 г. – Франц Фердинанд, ерцхерцог на Австрия (* 1863 г.)
 1921 г. – Гьорче Петров, български революционер (* ок. 1865)
 1922 г. – Владимир Хлебников, руски поет (* 1885 г.)
 1930 г. – Борис Илиев, български революционер (* ок. 1882)
 1942 г. – Янка Купала, беларуски поет (* 1882 г.)
 1967 г. – Оскар Мария Граф, германски писател (* 1894 г.)
 1977 г. – Ганчо Краев, български писател-хуморист (* 1909 г.)
 1981 г. – Тери Фокс, канадски атлет с един крак (* 1958 г.
 1986 г. – Васил Богданов Василев, окръжен началник наМВР
 1992 г. – Михаил Тал, латвийски шахматист (* 1936 г.)
 1993 г. – Борис Христов, български оперен певец (* 1914 г.)
 2000 г. – Виторио Гасман, италиански актьор и режисьор (* 1922 г.)
 2001 г. – Мортимър Адлър, американски философ (* 1902 г.)
 2018 г. – Кристине Ньостлингер, австрийска писателка (* 1936 г.)
 Празници
 Международен празник на ЛГБТ общността.
 Видовден, православен религиозен празник, а също така народен празник в Западна България, Западните покрайнини и Сърбия
 Полша – Ден в памет на работническия бунт в Познан, 1956 г.
 Украйна – Ден на конституцията (1996 г.)
 628