text:
 |
 52010PC0624
 /* COM/2010/0624 galīgā redakcija - COD 2010/0312 */ Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par novērtēšanas mehānisma izveidi, lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanu
 [pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 16.11.2010COM(2010) 624 galīgā redakcija2010/0312 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULApar novērtēšanas mehānisma izveidi, lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanuPASKAIDROJUMA RAKSTS1. Priekšlikuma konteksts- Priekšlikuma pamatojums un mērķiIerosinātās regulas mērķis ir izveidot tiesisko regulējumu, lai novērtētu Šengenas acquis pareizu piemērošanu. Šis novērtēšanas mehānisms ir paredzēts, lai starp dalībvalstīm saglabātu savstarpēju uzticību to spējai efektīvi piemērot papildu pasākumus, kas dod iespēju saglabāt zonu bez iekšējām robežām.Jaunā mehānisma vispārējiem mērķiem būtu jābūt nodrošināt Šengenas acquis pārredzamu, efektīvu un konsekventu īstenošanu, vienlaikus atspoguļojot arī juridiskās situācijas izmaiņas pēc Šengenas acquis integrācijas Eiropas Savienības regulējumā.2004. gada Hāgas programmā – tieslietu un iekšlietu daudzgadu programmā – Komisija tika aicināta, „ tiklīdz ir pabeigta kontroles pie iekšējām robežām atcelšana, iesniegt priekšlikumu, lai esošo Šengenas novērtēšanas mehānismu papildinātu ar uzraudzības mehānismu, nodrošinot dalībvalstu ekspertu pilnīgu iesaistīšanu un ietverot nepaziņotas pārbaudes ”.Reaģējot uz šo pieprasījumu, kā arī lai iekļautu EK tiesību sistēmā Šengenas novērtēšanas mehānismu un novērstu esošajā sistēmā konstatētos trūkumus, Komisija 2009. gada martā pieņēma divus priekšlikumus[1] par pārskatītu mehānismu Šengenas novērtēšanai. Bija nepieciešami divi atsevišķi juridiski instrumenti („pirmā pīlāra” regula un „trešā pīlāra” lēmums), lai visu Šengenas sadarbības jomu iekļautu saskaņotā regulējumā. Eiropas Parlaments 2009. gada oktobrī noraidīja šos priekšlikumus, apgalvojot, ka Komisijai tas bija jāiesaista priekšlikumu pieņemšanā saskaņā ar koplēmuma procedūru.Pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā „trešā pīlāra” priekšlikums tagad ir novecojis. Tas tika atcelts 2009. gada decembra „apvienotajā paziņojumā”[2].Stokholmas programmā[3], ko Eiropadome pieņēma 2009. gada decembrī, „uzskata, ka Šengenas telpas novērtēšanai arī turpmāk būs svarīga nozīme un ka tā tādēļ būtu jāuzlabo, stiprinot Frontex nozīmi šajā jomā”.Tāpēc tagad tiek iesniegts šis jaunais priekšlikums. Tajā pašā laikā tiek atcelts atlikušais iepriekšējais priekšlikums („pirmā pīlāra” regula).Šajā jaunajā priekšlikumā ņemtas vērā apspriedes Padomē par 2009. gada marta priekšlikumiem. Jo īpaši tajā ierosināta lielāka dalībvalstu loma novērtēšanas mehānismā, lai saglabātu savstarpēju uzticību un nodrošinātu lielāku elastību mehānisma īstenošanā. Koplēmuma procedūra ir ierosināta kā likumdošanas procedūra, Eiropas Parlamentam (EP) esot pilnvērtīgam dalībniekam tieslietu un iekšlietu jomā. Lai palielinātu pārredzamību, tiek ierosināts regulāri sniegt ziņojumus Padomei un EP par veiktajiem novērtējumiem, novērtējumos izdarītajiem secinājumiem un attiecīgo dalībvalstu veiktajiem turpmākajiem pasākumiem.- Vispārīgais kontekstsAr Šengenas acquis izveidoto zonu bez iekšējām robežām – Šengenas zonu – astoņdesmito gadu beigās un deviņdesmito gadu sākumā starpvaldību līmenī izveidoja dalībvalstis, kas vēlējās atcelt kontroli pie iekšējām robežām un īstenot papildu pasākumus šajā nolūkā, piemēram, kopējus noteikumus par kontroli pie ārējām robežām, kopēju vīzu politiku, policijas un tiesu iestāžu sadarbību un Šengenas Informācijas sistēmas (SIS) izveidi. Kopienas regulējuma ietvaros nebija iespējams atcelt kontroli pie iekšējām robežām, jo dalībvalstis nevarēja vienoties par to atcelšanas nepieciešamību, lai sasniegtu mērķi par personu brīvu pārvietošanos (EK līguma 14. pants). Tomēr gadu gaitā visas toreizējās dalībvalstis, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju, ir pievienojušās Šengenas zonai.Šengenas acquis kļuva par Eiropas Savienības regulējuma sastāvdaļu, 1999. gadā stājoties spēkā Amsterdamas Līgumam[4].Šengenas zonas pamatā ir dalībvalstu savstarpēja uzticība to spējai pilnībā īstenot papildu pasākumus, kas ļauj atcelt kontroli pie iekšējām robežām. Piemēram, dalībvalstu veiktās pārbaudes pie ārējām robežām ne tikai aizsargā to pašu intereses, bet ir arī to visu citu dalībvalstu interesēs, uz kurām cilvēki varētu ceļot pēc Šengenas zonas ārējo robežu šķērsošanas.Lai iegūtu un saglabātu šo savstarpējo uzticību, Šengenas dalībvalstis 1998. gadā izveidoja pastāvīgo komiteju. Tās mandāts ir noteikts Šengenas Izpildu komitejas lēmumā (SCH/Com-ex (98) 26 def) un ietver divus atsevišķus uzdevumus.1. Pārbaudīt, vai dalībvalstis, kas vēlas pievienoties Šengenai, ir izpildījušas visus priekšnosacījumus Šengenas acquis piemērošanai (t.i., robežkontroles atcelšanai) („piemērošana”).2. Pārbaudīt, ka dalībvalstis, kas īsteno acquis („īstenošana”), pareizi piemēro Šengenas acquis .Tādējādi šis mehānisms nodala „piemērošanu” un „īstenošanu”. Tāpēc, pirmkārt, jāveic pārbaudes, lai noteiktu, vai ir izpildīti nosacījumi savstarpējai uzticībai, pirms var piemērot acquis . Otrkārt, savstarpējā uzticība jāsaglabā, pārbaudot acquis pareizu īstenošanu. Šengenas starpvaldību posmā bija vajadzīgas īpašas normas, lai pārbaudītu pareizu īstenošanu.Šengenas acquis integrēja Eiropas Savienības regulējumā bez atkārtotām sarunām. Tādējādi pastāvīgā komiteja un tās 1998. gada mandāts tika pārņemts bez izmaiņām, izņemot to, ka pastāvīgā komiteja kļuva par Šengenas Novērtēšanas darba grupu ( SCH-EVAL ) Padomē.Ņemot vērā tā starpvaldību raksturu, Šengenas novērtējums ir bijis un joprojām ir pilnīgā dalībvalstu pārziņā, Komisijai piedaloties kā novērotājai. Tā joprojām ir loģiska pieeja attiecībā uz mandāta pirmo daļu, jo ES tieslietu un iekšlietu acquis nav nekā līdzīga šim nodalījumam starp „piemērošanu” un „īstenošanu”. Turklāt 2004. un 2007. gada paplašināšanās laikā lēmumu pieņemšanas procedūra kontroles atcelšanai pie iekšējām robežām un Šengenas acquis pilnīgai piemērošanai tika noteikta pievienošanās līgumos, t.i., primārajos tiesību aktos. Pievienošanās aktos bija paredzēts Padomes lēmums pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu. Komisijai nav paredzētas iniciatīvas tiesības.Tomēr šī pieeja ir mazāk loģiska attiecībā uz mandāta otro daļu. Tādējādi jau acquis integrācijas laikā Komisija izdeva deklarāciju, paziņojot, ka tā „uzskata, ka izpildu komitejas lēmuma, ar ko izveido Šengenas Īstenošanas konvencijas pastāvīgo komiteju (SCH/Com-ex (98) 26 def, 16.9.1998.), integrācija Savienības regulējumā nekādā veidā neietekmē tās pilnvaras, kas izriet no Līgumiem, un jo īpaši tās kā Līgumu uzraudzītājas atbildību.”Tā kā novērtējums pirms piemērošanas ir būtisks dalībvalstīm, lai iegūtu savstarpēju uzticību, šķiet pamatoti, ka par to joprojām ir atbildīgas dalībvalstis. Komisija turpinās pilnībā piedalīties šajos novērtējumos kā novērotāja.Tomēr šie atšķirīgie pienākumi nerada atšķirīgus novērtēšanas standartus, bet tikai atspoguļo atšķirīgas institucionālās realitātes. Padome var lemt arī izmantot ierosināto struktūru, lai novērtētu dalībvalstis pirms kontroles atcelšanas pie iekšējām robežām.- Nepieciešamība uzlabot acquis pareizas piemērošanas novērtēšanuKopš 1999. gada ir bijušas vairākas apspriedes starp dalībvalstīm un Komisiju par Šengenas novērtēšanas mehānisma efektivitātes palielināšanu, jo īpaši par mandāta otro daļu, proti, acquis pareizas piemērošanas pārbaudi pēc kontroles atcelšanas pie iekšējām robežām. Ir konstatēti šādi galvenie trūkumi:1. pašreizējais novērtēšanas mehānisms ir neatbilstošs. Noteikumi par novērtējumu konsekvenci un biežumu nav skaidri. Netiek veikti nepaziņoti apmeklējumi uz vietas;2. jāizstrādā metodika prioritāšu noteikšanai, pamatojoties uz riska analīzi;3. jānodrošina konsekventi augsta ekspertu kvalitāte novērtēšanas pasākuma laikā. Ekspertiem, kas piedalās novērtēšanā, būtu jābūt pietiekamām juridiskām zināšanām un praktiskai pieredzei. Eksperta nosūtīšana no katras dalībvalsts katrā apmeklējumā uz vietas varētu mazināt pasākuma efektivitāti. Jānosaka piemērots ekspertu skaits dalībai apmeklējumos;4. jāuzlabo pēcnovērtēšanas mehānisms, lai novērtētu to ieteikumu turpmāku pārbaudi, kas sniegti pēc apmeklējumiem uz vietas, jo pasākumi, kas veikti trūkumu novēršanai, un termiņš, kurā tie jānovērš, dažādās dalībvalstīs atšķiras;5. esošajā novērtēšanas sistēmā nav atspoguļota Komisijas kā Līgumu uzraudzītājas institucionālā atbildība.Turpmākie punkti ir paredzēti, lai novērstu esošajā mehānismā konstatētos trūkumus.Novērtēšanas metode un Frontex lomaAr šo priekšlikumu tiek ieviestas daudzgadu un gada programmas paziņotiem un nepaziņotiem apmeklējumiem uz vietas. Dalībvalstis joprojām tiks regulāri novērtētas, lai nodrošinātu acquis vispārēju pareizu piemērošanu. Novērtējumu var veikt attiecībā uz visām Šengenas acquis daļām.Šā novērtējuma pamatā var būt atbildes uz anketām, apmeklējumi uz vietas vai abu apvienojums.Pēdējos gados dalībvalstīm nav bijusi vajadzība veikt novērtējumus uz vietas attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās vai ieroču un narkotiku jomā. Arī datu aizsardzība ne vienmēr ir bijusi pakļauta novērtējumiem uz vietas.Tomēr apmeklējumi uz vietas neaprobežojas ar ārējām robežām un vīzām, bet var ietvert Šengenas acquis visas daļas, tostarp noteikumus kontroles atcelšanai pie iekšējām robežām. Tomēr attiecībā uz ieročiem, kad acquis integrēja ES regulējumā, Šengenas acquis attiecīgie noteikumi tika aizstāti ar Padomes 1991. gada 18. jūnija Direktīvu 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli[5]. Minētās direktīvas pareizas transponēšanas pārbaude tika uzticēta Komisijai saskaņā ar Līgumu. Tā kā dalībvalstīm nekad nav bijusi vajadzība veikt novērtējumus uz vietas, nav vajadzības šajā priekšlikumā iekļaut direktīvas pareizas transponēšanas pārbaudi.Turklāt, ja spēkā esošajos ES tiesību aktos jau ir paredzēts konkrēts novērtējums, nav nepieciešams papildu novērtējums šā mehānisma kontekstā, bet tikai Šengenas acquis piemērošanas nolūkā.Jo īpaši datu aizsardzības gadījumā, kas papildus tam, ka ir daļa no Šengenas acquis , horizontāli attiecas uz visām politikas jomām, novērtējums būtu jākoncentrē uz datu aizsardzības aspektiem saistībā ar SIS un jāveic SIS novērtējumu kontekstā, lai izmantotu esošo sinerģiju.Konkrēto vajadzību pēc apmeklējumiem uz vietas noteiks Komisija pēc apspriešanās ar dalībvalstīm, ņemot vērā attiecīgās dalībvalsts tiesību aktu, procedūru vai organizācijas izmaiņas, kā arī Frontex nodrošināto riska analīzi par ārējām robežām un vīzām.Turklāt vajadzības gadījumā gada programmā var iekļaut arī tematiskus vai reģionālus novērtējumus.Papildus šiem regulārajiem novērtējumiem var veikt nepaziņotus apmeklējumus uz vietas, pamatojoties uz Frontex nodrošināto riska analīzi vai jebkuru citu avotu, kas liecina par vajadzību veikt nepaziņotu apmeklējumu.Vajadzības gadījumā var pielāgot gan daudzgadu, gan gada programmas.Dalībvalstu ekspertiDalībvalstu eksperti tiek iesaistīti arī pareizas piemērošanas pārbaudē citās ES tiesību aktu jomās, piemēram, aviācijas un jūras satiksmes drošībā. Tā kā to papildu pasākumu pareiza īstenošana, kas ļauj atcelt kontroli pie iekšējām robežām, ir svarīga dalībvalstu iekšējai drošībai, dalībvalstu ekspertiem joprojām būs svarīga loma novērtēšanas procesā. Tie piedalīsies paziņotos un nepaziņotos apmeklējumos un tiks iesaistīti daudzgadu un gada novērtēšanas programmu sagatavošanā, kā arī apmeklējumos uz vietas, ziņojumu sniegšanā un turpmākajā darbā, izmantojot komiteju procedūru. Lai garantētu ekspertu augstu kvalitāti, dalībvalstīm jānodrošina, lai ekspertiem būtu atbilstīga kvalifikācija, tostarp pamatīgas teorētiskās zināšanas un praktiska pieredze novērtējuma jomās, kā arī padziļinātas zināšanas par apmeklējumu uz vietas principiem, procedūrām un metodēm.Attiecīgajām organizācijām (piemēram, Frontex ) būtu jāorganizē atbilstīgas mācības, un būtu jānodrošina līdzekļu pieejamība dalībvalstīm, kas paredzēti īpašām mācībām Šengenas acquis novērtēšanas jomā (piemēram, mācības par tās Savienības rīcības prioritātēm, kas pieņemta saskaņā ar Ārējo robežu fonda izveidotajiem noteikumiem)[6].Ņemot vērā nepieciešamību samazināt iesaistīto ekspertu skaitu, lai nodrošinātu efektīvu novērtēšanu uz vietas, to ekspertu skaits, kas piedalās paziņotos apmeklējumos, būtu jāierobežo līdz astoņām personām. Tā kā varētu būt grūtāk nekavējoties nodrošināt ekspertu pieejamību nepaziņotiem apmeklējumiem, to ekspertu skaits, kas piedalās šādos apmeklējumos, būtu jāierobežo līdz sešām personām.Pasākumu pareiza īstenošana, lai nodrošinātu personu brīvu pārvietošanos saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 26. pantu, neietekmē citu dalībvalstu iekšējo drošību, tāpēc novērtējumu par kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām var pilnībā uzticēt Komisijai. Jāatzīmē, ka uz kontroles pie iekšējām robežām atcelšanas pārbaudi neattiecas starpvaldību mandāts.Novērtēšanas papildu pasākumiLai efektīvi novērstu konstatētos trūkumus un nepilnības, katrs ziņojuma konstatējums būtu jāiedala vienā no trīs kategorijām – atbilst; atbilst, bet nepieciešams uzlabojums; neatbilst. Divu nedēļu laikā attiecīgajai dalībvalstij būtu jāsniedz savi apsvērumi par ziņojumu un viena mēneša laikā pēc ziņojuma pieņemšanas– rīcības plāns trūkumu novēršanai. Dalībvalsts pienākums būs sešu mēnešu laikā ziņot par tās rīcības plāna īstenošanu. Atkarībā no konstatētajiem trūkumiem Komisija var plānot paziņotus vai nepaziņotus apmeklējumus uz vietas, lai pārbaudītu rīcības plāna pareizu īstenošanu. Nopietnu nepilnību gadījumā Komisijai nekavējoties jāinformē Padome.Tas nekādā veidā neietekmē Komisijas tiesības jebkurā novērtēšanas posmā sākt pienākumu neizpildes procedūru. Dalībvalsts varētu neievērot acquis , piemēram, ja tā atsaka ieceļošanu personām, kurām ir citas dalībvalsts izdota derīga Šengenas vīza. Šādos gadījumos nav apdraudēta dalībvalsts iekšējā drošība, bet tā tomēr pārkāpj Savienības tiesību aktus.Šengenas acquis integrācija Eiropas Savienības regulējumāŅemot vērā Komisijas pienākumus saskaņā ar Līgumu, Komisijai ir svarīgi uzņemties vadību Šengenas novērtēšanas procesā, lai novērtētu acquis pareizu piemērošanu pēc kontroles pie iekšējām robežām atcelšanas. Tomēr ir svarīga arī dalībvalstu pieredze, lai varētu pārbaudīt īstenošanu uz vietas un saglabātu savstarpēju uzticību starp dalībvalstīm.Dalībvalstu ekspertu dalības izmaksas segs no ES budžeta.- Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomāIzpildu komitejas lēmums, ar ko izveido Šengenas Īstenošanas konvencijas pastāvīgo komiteju (SCH/Com-ex (98) 26 def, 16.9.1998.)- Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiemPriekšlikums atbilst Eiropas Savienības pašreizējiem politikas virzieniem un mērķiem, jo īpaši mērķim izveidot un saglabāt brīvības, drošības un tiesiskuma telpu.2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personāmKopš 1999. gada Padomes darba grupā „Šengenas novērtēšana” ir notikušas vairākas apspriedes, lai palielinātu Šengenas novērtēšanas mehānisma efektivitāti. Grupa vienojās, piemēram, ierobežot to ekspertu skaitu, kas piedalās novērtējumos. Tomēr šī vienošanās nav juridiski saistoša, un jebkurai dalībvalstij joprojām ir tiesības sūtīt ekspertu novērtēšanas apmeklējumos, kas dažreiz apgrūtina šo apmeklējumu nevainojamu norisi. Ir apspriests arī novērtējumu biežums un metodika.Komisija 2008. gada aprīlī organizēja ekspertu sanāksmi. Dalībvalstis piekrita Komisijas konstatēto trūkumu novērtējumam. Lai gan dalībvalstis atzina nepieciešamību mainīt esošo mehānismu, dažas dalībvalstis pauda šaubas par Komisijas institucionālo lomu jaunajā Šengenas novērtēšanas mehānismā.2009. gada martā priekšlikumi tika apspriesti attiecīgajā Padomes darba grupā trīs sanāksmēs par vispārējo pieeju un vēl trīs sanāksmēs par būtību[7]. Eiropas Parlaments noraidīja priekšlikumus 2009. gada 20. oktobrī[8], apgalvojot, ka Komisijai to vajadzēja iesaistīt priekšlikumu pieņemšanā saskaņā ar koplēmuma procedūru. Tikmēr Šengenas novērtēšanas grupa ir strādājusi arī pie pašreizējo darba metožu turpmākas uzlabošanas. Šajā jaunajā priekšlikumā ņemtas vērā apspriedes Padomē un Eiropas Parlamentā par 2009. gada marta priekšlikumiem.3. Priekšlikuma juridiskie aspekti- Ierosināto pasākumu kopsavilkumsInstruments paredz jaunu Šengenas novērtēšanas mehānismu, lai nodrošinātu Šengenas acquis pārredzamu, efektīvu un konsekventu īstenošanu. Tas atspoguļo arī juridiskās situācijas izmaiņas pēc Šengenas acquis integrācijas Eiropas Savienības regulējumā.- Juridiskais pamats- Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta e) apakšpunkts.77. pantā paredzēta kontroles pie iekšējām robežām atcelšana kā galīgais mērķis personu brīvas pārvietošanās telpai Eiropas Savienībā, kā paredzēts LESD 26. pantā. Kontroles pie iekšējām robežām atcelšana jāpapildina ar pasākumiem ārējo robežu, vīzu politikas, Šengenas Informācijas sistēmas, datu aizsardzības, policijas sadarbības, tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās un narkotiku apkarošanas politikas jomā. Šo pasākumu pareiza piemērošana ļauj saglabāt telpu bez kontroles pie iekšējām robežām. Tāpēc šo pasākumu pareizas piemērošanas novērtējums kalpo galīgajam politikas mērķim – saglabāt telpu bez kontroles pie iekšējām robežām.- Subsidiaritāte un proporcionalitāteSaskaņā ar subsidiaritātes principu ierosinātās regulas mērķi, proti, palielināt pašreizējā Šengenas novērtēšanas mehānisma efektivitāti, par ko pašlaik ir atbildīga Padome, var sasniegt tikai ES līmenī.Šis priekšlikums iekļaujas pašreizējā regulējumā, tajā pašā laikā ierobežojot iesaistīto ekspertu skaitu un palielinot efektivitāti. Tas neparedz neko tādu, kas nebūtu samērīgs ar to, kas ir nepieciešams tā mērķa sasniegšanai.- Juridiskā instrumenta izvēlePēc savas būtības novērtēšanas mehānisms, lai nodrošinātu ES tiesību aktu pareizu piemērošanu, nevar pieprasīt dalībvalstu rīcību, lai to transponētu valstu tiesību aktos. Šā iemesla dēļ izvēlētais instruments ir regula.4. Ietekme uz budžetuŠā priekšlikuma pielikumā pievienots finanšu pārskats. Pietiekami cilvēkresursi un finanšu līdzekļi būs jāpiešķir Komisijai, kas būs atbildīga par jauno Šengenas novērtēšanas mehānismu. Tiks atlīdzinātas arī dalībvalstu ekspertiem radušās izmaksas.5. Papildu informācijaLīgumiem pievienoto dažādo protokolu un ar trešām valstīm noslēgto asociācijas nolīgumu sekasŠā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību trešās daļas V sadaļa. Tāpēc piemēro „mainīgās ģeometrijas” sistēmu, kas paredzēta protokolos par Apvienotās Karalistes, Īrijas un Dānijas nostāju un Šengenas protokolā.Šis priekšlikums papildina Šengenas acquis . Tāpēc jāņem vērā šāda ietekme uz dažādajiem protokoliem.Apvienotā Karaliste un Īrija . Šis priekšlikums paredz novērtēšanas mehānismu, lai saglabātu telpu bez kontroles pie iekšējām robežām, kura īstenošanā Apvienotā Karaliste un Īrija nepiedalās, saskaņā ar Padomes 2000. gada 29. maija Lēmumu 2000/365/EK par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā un Padomes 2002. gada 28. februāra Lēmumu 2002/192/EK par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā. Tāpēc Apvienotā Karaliste un Īrija nepiedalīsies šīs regulas pieņemšanā, un šī regula tām nebūs saistoša un nebūs jāpiemēro.Dānija . Saskaņā ar Protokolu par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās pasākumos, ko Padome pieņem atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību trešās daļas V sadaļai, izņemot tos „pasākumus, kas nosaka, kuru trešo valstu pilsoņiem vajadzīgas vīzas, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, vai pasākumus, kas attiecas uz vīzu formu vienādību”.Šis priekšlikums papildina Šengenas acquis . Saskaņā ar protokola 4. pantu „sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi pasākumu par kādu priekšlikumu vai ierosinājumu, kura mērķis ir attīstīt Šengenas acquis [saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību trešās daļas V sadaļu] ..., Dānija izlemj, vai transponēt šo pasākumu savos tiesību aktos”.Šengenas acquis papildinošo instrumentu īstenošanas divpakāpju procedūras ietekme uz Bulgāriju, Kipru un Rumāniju2003. gada Pievienošanās akta[9] 3. panta 1. punktā un 2005. gada Pievienošanās akta[10] 4. panta 1. punktā noteikts, ka Šengenas acquis un to papildinošo vai ar to citādi saistīto aktu noteikumi, kas uzskaitīti attiecīgi šo aktu I un II pielikumā, attiecīgajās dalībvalstīs būs saistoši un piemērojami no to pievienošanās dienas. Pielikumos neminētie noteikumi un akti, kuri arī ir saistoši šīm dalībvalstīm no to pievienošanās dienas, tajās būs piemērojami tikai tad, ja šādā nolūkā pieņemts Padomes lēmums saskaņā ar minētajiem pantiem.Šī ir divpakāpju īstenošanas procedūra, saskaņā ar kuru atsevišķi Šengenas acquis noteikumi ir saistoši un piemērojami no pievienošanās dienas Savienībai, savukārt citi, jo īpaši tie, kas ir cieši saistīti ar kontroles pie iekšējām robežām atcelšanu, ir saistoši no pievienošanās dienas, taču piemērojami jaunajās dalībvalstīs tikai pēc Padomes lēmuma pieņemšanas par to.Šis instruments nosaka, kā jānodrošina acquis pareiza īstenošana pēc kontroles pie iekšējām robežām atcelšanas.Norvēģija un Īslande . Attiecībā uz Norvēģiju un Īslandi šis priekšlikums pilnveido Šengenas acquis noteikumus, kā paredzēts nolīgumā, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi, Īslandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par abu valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[11].Šveice . Attiecībā uz Šveici šis priekšlikums pilnveido Šengenas acquis noteikumus Nolīguma starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[12] nozīmē.Lihtenšteina . Attiecībā uz Lihtenšteinu šis priekšlikums pilnveido Šengenas acquis noteikumus tā protokola nozīmē, kas parakstīts starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[13].2010/0312 (COD)PriekšlikumsEIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULApar novērtēšanas mehānisma izveidi, lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanuEIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta e) apakšpunktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,saskaņā ar Līguma 294. pantā noteikto procedūru,tā kā:(1) Šengenas zona bez kontroles pie iekšējām robežām ir atkarīga no tā, ka dalībvalstis efektīvi piemēro papildu pasākumus ārējo robežu, vīzu politikas, Šengenas Informācijas sistēmas, tostarp datu aizsardzības, policijas sadarbības, tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās un narkotiku apkarošanas politikas jomā.(2) Ar Izpildu komitejas 1998. gada 16. septembra lēmumu[14] tika izveidota Šengenas Novērtēšanas un īstenošanas pastāvīgā komiteja. Pastāvīgajai komitejai tika piešķirts mandāts, pirmkārt, noteikt, vai ir izpildīti visi priekšnosacījumi, lai atceltu kontroli pie iekšējām robežām ar kandidātvalsti, un, otrkārt, nodrošināt, lai Šengenas acquis pienācīgi piemērotu valstis, kas jau pilnībā īsteno acquis .(3) Ir vajadzīgs īpašs novērtēšanas mehānisms, lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanu, ņemot vērā nepieciešamību nodrošināt vienotus standartus Šengenas acquis praktiskajā piemērošanā un saglabāt augsta līmeņa savstarpējo uzticību starp tām dalībvalstīm, kas ietilpst zonā bez kontroles pie iekšējām robežām. Šāda mehānisma pamatā būtu jābūt ciešai sadarbībai starp Komisiju un šīm dalībvalstīm.(4) Hāgas programmā[15] Komisija tiek aicināta, „tiklīdz ir pabeigta kontroles pie iekšējām robežām atcelšana, iesniegt priekšlikumu, lai esošo Šengenas novērtēšanas mehānismu papildinātu ar uzraudzības mehānismu, nodrošinot dalībvalstu ekspertu pilnīgu iesaistīšanu un ietverot nepaziņotas pārbaudes”.(5) Stokholmas programmā[16] „uzskata, ka Šengenas telpas novērtēšanai arī turpmāk būs svarīga nozīme un ka tā tādēļ būtu jāuzlabo, stiprinot Frontex nozīmi šajā jomā”.(6) Tāpēc būtu jāpārskata 1998. gadā izveidotais novērtēšanas mehānisms attiecībā uz pastāvīgajai komitejai piešķirtā mandāta otro daļu. Pastāvīgajai komitejai piešķirtā mandāta pirmā daļa būtu joprojām jāpiemēro, kā noteikts 1998. gada 16. septembra lēmuma I daļā.(7) Iepriekšējos novērtējumos gūtā pieredze liecina par nepieciešamību saglabāt saskaņotu novērtēšanas mehānismu, kas attiecas uz visām Šengenas acquis jomām, izņemot tās, kurās īpašs novērtēšanas mehānisms jau ir paredzēts ES tiesību aktos.(8) Dalībvalstis būtu cieši jāiesaista novērtēšanas procesā. Pasākumi šīs regulas īstenošanai būtu jāpieņem ar vadības procedūru, kas paredzēta 4. pantā Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību.(9) Ar novērtēšanas mehānismu būtu jāizveido pārredzami, efektīvi un skaidri noteikumi par metodiku, kas jāpiemēro novērtējumiem, augsti kvalificētu ekspertu izmantošanu apmeklējumos uz vietas un novērtējumu konstatējumu turpmāko pārbaudi. Jo īpaši metodei būtu jānodrošina nepaziņoti apmeklējumi uz vietas, lai papildinātu paziņotus apmeklējumus uz vietas, sevišķi attiecībā uz robežkontroli un vīzām.(10) Novērtēšanas mehānismā būtu jāietver arī to attiecīgo tiesību aktu pārbaude, ar kuriem atceļ kontroli pie iekšējām robežām un pārbaudes valsts teritorijā. Ņemot vērā īpašo raksturu, kas piemīt šiem noteikumiem, kuri neietekmē dalībvalstu iekšējo drošību, attiecīgie apmeklējumi uz vietas būtu jāuztic tikai Komisijai.(11) Novērtēšanā īpaša uzmanība būtu jāpievērš pamattiesību ievērošanai Šengenas acquis piemērošanā.(12) Eiropas Aģentūrai operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām[17] (turpmāk „Frontex”) būtu jāatbalsta mehānisma īstenošana, galvenokārt riska analīzes jomā saistībā ar ārējām robežām. Būtu jābūt iespējai balstīt mehānismu uz aģentūras kompetenci, lai veiktu speciālus apmeklējumus uz vietas pie ārējām robežām.(13) Dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai apmeklējumiem uz vietas pieejamiem ekspertiem būtu vajadzīgā pieredze un viņi būtu pabeiguši īpašas mācības šajā nolūkā. Attiecīgajām organizācijām (piemēram, Frontex ) būtu jāorganizē atbilstīgas mācības, un būtu jānodrošina līdzekļu pieejamība dalībvalstīm to pasākumu veikšanai, kas paredzēti īpašām mācībām Šengenas acquis novērtēšanas jomā, izmantojot esošos finanšu instrumentus un to pilnveidošanu.(14) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā un tā nav tai saistoša un nav jāpiemēro. Ņemot vērā to, ka šī regula papildina Šengenas acquis atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību trešās daļas V sadaļai, Dānijai saskaņā ar iepriekš minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc šīs regulas pieņemšanas ir jāizlemj, vai tā šo regulu ieviesīs savos tiesību aktos.(15) Šī regula pilnveido noteikumus Šengenas acquis , kuros Apvienotā Karaliste nepiedalās, saskaņā ar Padomes 2000. gada 29. maija Lēmumu 2000/365/EK par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[18]. Tāpēc Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tā nav tai saistoša un nav jāpiemēro.(16) Šī regula pilnveido noteikumus Šengenas acquis , kuros Īrija nepiedalās, saskaņā ar Padomes 2002. gada 28. februāra Lēmumu 2002/192/EK par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[19]. Tāpēc Īrija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tā nav tai saistoša un nav jāpiemēro.(17) Attiecībā uz Norvēģiju un Īslandi šī regula pilnveido Šengenas acquis noteikumus, kā paredzēts nolīgumā, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi, Īslandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par abu valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[20].(18) Attiecībā uz Šveici šī regula pilnveido Šengenas acquis noteikumus, kā paredzēts Nolīgumā starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[21].(19) Attiecībā uz Lihtenšteinu šī regula pilnveido Šengenas acquis noteikumus, kā paredzēts protokolā, kas parakstīts starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[22].(20) Attiecībā uz Kipru šī regula ir akts, kas papildina Šengenas acquis vai kā citādi ir ar to saistīts, kā paredzēts 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punktā.(21) Attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju šī regula ir akts, kas papildina Šengenas acquis vai kā citādi ir ar to saistīts, kā paredzēts 2005. gada Pievienošanās akta 4. panta 2. punktā.(22) Tomēr Kipras, Bulgārijas un Rumānijas ekspertiem būtu jāpiedalās Šengenas acquis visu daļu novērtēšanā,IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.1. pantsMērķis un darbības jomaAr šo regulu tiek izveidots novērtēšanas mehānisms, lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanu dalībvalstīs, uz kurām pilnībā attiecas Šengenas acquis .Eksperti no dalībvalstīm, kuras saskaņā ar attiecīgajiem Pievienošanās aktiem vēl pilnībā nepiemēro acquis , tomēr piedalās acquis visu daļu novērtēšanā.2. pantsDefinīcijasŠajā regulā„Šengenas acquis ” ir Šengenas acquis noteikumi, kas integrēti Eiropas Savienības regulējumā ar protokolu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, kopā ar aktiem, kas to papildina vai kā citādi ir ar to saistīti.3. pantsAtbildība1. Komisija ir atbildīga par šī novērtēšanas mehānisma īstenošanu ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un ar Eiropas organizāciju atbalstu, kā noteikts šajā regulā.2. Dalībvalstis sadarbojas ar Komisiju, lai tā varētu pildīt uzdevumus, kas tai uzticēti ar šo regulu. Dalībvalstis sadarbojas ar Komisiju arī novērtējumu sagatavošanas, apmeklējuma uz vietas, ziņojumu sniegšanas un turpmākas pārbaudes posmos.4. pantsNovērtējumiNovērtējumi var ietvert anketas un apmeklējumus uz vietas. Abus var papildināt ar novērtētās dalībvalsts prezentācijām novērtējuma jomā. Apmeklējumus uz vietas un anketas var izmantot neatkarīgi vai apvienojumā saistībā ar konkrētām dalībvalstīm un/vai konkrētām jomām. Var būt paziņoti un nepaziņoti apmeklējumi uz vietas.5. pantsDaudzgadu programma1. Komisija izveido daudzgadu novērtēšanas programmu piecu gadu periodam saskaņā ar 15. panta 2. punktā minēto procedūru ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms nākamā piecu gadu perioda sākuma.2. Daudzgadu programmā ir to dalībvalstu saraksts, kas jānovērtē katru gadu. Katru dalībvalsti novērtē vismaz vienreiz katra piecu gadu perioda laikā. Novērtējamo dalībvalstu secība tiks balstīta uz riska analīzi, ņemot vērā migrācijas spiedienu, iekšējo drošību, laiku, kas pagājis kopš iepriekšējā novērtējuma, un līdzsvaru starp novērtējamajām Šengenas acquis dažādajām daļām.3. Vajadzības gadījumā daudzgadu programmu var pielāgot saskaņā ar 1. punktā minēto procedūru.6. pantsRiska analīze1. Ne vēlāk kā līdz katra gada 30. septembrim Frontex iesniedz Komisijai riska analīzi, kurā ņemts vērā migrācijas spiediens un sniegti ieteikumi attiecībā uz novērtējumu prioritātēm nākamajā gadā. Ieteikumi attiecas uz konkrētām ārējo robežu daļām un konkrētām robežšķērsošanas vietām, kas jānovērtē nākamajā gadā daudzgadu programmas ietvaros. Komisija nodrošina šīs riska analīzes pieejamību dalībvalstīm.2. Tajā pašā termiņā, kas norādīts 1. punktā, Frontex iesniedz Komisijai atsevišķu riska analīzi, kurā sniegti ieteikumi par prioritātēm attiecībā uz novērtējumiem, kas nākamajā gadā jāīsteno, izmantojot nepaziņotus apmeklējumus uz vietas. Šie ieteikumi var attiekties uz reģionu vai konkrētu apgabalu, un tie ietver sarakstu ar vismaz desmit konkrētām ārējo robežu daļām un desmit konkrētām robežšķērsošanas vietām.7. pantsAnketa1. Komisija ne vēlāk kā līdz iepriekšējā gada 15. augustam nosūta standarta anketu dalībvalstīm, kas jānovērtē nākamajā gadā. Standarta anketas attiecas uz atbilstīgajiem tiesību aktiem, kā arī organizatoriskajiem un tehniskajiem līdzekļiem, kas ir pieejami Šengenas acquis īstenošanai, un statistikas datiem par katru novērtēšanas jomu.2. Dalībvalstis sniedz Komisijai atbildes uz anketu sešu nedēļu laikā pēc tās paziņošanas. Komisija dara šīs atbildes pieejamas pārējām dalībvalstīm.8. pantsGada programma1. Ņemot vērā Frontex saskaņā ar 6. pantu iesniegto riska analīzi, atbildes uz 7. pantā minēto anketu un nepieciešamības gadījumā citus attiecīgus avotus, Komisija ne vēlāk kā līdz iepriekšējā gada 30. novembrim izveido gada novērtēšanas programmu. Programmā var paredzēt novērtējumu par:- acquis vai acquis daļu piemērošanu vienā dalībvalstī, kā noteikts daudzgadu programmā;un papildus attiecīgā gadījumā:- acquis konkrētu daļu piemērošanu vairākās dalībvalstīs (tematiski novērtējumi);- acquis piemērošanu dalībvalstu grupā (reģionāli novērtējumi).2. Tās programmas pirmajā daļā, kas pieņemta saskaņā ar 15. panta 2. punktā minēto procedūru, uzskaita dalībvalstis, kas jānovērtē nākamajā gadā saskaņā ar daudzgadu programmu. Šajā daļā uzskaita novērtējamās jomas un apmeklējumus uz vietas.3. Komisija sagatavo programmas otro daļu, kurā uzskaitīti nākamajā gadā veicamie nepaziņotie apmeklējumi uz vietas. Šī daļa uzskatāma par konfidenciālu un netiek paziņota dalībvalstīm.4. Vajadzības gadījumā gada programmu var pielāgot saskaņā ar 2. un 3. punktu.9. pantsEkspertu saraksts1. Komisija izveido to ekspertu sarakstu, kurus dalībvalstis izraudzījušās dalībai apmeklējumos uz vietas. Sarakstu paziņo dalībvalstīm.2. Dalībvalstis norāda katra eksperta kompetences jomas, atsaucoties uz šīs regulas pielikumā uzskaitītajām jomām. Dalībvalstis pēc iespējas drīz paziņo Komisijai par jebkādām izmaiņām.3. Saskaņā ar 10. panta 5. punktā noteiktajām prasībām dalībvalstis norāda, kuru ekspertu pieejamību var nodrošināt nepaziņotiem apmeklējumiem uz vietas.4. Ekspertiem jābūt atbilstīgai kvalifikācijai, tostarp pamatīgām teorētiskām zināšanām un praktiskai pieredzei jomās, uz kurām attiecas novērtēšanas mehānisms, kā arī padziļinātām zināšanām par novērtēšanas principiem, procedūrām un metodēm un jāspēj efektīvi sazināties kopējā valodā.5. Dalībvalstis nodrošina, lai to izraudzītie eksperti atbilstu iepriekšējā punktā noteiktajām prasībām, tostarp norādot mācības, kuras eksperti apmeklējuši. Turklāt dalībvalstis nodrošina, ka eksperti pastāvīgi apmeklē mācības, lai saglabātu viņu atbilstību šīm prasībām.10. pantsPar apmeklējumiem uz vietas atbildīgās darba grupas1. Apmeklējumus uz vietas veic Komisijas ieceltas darba grupas. Darba grupās ir eksperti no 9. pantā minētā ekspertu saraksta un Komisijas ierēdņi. Komisija nodrošina katrā darba grupā iekļauto ekspertu ģeogrāfisko līdzsvaru un kompetenci. Dalībvalstu eksperti nedrīkst piedalīties apmeklējumā uz vietas tajā dalībvalstī, kurā viņi ir nodarbināti.2. Komisija var aicināt Frontex , Eiropolu, Eurojust vai citas attiecīgās Eiropas organizācijas izvirzīt pārstāvi, kas kā novērotājs piedalīsies apmeklējumā attiecībā uz jomu, kurai piemērojams viņa mandāts.3. To ekspertu skaits (tostarp novērotāju), kas piedalās novērtēšanas apmeklējumos, nedrīkst pārsniegt astoņas personas paziņotos apmeklējumos uz vietas un sešas personas nepaziņotos apmeklējumos uz vietas.4. Paziņotu apmeklējumu gadījumā Komisija informē tās dalībvalstis, kuru eksperti iecelti saskaņā ar 1. punktu, ne vēlāk kā četras nedēļas pirms ieplānotā apmeklējuma uz vietas. Dalībvalstis vienas nedēļas laikā apstiprina ekspertu pieejamību.5. Nepaziņotu apmeklējumu gadījumā Komisija informē tās dalībvalstis, kuru eksperti iecelti saskaņā ar 1. punktu, ne vēlāk kā vienu nedēļu pirms ieplānotā apmeklējuma uz vietas. Dalībvalstis 48 stundu laikā apstiprina ekspertu pieejamību.6. Vadošais eksperts apmeklējumiem uz vietas ir Komisijas ierēdnis un dalībvalsts eksperts, ko pirms apmeklējuma uz vietas kopīgi ieceļ ekspertu darba grupas locekļi.11. pantsApmeklējumu uz vietas veikšana1. Darba grupas apmeklējumiem uz vietas veic visus vajadzīgos sagatavošanas darbus, lai nodrošinātu apmeklējumu uz vietas efektivitāti, precizitāti un konsekvenci.2. Attiecīgā dalībvalsts tiek informēta:- vismaz divus mēnešus pirms paredzētā paziņotā apmeklējuma uz vietas;- vismaz 48 stundas pirms paredzētā nepaziņotā apmeklējuma uz vietas.3. Apmeklējuma uz vietas darba grupas locekļiem katram ir identifikācijas dokuments, kas viņiem ļauj veikt apmeklējumus uz vietas Eiropas Savienības uzdevumā.4. Attiecīgā dalībvalsts nodrošina, lai ekspertu darba grupa varētu tieši sazināties ar attiecīgajām personām. Tā nodrošina darba grupas piekļuvi visām jomām, telpām un dokumentiem, kas vajadzīgi novērtēšanai. Tā nodrošina, lai darba grupa varētu izmantot savu mandātu pārbaudīt darbības novērtējamajās jomās.5. Attiecīgā dalībvalsts ar visu veidu līdzekļiem savu likumīgo tiesību ietvaros palīdz darba grupai tās uzdevuma izpildē.6. Paziņotu apmeklējumu uz vietas gadījumā Komisija attiecīgajām dalībvalstīm iepriekš paziņo darba grupas ekspertu vārdus. Attiecīgā dalībvalsts izraugās kontaktpersonu praktisku pasākumu veikšanai saistībā ar apmeklējumu uz vietas.7. Dalībvalstis ir atbildīgas par vajadzīgo pasākumu veikšanu saistībā ar savu ekspertu braucienu un izmitināšanu. Komisija atlīdzina to ekspertu ceļa un izmitināšanas izmaksas, kuri piedalās apmeklējumos.12. pantsPersonu brīvas pārvietošanās pārbaude pie iekšējām robežāmNeatkarīgi no 10. panta darba grupās nepaziņotiem apmeklējumiem uz vietas, lai pārbaudītu kontroles pie iekšējām robežām neesamību, ir tikai Komisijas ierēdņi.13. pantsNovērtējuma ziņojumi1. Pēc katra novērtējuma sagatavo ziņojumu. Ziņojuma pamatā ir attiecīgi apmeklējuma uz vietas konstatējumi un anketa.6. Ja novērtējuma pamatā ir tikai anketa vai nepaziņots apmeklējums, ziņojumu sagatavo Komisija.7. Paziņotu apmeklējumu uz vietas gadījumā ziņojumu sagatavo darba grupa apmeklējuma laikā. Komisijas ierēdnis ir kopumā atbildīgs par ziņojuma sagatavošanu un tā integritātes un kvalitātes nodrošināšanu. Nesaskaņu gadījumā darba grupa cenšas panākt kompromisu. Atšķirīgos viedokļus var iekļaut ziņojumā.2. Ziņojumā analizē attiecīgi kvalitatīvos, kvantitatīvos, operatīvos, administratīvos un organizatoriskos aspektus un uzskaita jebkādus trūkumus vai nepilnības, kas konstatētas novērtējuma laikā. Ziņojumā iekļauj ieteikumus koriģējošai rīcībai un termiņus tos īstenošanai.3. Uz katru no ziņojuma konstatējumiem attiecas viena no šādām klasifikācijām:8. atbilst;9. atbilst, bet ir vajadzīgi uzlabojumi;10. neatbilst.4. Komisija informē attiecīgo dalībvalsti par ziņojumu attiecīgi sešu nedēļu laikā pēc apmeklējuma uz vietas vai atbilžu uz anketu saņemšanas. Attiecīgā dalībvalsts iesniedz savus apsvērumus par ziņojumu divu nedēļu laikā.5. Komisijas eksperts iesniedz ziņojumu un dalībvalsts atbildi komitejai, kas izveidota saskaņā ar 15. pantu. Dalībvalstis tiek aicinātas sniegt apsvērumus par atbildēm uz anketu, ziņojumu un attiecīgās dalībvalsts apsvērumiem.Komisija saskaņā ar 15. panta 2. punktā minēto procedūru pieņem ieteikumus par 3. punktā minēto konstatējumu klasifikāciju.Attiecīgā dalībvalsts viena mēneša laikā pēc ziņojuma pieņemšanas iesniedz Komisijai rīcības plānu par to, kā novērst konstatētos trūkumus.Pēc apspriešanās ar ekspertu darba grupu Komisija iesniedz rīcības plāna atbilstības novērtējumu komitejai, kas izveidota saskaņā ar 15. pantu. Dalībvalstis tiek aicinātas iesniegt apsvērumus par rīcības plānu.6. Attiecīgā dalībvalsts ziņo Komisijai par rīcības plāna īstenošanu sešu mēnešu laikā pēc ziņojuma saņemšanas un pēc tam turpina to darīt reizi trijos mēnešos, kamēr rīcības plāns nav pilnībā īstenots. Atkarībā no konstatēto trūkumu būtiskuma un veiktajiem pasākumiem šo trūkumu novēršanai Komisija saskaņā ar 15. panta 2. punktā minēto procedūru var ieplānot paziņotus apmeklējumus, lai pārbaudītu rīcības plāna īstenošanu. Komisija var arī ieplānot nepaziņotus apmeklējumus uz vietas.Komisija regulāri informē komiteju, kas izveidota saskaņā ar 15. pantu, par rīcības plāna īstenošanu.7. Ja apmeklējumā uz vietas tiek atklāta būtiska nepilnība, kas, iespējams, ievērojami ietekmē vienas vai vairāku dalībvalstu vispārējo drošības līmeni, Komisija pēc savas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts pieprasījuma pēc iespējas drīz informē Padomi un Eiropas Parlamentu.14. pantsKonfidenciāla informācijaDarba grupas uzskata par konfidenciālu jebkuru informāciju, ko tās iegūst savu pienākumu izpildes laikā. Ziņojumi, kas sagatavoti pēc apmeklējumiem uz vietas, klasificējami kā ierobežotai lietošanai paredzēti. Komisija pēc apspriešanās ar attiecīgo dalībvalsti izlemj, kuru ziņojuma daļu drīkst publiskot.15. pantsKomiteja1. Komisijai palīdz komiteja, kas sastāv no dalībvalstu pārstāvjiem un kuru vada Komisijas pārstāvis.2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 4., 7. un 8. pantu.16. pantsPārejas noteikumi1. Pirmo daudzgadu programmu saskaņā ar 5. pantu un pirmo gada programmu saskaņā ar 8. pantu izveido sešus mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā. Abu programmu sākuma datumi ir vienu gadu pēc šīs regulas stāšanās spēkā.2. Pirmo riska analīzi, ko Frontex sniedz saskaņā ar 6. pantu, iesniedz Komisijai ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā.3. Dalībvalstis izraugās savus ekspertus saskaņā ar 9. pantu ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā.17. pantsEiropas Parlamenta informēšanaKomisija informē Eiropas Parlamentu par ieteikumiem, ko tā pieņēmusi saskaņā ar 13. panta 5. punktu.18. pantsZiņošana Eiropas Parlamentam un PadomeiKomisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada ziņojumu par novērtējumiem, kas veikti saskaņā ar šo regulu. Ziņojumu publisko, un tajā iekļauj informāciju par:- iepriekšējā gadā veiktajiem novērtējumiem un- secinājumiem saistībā ar katru novērtējumu un stāvokli attiecībā uz koriģējošu rīcību.19. pantsAtcelšanaIzpildu komitejas 1998. gada 16. septembra lēmuma, ar ko izveido Šengenas Novērtēšanas un īstenošanas pastāvīgo komiteju (SCH/Com-ex (98) 26 def), II daļa ar nosaukumu “Īstenošanas komiteja valstīm, kas jau piemēro konvenciju” tiek atcelta vienu gadu pēc šīs regulas stāšanās spēkā.20. pantsPadome var nolemt veikt Šengenas novērtējumus, kas minēti Pievienošanās aktos, kuri noslēgti pēc šīs regulas stāšanās spēkā, saskaņā ar šo regulu.21. pantsStāšanās spēkāŠī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību.Briselē,Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā —priekšsēdētājs priekšsēdētājsTIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATS ATTIECĪBĀ UZ PRIEKŠLIKUMIEM, KAS IETEKMĒ VIENĪGI BUDŽETA IEŅĒMUMUS1. PRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMSPriekšlikums. Eiropas Parlamenta un Padomes regula par novērtēšanas mehānisma izveidi, lai pārbaudītu Šengenas acquis piemērošanu2. ABM / ABB (BUDžETA LīDZEKļU VADīBA VAI SADALE PA DARBīBAS JOMāM)Politikas joma. Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa (18. sadaļa)Darbība. Solidaritāte – Ārējās robežas, atgriešanās, vīzu politika un personu brīva pārvietošanās (18.02. nodaļa)3. BUDŽETA POZĪCIJAS3.1. Budžeta pozīcijas (darbības pozīcijas un atbilstīgā tehniskā un administratīvā atbalsta pozīcijas ( ex BA pozīcijas)), norādot nosaukumu18.02. nodaļā (Solidaritāte – Ārējās robežas, atgriešanās, vīzu politika un personu brīva pārvietošanās) izveido 18 02 07. pantu ar nosaukumu „Šengenas izvērtēšana”**Budžeta pozīcija izveidota 2011. gada budžeta projektā3.2. Darbības un finansiālās ietekmes ilgumsDarbību plānots sākt 2011. vai 2012. gadā. Tā būs pastāvīga.3.3. Budžeta informācijaBudžeta pozīcija | Izdevumu veids | Jauns | Šengenas asociēto valstu iemaksas | Kandidātvalstu iemaksas | Finanšu plāna pozīcija |Skatīt 3.1. iedaļā | Fakult. | Dif.[23] | JĀ | JĀ | NĒ | Nr. [3A] |4. RESURSU KOPSAVILKUMS4.1. Finanšu resursi4.1.1. Saistību apropriāciju (SA) un maksājumu apropriāciju (MA) kopsavilkumsmiljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Izdevumu veids | Iedaļa Nr. | 2011. gads | 2012. | 2013. | 2014. | n + 4 | n + 5 un turpmākie gadi | Kopā |Darbības izdevumi[24] |Saistību apropriācijas (SA) | 8.1. | a | p.m. | 0,562 | 0,730 | 0,730 |Maksājumu apropriācijas (MA) | b |Pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi[25] |Tehniskais un administratīvais atbalsts (nedif.) | 8.2.4. | c |PAMATSUMMAS KOPAPJOMS |Saistību apropriācijas | a+c | p.m. | 0,562 | 0,730 | 0,730 |Maksājumu apropriācijas | b+c | p.m. | 0,562 | 0,730 | 0,730 |Pamatsummā neietvertie administratīvie izdevumi[26] |Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (nedif.) | 8.2.5. | d | 0,122 | 0,610 | 0,854 | 0,854 |Pamatsummā neietvertās administratīvās izmaksas, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (nedif.) | 8.2.6. | e | p.m. | 0,065 | 0,097 | 0,097 |Kopējās orientējošās izmaksas |KOPĀ — SA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | a+c+d+e | 0,122 | 1,237 | 1,681 | 1,681 |KOPĀ — MA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | b+c+d+e | 0,122 | 1,237 | 1,681 | 1,681 |Ziņas par līdzfinansējumuJa priekšlikumā paredzēts dalībvalstu vai cits līdzfinansējums (norādīt finansētāju), līdzfinansējuma apjoms jānorāda šajā tabulā (ja finansētāji ir vairāki, var pievienot papildu rindas).miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Līdzfinansētājs | Gads n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 un turpmākie gadi | Kopā |........................ | f |KOPĀ — SA, ieskaitot līdzfinansējumu | a+c+d+e+f |4.1.2. Saderība ar finanšu plānojumu( Priekšlikums ir saderīgs ar pašreizējo finanšu plānojumu[27]. Vajadzības gadījumā finanšu apropriācijas 2011. gadam darīs pieejamas ar pārvietojumu 18.02. nodaļas ietvaros( Pieņemot priekšlikumu, jāpārplāno attiecīgā pozīcija finanšu plānā( Pieņemot priekšlikumu, var būt jāpiemēro Iestāžu nolīguma noteikumi[28] (par elastības fondu vai finanšu plāna pārskatīšanu)4.1.3. Finansiālā ietekme uz ieņēmumiem( Priekšlikumam ir finansiāla ietekme uz ieņēmumiem, un tā ir šāda:Šis priekšlikums papildina Šengenas acquis , kā noteikts Padomes Lēmumā 1999/437/EK. Trešās valstis, kas asociētas Šengenas acquis , Īslande un Norvēģija[29], kā arī Šveice[30] un Lihtenšteina[31] tādējādi piedalās izmaksu segšanā.miljonos EUR (1 zīme aiz komata)Pirms darbības [Gads n-1] | Pēc darbības |Kopā — cilvēkresursi | 1 | 5 | 7 | 7 |5. RAKSTUROJUMS UN MĒRĶI5.1. Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzībasŅemot vērā Šengenas acquis starpvaldību izcelsmi, esošais Šengenas novērtēšanas mehānisms ir uzticēts Padomei. Izdevumus, kas radušies novērtējumu ietvaros, sedz no to dalībvalstu valsts budžeta, kuru eksperti piedalās novērtējumos. Pēc Šengenas acquis integrācijas Eiropas Savienības regulējumā jānodrošina arī tiesiskais regulējums, kurā šos novērtējumus var veikt. Rezultātā izmaksas, kas radušās saistībā ar šo mehānismu, jo īpaši saistībā ar dalībvalstu ekspertu dalību (ceļa izdevumu atlīdzināšana un izmitināšana apmeklējuma uz vietas laikā), sedz no ES budžeta. Dalībvalstu ekspertu dienas naudu joprojām segs no attiecīgās dalībvalsts budžeta.5.2. Pievienotā vērtība, ko rada Savienības iesaistīšanās, priekšlikuma saskanība ar citiem finanšu instrumentiem un iespējamā sinerģijaŠengenas zonas kā brīvas pārvietošanās zonas bez iekšējām robežām saglabāšana ir atkarīga no efektīva mehānisma papildu pasākumu novērtēšanai. Šengenas starpvaldību novērtēšanas regulējums ir jāpielāgo ES regulējumam, un Komisija kā Līgumu uzraudzītāja uzņemsies pienākumus, tajā pašā laikā pilnībā nodrošinot dalībvalstu ekspertu dalību, lai saglabātu savstarpēju uzticību.5.3. Priekšlikuma mērķi, sagaidāmie rezultāti un atbilstīgie ABM rādītājiVispārējais mērķis ir Šengenas acquis pareiza piemērošana visās papildu pasākumu jomās, tādējādi dodot iespēju saglabāt zonu bez kontroles pie iekšējām robežām.Darbība Nr. 1. Novērtēšana, vai nu izmantojot apmeklējumus uz vietas, vai arī pamatojoties uz anketām šādās politikas jomās: ārējās robežas, vīzas, policijas sadarbība pie iekšējām robežām, Šengenas Informācijas sistēma, datu aizsardzība, narkotikas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās.Rādītājs. Acquis pareizas piemērošanas novērtējums ziņojumos (atbilst pilnībā; atbilst, bet ir vajadzīgi uzlabojumi; neatbilst).Darbība Nr. 2. Novērtēšana, izmantojot nepaziņotus apmeklējumus uz vietas.Rādītājs. Acquis pareizas piemērošanas novērtējums, lai novērstu konkrētas nepilnības. Pēc katra apmeklējuma tiks sagatavots ziņojums, kurā norādīta atbilstība ES tiesību aktiem.5.4. Īstenošanas metode (orientējoši)( Pārvalda centralizēti( Pārvaldību īsteno tieši, to veic Komisija( Pārvaldību īsteno netieši, atbildību deleģējot( izpildaģentūrām( Kopienu izveidotām iestādēm Finanšu regulas 185. panta nozīmē( dalībvalstu publiskā sektora iestādēm vai tām struktūrām, kuras pilda publisko pasūtījumu( Pārvalda dalīti vai decentralizēti( kopā ar dalībvalstīm( kopā ar trešām valstīm( Pārvalda kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt)Piezīmes:6. UZRAUDZĪBA UN NOVĒRTĒŠANA6.1. Uzraudzības sistēmaIerosinātā regula paredz izveidot novērtēšanas mehānismu, lai pārbaudītu Šengenas acquis pareizu piemērošanu. Acquis pareiza piemērošana tiks novērtēta novērtēšanas ziņojumos, norādot atbilstības pakāpi. Komisija iesniegs gada ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas īstenošanu.6.2. Novērtēšana6.2.1. Provizoriskais novērtējums6.2.2. Pasākumi, kas veikti pēc starpposma novērtējuma vai retrospektīvā novērtējuma (ņemot vērā līdzšinējo pieredzi)6.2.3. Turpmākās vērtēšanas noteikumi un periodiskums7. Krāpšanas apkarošanas pasākumiKrāpšanas, korupcijas un citu nelikumīgu darbību apkarošanai mehānismam bez ierobežojumiem piemēro Regulu (EK) Nr. 1037/1999.8. ZIŅAS PAR RESURSIEM8.1. Priekšlikuma mērķi un to sasniegšanas izmaksasSaistību apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | Gads n+4 | Gads n+5 |Ierēdņi vai pagaidu darbinieki[34] (XX 01 01) | A*/AD | 1 | 4 | 6 | 6 |B*, C*/AST | 1 | 1 | 1 |Personāls, ko finansē[35] atbilstoši XX 01 02. pantam |Pārējais personāls, ko finansē[36] atbilstoši XX 01 04/05. pantam |KOPĀ | 1 | 5 | 7 | 7 |8.2.2. No darbības izrietošie uzdevumi8.2.3. Cilvēkresursu plānošana (štatā)( Amata vietas, kas patlaban iedalītas programmas pārvaldības vajadzībām, jāaizstāj ar citām vai jāpagarina termiņš, uz kādu tās iedalītas (1)( Amata vietas iedalītas saskaņā ar gada stratēģiskās plānošanas (GSP) un provizoriskā budžeta projekta (PBP) procedūru 2010. gadam( Amata vietas jāpieprasa nākamajā GSP/PBP procedūras ciklā (2 – 2012. gadam un 1 – 2013. gadam)( Amata vietas jāiedala, pārgrupējot resursus attiecīgajā dienestā (iekšējā pārgrupēšana) (3)( Amata vietas nepieciešamas gadā n, bet nav iedalītas saskaņā ar GSP/PBP procedūru attiecīgajam gadamŅemot vērā budžeta ierobežojumus, kas ir saistīti ar pašreizējo Komisijas apņemšanos līdz 2013. gadam nepieprasīt jaunas amata vietas, cilvēkresursu vajadzības tiks segtas no ģenerāldirektorāta personāla, kas jau iesaistīts darbības pārvaldībā un/vai ir pārgrupēts ģenerāldirektorāta ietvaros, kopā ar jebkuriem papildu iedalītajiem resursiem, ko var piešķirt vadošajam ģenerāldirektorātam gada budžeta sadales procedūrā.8.2.4. Citi pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi (XX 01 04/05 – administratīvās pārvaldes izdevumi )miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Budžeta pozīcija (numurs un nosaukums) | Gads n | Gads n+1 | Gads n+2 | Gads n+3 | Gads n+4 | Gads n+5 un turpmākie gadi | KOPĀ |Cita veida tehniskais un administratīvais atbalsts |- iekšējais (intra muros) |- ārējais (extra muros) |Tehniskais un administratīvais atbalsts (kopā) |8.2.5. Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummāmiljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Cilvēkresursu veids | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | Gads n+4 | Gads n+5 un turpmākie gadi |Ierēdņi un pagaidu darbinieki (XX 01 01) | 1 | 5 | 7 | 7 |Personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantam (palīgpersonāls, valsts norīkotie eksperti, līgumpersonāls u.c.) (norādīt budžeta pozīciju) |Kopā — cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (NAV ietverti pamatsummā) | 0,122 | 0,610 | 0,854 | 0,854 |Aprēķins — ierēdņi un pagaidu darbinieki |Aprēķins — personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantam |8.2.6. Citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummā miljonos EUR (3 zīmes aiz komata) |2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | Gads n+4 | Gads n+5 un turpmākie gadi | KOPĀ |XX 01 02 11 01 — Komandējumi |XX 01 02 11 02 — Sanāksmes un konferences |XX 01 02 11 03 — Komitejas[38] (Vadības procedūra) | p.m. | 0,065 | 0,097 | 0,097 |XX 01 02 11 04 — Pētījumi un konsultēšanās |XX 01 02 11 05 — Informācijas sistēmas |2. Citi pārvaldības izdevumi (kopā) (XX 01 02 11) | p.m. | 0,065 | 0,097 | 0,097 |3. Citi administratīva rakstura izdevumi (precizēt, norādot budžeta pozīciju) |Kopā — administratīvie izdevumi, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (NAV ietverti pamatsummā) | p.m. | 0,065 | 0,097 | 0,097 |Aprēķins — citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummā |Aprēķina bāze 27 locekļi (1 no katras dalībvalsts) * EUR 600/personai * 4 sanāksmes pirmajā gadā un 6 sanāksmes turpmākajos gados. |[1] COM(2009) 102 un COM(2009) 105.[2] COM(2009) 665 galīgā redakcija.[3] Padomes dokuments 17024/09, ko Eiropadome pieņēma 2009. gada 10. un 11. decembrī.[4] Tādā nolūkā bija jādefinē Šengenas acquis (Padomes Lēmums 1999/435/EK, OV L 176, 10.7.1999., 1. lpp.) un Līgumos jānosaka juridiskais pamats visām normām un lēmumiem, kas veido šo acquis (Padomes Lēmums 1999/436/EK, OV L 176, 10.7.1999., 17. lpp.). Katra acquis norma ieguva juridisku pamatu pirmā vai trešā pīlāra ietvaros. Tās Šengenas acquis normas, kurām nebija iespējams noteikt vienu juridisko pamatu (t.i., SIS normas), tika uzskatītas par trešā pīlāra sastāvdaļu. Visiem grozījumiem šajos acquis ir vajadzīgs atbilstīgs juridiskais pamats saskaņā ar Līgumiem.[5] OV L 256, 13.9.1991., 51. lpp.[6] OV L 144, 6.6.2007., 22. lpp.[7] Dok. 11076/09, 11087/09, 13831/1/09 un 13832/09.[8] A7-0034/2009.[9] OV L 236, 23.10.2003., 33. lpp.[10] OV L 157, 21.6.2005., 29. lpp.[11] OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp.[12] OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.[13] OV L 83, 26.3.2008., 3. lpp.[14] OV L 239, 22.9.2000., 138. lpp.[15] OV C 53, 3.3.2005., 1. lpp. (1.7.1. punkts).[16] Padomes dokuments 17024/09, ko Eiropadome pieņēma 2009. gada 10. un 11. decembrī.[17] Padomes 2004. gada 26. oktobra Regula (EK) Nr. 2007/2004 (OV L 349, 25.11.2004., 1. lpp.).[18] OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.[19] OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.[20] OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp.[21] OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.[22] OV L 83, 26.3.2008., 3. lpp.[23] Diferencētās apropriācijas.[24] Izdevumi, kas nav ietverti attiecīgās xx. sadaļas xx 01. nodaļā.[25] Izdevumi, kas ietverti xx. sadaļas xx 01 04. pantā.[26] Izdevumi, kas ietverti xx 01. nodaļā, izņemot xx 01 04. vai xx 01 05. pantu.[27] Novērtēšanas mehānismu turpinās īstenot pēc 2013. finanšu gada.[28] Skatīt Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu.[29] 12. panta 1. punkta pēdējā daļa Nolīgumā starp Padomi, Īslandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par abu valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp.).[30] 11. panta 3. punkta otrā daļa Nolīgumā starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 53, 27.2.2008., 50. lpp.).[31] 3. pants protokolā starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 83, 26.3.2008., 3. lpp.).[32] Vajadzības gadījumā (ja darbības ilgums pārsniedz 6 gadus) pievienot papildu slejas.[33] Saskaņā ar aprakstu 5.3. punktā.[34] Atbilstīgās izmaksas NAV ietvertas pamatsummā.[35] Atbilstīgās izmaksas NAV ietvertas pamatsummā.[36] Atbilstīgās izmaksas ir ietvertas pamatsummā.[37] Norādīt katrai izpildaģentūrai atbilstīgo tiesību akta finanšu pārskatu.[38] Precizēt komitejas veidu un grupu, pie kuras tā pieder.


type: other

text:
ECLI:NL:RBAMS:2010:BO1780 LJN BO1780, Rechtbank Amsterdam, AWB 10 / 3761 WAJONG, 7-9-2010, Bestuursrecht :: Jure.nl
 Uitspraak ECLI:NL:RBAMS:2010:BO1780
 LJN BO1780, Rechtbank Amsterdam, AWB 10 / 3761 WAJONG
 Datum uitspraak: 7-9-2010
 AWB 10 / 3761 WAJONG
 Wajong uitkering ingetrokken in verband met elektronische detentie. De voorzieningenrechter beslist conform de jurisprudentie van de Centrale Raad van Beroep in WWB-zaak (LJN: BB7265).
 zaaknummer: AWB 10 / 3761 WAJONG
 gemachtigde mr. M. de Miranda,
 gemachtigde drs. [gemachtigde],
 Verzoeker heeft een verzoek ingediend tot het treffen van een voorlopige voorziening. Dit verzoek hangt samen met het door verzoekster ingediende bezwaar tegen het besluit van verweerder van 9 juli 2010 (hierna: het bestreden besluit).
 De voorzieningenrechter heeft het verzoek ter zitting behandeld op 24 augustus 2010. Verzoeker is verschenen, bijgestaan door zijn gemachtigde.
 1. Processueel kader
 1.2 Tussen partijen is niet in geschil dat sprake is van spoedeisend belang. De voorzieningenrechter ziet geen aanleiding om op dit punt anders te oordelen.
 2. Feiten en omstandigheden
 2.1 Verzoeker ontving een uitkering krachtens de Wet Werk en arbeidsondersteuning jonggehandicapten (Wajong), berekend naar een mate van arbeidsongeschiktheid van 80-100%.
 2.2 Verweerder heeft bij het bestreden besluit de uitkering van verzoeker op grond van de Wajong per 16 juli 2010 ingetrokken, omdat verzoeker op 16 juni 2010 is gedetineerd en de detentie langer duurt dan een maand. Verzoeker is geplaatst in elektronische detentie voor een duur van 90 dagen. Deze detentie dient hij thuis door te brengen.
 3.1 Ingevolge artikel 1:1 lid 1 onder f. Wajong vallen situaties bedoeld in de Wet bijzondere opneming in psychiatrische ziekenhuizen en in artikel 37, eerste lid, Wetboek van Strafrecht niet onder ‘rechtens zijn vrijheid is ontnomen’.
 3.2 Artikel 3:19 lid 5 Wajong bepaalt dat het recht op arbeidsongeschiktheidsuitkering eindigt indien de jonggehandicapte rechtens zijn vrijheid is ontnomen, vanaf de dag dat deze vrijheidsontneming één maand heeft geduurd.
 3.3 Artikel 3:23 lid 1 Wajong bepaalt dat de jongehandicapte na be ëindiging van zijn uitkering op grond van artikel 3:19 lid 5 van af de dag dat hij in vrijheid wordt gesteld recht heeft op heropening van zijn uitkering. Het vierde lid bepaalt dat het eerste lid van overeenkomstige toepassing is op bij AMvB aan te wijzen categorieën personen waarbij tenuitvoerlegging van een vrijheidsbenemende straf buiten een justitiële inrichting plaatsvindt.
 3.4 In artikel 1 van het Besluit extramurale vrijheidsbeneming en sociale zekerheid (hierna: Besluit) worden categorieën personen aangewezen, waarnaar onder meer artikel 3:23 lid 4 Wajong verwijst, waaronder personen die meedoen aan een penitentiair programma in de zin van artikel 4 van de Penitentiaire Beginselenwet , waarbij deze personen het laatste deel van hun straf buiten een penitentiaire inrichting kunnen uitzitten.
 4.1 In essentie is niet in geschil dat verzoeker op 16 juli 2010 één maand rechtens zijn vrijheid is ontnomen. Bovendien is niet in geschil dat er geen sprake is van elektronisch toezicht dan wel een ander penitentiair programma in de zin van artikel 4 van de Penitentiaire beginselenwet . Ook is niet in geschil dat verzoeker niet valt onder de categorieën personen genoemd in artikel 1 van het Besluit, waardoor hij in beginsel zijn uitkering gedurende de detentie niet kan behouden. Evenmin is in geschil de omstandigheid dat verzoeker volledig arbeidsongeschikt is en niet kan werken.
 4.2 Verzoeker heeft aangevoerd dat verweerder ten onrechte zijn uitkering heeft beëindigd, omdat artikel 3:19 lid 5 in samenhang bezien met artikel 3:23 lid 4 van de Wajong buiten toepassing dient te blijven. Hij verwijst hiertoe naar de uitspraak van de Centrale Raad van Beroep (hierna: CRvB) van 6 november 2007, LJN BB7265, waarin artikel 13 lid 3 Wet Werk en Bijstand (hierna: Wwb) buiten toepassing diende te worden gelaten strijd met artikel 26 van het Internationaal Verdrag inzake burgerrechten en politieke rechten (hierna: IVBPR)
 4.3 Verweerder heeft aangevoerd dat bedoelde uitspraak van de CRvB niet van toepassing is op verzoeker en zijn situatie. De uitspraak had betrekking op een bijstandsuitkering, die het karakter van een bodemvoorziening heeft, terwijl het in onderhavig geval gaat om een reguliere arbeidsongeschiktheidsuitkering. De uitzondering op beëindiging van de uitkering bij vrijheidsbeneming wordt in geval van de Wajong gemaakt in artikel 3:23 lid 4, dat verwijst naar het Besluit. Het geval van elektronische detentie valt niet onder deze uitzonderingen van het Besluit.
 4.4 In de eerdergenoemde uitspraak van de CRvB van 6 november 2007 was sprake van een beëindiging van een Wwb-uitkering omdat de uitkeringsgerechtigde onder elektronische detentie werd gesteld. De CRvB heeft geoordeeld dat onder elektronisch toezicht gestelde deelnemers aan een penitentiair programma in de zin van artikel 4 van de Penitentiaire Beginselenwet en personen die onder elektronische detentie zijn gesteld als gelijke gevallen in de zin van artikel 26 IVBPR moeten worden beschouwd. De laatste categorie personen wordt op grond van artikel 13 lid 3 Wwb uitgesloten van het recht op bijstand. Onverkorte toepassing van deze uitsluiting kan onder omstandigheden, en dan met name indien werk en inkomen uit dienstbetrekking tijdens de elektronische detentie niet aan de orde is, onevenredig zijn, waardoor genoemd artikellid buiten toepassing dient te worden gelaten.
 Partijen worden verdeeld gehouden over de vraag of deze uitspraak van de CRvB in casu analoog dient te worden toegepast. In dat kader overweegt de voorzieningenrechter verder als volgt.
 4.5 Met de Wet sociale zekerheidsrechten gedetineerden (bij welke wet artikel onder meer de artikelen 3:19, vijfde lid en 3:23, vierde lid Wajong en 13, derde lid WWB zijn ge ïntroduceerd) is beoogd dubbele betaling uit collectieve middelen te voorkomen. Uit de aanhef van voornoemde wet blijkt dat de wetgever wil bereiken dat personen aan wie rechtens hun vrijheid is ontnomen van uitkering worden uitgesloten, omdat zij reeds door de staat worden onderhouden en voorts de mogelijkheid openen het recht op een uitkering toe te kennen aan personen die hun hoofdverblijf niet binnen een justitiële inrichting hebben. In het Besluit is in deze laatste mogelijkheid voorzien voor elektronisch toezicht, maar niet voor elektronische detentie.
 De wetsgeschiedenis en het daaruit blijkende doel van de wetgever bieden geen grond om te veronderstellen dat voor de Wajong een ander regime is beoogd op dit punt dan voor de WWB.
 4.6 Naar bijvoorbeeld het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen in zijn arrest van 6 juli 2006, C-154/05 (Kersbergen-Lap) heeft overwogen ten aanzien van het karakter van een uitkering op grond van de Wajong, gebeurt de financiering van de Wajonguitkering uit de algemene middelen. Voorts is geoordeeld dat geen sprake is van indirecte financiering door middel van premies of bijdragen. De Wajong biedt verder evenals de Wwb een inkomensvoorziening op minimumniveau.
 4.7 Deze overeenkomsten tussen de Wwb en de Wajong zijn dusdanig dat (anders dan verweerder stelt) de aard van de uitkering evenmin aanleiding vormt om (alsnog) onderscheid te maken in uitkeringsgerechtigden op grond van de Wwb en uitkeringsgerechtigden op grond van de Wajong. Verder is niet gebleken dat de wetgever dit onderscheid desondanks heeft willen aanbrengen, ook niet alsnog per 1 januari 2010, zoals door verweerder ter zitting desgevraagd uitdrukkelijk is bevestigd. De voorzieningenrechter ziet in de aard van de uitkering dan ook geen doorslaggevend argument om ten aanzien van de Wajong anders te oordelen dan de CRvB op het hier aan de orde zijnde punt van de elektronische detentie heeft gedaan onder de Wwb.
 4.8 Hoewel de Wwb en de Wajong technisch gezien een andere systematiek hanteren, bevatten beide wetten, voor zover hier van belang, een regeling die personen die rechtens van hun vrijheid zijn beroofd uitsluit van uitkering en die vervolgens een uitzondering op deze regel toelaat voor bij het Besluit aan te wijzen personen. Uit de verklaringen van gemachtigde van verweerder ter zitting kan worden afgeleid dat verweerder in beginsel toepasselijkheid van artikel 3:23 lid 4 van de Wajong op onderhavig geval niet op voorhand uitsluit. Mede in het licht van de hiervoor geschetste wetsgeschiedenis en het doel van de in geding zijnde bepalingen, bestaat naar het oordeel van de voorzieningenrechter geen aanleiding aan te nemen dat met het verschil in systematiek ook een verschil in toepasselijkheid van het Besluit is beoogd. Naar voorlopig oordeel is het Besluit dan ook van toepassing op gevallen waarbij Wajong-uitkering is geëindigd in verband met een vrijheidsontneming, zoals in casu.
 4.9 Verweerder heeft gesteld dat verzoeker bijstand kan aanvragen. Die mogelijkheid bestaat echter slechts voorzover hij geen aanspraak kan maken op Wajong. Het is dus een voorwaardelijke mogelijkheid, uitgaande van de door verweerder gehanteerde wetstoepassing. Niet is duidelijk dat die toepassing ook wordt onderschreven door de gemeente Amsterdam, tot wie verzoeker zich dan zou moeten wenden. Verweerder heeft op dit punt ter zitting desgevraagd ook geen verdere inlichtingen kunnen verstrekken. Waar het primaire besluit een door verweerder ambtshalve genomen belastend besluit is, had echter voor de hand gelegen dat verweerder zich voorafgaande aan het nemen daarvan had vergewist van mogelijke problemen, vooraleer deze mogelijkheid aan verzoeker tegen te werpen. Dit geldt te meer waar het in dit geval zou gaan om een wijziging van het uitkeringsregime voor beperkte tijd (op zijn hoogst twee maanden), die weer zou dienen te worden gevolgd door wijziging terug naar het Wajong-regime, met alle daaraan verbonden risico’s van (uitvoeringstechnische) complicaties. Ook dit argument van verweerder kan dus niet leiden tot afwijzing van het verzoek.
 4.10 In de situatie van verzoeker is nog specifiek van belang dat het personen in elektronische detentie onder voorwaarden is toegestaan te blijven werken, waardoor zij in de gelegenheid worden gesteld hun inkomen uit dienstbetrekking te behouden. Vaststaat echter dat verzoeker niet kan werken nu hij volledig arbeidsongeschikt is. Hij heeft dus, zonder dat hem dat kan worden verweten, niet de mogelijkheid om op een reguliere andere wijze in zijn inkomen te voorzien. Dat is een argument te meer voor analoge toepassing van meergenoemde uitspraak van de CRvB in de situatie van verzoeker.
 4.11 Naar voorlopig oordeel is er dan ook geen reden om in het geval van verzoeker af te wijken van hetgeen de CRvB in zijn uitspraak heeft geoordeeld. Dit betekent naar het voorlopig oordeel van de voorzieningenrechter dat de intrekking van de de Wajong-uitkering naar verwachting geen stand zal kunnen houden.
 Hierin ziet de voorzieningenrechter aanleiding tot het toewijzen van de gevraagde voorlopige voorziening, in die zin dat het bestreden besluit tot zes weken nadat verweerder de beslissing op bezwaar heeft genomen zal worden geschorst.
 4.12 Nu het verzoek zal worden toegewezen ziet de voorzieningenrechter aanleiding om verweerder te veroordelen in de proceskosten van verzoeker, begroot op € 874,00 (2 x 1 punt van € 437,00 voor het verzoekschrift en voor het verschijnen ter zitting). Voorts dient verweerder het door verzoeker betaalde griffierecht aan hem te vergoeden.
 - schorst het bestreden besluit tot zes weken nadat verweerder de beslissing op bezwaar heeft genomen;
 - veroordeelt verweerder in de proceskosten van verzoeker, begroot op € 874,00 (achthondervierenzeventig euro), te betalen door verweerder aan verzoeker;
 - bepaalt dat verweerder aan verzoeker het door hem betaalde griffierecht van € 41,00 (eenenveertig euro) vergoedt.
 Deze uitspraak is gedaan door mr. H. J. Tijselink, voorzieningenrechter, in aanwezigheid van mr. A.E. Dutrieux, griffier. De beslissing is in het openbaar uitgesproken op 7 september 2010.
 ECLI:NL:CRVB:2007:BB7265, 6-11-2007
 Artikel 3:19, lid 5
 Artikel 3:23, lid 1
 Artikel 3:23, lid 4
 Mr. M. de Miranda
 Advocatenkantoor M. de Miranda


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
Αριθ. C 108/2 | EL Επίσημη Εφημερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 5 . 4 . 97
 ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΟΥ ΔΙΚΑΣΤΗΡΙΟΥ ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΟΥ ΔΙΚΑΣΤΗΡΙΟΥ
 (έκτο τμήμα) (έκτο τμήμα)
 της 6ης Φεβρουάριου 1997 της 6ης Φεβρουάριου 1997
 στην υπόθεση C-80/95 (αίτηση του Hoge Raad der Neder στην υπόθεση C-247/95 (αίτηση του Bundesfinanzhof για
 landen για την έκδοση προδικαστικής αποφάσεως): Hamas την έκδοση προδικαστικής αποφάσεως): Finanzamt Augs
 & Helm CV κατά Staatssecretaris van Financiën (') burg-Stadt κατά Marktgemeinde Welden ^)
 (ΦΠΑ — Ερμηνεία των άρθρων 4, 13 και 17 της έκτης (Έκτη οδηγία ΦΠΑ — Μίσθωση ακινήτων — Δημόσια
 οδηγίας 77/388/ΕΟΚ — Υποκείμενος στον φόρο — Από αρχή)
 κτηση και κατοχή ομολογιών) (97/0 108/03 )
 97/0 108/02)
 (Γλώσσα διαδικασίας: η γερμανική)
 (Γλώσσα διαδικασίας: η ολλανδική)
 (Προσωρινή μετάφραση · η οριστική μεταφραση θα δημο (Προσωρινή μεταφραση - η οριστική μετάφραση θα δημο
 σιευθεί στη «Συλλογή της Νομολογίας του Δικαστηρίου ») σιευθεί στη «Συλλογή της Νομολογίας του Δικαστηρίου »)
 Στην υπόθεση C-80/95 , που είχε ως αντικείμενο αίτηση του Στην υπόθεση C-247/95 , με αντικείμενο αίτηση του Bundes
 Hoge Raad der Nederlanden προς το Δικαστήριο, κατ' finanzhof (Γερμανία) προς το Δικαστήριο, κατ ' εφαρμογήν
 εφαρμογήν του άρθρου 177 της συνθήκης ΕΚ, με την οποία του άρθρου 177 της συνθήκης ΕΚ, με την οποία ζητήθηκε,
 ζητήθηκε , στο πλαίσιο της διαφοράς που εκκρεμεί ενώπιον στο πλαίσιο της διαφοράς που εκκρεμεί ενώπιον του εθνικού
 του εθνικού δικαστηρίου μεταξύ Hamas & Helm CV και δικαστηρίου μεταξύ Finanzamt Augsburg-Stadt και Marktge
 Staatssecretaris van Financiën , η έκδοση προδικαστικής απο meinde Welden, η έκδοση προδικαστικής αποφάσεως ως
 φάσεως ως προς την ερμηνεία του άρθρου 4 παράγραφος 2, προς την ερμηνεία του άρθρου 4 παράγραφοι 1 , 2 και 5 και
 του άρθρου 1 3 μέρος B στοιχείο δ) σημείο 5 και του άρθρου 1 7 του άρθρου 13 μέρη B και Γ της έκτης οδηγίας 77/388/ΕΟΚ
 παράγραφος 3 στοιχείο γ) της έκτης οδηγίας 77/388/ΕΟΚ του του Συμβουλίου , της 17ης Μαΐου 1977, περί εναρμονίσεως
 Συμβουλίου , της 17ης Μαΐου 1977, περί εναρμονίσεως των των νομοθεσιών των κρατών μελών, των σχετικών με τους
 νομοθεσιών των κρατών μελών, των σχετικών με τους φόρους φόρους κύκλου εργασιών — κοινό σύστημα φόρου προστι
 κύκλου εργασιών — κοινό σύστημα φόρου προστιθεμένης θεμένης αξίας: ομοιόμορφη φορολογική βάση (2), το Δικα
 αξίας: ομοιόμορφη φορολογική βάση (2), το Δικαστήριο στήριο (έκτο τμήμα), συγκείμενο από τους G. F. Mancini ,
 (έκτο τμήμα), συγκείμενο από τους G. F. Mancini , πρόεδρο πρόεδρο τμήματος, J. L. Murray, K. N. Κακούρη , P. J. G.
 τμήματος (εισηγητή ), K. N. Κακούρη , P. J. G. Kapteyn , Kapteyn και H. Ragnemalm (εισηγητή), δικαστές, γενικός
 G. Hirsch και H. Ragnemalm , δικαστές, γενικός εισαγγελέας: εισαγγελέας: A. La Pergola, γραμματέας: R. Grass , εξέδωσε
 N. Fennelly, γραμματέας: H. A. Rühl , κύριος υπάλληλος στις 6 Φεβρουαρίου 1997 απόφαση με το ακόλουθο διατα
 διοικήσεως, εξέδωσε στις 6 Φεβρουαρίου 1997 απόφαση με το κτικό :
 ακόλουθο διατακτικό :
 Το άρθρο 4 παράγραφος 2 της έκτης οδηγίας 77/388/ΕΟΚ Το άρθρο 4 παράγραφος 5 τέταρτο εδάφιο της έκτης οδηγίας
 του Συμβουλίου, της 17ης Μαίου 1977, περί εναρμονίσεως 77/388/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 17ης Μαίου 1977, περί
 των νομοθεσιών των κρατών μελών, των σχετικών με τους εναρμονίσεως των νομοθεσιών των κρατών μελών, των
 φόρους κύκλου εργασιών — κοινό σύστημα φόρου προστι σχετικών με τους φόρους κύκλου εργασιών — κοινό σύστημα
 θεμένης αξίας: ομοιόμορφη φορολογική βάση, πρέπει να φόρου προστιθεμένης αξίας: ομοιόμορφη φορολογική βάση,
 ερμηνευθεί υπό την έννοια ότι η απλή κτήση κυριότητας και η έχει την έννοια ότι επιτρέπει στα κράτη μέλη να θεωρούν ότι
 απλή κατοχή ομολογιών, που δεν χρησιμεύουν για κάποια οι απαριθμούμενες στο άρθρο 13 της οδηγίας δραστηριότη
 άλλη επιχειρηματική δραστηριότητα, καθώς και η είσπραξη τες ασκούνται από οργανισμούς δημοσίου δικαίου υπό την
 των εξ αυτών απορρεόντων εσόδων δεν πρέπει να θεωρού ιδιότητά τους ως δημοσίων αρχών, έστω και αν ασκούνται
 νται ως οικονομικές δραστηριότητες παρέχουσες σ αυτόν κατά τρόπο ανάλογο προς τις δραστηριότητες του ιδιώτη
 που προβαίνει στις πράξεις αυτές την ιδιότητα του υποκει επιχειρηματία.
 μένου στο φόρο.
 (') ΕΕ αριθ . C 268 της 14. 10. 1995 .
 ( · ) ΕΕ αριθ . C 119 της 13 . 5 . 1995 . (2 ) ΕΕ ειδ . εκδ . 09/001 , σ. 49 .
 (2) ΕΕ αριθ . ειδ . έκδ . 09/001 , σ. 49 .


type: wikipedia

text:
Il-Palazz Leopoldskron huwa wieħed mill-aktar binjiet importanti fl-Awstrija. Dan jinsab fil-Leopoldskron-Moos, li huwa distrett fin-Nofsinhar ta' Saliżburgu. Dan hu wieħed minn dawk il-postijiet li jinsabu f'Saliżburgu u li taw lil din il-belt reputazzjoni ta' waħda mill-isbaħ bliet fid-dinja, li hu mibni fuq stil Rinaxximentali u Barokk.
 Dan il-palazz ġie ikkummissjonat fl-1736 mill-Konti Leopold Anton von Firmian u baqa' fil-familja Firmian sal-1837. Fl-1918 il-post inxtara mid-direttur teatrali Max Reinhardt li bl-għajnuna ta' artiġjani tal-post hu reġa' qajjem dan il-palazz. Hu beda juża dan il-bini għall-produzzjonijiet teatrali tiegħu u bħala post fejn jiltaqgħu l-kittieba, l-atturi, il-kompożituri u artisti minn madwar id-dinja. Joħloq dehra sabiħa qalb l-Alpi.
 Ħoloq esterni
 Sit uffiċjali
 Stampi storiċi u moderni tal-palazz u l-ġnien tiegħu
 Salzburg Seminar
 Palazzi
 Awstrija


text:
 1651 (MDCLI) a fost un an obișnuit al calendarului gregorian, care a început într-o zi de vineri.
 Evenimente
 Piața Tiananmen (Poarta Păcii Cerești). Una din cele mai largi piețe construită la Beijing. A fost extinsă în 1958.
 Decese
 3 septembrie: Kosem Sultan (n. Kösem Mahpeyker Sultan), 61 ani, soția sultanului Ahmed I (1603-1617), (n. 1590)
 Vezi și
 Listă de conducători de stat din 1651
 1651


text:
Vater sein trotz Trennung/Scheidung - Das Portal für Trennungseltern - BGH: Darlegungs- und Beweislast über Zuordnung privilegiertes Anfangsvermögen
 Der XII. Zivilsenat des Bundesgerichtshofs hat auf die mündliche Verhandlung vom 20. Juli 2005 durch die Vorsitzende Richterin Dr. Hahne und die Richter Sprick, Prof. Dr. Wagenitz, Fuchs und Dose
 Die Revision gegen das Schlußurteil des 5. Zivilsenats des Pfälzischen Oberlandesgerichts Zweibrücken als Familiensenat vom 26. November 2002 wird auf Kosten der Antragsgegnerin zurückgewiesen.
 Die am 9. August 1952 geschlossene Ehe wurde auf den dem Ehemann (früherer Antragsgegner) am 14. Dezember 1994 zugestellten Antrag der Ehefrau (Antragstellerin) durch Verbundurteil des Amtsgerichts vom 7. März 2002 geschieden (insoweit rechtskräftig seit dem 16. Dezember 2003) und u.a. der Zugewinnausgleich geregelt.
 Die für den Zugewinnausgleich maßgebenden Rechnungspositionen sind zwischen den Parteien weitgehend unstreitig (Ehefrau: Endvermögen 482.073,73 DM, Anfangsvermögen [indexiert] 214.310,59 DM; Ehemann: Endvermögen 721.809,23 DM, Anfangsvermögen [indexiert] 248.674,72 DM). Streitig ist lediglich, ob das Grundstück H. 11 in F. - insgesamt - nur dem Anfangsvermögen des Ehemannes oder - jeweils hälftig - dem Anfangsvermögen beider Eheleute zuzurechnen ist. Dieses Grundstück gehörte zum Nachlaß der 1981 verstorbenen K. V. , einer Tante des Ehemannes. Nach deren Tod zerrissen die Eheleute einvernehmlich ein mit dem Namen der Erblasserin unterzeichnetes handschriftliches Testament vom 14. Juli 1976, nach welchem das genannte Grundstück an den Ehemann und die Ehefrau fallen sollte. Nachdem die Schwester der Erblasserin in der Annahme, gesetzliche Miterbin geworden zu sein, die Erbschaft nach K. V. ausgeschlagen hatte, beantragte und erhielt (am 1. April 1981) der Ehemann einen Erbschein, der ihn als Alleinerben auswies und 2002 als unrichtig eingezogen wurde.
 Der Ehemann, der das Hausgrundstück 1982 verkaufte, investierte den ihm zugeflossenen Erlös in seinen damaligen Gewerbebetrieb; teilweise löste er damit ehegemeinschaftliche Schulden ab. Einen weiteren Betrag von 13.860 DM zahlte er in die Rentenkasse der Ehefrau ein; Beiträge in dieser Höhe hatte sich diese kurz nach der Eheschließung auszahlen lassen. SchließIich wurde noch ein Betrag von 40.000 DM auf ein gemeinsames Bankkonto eingezahlt. Der Ehemann hat behauptet, das Testament der Erblasserin sei jedenfalls mangels Testierfähigkeit nicht wirksam errichtet worden.
 In erster Instanz hat die Ehefrau einen Zugewinnausgleich in Höhe von 120.300 DM verlangt; der Ehemann hat widerklagend einen Zugewinnausgleich in Höhe von 48.974,78 DM begehrt. Das Amtsgericht hat den Ehemann verurteilt, an die Ehefrau einen Zugewinnausgleich in Höhe von 18.451,15 ¤ zu zahlen und im übrigen Klage und Widerklage in dieser Folgesache abgewiesen. Auf die Berufung der Ehefrau hat das Oberlandesgericht den Ehemann verurteilt, an die Ehefrau einen Zugewinnausgleich in Höhe von 45.702,11 ¤ zu zahlen. Hiergegen hat sich der Ehemann mit der vom Oberlandesgericht zugelassenen Revision gewendet. Nachdem er am 19. Januar 2004 verstorben ist, wird das Verfahren von seiner Tochter als Alleinerbin weitergeführt.
 1. Das Oberlandesgericht geht davon aus, daß die Eheleute aufgrund des Testaments der Erblasserin vom 14. Juli 1976 deren Erben oder (hinsichtlich des Grundstücks) Vermächtnisnehmer geworden sind. Die vom Ehemann behauptete Testierunfähigkeit der Erblasserin habe dieser weder dargetan noch bewiesen. Auch sei die Ehefrau ihrer erbrechtlichen Stellung später nicht durch die Vernichtung der Testamentsurkunde verlustig gegangen. Der Inhalt des Testaments sei durch eine von der Ehefrau vorgelegte Fotokopie bewiesen; die Identität der Fotokopie mit dem Original habe der Ehemann nicht hinreichend bestritten.
 Dadurch, daß die Ehefrau am Zerreißen des Testaments mitgewirkt sowie die Ausstellung des Erbscheins für den Ehemann als Alleinerbe mitveranlaßt habe, habe sie ihre erbrechtliche Rechtsstellung nicht wirksam aufgegeben: Ein Erbverzicht (§ 2346 Abs. 1 BGB) liege nicht vor; eine Ausschlagung sei jedenfalls nicht formgerecht erklärt (§ 1945 BGB). Zwar habe unter den Eheleuten Einigkeit bestanden, daß das Grundstück bzw. dessen wirtschaftlicher Wert nach dem Erbfall wirtschaftlich allein in das Vermögen des Ehemannes habe fallen sollen. Dies habe jedoch nur nach außen hin, also "de facto", gelten sollen; daß die Ehefrau auch im Innenverhältnis zum Ehemann auf ihre erbrechtliche Stellung habe verzichten wollen, habe der Ehemann nicht ausreichend dargetan, jedenfalls aber nicht bewiesen. Im Ergebnis sei das Verhalten der Ehefrau daher rechtlich nur als eine Verfügung aus ihrem Vermögen zu qualifizieren. Nach angefallener Erbschaft habe sie ihrem Ehemann den Wert ihres Erbteils übertragen. Dabei könne dahinstehen, ob es sich insoweit um eine konkludente Schenkung, die spätestens mit der Einverleibung in das Vermögen des Ehemannes wirksam vollzogen worden sei, oder aber um eine ehebedingte Zuwendung handele; in beiden Fällen liege eine Zuwendung aus dem Vermögen der Ehefrau vor, die nicht gemäß § 1374 Abs. 2 BGB in das Anfangsvermögen des Ehemannes falle.
 Dies bedeute, daß der Erbteil der Ehefrau - nämlich der hälftige Grundstückswert - gemäß § 1374 Abs. 2 BGB in ihr eigenes privilegiertes Anfangsvermögen falle. Da somit der Wert des Nachlasses jeweils hälftig dem Anfangsvermögen beider Parteien zuzurechnen sei, könne auf eine genaue Wertermittlung nebst Indexierung verzichtet werden, da die jeweiligen Erhöhungen der Anfangsvermögen sich neutralisierten. Der vom Ehemann erzielte Zugewinn von (721.809,23 DM - 248.674,72 DM =) 473.134,51 DM übersteige den von der Ehefrau erzielten Zugewinn von (482.073,73 DM - 214.310,59 DM =) 267.763,14 DM um 205.371,37 DM. Die Hälfte dieser Differenz, also 102.685,69 DM = 52.502,36 ¤ stehe der Ehefrau als Ausgleich zu. Das rechtfertige die von ihr beantragten 45.702,11 ¤.
 a) Die Revision rügt die Annahme des Oberlandesgerichts, das die Ehefrau begünstigende und nur noch in Fotokopie vorliegende Testament vom 14. Juli 1976 stamme von der Erblasserin. Damit übergehe das Oberlandesgericht den Vortrag des Ehemannes, der die Echtheit des - zerrissenen - Originals dieses Testaments bestritten habe (§ 286 ZPO). Mit diesem Angriff dringt die Revision nicht durch.
 Der Verfahrensrüge steht bereits die Beweiskraft des Tatbestands des Berufungsurteils entgegen (§ 314 ZPO). Nach dem im Tatbestand als unstreitig wiedergegebenen Sachverhalt hat "die Tante des Antragsgegners" am 14. Juli 1976 testamentarisch verfügt, daß das Grundstück an die Eheleute fallen solle. Diese Feststellung steht auch nicht, wie die Revision meint, in Widerspruch zu Feststellungen, die das Oberlandesgericht in den Urteilsgründen getroffen hat. Dort hat das Oberlandesgericht zwar ausgeführt, der Ehemann habe die Identität der Fotokopie mit dem Original nicht hinreichend bestritten; allein seine bloße Behauptung, die Ehefrau könne sich nicht auf ein nicht mehr existierendes Original berufen, begründe jedenfalls keinen Zweifel an der Übereinstimmung der Kopie mit dem Original. Darum geht es hier indes nicht. Zweifelhaft ist nicht, ob die vorliegende Kopie das zerrissene (Original-) Testament der Erblasserin unrichtig wiedergibt. In Frage steht nur, ob das fotokopierte Original von der Erblasserin stammt. Dies hat das Oberlandesgericht als unstreitig und frei von Widersprüchen festgestellt. An diese Feststellung ist das Revisionsgericht gebunden.
 Im übrigen wird die Feststellung des Oberlandesgerichts auch vom Akteninhalt, auf den das Berufungsgericht ergänzend Bezug genommen hat, getragen. Denn der Ehemann hat sich in seinen von der Revision angeführten Schriftsätzen darauf beschränkt, die Urheberschaft der Erblasserin an dem (Original-) Testament ohne weitere Erläuterungen in Zweifel zu ziehen. Mit einem solchen schlichten Bestreiten hat er seiner Darlegungspflicht indes nicht genügt. Das ergibt sich zum einen aus dem Umstand, daß der Ehemann für sein Anfangsvermögen darlegungs- und beweispflichtig ist; dies gilt auch für einen nach § 1374 Abs. 2 BGB privilegierten Erwerb. Der Ehemann konnte sich schon deshalb nicht auf die Darlegung beschränken, das Grundstück als gesetzlicher Erbe der Erblasserin zu Alleineigentum erworben zu haben; da die Ehefrau mit der Vorlage der Fotokopie eines Testaments, das unstreitig errichtet worden ist und die Erblasserin als Urheberin ausgewiesen hat, substantiiert einen Ausschluß der gesetzlichen Erbfolge vorgetragen hat, mußte der Ehemann zumindest Anhaltspunkte vortragen, die Zweifel an der Echtheit dieses Testaments begründen. Eine solche Substantiierungspflicht traf den Ehemann zum andern auch deshalb, weil die Eheleute - ebenfalls unstreitig - das Original der Testamentsurkunde einvernehmlich vernichtet haben und die Ehefrau diese Handlungsweise mit der beiderseitigen Absicht erläutert hat, durch die gesetzliche Alleinerbschaft des Ehemannes das Grundstück "in der Familie" der Erblasserin zu belassen und so den Frieden innerhalb der Großfamilie zu sichern. Angesichts dieser - zum Teil unstreitigen, zum Teil von der Ehefrau geltend gemachten und jedenfalls nicht unplausiblen - Umstände durfte sich der Ehemann nicht damit begnügen, die Echtheit des Testaments schlechthin zu bestreiten; er hätte, worauf das Berufungsgericht mit Recht hinweist, sich zumindest zu den Beweggründen äußern müssen, die ihn veranlaßt haben, gemeinsam mit seiner Ehefrau das Testament zu zerreißen und sodann einen auf sich als gesetzlichen Alleinerben lautenden Erbschein zu beantragen. Mangels einer solchen Darlegung durfte das Oberlandesgericht sein Bestreiten als nicht hinreichend substantiiert und die Echtheit des Testaments folglich als unstreitig betrachten. Ein Verstoß gegen § 286 ZPO liegt darin nicht.
 b) Die Revision beanstandet die Auffassung des Oberlandesgerichts, der Ehemann habe die von ihm behauptete Testierunfähigkeit der Erblasserin weder hinreichend dargetan noch bewiesen. Diese Rüge geht fehl.
 Das Oberlandesgericht hat es zu Recht abgelehnt, aus der erst 1979 angeordneten Gebrechlichkeitspflegschaft für die Erblasserin auf eine schon zum Zeitpunkt der Testamentserrichtung bestehende Testierunfähigkeit zu schließen. Auch der Umstand, daß einer der in dem Testament erwähnten Äcker der Erblasserin nicht gehörte, rechtfertigt eine so weitgehende Folgerung nicht.
 c) Die Revision wendet sich gegen die Auffassung des Oberlandesgerichts, die Ehefrau habe die ihr mit dem Testament vom 14. Juli 1976 eingeräumte erbrechtliche Stellung nicht formgerecht ausgeschlagen. Sofern - was das Oberlandesgericht offengelassen habe und deshalb zugunsten des Ehemannes als Revisionskläger zu unterstellen sei - die Eheleute in dem Testament nicht zu Erben berufen, sondern hinsichtlich des Grundstücks mit einem Vermächtnis bedacht worden seien, hätte die Ehefrau diese Zuwendung durch formlose Erklärung gegenüber dem Beschwerten ausschlagen können. Mit dem einvernehmlichen Zerreißen des Testaments habe sie das ihr zugewandte Vermächtnis gegenüber dem Ehemann als dem gesetzlichen Erben der Erblasserin konkludent ausgeschlagen. Damit sei ihr das Vermächtnis rückwirkend nicht angefallen, das Grundstück folglich erbrechtlich nur dem Ehemann zugeordnet und deshalb allein in dessen Anfangsvermögen zu berücksichtigen. Auch dieser Angriff verhilft der Revision nicht zum Erfolg.
 Richtig ist zwar, daß ein Vermächtnis gemäß § 2180 Abs. 2 BGB durch Erklärung gegenüber dem Beschwerten ausgeschlagen werden kann. Eine solche Erklärung könnte konkludent im Zerreißen der Testamentsurkunde liegen. Sie wäre an den Erben als Beschwerten zu richten, hier also an den Ehemann, der - wenn man die testamentarische Verfügung als eine bloße Vermächtnisanordnung versteht - jedenfalls mit der Ausschlagung der Erbschaft durch die Schwester der Erblasserin rückwirkend Alleinerbe der Erblasserin geworden war (zur Ausschlagungserklärung gegenüber nur einem von mehreren Beschwerten Palandt/Edenhofer BGB 64. Aufl. § 2180 Rdn. 1; MünchKomm/ Schlichting BGB 4. Aufl. § 2180 Rdn. 3).
 Die Verfügung der Erblasserin im Testament vom 14. Juli 1976 stellt sich jedoch nicht als ein bloßes Vermächtnis, sondern als Erbeinsetzung dar. Hiervon sind auch die Eheleute in ihrem Vortrag vor den Instanzgerichten durchweg ausgegangen. Zwar trifft es zu, daß das Oberlandesgericht zu Beginn der Urteilsgründe ausgeführt hat, daß die Eheleute "an dem Grundstück ... Erben oder Vermächtnisnehmer zu gleichen Teilen" geworden sind. In der Folge hat das Oberlandesgericht - wie zuvor auch schon das Amtsgericht - die testamentarischen Verfügungen der Erblasserin jedoch ausschließlich als Erbeinsetzung gewürdigt. Das ist im Ergebnis auch nicht zu beanstanden. Ob bei der Zuwendung einzelner Vermögensgegenstände eine Erbeinsetzung oder ein Vermächtnis gewollt ist, ist durch Auslegung des Testaments zu ermitteln. Eine solche Auslegung hat das Oberlandesgericht nicht vorgenommen. Das Revisionsgericht kann das Testament deshalb selbst auslegen. Nach der Auslegungsregel des § 2087 Abs. 2 BGB ist die Zuwendung einzelner Gegenstände zwar im Zweifel als ein bloßes Vermächtnis anzusehen. Ein auf Erbeinsetzung gerichteter Wille des Erblassers ist, falls nicht besondere Umstände etwas anderes ergeben, allerdings dann anzunehmen, wenn der Erblasser bei der Verfügung davon ausging, mit ihr nahezu über sein gesamtes Vermögen zu verfügen (vgl. etwa Bamberger/Roth BGB § 2087 Rdn. 5; Erman/Schmidt BGB 11. Aufl. § 2087 Rdn. 3, 6). So liegen die Dinge hier: Da der Ehemann bei der Berechnung seines Anfangsvermögens als privilegierten Erwerb nur die im Testament zugewandten Grundstücke geltend gemacht hat und weitere zum Nachlaß der Erblasserin gehörende Gegenstände auch sonst nicht ersichtlich sind, ist davon auszugehen, daß die in dem Testament genannten Liegenschaften, soweit sie der Erblasserin gehörten, deren wesentliches Vermögen ausmachten, die Erblasserin mit ihrem Testament auch subjektiv den Eheleuten nahezu ihr gesamtes Vermögen zuwenden wollte und sie deshalb zu Miterben zu je 1/2 berufen hat.
 Ist die Ehefrau danach aber Erbin der Erblasserin zu 1/2 geworden, so konnte sie diese Erbschaft nur gemäß § 1945 BGB durch Erklärung gegenüber dem Nachlaßgericht ausschlagen. Das ist hier nicht geschehen. Die erbrechtliche Stellung der Ehefrau ist damit nicht rückwirkend entfallen.
 d) Die Revision rügt, das Oberlandesgericht habe ungeprüft gelassen, ob die Ehefrau sich nach § 242 BGB an ihrem früheren Verhalten festhalten lassen müsse. Durch ihre Mitwirkung beim Zerreißen des Testaments und bei der Erwirkung des Erbscheins habe sie bei dem Ehemann das Vertrauen erweckt, daß sie sich auch künftig auf ihre Erbenstellung nicht berufen werde; der Ehemann habe seine Vermögensverfügungen entsprechend ausgerichtet und mit der Ehefrau gemeinsam den Nachlaß "verwirtschaftet". Zumindest habe das Oberlandesgericht davon ausgehen müssen, daß sich die Ehefrau gegenüber dem Ehemann verpflichtet habe, diesen wie einen Alleinerben zu stellen; die Überlegung des Oberlandesgerichts, die Ehefrau habe nur formal nach außen und nicht auch im Innenverhältnis zum Ehemann auf ihre Rechtsposition als Erbin verzichten wollen, überzeuge nicht. Auch diese Beanstandungen der Revision sind letztlich nicht geeignet, den Bestand der angefochtenen Entscheidung in Frage zu stellen.
 Die Berufung auf § 242 BGB geht dabei schon deshalb fehl, weil die einvernehmlich bewirkte Vernichtung der Testamentsurkunde ebenso rechtswidrig war wie die vom beiderseitigen Einverständnis gedeckte Erschleichung des unrichtigen Erbscheins. Soweit der Ehemann darauf vertraut haben sollte, daß die durch diese gemeinsamen Manipulationen bewirkte tatsächliche Vermögenslage zu seinen Gunsten dauerhaft aufrechterhalten bleibe, ist sein Vertrauen jedenfalls nicht schutzwürdig.
 Ob die Ehefrau, wie die Revision unterstellt, sich vor diesem Hintergrund überhaupt wirksam hätte verpflichten können, den Ehemann wie einen Alleinerben zu stellen (§ 138 BGB), kann dahinstehen. Für die zugewinnausgleichsrechtliche Betrachtung ist zunächst entscheidend, daß der Nachlaß der Ehefrau wirksam zu 1/2 angefallen und dieser Anfall durch keine Ausschlagung rückwirkend beseitigt worden ist. Damit ist der der Ehefrau angefallene Nachlaß gemäß § 1374 Abs. 2 BGB Bestandteil ihres Anfangsvermögens geworden und bei der Bemeßung ihres Zugewinns mindernd zu berücksichtigen. Ein de facto- Außenverhältnis, wie es das Oberlandesgericht in der tatsächlichen Berühmung eines gesetzlichen Alleinerbrechts durch den Ehemann erblickt, ändert daran nichts.
 Eine andere Frage ist, ob die Ehefrau sich gegenüber dem Ehemann wirksam verpflichtet hat, sich für den Fall eines künftigen Zugewinnausgleichs rechtlich so stellen zu lassen, wie sie sich stünde, wenn nicht die Eheleute gemeinsam, sondern nur der Ehemann Erbe der Erblasserin geworden wäre. Dabei kann hier offenbleiben, ob eine solche Abrede eine Verfügung über den künftigen Zugewinnausgleichsanspruch enthält und formfrei getroffen werden kann (vgl. § 1408, § 1378 Abs. 3 BGB; dazu etwa Bamberger/Roth/Mayer aaO § 1378 Rdn. 11 ff; Staudinger/Thiele BGB 13. Bearb. § 1378 Rdn. 18). Denn eine solche auf einen künftigen Zugewinnausgleich bezogene, d.h. auch und gerade für den Scheidungsfall geltende Abrede hat der Ehemann nicht dargetan. Dazu hätte aber schon deshalb Veranlassung bestanden, weil die Ehefrau ihrerseits geltend gemacht hat, mit den vom Ehemann vorgeschlagenen Manipulationen nur im Vertrauen auf den Fortbestand der Ehe einverstanden gewesen zu sein.
 XII ZR 301/02