text:
 Avis juridique important
 |
 51995PC0114
 Ehdotus neuvoston asetukseksi banaanialaa koskevan asetuksen (ETY) N:o 404/93, hedelmä- ja vihannesalaa koskevan asetuksen (ETY) N:o 1035/72 ja tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen (ETY) N:o 2658/87 muuttamisesta
 Virallinen lehti nro C 136 , 03/06/1995 s. 0018
 Ehdotus neuvoston asetukseksi banaanialaa koskevan asetuksen (ETY) N:o 404/93, hedelmä- ja vihannesalaa koskevan asetuksen (ETY) N:o 1035/72 ja tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen (ETY) N:o 2658/87 muuttamisesta (95/C 136/06) KOM(95) 114 lopull. - 95/0084(CNS)(Komission esittämä 6 päivänä huhtikuuta 1995)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettäbanaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä helmikuuta 1995 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 404/93 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3290/94 (2), koskee nykyisellään tuoreita ja kuivattuja viikunabanaaneja; näiden banaanien perusteellinen tarkastelu osoittaa, että kyseisten tuotteiden ominaisuudet poikkeavat täysin yhteisössä tavallisimmin kaupan pidetyistä Cavendish- ja Gros-Michel-alaryhmien banaaneista; tämän vuoksi nämä viikunabanaanit olisi jätettävä asetuksen (ETY) N:o 404/93 soveltamisalan ulkopuolelle ja liitettävä ne muiden trooppisten tuotteiden tavoin hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 18 päivänä toukokuuta 1972 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 1035/72 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2753/94 (4), ja muutettava myös tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87 (5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3115/94 (6),asetuksen (ETY) N:o 404/93 19 artiklassa kolmansien maiden banaanien ja muiden kuin perinteisten AKT-banaanien tuontitariffikiintiön määrä jaetaan eri luokkiin kuuluvien toimijoiden kesken, jotka ovat pitäneet kaupan määrättyä alkuperää olevia banaaneja viitejakson aikana tai, jos on kysymys uusista toimijoista, aloittavat banaanien kaupan pitämisen yhteisön markkinoilla; "kaupan pitäminen" määritellään 15 a artiklassa markkinoille saattamiseksi, lukuun ottamatta tuotteen saattamista lopulliselle kuluttajalle,kaupan pitämisen määritelmä on hyväksytty uuden yhteisen markkinajärjestelyn täytäntöönpanon yhteydessä, ja sillä on kaksi tarkoitusta; se ei saa aiheuttaa häiriötä banaanin kuppaketjun eri kohdissa olevien henkilöiden tavanomaisiin kauppasuhteisiin ja sen olisi kuitenkin mahdollistettava kaupan rakenteiden kehittäminen sisämarkkinoiden toteuttamisen suuntaan; siirtymäkauden aikana saadun kokemuksen, kauppakäytäntöjen kehityksestä ja niiden monimuotoisuudesta tehtyjen toteamusten sekä järjestelmän toiminnan yksinkertaistamis- ja avoimuustarpeen perusteella tariffikiintiön määrän jaon ja sen hallinnon olisi perustuttava maahantuontiin, kuten kaupankäynnissä perinteisesti tehdään; tämän vuoksi olisi tehtävä tarpeelliset muutokset asetukseen (ETY) N:o 404/93,kolmen vuoden keskiarvojen käyttäminen viitemäärien laskemisessa, joiden perusteella tuontioikeudet myönnetään, ei ole enää perusteltua, sillä yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönoton vuoksi tuontimäärät ovat vakiintuneet; on huolehdittava siitä, että edellä mainittua laskentaa yksinkertaistetaan ja kehitetään luotettavampaan ja tasapuolisempaan suuntaan,mainitun asetuksen 16 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tarvittaessa ja erityisesti tuotanto- tai maahantuontiedellytyksiin vaikuttavien poikkeusolosuhteiden vaikutusten huomioon ottamiseksi ennakkotasetta voidaan tarkistaa, ja tällaisessa tapauksessa tariffikiintiötä mukautetaan; tätä säännöstä olisi tarkennettava ja kehitettävä yhteisön hankintojen ja tavanomaisten kauppasuhteiden jatkuvuuden turvaamiseksi sekä yhteisön tuottajien ja jopa tiettyjen banaanikaupan toimijaluokkien tällaisissa olosuhteissa kärsimien vakavien vahinkojen korvaamiseksi soveltuvalla tavalla, janiihin vaatimuksiin vastaamiseksi, joihin Euroopan unioni on sitoutunut AKT-maiden kanssa harjoittamissaan suhteissa, olisi luotava samantapaisia mekanismeja kuin Uruguayn kierroksen yhteydessä tehdyn banaanialan kehyssopimuksen soveltamiseksi on pantu täytäntöön, jotta voitaisiin reagoida AKT-maiden tuotantoa koskeviin ylivoimaisiin esteisiin ja jotta tietyt määrät voitaisiin jakaa väliaikaisesti uudelleen maantieteellisen vyöhykkeen sisällä muista kuin ylivoimaisista syistä,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla Muutetaan asetus (ETY) N:o 404/93 seuraavasti:1. Korvataan 1 artiklan 2 kohdassa oleva CN-koodin tavarankuvaus "ex 0803 - Tuoreet tai kuivatut banaanit, ei kuitenkaan jauhobanaanit" kuvauksella "ex 0803 - Tuoreet tai kuivatut banaanit, ei kuitenkaan jauhobanaanit eikä viikunabanaanit".2. Asetuksen 15 a artiklan toisessa kohdassa:a) korvataan 1 alakohdassa sana "liitteenä" sanoilla "liitteenä I",b) poistetaan 5 alakohta.3. Poistetaan 16 artiklan 3 kohta.4. Lisätään seuraava artikla:"16 a artiklaTarvittaessa ja erityisesti tuotanto- ja tuontiedellytyksiin markkinointivuoden aikana vaikuttavien poikkeusolosuhteiden ottamiseksi huomioon päätetään yhteisön hankintojen jatkuvuuden turvaamiseksi tarvittavista toimenpiteistä. Näihin toimenpiteisiin kuuluu ennakkotaseen tarkistus.Näihin toimenpiteisiin voi kuulua erityisesti myös:- jäljempänä 18 artiklassa säädetyn tariffikiintiön mukauttaminen,- aiheelliset säännökset niiden vakavien vahinkojen korvaamiseksi, joita ovat kärsineet:i) yhteisön tuotantoalueiden tuottajat, taiii) jäljempänä 19 artiklan 1 kohdassa mainittu toimijaluokka tai mainitut toimijaluokat.Nämä säännökset voivat poiketa 19 artiklan 4 kohdasta.Tässä artiklassa säädetyt toimenpiteet toteutetaan 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."5. Korvataan 18 artiklan 1 kohdan viimeinen alakohta seuraavasti:"Jos korotetun ennakkotaseen perusteella määritetty yhteisön kysyntä kasvaa tai se muun taseen muutoksen vuoksi on perusteltua, tariffikiintiön määrää korotetaan 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."6. Korvataan 19 artiklan 1 ja 2 kohdat seuraavasti:"1. Tariffikiintiöksi avataan:a) 66,5 prosenttia sellaisten toimijoiden luokalle, jotka ovat tuoneet maahan kolmansien maiden banaaneja ja/tai muita kuin perinteisiä AKT-banaaneja,b) 30 prosenttia sellaisten toimijoiden luokalle, jotka ovat saattaneet markkinoille yhteisön banaaneja ja/tai tuoneet maahan perinteisiä AKT-banaaneja,c) 3,5 prosenttia sellaisten yhteisöön sijoittautuneiden toimijoiden luokalle, jotka ovat aloittaneet muiden kuin yhteisön banaanien ja/tai perinteisten AKT-banaanien maahantuonnin vuonna 1992 tai sitä myöhemmin.Edellä a ja b kohdan mukaiset tuontimahdollisuudet avataan yhteisöön sijoittautuneille toimijoille, jotka ovat tuoneet tai saattaneet yhteisön markkinoille omaan lukuunsa edellä mainittua alkuperää olevia banaaneja myöhemmin määriteltävän vähimmäismäärän verran.Lisäperusteet, jotka toimijoiden on täytettävä, vahvistetaan 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jäsenvaltiot laativat luettelon toimijoista ja vahvistavat 2 kohdassa tarkoitetun keskimäärän toimijaa kohti.2. Kullekin 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetulle toimijaluokalle erikseen tehdyn laskutoimituksen perusteella jokainen toimija saa tuontitodistuksia sen banaanimäärän mukaan, jonka se on maahantuonut omaan lukuunsa tai yhteisön banaanien ollessa kyseessä saattanut markkinoille kahtena viimeisenä vuonna, joista lukuja on saatavilla. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen toimijoiden luokan osalta huomioon otetaan kolmansista maista maahantuodut banaanit ja/tai maahantuodut muut kuin perinteiset AKT-banaanit. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen toimijoiden osalta on otettava huomioon perinteisten AKT-banaanien maahantuonti ja/tai yhteisön banaanien saattaminen markkinoille. Edellä 1 kohdan b alakohdan nojalla annettujen todistusten perusteella maahantuotuja kolmansien maiden banaaneja ja/tai muita kuin perinteisiä AKT-banaaneja ei oteta huomioon määritettäessä 1 kohdan a alakohdan nojalla annettavia oikeuksia, joten todistusten alkuperäinen jakautuminen näiden kahden toimijaluokan välillä säilyy muuttumattomana."7. Lisätään seuraava artikla:"19 a artikla1. Jos AKT-valtio ei voi ylivoimaisen esteen vuoksi viedä yhteisön markkinoille perinteisiä tai muita kuin perinteisiä määriä kokonaan tai osittain, se voi toimittaa yhteisön markkinoille muuta alkuperää olevia tuotteita 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ennalta määrättyjen edellytysten perusteella. Näissä edellytyksissä säädetään mahdollisuudesta korvata tuottajaseutujen tai yhden tai useamman 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimijaluokan kärsimät vakavat vahingot.2. Edellytykset väliaikaiselle muusta kuin ylivoimaisesta esteestä johtuvalle perinteisten ja muiden kuin perinteisten määrien uudelleen jakamiselle liitteessä II tarkoitettujen samaan maantieteelliseen alueeseen kuuluvien AKT-valtioiden välillä säädetään samaa menettelyä noudattaen."8. Lisätään liite liitteeksi II.2 artikla 1. Korvataan asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I nimike 0803 seuraavalla nimiketekstillä:>TAULUKON PAIKKA>2. Yhdistetyn nimikkeistön tässä asetuksessa säädettyjä alanimikkeiden muutoksia sovelletaan Euroopan yhteisöjen yhtenäistetyn tullitariffin (Taric) alajakoina, kunnes ne sisällytetään yhdistettyyn nimikkeistöön asetuksen (ETY) N:o 2658/87 12 artiklassa vahvistetuilla edellytyksillä.3 artikla Lisätään asetuksen (ETY) N:o 1035/72 1 artiklan 2 kohtaan seuraavat rivit:"0803 00 15 - Tuoreet viikunabanaanitex 0803 00 90 - Kuivatut viikunabanaanit".4 artikla Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Edellä 1 artiklan 2 kohdan 2 alakohdan ja 6 kohdan säännöksiä sovelletaan tariffikiintiönä ensimmäisen kerran vuonna 1996 maahantuotujen ja yhteisön markkinoille saatettujen banaanien määrään toimijoiden oikeuksien määrittämiseksi.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.(1) EYVL N:o L 47, 25.2.1993, s. 1(2) EYVL N:o L 349, 31.12.1994, s. 105(3) EYVL N:o L 118, 20.5.1972, s. 1(4) EYVL N:o L 292, 12.11.1994, s. 3(5) EYVL N:o L 256, 7.9.1987, s. 1(6) EYVL N:o L 345, 31.12.1994, s. 1LIITE "LIITE IIMaantieteelliset vyöhykkeetVyöhyke I - Karibian AKT-valtiotVyöhyke II - Afrikan AKT-valtiot"


type: other

text:
Dotčené předpisy: § 336k odst. 3 o. s. ř. ve znění do 31.12.2012, § 54 předpisu č. 120/2001Sb. ve znění do 31.10.2009, § 336c odst. 3 o. s. ř. ve znění do 31.12.2012, § 336c odst. 1 písm. d) o. s. ř. ve znění do 31.12.2012, § 336c odst. 1 písm. e) o. s. ř. ve znění do 31.12.2012, § 243d písm. a) o. s. ř. ve znění do 31.12.2013
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Zbyňka Poledny a soudců JUDr. Miroslavy Jirmanové, Ph.D., a JUDr. Aleše Zezuly v exekuční věci oprávněné Ing. A. P. , bytem ve Z., proti povinnému L. P. , bytem ve Z., zastoupenému Mgr. Bc. Michalem Březovjákem, advokátem se sídlem ve Zlíně, Školní č. 3362/11, za účasti vydražitele F. M., bytem ve Z., pro 58 390,50 Kč s příslušenstvím, vedené u soudního exekutora JUDr. Martina Růžičky, Exekutorský úřad Zlín, pod sp. zn. 77 EX 2306/02, o dovolání povinného proti usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 24. března 2015, č. j. 26 Co 796/2008-509, takto:
 K návrhu oprávněné Okresní soud ve Zlíně usnesením ze dne 5. srpna 2002, č. j. 22 Nc 851/2002-6, nařídil exekuci na majetek povinného podle rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 29. listopadu 2001, č. j. 13 Co 336/99-197, k uspokojení pohledávky oprávněné ve výši 58 390,50 Kč, pro náklady předcházejícího řízení ve výši 14 800 Kč a pro náklady exekuce, které budou v průběhu řízení stanoveny; provedením exekuce pověřil soudního exekutora JUDr. Martina Růžičku, Exekutorský úřad Zlín (dále jen soudní exekutor ).
 Usnesením soudního exekutora ze dne 7. září 2004, č. j. 77 EX 2306/02-75, byl vydražiteli F. M., bytem ve Z., (dále jen vydražitel ), udělen příklep na vydražených nemovitých věcech povinného a to na pozemku p. č. St. 1710/1, o výměře 38 m 2 , zastavěná plocha a nádvoří, a stavbě č. p. 1412, objekt bydlení, stojící na pozemku p. č. St. 1710/1, vše zapsáno v katastru nemovitostí vedeném Katastrálním úřadem pro Zlínský kraj, Katastrální pracoviště Zlín, pro obec Z., katastrální území Z., na listu vlastnictví č. 6012 (dále jen nemovité věci ), za nejvyšší podání 533 333 Kč.
 Usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 31. ledna 2013, č. j. 26 Co 796/2009-289, následně bylo na základě dovolání vydražitele usnesením Nejvyššího soudu ze dne 29. dubna 2014, č. j. 21 Cdo 277/2014-375, opětovně zrušeno a věc byla vrácena tomuto soudu k dalšímu řízení, v němž odvolací soud usnesením ze dne 24. března 2015, č. j. 26 Co 796/2008-509, usnesení soudního exekutora ze dne 7. září 2004, č. j. 77 EX 2306/02-75, kterým byl vydražiteli udělen příklep na nemovitých věcech povinného, potvrdil, České republice nepřiznal náhradu nákladů v odvolacím řízení a povinnému uložil povinnost zaplatit vydražiteli na náhradě nákladů řízení před soudem odvolacím a dovolacím částku ve výši 40 779,50 Kč do patnácti dnů od právní moci tohoto usnesení k rukám právního zástupce vydražitele. Vázán právním názorem dovolacího soudu, vysloveném v usnesení ze dne 29. dubna 2014, č. j. 21 Cdo 277/2014-375, dospěl mimo jiné k závěru, že z provedených důkazů nebyla prokázána ani osvědčena skutečnost, podle které by soudní exekutor před datem 9. září 2004 měl vědomost o zastoupení povinného v exekučním řízení JUDr. Petrem Jaškem, advokátem. Doručení usnesení o ceně dražených nemovitých věcí povinnému, stejně jako doručení usnesení o nařízení dražebního jednání přímo k rukám povinného, ačkoliv součástí spisu vedeného u exekučního soudu byl doklad o procesní plné moci udělené povinným JUDr. Petru Jaškovi, advokátovi, nezakládá porušení zákona podle ustanovení §336k odst. 3 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen o. s. ř. ). Uvedené porušení zákona nelze dovozovat ani z nevyvěšení usnesení o nařízení dražebního jednání na úřední desce příslušeného katastrálního úřadu, resp. obecního úřadu, neboť z obsahu spisu vedeného soudním exekutorem vyplývá, že soudní exekutor svou povinnost splnil, když usnesení o nařízení dražebního jednání zaslal jak Magistrátu města Z., tak Katastrálnímu úřadu pro Zlínský kraj, s žádostí o vyvěšení na jejich úřední desce. Další postup spočívající v samotném vyvěšení usnesení o nařízení dražebního jednání či zveřejnění jeho podstatného obsahu na jejich úředních deskách, je zcela v dispozici těchto subjektů, tj. mimo sféru vlivu soudního exekutora či exekučního soudu. Povinnost těchto orgánů usnesení o nařízení dražebního jednání (či jeho podstatný obsah) na úřední desce vyvěsit, resp. zveřejnit v ustanovení občanského soudního řádu ani exekučního řádu není zakotvena. Námitky povinného, že exekuci prodejem nemovitých věcí povinného nelze považovat za vhodný způsob provedení exekuce, neboť zde byla možnost provádět exekuce i jinak a povinný navíc nemovité věci nezbytně potřeboval k výkonu své podnikatelské činnosti, samy o sobě nemohou vést k závěru, že při nařízení dražebního jednání, event. při provedení dražby, došlo k porušení zákona podle ustanovení § 336k odst. 3 o. s. ř. Povinný měl tyto argumenty uplatnit formou podání návrhu na zastavení exekuce. V souvislosti s návrhem na odklad provedení exekuce, jenž byl povinným podán před dražbou nemovitých věcí a o němž bylo rozhodnuto až po udělení příklepu, konstatoval, že v dané době úprava odkladu provedení exekuce prezentovaná ustanovením § 54 zákona č. 120/2001 Sb., ve znění před novelou provedenou zákonem č. 286/2009 Sb. (v návaznosti na ustanovení občanského soudního řádu), výslovně nespojovala s podáním návrhu na odklad provedení exekuce (tak jako později) nemožnosti provádění úkonů směřujících k provedení exekuce . K porušení zákona ve smyslu ustanovení § 336k odst. 3 o. s. ř. tudíž nedošlo.
 Usnesení odvolacího soudu napadl povinný dovoláním, v němž (mimo jiné) zpochybňuje správnost závěrů odvolacího soudu ohledně posouzení otázky, zda zastoupení povinného advokátem v exekučním řízení musí být zvlášť doloženo exekučnímu soudu a zvlášť soudnímu exekutorovi či postačuje pouhé povědomí soudního exekutora o zastoupení povinného advokátem v exekučním řízení jako takovém, aniž by toto povědomí pramenilo z podání ve smyslu ustanovení § 42 o. s. ř. Vytýká odvolacímu soudu, že se neřídil právním názorem dovolacího soudu, který dále rovněž rozporuje, a zkoumal jen to, zda se soudní exekutor o právním zastoupení povinného advokátem dozvěděl procesně přípustnou formou, tj. podáním podle ustanovení § 42 o. s. ř. Za nesprávný považuje názor odvolacího soudu, podle kterého nevyvěšení dražební vyhlášky na úřední desce příslušného katastrálního úřadu, resp. obecního úřadu, nezakládá důvod pro změnu usnesení o udělení příklepu ve smyslu ustanovení § 336k odst. 3 o. s. ř. ve znění účinném od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2012. Z tohoto ustanovení podle dovolatele nevyplývá, že by byla relevantní pouze porušení zákona způsobená soudním exekutorem či exekučním soudem, nikoliv i dalších osob a orgánů, jako tomu bylo v tomto případě. Smyslem zmíněného ustanovení je zajistit, aby o konání dražebního jednání byla informována široká veřejnost. Nevyvěšení dražební vyhlášky katastrálním i obecním úřadem proto představuje vadu řízení, která si vynucuje změnu usnesení o udělení příklepu. Povinný v této souvislosti odkazuje na usnesení Nejvyššího soudu ze dne 24. června 2014, sp. zn. 21 Cdo 1465/2014, a další rozhodnutí v něm citovaná. Nesouhlasí s právním názorem odvolacího soudu, podle něhož námitka, že výkonem rozhodnutí jsou postiženy nemovité věci povinného, které nezbytně nutně potřebuje k výkonu své podnikatelské činnosti, nezakládá důvod pro změnu usnesení o příklepu ve smyslu zmiňovaného ustanovení § 336k odst. 3 o. s. ř. ve znění účinném od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2012 a je třeba ji uplatnit v návrhu na (částečné) zastavení exekuce. I když právní úprava § 54 zákona č. 120/2001 Sb. ve znění před novelou provedenou zákonem č. 286/2009 Sb. neobsahovala výslovnou úpravu toho, že je nutné vyčkat s provedením exekuce do rozhodnutí o návrhu na odklad exekuce, bylo nutné jej podle dovolatele dočasně dodržovat. V opačném případě, bylo-li by o odložení určitého úkonu rozhodováno až poté, co by byl proveden, ztrácela by ochrana práv a zájmu navrhovatele v podobě dočasné nemožnosti provedení exekuce své opodstatnění. Navrhl, aby dovolací soud usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 24. března 2015, č. j. 26 Co 796/2008-509, zrušil a věc vrátil tomuto soudu k dalšímu řízení. Současně s tím rovněž navrhl, aby dovolací soud odložil právní moc dovoláním napadeného usnesení.
 Dovolací soud přezkoumal napadené rozhodnutí odvolacího soudu o udělení příklepu podle občanského soudního řádu ve znění účinném do 31. prosince 2012 (srov. Čl. II., bod 1 zákona č. 396/2012 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony), a podle zákona č. 120/2001 Sb., o soudních exekutorech a exekuční činnosti (exekuční řád) a o změně dalších zákonů, ve znění účinném do 31. prosince 2012, dále též jen ex. řád. (srov. Čl. IV., bod 1. zákona č. 396/2012 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony).
 Nejvyšší soud například ve svém usnesení ze dne 24. června 2014, sp. zn. 21 Cdo 1465/2014, uveřejněném pod číslem 111/2014 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, na nějž ve svém dovolání rovněž odkazuje i dovolatel, dovodil, že porušením zákona při nařízení dražebního jednání se rozumí i nevyvěšení dražební vyhlášky na úřední desce , nespecifikoval však, zda měl na mysli úřední desku exekučního soudu, resp. soudního exekutora či úřední desky orgánů uvedených v ustanovení § 336c odst. 1 písm. d) a e) o. s. ř.
 Smyslem ustanovení § 336c odst. 3 o. s. ř. je zajistit vyvěšením dražební vyhlášky nebo jejího podstatného obsahu na úředních deskách příslušných orgánů informovanost co největšího počtu potenciálních zájemců o dražbu o možnosti účastnit se nařízeného dražebního jednání nad rámec toho, jak tuto funkci plní vyvěšení usnesení o nařízení dražebního jednání (či jeho podstatného obsahu) na úřední desce soudu (soudního exekutora). Z citovaného ustanovení však výslovně vyplývá pouze povinnost soudního exekutora jednak vyvěsit dražební vyhlášku (či její podstatný obsah) na své úřední desce a dále povinnost doručit dražební vyhlášku vyjmenovaným orgánům a tyto požádat o uveřejnění dražební vyhlášky (či jejího podstatného obsahu) na svých úředních deskách. Samotná povinnost těchto orgánů vyhovět žádosti soudu, resp. soudního exekutora, na vyvěšení dražební vyhlášky nebo jejího podstatného obsahu na jejich úředních deskách ale z citovaného ustanovení neplyne a soud, ani soudní exekutor, nedisponují žádnými prostředky, jimiž by mohli splnění této povinnosti vymáhat. Jestliže tedy soudní exekutor prokazatelně doručil dražební vyhlášku dotčeným orgánům a tyto požádal o její uveřejnění, splnil svou zákonnou povinnost a už více nemusí kontrolovat, zda k uveřejnění dražební vyhlášky těmito orgány dojde či nikoliv. Opačný výklad by vedl k nepřiměřenému rozšiřování zákonných povinností soudu (soudního exekutora), resp. jejich odpovědnosti za splnění povinností dotčených orgánů. Z uvedeného lze proto usuzovat, že porušením zákona při nařízení dražebního jednání se primárně rozumí nevyvěšení dražební vyhlášky na úřední desce soudu (soudního exekutora) . Toto porušení navíc musí být v příčinné souvislosti s udělením příklepu vydražiteli (k příklepu by nedošlo, pokud by se soud takových porušení v dané věci vyvaroval), nikoliv bez dalšího (jakékoliv) nevyvěšení dražební vyhlášky na úřední desce orgánu podle ustanovení § 336c odst. 1 písm. d) a e) o. s. ř., které ale může být důvodem k postupu podle ustanovení § 336c odst. 4 o. s. ř. Podle tohoto ustanovení v odůvodněných případech může soud, resp. soudní exekutor dražební vyhlášku nebo její podstatný obsah uveřejnit v celostátním nebo místním tisku, popřípadě jiným vhodným způsobem. Ani nevyužití možnosti postupu podle citovaného ustanovení, stejně jako nevyvěšení dražební vyhlášky na úředních deskách orgánů podle ustanovení § 336c odst. 1 písm. d) a e) o. s. ř., ale v tomto případě nemůže být a není zákonným důvodem podle ustanovení § 336k odst. 3 o. s. ř. pro změnu usnesení o příklepu tak, že se příklep neuděluje, bylo-li usnesení o nařízení dražebního jednání (nebo jeho podstatný obsah) vyvěšeno alespoň na úřední desce soudu (soudního exekutora) a jeho nevyvěšení na úředních deskách dalších orgánů nebylo v příčinné souvislosti s (neudělením) udělením příklepu vydražiteli. Dovolání v tomto ohledu proto není důvodné.
 Podle ustanovení § 54 zákona č. 120/2001 Sb., o soudních exekutorech a exekuční činnosti (exekuční řád) a o změně dalších zákonů, ve znění účinném do 31. října 2010 (dále jen ex. řád ), 1) odloží-li soud exekuci na návrh povinného podle § 266 odst. 1 občanského soudního řádu, potom soud uvede dobu, na kterou exekuci odkládá. Po uplynutí doby odkladu exekutor i bez návrhu pokračuje v provádění exekuce; 2) je-li odložena vykonatelnost exekučního titulu, soud odloží provedení exekuce do doby pravomocného skončení řízení, ve kterém soud rozhoduje o odložení vykonatelnosti exekučního titulu.
 V posuzované věci povinný ještě před nařízením dražebního jednání dne 18. dubna 2003 doručil exekučnímu soudu návrh na odklad provedení exekuce ze dne 16. dubna 2003, v němž původně navrhoval odklad na dobu čtyř měsíců, aby v mezidobí mohl získat peněžní prostředky na úhradu vymáhané pohledávky prostřednictvím úvěru, tzn. zásadně z důvodu údajně dočasného nedostatku finančních prostředků. Uvedl, že ve věci je vedena obnova řízení a že se stará o svou nemocnou matku. Na výzvu soudu povinný svůj návrh na odklad doplnil podáním ze dne 30. května 2003 tak, že se přechodně bez své viny ocitl v postavení, kdy mu byla způsobena poměrně vysoká škoda a neprodlený výkon rozhodnutí prodejem jeho nemovitých věcí, v nichž i se svou matkou, o kterou se stará, bydlí, by pro něj mělo zvlášť nepříznivé následky. Zmiňovaná vysoká škoda mu měla být způsobena trestnou činností jiné osoby, která je pro tuto trestně stíhána. V podání ze dne 9. srpna 2004 dále namítal, že škoda, způsobená trestnou činností, mu dosud nebyla uhrazena. Upozorňoval na nedoručení exekučního titulu, v důsledku kterého podal stížnost k Evropskému soudu pro lidská práva. Okresní soud ve Zlíně usnesením ze dne 9. září 2004, č. j. 22 Nc 851/2002-17, tento návrh povinného na odklad provedení exekuce jako nedůvodný zamítl , učinil tak ale až poté, co bylo soudním exekutorem nařízené dražební jednání již provedeno.
 Za přípustné nelze dovolání povinného považovat ani ve vztahu k otázce spočívající v posouzení vědomosti soudního exekutora o právním zastoupení povinného advokátem v exekučním řízení, neboť v něm dovolatel uplatňuje jiný dovolací důvod než ten, který je uveden v ustanovení § 241a odst. 1 o. s. ř. (dovolatel netvrdí žádné skutečnosti rozhodné pro dovolací řízení, když podstata jeho námitek spočívá v nesouhlasu dovolatele se skutkovými závěry odvolacího soudu a nezávisí na vyřešení otázky hmotného nebo procesního práva), a není ani důvod, aby se dovolací soud odchýlil od svého právního názoru formulového v jiném svém rozhodnutí vydaném v této věci (srov. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. dubna 2014, č. j. 21 Cdo 277/2014-375).


type: wikipedia

text:
Les Briggeraceae sont une famille d'algues de l'embranchement des Bacillariophyta (Diatomées), de la classe des Mediophyceae et de l’ordre des Briggerales.
 Étymologie
 Le nom de la famille vient du genre type Briggera, donné en hommage à A. L. Brigger de Yucaipa (Californie) qui récolta et monta un grand nombre de spécimens de diatomées.
 Description
 Le genre type Briggera fut décrit comme suit par Ross Sims : .
 Note : le vocabulaire ci-dessus, spécifique aux diatomées (notamment les mots en italique), est explicité dans le glossaire anglophone cité en référence.
 Distribution
 Le genre type Briggera est un fossile de l'étage Crétacé supérieur (-100 à -66 Ma) qui persiste jusque dans le Miocène inférieur (environ -20 Ma).
 Liste des genres
 Selon :
 Briggera R.Ross & P.A.Sims, 1985 †
 Dicladiopsis De Toni, 1894
 Maluina R.Ross & P.A.Sims, 1987
 Pseudoaulacodiscus Vekschina, 1961
 Systématique
 Le nom correct complet (avec auteur) de ce taxon est Briggeraceae Nikolaev & Harwood, 2000.
 Liens externes
 Images
 Briggera capitata : voir en ligne
 Briggera 15 espèces voir et lire en ligne
 Notes et références
 Notes
 Références
 Heterokonta
 Famille d'algues (nom scientifique)
 Nom botanique créé d'après un nom propre


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 13.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 268/15
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 83/2005
 ze dne 10. června 2005,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 68/2005 ze dne 29. dubna 2005 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2004/111/ES ze dne 9. prosince 2004, kterou se po páté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí (2), by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice Komise 2004/112/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 95/50/ES o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí (3), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha XIII Dohody se mění takto:
 1.
 V bodě 17e (směrnice Rady 94/55/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32004 L 0111: směrnice Komise 2004/111/ES ze dne 9. prosince 2004 (Úř. věst. L 365, 10.12.2004, s. 25).“
 2.
 V bodě 17d (směrnice Rady 95/50/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32004 L 0112: směrnice Komise 2004/112/ES ze dne 13. prosince 2004 (Úř. věst. L 367, 14.12.2004, s. 23).“
 Článek 2
 Znění směrnic 2004/111/ES a 2004/112/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. června 2005 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (4).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. června 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 Richard WRIGHT
 předseda
 (1) Úř. věst. L 239, 15.9.2005, p. 57.
 (2) Úř. věst. L 365, 10.12.2004, s. 25.
 (3) Úř. věst. L 367, 14.12.2004, s. 23.
 (4) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
Linna mõiste ei ole täpselt määratletud. Tänapäeval mõistetakse linna all enamasti suurt asulat, kus elab vähe põllumajandusest elatuvaid inimesi, või haldusüksust, mis hõlmab sellise asula koos lähiümbrusega.
 Linna mõiste on riigiti erinev. Erinevad nii kriteeriumid, mille järgi eristatakse linnu teistest asulatest, kui ka kriteeriumid, mille järgi eristatakse linnu muudest haldusüksustest.
 Oswald Spengleri järgi on linn kultuuri tekkimise ja arenemise keskkond ja tingimus, mis sünnib ja sureb koos kultuuriga.
 Kujunemisjärgus on asula olnud majandus- ja kultuurielu keskuseks. Linna arengut mõjutavad ümber olevad asumid. Asulale linna staatuse määramisel arvestatakse ajaloolisi traditsioone, rahvaarvu, rahvastiku ruumilist paiknemist, sotsiaalmajanduslikke funktsioone ja arenguperspektiive.
 Asulast saab linn siis, kui sellele asulale või mitut asulat hõlmavale haldusüksusele antakse linna õigused ja linna nimetus. Eri riikides on erinevad tingimused linna staatuse andmiseks.
 Linna piiritlus ja määratlus
 Linnale on olnud iseloomulik enese kaitsmine linnamüüri või vallikraaviga. Kaitsevajadus on tinginud linna kompaktsuse. Vanades linnades on nende kaitseehitiste jäänused kesklinnas, sest linn on nende vahelt välja kasvanud. Säilinud kaitseehitistele antakse uus funktsioon. Tänapäeval ei ole enamasti linna ja maa vahel selget piiri, vaid sujuv üleminek. Linnad kasvavad omavahel kokku ja linna elemendid tungivad maale.
 Linna on raske määratleda, mistõttu linnade kohta ei leidu ka usaldusväärseid statistilisi andmeid. Tavaliselt loendatakse elanikke haldusüksuste kaupa, haldusüksuste piirid aga ei lange kokku linnade piiridega.
 Linna kui asulatüübi määratlemisel lähtutakse tavaliselt kolmest tunnusest:
 elanike arv on piisavalt suur;
 asustus on tihe;
 majandus ja tegevusalad on linnale omased.
 Pole selge, mida lugeda linna elanike arvu alampiiriks. See ei saa olla kõigis maades ühesugune: hõredalt asustatud riikides eristuvad maapiirkonnast selgelt ka suhteliselt väikese elanike arvuga asulad. Rahvusvaheliselt peetakse alampiiriks 2000, kuid tihedalt asustatud maades on see suurem, näiteks Jaapanis 30 000.
 Maailmas on palju asulaid, milles suur osa elanikest tegeleb põllumajandusega. Need on külad. Seal puudub linnadele omane igakülgne majanduselu, teenuste kättesaadavus ja transpordisõlme olemasolu. Kui aga elanike tegevusalad mitmekesistuvad, muutuvad külad linnadeks.
 Raske on ka öelda, kui tihe peab asustus olema. Tänapäeval ei ole maa ja linna vahel asustustiheduse poolest alati selget piiri.
 Linnale omane majandus tähendab, et asula on inimeste kohtumispaik, kaubanduse ja teeninduse, hariduse, kultuuri ja tervishoiu keskus. Linnas hangib suur enamik töötajaid elatist tööstuses ja teenistuses.
 Linna geograafiline definitsioon peab arvestama kõiki kolme tunnust.
 Linna tähistavad sõnad eri keeltes
 Inglise keeles on linna kohta kaks sõna. City on algselt katedraaliga linn, praegu tähendab see tavaliselt suuremat linna. City tähendab ka kesklinna. Teine sõna town tähendab algselt 'õu'. Linnade nimedes on see sageli lühenenud kujule -ton.
 Nii inglise sõna city kui ka hispaania ciudad, itaalia città ja prantsuse cité pärinevad ladina sõnast civitas, mis tähendab kodanike (cives) kogumit.
 Prantsuse keeles on ville linn, village aga on prantsuse ja inglise keeles küla.
 Norra keeles linna tähistav sõna by tähendas algselt elumaja. Rootsi keeles tähendab sama sõna küla. Linna kohta öeldakse rootsi keeles stad (saksa keeles Stadt).
 Vene sõna город vastab skandinaavia sõnale, millest pärineb praegune gård ('talu').Vene keeles on linnanimede lõpus mõnikord "-grad", mis on selle sõna kirikuslaavipärane kuju.
 Linnade ealine liigendus
 Austraalia geograaf Thomas Griffith Taylor on esitanud linnade liigituse, mis põhineb nende eal ja maakasutuse tüübil. Ta piiritleb viit tüüpi linnu:
 Lapseeas linnad, milles puudub selgelt piiritletud liigendus.
 Alaealised linnad, milles on väljaarenenud kaupluste piirkond.
 Noored linnad, milles on hakanud tekkima tehased (tööstus).
 Varaküpsed linnad, milles on omaette kõrgklassi eluala.
 Küpsed linnad, kus on selgelt piiritletavad tööstus, kaubandus- ja eri liiki elurajoonid.
 Linnade liigitus aitab ka mõista nende ajaloolist väljakujunemist. Linnad kujunesid oma üldises tähenduses välja juba ammu enne tsivilisatsioone. Linnade arengus tekkisid nende keskele templid ja seejärel templikompleksid. Tsivilisatsioonile omaseks linnatüübiks on küpsed (suur)linnad, millele on omane juba eri tüüpi linnaosade ilmnemises seisnev liigendus.
 Sõnad linn ja kaupunki peegeldavad eesti ja soome keeles ka keskaja Euroopa uute linnade tekkes ja arengus ilmnenud joont. Varakeskajal säilisid enam need väikelinnad, mis olid piiskopilinnad. Alguses tekkisid uued linnad käsitööliste ja kaupmeeste asulate ja asulakettidena ümber neile kaitset taganud ja maad kasutada lubanud feodaalide linnuste. Hiljem võitluses oma õiguste eest ja iseseisvudes sai neile olulisemaks jooneks turg, ärid ja kaubandus. Rahasuhetelt rahamajandusele üleminekuga hakkasid eralduma ka juba uue kõrgklassi elurajoonid. Ilmus sõna "urbaniseerumine". Suurlinnade teke algas 19. sajandil seoses tööstusliku pöörde ja industrialiseerimisega.
 Linnade sisestruktuur
 Linna sisestruktuuri mudelid
 Linnaasula arengu käigus kujundatakse linna sees sektoreid. Igale sektorile on iseloomulikud omad maa hinnad sõltuvalt kaugusest keskusest, omad funktsioonid, hoonestus ja elanikke tegevus.
 Vanades linnades eristatakse tavaliselt järgmisi sektoreid:
 1) kesklinn ehk ärila, mida moodustatakse tavaliselt ajaloolisest linnasüdamest. Kuna on ta parima kättesaadavusega, siis moodustatakse siin ärila ehk city (inglise central business district), kus paiknevad kõrgemate hindadega kauplused, pankade ja suurettevõtete peakorterid, valitsusasutused, saatkonnad jms. Ruumi nappuse ja rendi kõrged hinnad sunnivad ehitama kõrghooneid; elanikud, vähem tulukad kauplused ja tööstus surutakse kesklinnast välja.
 2) agul ehk üleminekupiirkond, kus on ülekaalus segahoonestus, milles vahelduvad ümberehitatud teenindusettevõtete hooned, kontorihooned, kauplused ja elamud. Arenenud riikides on see populaarne elamispiirkond, arengumaades muutub see sageli slummiks.
 3) vana tööstuspiirkond, mis oli kujunenud tööstus- või ladude piirkonnaks 19.–20. sajandil ning hiljem oli sageli ümber ehitatud. Praegu paiknevad siin tavaliselt suured kaubanduskeskused (super- ja hüpermarketid) ning mitmekorruselised elumajad.
 4) madala maksumusega linnarajoonid – mitmekorruseliste kõrghoonetega magalad. Kinnisvara hinnad on seal suhtelised madalad, korterites on kõik vajalikud mugavused (keskküte, veevärk, kanalisatsioon, prügišahtid, elekter ja internet, rõdu jne). Rajoonis on tavaliselt koolid, lasteajad, kauplused, kultuurimaja jt asutused.
 5) kõrge maksumusega (eliidi) elamurajoonid, mis paiknevad äärelinnas. Kaasaegsete mugavustega mitmetoalised luksuslikud kotedžid on looduslikult puhtas ja ilusas piirkonnas. Neid saavad osta vaid kõrge sissetulekuga inimesed, kes sõidavad tööle ja kooli autoga ning ostavad vajalikke kaupu linna ääres asuvatest super- ja hüpermarketest.
 6) uuskeskus (inglise edge city) on linnast väljas eraldi rajatud äripinnad, kuhu on kontsentreeritud äri-, kaubandus- ja teenindusasutused. Neid ühendavad linnaga hea kvaliteediga maanteed.
 7) uus tootmispiirkond on linnapiirkond, kus on loodud kõrgtehnoloogilise tootmisega ettevõtted. Tavaliselt on nad linna ääres kas lennuvälja või kiirtee juures.
 8) uus (raske)tööstuspiirkond
 9) vanad ja uued keskklassi elamurajoonid (korrusmajad)
 10) eeslinn, kus asuvad vaid eliidi ja keskklassi elumajad (inglise suburb)
 11) regeneratsiooniala endises agulis või tööstusalal
 Linnade ajalugu
 Vanaaeg
 On üsna kindel, et Eufrati ja Tigrise jõe ümbruses eksisteerisid linnad 2500 kuni 3000 eKr. Urukis elas sel ajal 50 000 inimest. Esimeste linnade rajamise aeg ja elanike arv pole selge.
 Pole selge, kuhu paigutub linnade rajamine teiste innovatsioonide (loomade kodustamine, taimede kasvatamine ja kaubandus) kõrval. Traditsioonilise ettekujutuse järgi oli linnade tekke eelduseks toidu ülejääk põlluharimisest linna lähedal. Et aga osutub, et linnade ja kaugkaubanduse algus võivad olla palju varasemad, kui seni arvatud, on mõned uurijad selles eelduses kahtlema hakanud. On ka teooria, mille kohaselt linnad on tekkinud kaubanduse tõttu ja põlluharimine linnade toiduvajaduse tõttu. Mõned uurijad kahtlevad esimeste linnade tekke majanduslikes seletustes üldse ning peavad esimesi linnu eelkõige kuningliku või vaimuliku võimu keskusteks.
 Tundub olevat selge, et esimesed linnad tekkisid jõgede lähedal, kus sai põlde niisutada. Niisutus vajas organiseeritust ja koostööd, mis nõudis tööjaotust. Esimesed suuremad linnad tekkisid tõenäoliselt Mesopotaamias ja Niiluse orus. Ka mujal tekkisid esimesed linnad jõgede (Indus, Huang He) ääres.
 Pole selge, kas linnaelu levis esimestest linnadest või tekkis eri kohtades sõltumatult. Vähemalt Ameerikas tekkisid linnad nähtavasti Vana Maailma linnadest sõltumatult ja arenesid sarnaselt.
 Paljud vanaaja riigid olid linnriigid. Nad koosnesid linnast koos ümbritseva maaga või mitmest algselt iseseisvast linnast. Suurem osa elanikest töötas põldudel. Linnas elasid ka kuningas, tema nõuandjad, ametnikud, preestrid, kaupmehed ja käsitöölised. Käsitöö ja kaubandusega soetatud jõukus võimaldas linnal rajada kaitserajatisi, ehitada sõjalaevastikku ja varustada sõjaväge. Vana-Kreeka koosnes sellistest linnriikidest ja Rooma riik oli linnriikide liit.
 Alguses sõltus linnade arv ja suurus suhteliselt lähedase tagamaa võimest toiduaineid toota. Maaharimise tootlikkus oli nii väike, et enamik linnu ei saanud kuigi suureks kasvada isegi siis, kui transpordivõimalused paranesid.
 Suurim ja kuulsaim vanaaja linnriikidest oli Rooma. Õitseajal (esimestel sajanditel pKr) elas seal eri hinnangutel pool miljonit kuni miljon inimest. Seda võimaldas tõhus võimuaparaat ja korraldatus, mis tagas suured toiduvarud.
 Keskaeg
 Renessanss
 Linnade areng Lääne-Euroopas ja USAs XIX ja XX sajandil
 Arengumaade linnad XX sajandil
 Linnad eri riikides
 Eesti
 Eesti keskaegsed linnad on Haapsalu, Narva, Paide, Pärnu, Rakvere, Tallinn, Tartu, Toompea, Vana-Pärnu ja Viljandi. Peale nende oli Eestis keskajal alevid, millest osa sai linnaõiguse hiljem (sealhulgas Keila, Otepää ja Põltsamaa). 1296. aastal on Helmold de Lode kirjas Lübecki raele maininud oma linnu Lodenrodet ja Koilat, mille kohta puuduvad muud andmed.
 Hiljem said linna õigused veel Kuressaare, Paldiski, Valga ja Võru.
 1945. aastal liideti Petserimaa Vene NFSVga ja sellega hakkas Petseri Venemaale kuuluma.
 15. juunist 1946 said linnadeks Kohtla-Järve ja Kiviõli.
 Aastal 2012 oli Eestis 47 linna.
 Eestis jagunevad linnad omavalitsusstaatusega linnadeks ja vallasisesteks linnadeks.
 Õigus moodustada või kaotada linn haldusüksusena on "Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse" § 7 lg 4 järgi Vabariigi Valitsusel või kohaliku omavalitsuse volikogul.
 Ameerika Ühendriigid
 Ameerika Ühendriikides määratakse linnastaatus vastavalt osariigi seadustele.
 Norra
 Norra vanade, keskaegsete linnade seas on Tønsberg, Trondheim, Bergen, Stavanger, Sarpsborg ja Oslo.
 Norras andis linnaõigused algselt kuningas enamasti asulatele, kus oli sadam, mille kaudu veeti välja puitu ja kalasaadusi. Linn sai staatuse ladested ('[lossimis- ja] laadimiskoht') või kjøpsted (kjøpstad, kaubalinn). Viimast tüüpi linnadel oli laiendatud omavalitsus, kohus ja haldus ning ainuõigus majandustegevuseks oma ümbruses. See võimaldas muuhulgas kontrollida riigimaksude sissenõudmist.
 Umbes 1850. aastast hakkas linnapoolne majanduselu reguleerimine ning ühes sellega ka kaubalinnaõigused kaduma.
 Tänapäeval saab vald ise anda endale või ühele või mitmele oma asulale (tettsted) linna nimetuse. Selleks peab vallas olema vähemalt 5000 elanikku ning vallas peab olema kaubandus- ja teenindusfunktsioonidega ning kontsentreeritud asustusega linnaline asula. Regionaal- ja Kommunaalametil on õigus mõjuvatel põhjustel see otsus tagasi pöörata. Selle nimetusega ei kaasne tänapäeval mingit eristaatust. Linnastaatusest ollakse huvitatud identiteedi loomise, turunduse või turistide ligimeelitamise kaalutlusel.
 Rootsi
 Enne 1971. aasta haldusreformi olid linnad Rootsis valdade tüüp maavaldade ja alevite kõrval.
 Üldkeeles kasutatakse sõna "linn" (stad) praegu tavaliselt suuremate asulate kohta ning ka väiksemate asulate kohta, mis on olnud linnavaldade keskasulad. Atlases "Sveriges nationalatlas" loetakse linnadeks üle 10 000 elanikuga asulaid. Seega ei ole linna mõiste tänapäeval halduslik: ta käib asula, mitte valla kohta.
 Siiski nimetavad mõned vallad alates 1980ndate keskpaigast linnaks kogu oma territooriumi. Seejuures võib osa territooriumist olla maapiirkond, samuti võib kogu valla territoorium olla osa mõne asula territooriumist. Sellel nimetusel puudub juriidiline tähendus. Need vallad on:
 Boråsi vald
 Göteborgi vald
 Haparanda vald
 Helsingborgi vald
 Lidingö vald
 Malmö vald
 Mölndali vald
 Solna vald
 Stockholmi vald
 Sundbybergi vald
 Trollhättani vald
 Vaxholmi vald
 Västeråsi vald
 Saksamaa
 Saksamaal on linnalise asula elanike arvu alampiiriks 2000 elanikku. Suurematele asulatele võidakse anda linnastaatus. Suurlinnaks loetakse linna elanike arvuga üle 100 000 inimese. Eristatakse kreisivabu linnu ja kreisilinnu, mis kuuluvad kreisi koosseisu.
 Prantsusmaa
 Prantsusmaa suurimaks linnaks ja ühtlasi pealinnaks on Pariis.
 Soome
 Soomes antakse linnaõigus vallale tervikuna. Kui varem oli linnadel eriõigused ja -kohustused, siis alates 1977. aastast on vallad ja linnad võrdsete õigustega, st juriidiliselt on kõik linnad vallad. Linnalaadseks vallaks loetakse vald, mille elanikest elab vähemalt 90% asulates (taajama) või valla suurima asula elanike arv on vähemalt 5000.
 Taani
 Taanis on linn (by) määratletud kui vähemalt 200 elanikuga asula, kus majadevaheline kaugus ei ületa 200 m, kui nende vahel ei ole avalikke rajatisi.
 1. jaanuari 2006 andmetel oli Taanis 1450 niisugust linna, kus elas 86% Taani rahvastikust.
 Venemaa
 Kokku on Venemaal 1092 linna. Linnastaatuse määrab Venemaal omavalitsuse seadustik. Linnad võivad olla kas regionaalse (oblasti, krai, vabariigi jne tasemel) või piirkondliku tähendusega. Näiteks Volgogradi oblastis arvatakse piirkondliku tähendusega linnaks asula üle 10 000 elanikuga, kellest töölised, teenindajad ja nende pereliikmed on üle 85%; see asula peab ka olema tööstus- ja kultuurikeskuseks.
 Aga need kriteeriumid ei ole absoluutsed ning kui asula sellele ei vasta, ei tähenda see, et asula kaotab linnastaatuse. Mõnikord vastab linnastaatus mõne poliitilise jõu huvidele (nt Magass – Venemaa väikseim linn) või see linn on oluline ajaloo või kultuuri seisukohast (Tšekalin, Verhojansk jt).
 Asula Venemaal saab linnastaatuse, kui elanikke üle 12 000 inimese ja nendest üle 85% ei ole põllumajanduses hõivatud. Aga 208 linnas on elanike arv siiski alla 12 000 inimese. Need on linnad ajalooliselt või nende rahvaarv vähenes.
 Mõned asulad, mis vastavad kriteeriumidele, ei taotle linnastaatust sellepärast, et ei soovi soodustusi kaotada.
 Piibel
 Piibli järgi asutas esimese linna Kain: Ja Kain sai ühte oma naisega, kes jäi lapseootele ja tõi ilmale Hanoki; ja ta ehitas ühe linna ning nimetas selle linna oma poja Hanoki nime järgi. (1 Mo. 4, 17).
 Vastavalt Moosese seadustele on linnad müüriga piiratud. Asulad, mis ei ole müüriga piiratud, on külad. Sellest oleneb kinnisvara käsitlemine: kodasid müüriga piiratud linnades võib müüa igaveseks ja neid ei saa välja lunastada hiljem kui üks aasta pärast müüki. Kojad müüriga piiramata külades kuuluvad põllumaa juurde, mistõttu nad tagastatakse tasuta juubeliaastatel.
 Vaata ka
 aedlinn
 aolinn
 esimese astme linn
 foogtikohus
 Hamburgi õigus
 kahanevad linnad
 kolmanda astme linn
 linnade allakäik
 linnaehitus
 linnaelanikud (provintsiaalõigus)
 linnak
 linnakonsistoorium
 linnapea
 linnasiire
 linnasisene linn
 linnaturism
 linnavald
 linnavalitsus
 linnavanem
 linnavolikogu
 linnavärav
 linnaõigus
 linnaökoloogia
 lossifoogt
 lossifoogtikohus
 Lübecki õigus
 "Linnaõhk teeb vabaks"
 pealinn
 raad
 raekoda
 Riia õigus
 teise astme linn
 urbaniseerumine
 vallasisene linn
 Eesti linnad
 linnastumise määr
 nutilinn
 Viited
 Kirjandus
 Jussi S. Jauhiainen, Linnageograafia, 2005, ISBN 9985-9600-8-4
 Tallinn oli vanasti Kalevilinn. Prof. J. Uluots'a kõne Eesti linnade tekkimisest. Vaba Maa, 3. detsember 1936, nr 277, lk 6.
 Välislingid
 Valla- ja linnaeelarve seadus
 Beyond City Limits The age of nations is over. The new urban age has begun. PARAG KHANNA, SEPT. / OCT. 2010
 Linnageograafia
 Asulad
 Haldusüksused


type: legislation

text:
12. 7. 88 Diario Oficial de las Comunidades Europeas N° C 182/9
 II
 (Actos jurídicos preparatorios)
 COMISIÓN
 Propuesta de Reglamento (CEE) del Consejo por el que se establece una acción común dirigida
 a la reconstitución de los olivares dañados por las heladas en determinadas regiones griegas en
 1987
 COM(88) 284 final
 (Presentada por la Comisión el 7 de junio de 1988)
 (88/C 182/06)
 EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Considerando que la reconstitución de los olivares debe
 garantizar el mantenimiento de un elevado nivel de cali-
 Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Econó- dad o una mejora cualitativa mediante la utilización de
 mica Europea, y, en particular, su artículo 43, las mejores variedades, en el caso de que el nivel cualita-
 tivo no sea todavía satisfactorio;
 Vista la propuesta de la Comisión,
 Considerando que, para garantizar a esas medidas la
 Visto el dictamen del Parlamento Europeo, mayor eficacia posible, es necesario integrarlas en un
 programa de reconstitución de los olivares elaborado por
 Considerando que para alcanzar los objetivos de la polí- Grecia;
 tica agraria común, contemplados en las letras a) y b) del
 Considerando que es conveniente prever que el citado
 apartado 1 del artículo 39 del Tratado, es necesario con-
 conjunto de medidas constituya una acción común con
 tribuir a la mejora de las estructuras agrarias de las re-
 arreglo al artículo 6 del Reglamento (CEE) n° 729/70
 giones particularmente expuestas a graves problemas;
 del Consejo, de 21 de abril de 1970, sobre la financia-
 ción, de la política agraria común (x), cuya última modi-
 Considerando que algunas heladas de intensidad y dura-
 ficación la constituye el Reglamento (CEE) n°
 ción excepcionales, sufridas por determinadas regiones
 3183/87 ( 2 ); que la Comunidad debe financiar el 4 0 %
 de Grecia, destruyeron u ocasionaron graves daños a los
 de los gastos ocasionados a Grecia, habida cuenta de las
 olivos y que estos daños son más importantes en deter-
 limitadas disponibilidades financieras de dicho Estado
 minadas zonas expuestas;
 miembro,
 Considerando que, especialmente en esas zonas, el cul-
 tivo del olivo constituye la única posibilidad económica HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
 de ocupación del suelo y que, por consiguiente, conviene
 estimular, bajo determinadas condiciones, la reconstitu- Artículo 1
 ción de los olivares con el fin de permitir la prosecución
 1. En virtud de lo dispuesto en el artículo 6 del Regla-
 de la actividad agraria y, al mismo tiempo, evitar los
 mento (CEE) n° 729/70, se establece, con carácter ex-
 riesgos de erosión y de desorden hidráulico, protegiendo
 cepcional, una acción común para reparar los daños cau-
 el medio ambiente y conservando la integridad del
 sados por las heladas durante el invierno de 1986/87 en
 paisaje;
 el sector de la oleicultura de Grecia.
 Considerando que es conveniente que dicho estímulo 2. La acción común se aplicará en las zonas en que:
 adopte la forma de un régimen de ayuda a las inversio-
 nes, acompañado de una ayuda complementaria que per- — la oleicultura constituya una parte importante de la
 mita compensar la pérdida de renta de los oleicultores, producción agraria, y
 teniendo en cuenta, al mismo tiempo, las condiciones — al menos el 50 °/o de los olivos hayan sido grave-
 específicas que deban reunir los beneficiarios; mente dañados por las heladas durante el invierno de
 1986/87. No obstante, las explotaciones que se bene-
 Considerando que, al mismo tiempo, la reconstitución de ficien de las medidas destinadas a la reconstitución de
 los olivares debería favorecer la mejora de la competitivi- los olivares deberán haber sufrido daños importantes
 dad mediante la reducción de los costes de producción; en, por lo menos, el 20 % de sus olivos.
 que, por lo tanto, es conveniente, respetando las estruc-
 turas existentes en Grecia, prever condiciones más venta-
 josas cuando la reconstitución se realice en el marco de O DO n° L 94 de 28. 4. 1970, p. 13.
 un plan colectivo que abarque varias explotaciones; O DO n° L 304 de 27. 10. 1987, p. 1.
 ---pagebreak--- N° C 182/10 Diario Oficial de las Comunidades Europeas 12. 7. 88
 En el Anexo se recoge la lista de las regiones cuyas zo- — en caso de reconstitución individual: zonas priorita-
 nas pueden ajustarse a los criterios contemplados en el rias de reconstitución de los olivares y variedades re-
 párrafo primero, sin perjuicio de las disposiciones previ- comendadas para cada región, normas mínimas que
 stas en el párrafo tercero. deberán aplicarse para garantizar la mejora de las
 condiciones de la explotación,
 De acuerdo con el procedimiento contemplado en el
 apartado 5 del artículo 2, la Comisión podrá decidir no — importe de la ayuda que debe concederse al agricul-
 aplicar, en casos excepcionales, el porcentaje del 50 %, tor según los diferentes métodos de reconstitución,
 contemplado en el segundo guión del párrafo primero, ya sea colectiva o bien individual, y la productividad
 cuando ello esté debidamente justificado por resultar di- de los olivos que vayan a reconstituirse, así como en
 fícil delimitar las zonas a causa de la gran diversidad del función de la situación económica del agricultor en
 espacio. lo que se refiere a la ayuda contemplada en la letra
 b) del apartado 3 del artículo 1,
 3. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 4,
 la Comunidad podrá conceder una contribución a la ac- — estimación, de los costes previstos, desglosados por
 ción común financiando, a través del Fondo Europeo de tipos de medidas, justificación económica y medios
 Orientación y de Garantía Agraria, Sección de Orienta- financieros indispensables, con indicación del ritmo
 ción, en lo sucesivo denominado «Fondo», medidas vin- de los gastos previstos,
 culadas :
 — medidas adoptadas para garantizar la financiación
 a) a la reconstitución, integrada en operaciones colecti- del programa y de la ayuda en favor de los oleiculto-
 vas-o individuales, de los olivares dañados por las he- res en un plazo apropiado.
 ladas;
 b) a la ayuda concedida a los agricultores cuyos ingre- 2. El Gobierno griego transmitirá a la Comisión el
 sos, incluidos los que, eventualmente, no procedan de programa y sus posibles actualizaciones.
 la explotación, no rebasen un determinado umbral de
 prosperidad, que se definirá en el programa contem- 3. A instancias de la Comisión, Grecia facilitará los
 plado en el artículo 2, para la consecución de los ob- elementos suplementarios de apreciación relativos a los
 jetivos vinculados a las operaciones contempladas en datos exigidos en virtud del apartado 1.
 la letra a), siempre y cuando se reúnan las condicio-
 nes mencionadas en el artículo 3 y en el apartado 2
 del artículo 4. 4. La duración del programa deberá ser, como mí-
 nimo, igual a la de la acción común.
 Artículo 2
 5. La Comisión aprobará el programa y todas sus po-
 1. El Gobierno griego elaborará antes del 1 de octu- sibles actualizaciones de acuerdo con el procedimiento
 bre de 1988 un programa en el que se incluirán las medi- previsto en el artículo 25 del Reglamento (CEE) n°
 das más adecuadas para la realización de las acciones 797/85 del Consejo ('), previa consulta al Comité del
 contempladas en el artículo 1. Fondo sobre los aspectos financieros.
 El programa deberá facilitar, en particular, la siguiente
 información: Artículo 3
 1. A los efectos del presente Reglamento, se entenderá
 — descripción de la situación existente, importancia re- por «operaciones de reconstitución colectiva de los oliva-
 gional de la oleicultura en términos de producto res» cualquier medida de reconstitución realizada por
 agrario bruto, naturaleza de los daños causados por agricultores en el marco de un convenio obligatorio en-
 las heladas e indicación de su distribución regional, tre los agricultores que participen en dicha medida y las
 autoridades encargadas de su aplicación.
 — definición de las medidas de control destinadas a ga-
 rantizar que las ayudas a la reconstitución de los oli-
 Cualquier operación de reconstitución colectiva deberá,
 vares concedidas a los oleicultores que hayan sufrido
 como mínimo, referirse a 5 000 olivos e interesar a 25
 los daños contemplados en el apartado 1 del artículo
 agricultores que pertenezcan a una cooperativa oleícola,
 1 se ajustan a los criterios establecidos en el apartado
 a una agrupación de productores oleícolas o a otras aso-
 2 de dicho artículo,
 ciaciones reconocidas con una orientación comparable,
 que elaborarán las medidas necesarias para la reconstitu-
 — en caso de reconstitución colectiva: zona de reconsti-
 ción y estarán autorizadas para establecer normas ulte-
 tución y variedades recomendadas para cada región,
 riores con el fin de garantizar que se siguen las orienta-
 plan rector obligatorio para todos los agricultores
 ciones contempladas en el apartado 3.
 que participen en la misma, medidas auxiliares, refe-
 ridas especialmente a los trabajos de mejora del suelo
 y de drenaje, vinculados a los trabajos de reconstitu-
 ción colectiva, (') D O n° L 93 de 30. 3. 1985, p. 1.
 ---pagebreak--- 12. 7. 88 Diario Oficial de las Comunidades Europeas N ° C 182/11
 De acuerdo con el procedimiento previsto en el apartado No obstante, las ayudas a la reconstitución contempladas
 5 del artículo 2, la Comisión podrá, en casos excepciona- en el párrafo primero no podrán sobrepasar los costes
 les, fijar un número de árboles que deban reconstituirse realmente ocasionados.
 o un número de agricultores agrupados en una medida
 colectiva inferior a las contempladas en el párrafo se-
 2. El Fondo subvencionará los gastos derivados de la
 gundo, cuando la necesidad de tal reducción esté debida-
 ayuda contemplada en la letra b) del apartado 3 del artí-
 mente justificada sobre la base del programa.
 culo 1 con 3 ECU como promedio por año y por árbol,
 hasta un límite máximo de 5 hectáreas o de 1 500 árboles
 2. A los efectos del presente Reglamento, se entenderá
 por explotación individual. Dicha ayuda se concederá
 por «operaciones individuales de reconstitución de los
 por un período máximo de:
 olivares» cualquier medida de reconstitución realizada
 por agricultores y que se refiera, como mínimo, a 50 oli-
 vos o a 0,3 hectáreas por explotación. — 5 años en caso de replantación o de aserradura en la
 base del tronco,
 Grecia establecerá las normas necesarias para garantizar
 que se siguen las orientaciones contempladas en el apar- — 3 años en caso de aserradura de las ramas primarias.
 tado 3.
 La ayuda podrá escalonarse de forma decreciente.
 3. Las operaciones subvencionables de reconstitución
 de los olivares deberán: En el caso de reconstitución mediante aserradura de las
 a) contribuir a la restauración del paisaje caracterizado ramas secundarias únicamente, el Fondo subvencionará
 por el patrimonio oleícola, garantizar la protección los gastos derivados de la ayuda contemplada en la letra
 del medio ambiente, la consolidación del suelo y la b) del apartado 3 del artículo 1 con 5 ECU como im-
 regularidad del régimen hidráulico; porte total máximo por árbol, hasta un límite de 5 hectá-
 reas o de 1 500 árboles por explotación individual.
 b) contribuir a la mejora duradera de las condiciones de
 trabajo* en las explotaciones agrarias interesadas, que No obstante, en el caso de operaciones de reconstitución
 permita a su vez la mejora de los ingresos; colectiva de los olivares, el importe contemplado en los
 c) ofrecer una garantía suficiente por lo que se refiere a párrafos primero y tercero podrá incrementarse un 20 %.
 la eficacia económica;
 d) garantizar el mantenimiento de un elevado nivel de 3. El Fondo reembolsará a Grecia el 40 % de los gas-
 tos subvencionables contemplados en los apartados 1 y 2.
 calidad o, en caso de que el nivel no sea todavía satis-
 No obstante, las operaciones de reconstitución contem-
 factorio, una mejora de la calidad de los productos de
 pladas en el apartado 1 se subvencionarán siempre y
 la oleicultura;
 cuando el beneficiario contribuya con un 20 % como mí-
 e) garantizar que el volumen medio de producción de nimo a sufragar los costes totales.
 aceite de oliva no sea superior al registrado antes de
 las heladas. 4. El coste total previsto de la acción común con
 cargo al Fondo asciende a 73 millones de ECU.
 Artículo 4
 1. El Fondo subvencionará los gastos derivados de la 5. El período de duración de la acción común será de
 aplicación de las medidas previstas en la letra a) del dos años a partir de la aprobación del programa contem-
 apartado 3 del artículo 1 hasta un importe máximo de: plado en el artículo 2 y terminará, en cualquier caso, el
 31 de diciembre de 1990.
 — 4 300 ECU por hectárea en caso de reconstitución
 total
 Artículo 5
 o
 — 13 ECU por árbol en caso de que la reconstitución Cuando se apruebe el programa contemplado en el artí-
 culo 2, la Comisión establecerá, de acuerdo con Grecia,
 afecte únicamente a una parte importante de la su-
 las modalidades relativas a la información periódica so-
 perficie de que se trate, resultante de la aplicación
 bre el desarrollo del programa.
 conjunta de los parámetros establecidos en el se-
 gundo guión del párrafo primero del apartado 2 del
 artículo 1 y en los apartados 1 y 2 del artículo 3. Artículo 6
 y 1. Las solicitudes de reembolso se referirán a los gas-
 — 11 ECU por árbol en caso de que la reconstitución se tos efectuados por Grecia en el transcurso de un año na-
 realice mediante aserradura en la base del tronco tural y se presentarán a la Comisión antes del 1 de mayo
 del año siguiente.
 ó
 — 8 ECU por árbol en caso de que la reconstitución se 2. La contribución del Fondo se decidirá de conformi-
 realice mediante aserradura de las ramas primarias y dad con lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 7 del
 secundarias. Reglamento (CEE) n° 729/70.
 ---pagebreak--- N° C 182/12 Diario Oficial de las Comunidades Europeas 12. 7. 88
 3. Podrán concederse anticipos para los trabajos ma- Artículo 7
 teriales en función de las modalidades de financiación
 adoptadas por Grecia y del progreso de los trabajos ma- El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día si-
 teriales contemplados en la letra a) del apartado 3 del guiente al de su publicación en el Diario Oficial de las
 artículo 1. Comunidades Europeas.
 4. Las modalidades de aplicación del presente artículo El presente Reglamento será obligatorio en todos sus
 se adoptarán de acuerdo con el procedimiento previsto elementos y directamente aplicable en cada Estado
 en el artículo 13 del Reglamento (CEE) n° 729/70. miembro.
 ANEXO
 Ámbito geográfico de aplicación
 Nomos de:
 — Ajaía
 — Magnesia
 — Evia
 — Laconía
 — Arcadia
 — Corintia
 — Mesinía
 — Ftiótida
 — Lesbos
 — Argolida
 Propuesta de Reglamento (CEE) del Consejo que modifica el Reglamento (CEE) n° 2511/69,
 por el que se prevén medidas especiales para la mejora de la producción y comercialización en el
 sector de los cítricos comunitarios
 COM(88) 284final
 (Presentada por la Comisión el 7 de junio de 1988)
 (88/C 182/07)
 EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS; Considerando que, especialmente en determinadas regio-
 nes de Grecia, las plantaciones de cítricos fueron destrui-
 Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Econó- das o gravemente dañadas durante del invierno de
 mica Europea, y en particular, su artículo 43, 1986/1987 por algunas heladas de intensidad y duración
 excepcionales, que comprometieron en gran medida los
 resultados y los progresos del plan que se estaba apli-
 Vista la propuesta de la Comisión, cando; que, por lo tanto, es conveniente estimular, bajo
 determinadas condiciones, el restablecimiento de las
 Visto el dictamen del Parlamento Europeo, mencionadas plantaciones a fin de que pueda proseguirse
 la actividad agraria en las regiones afectadas;
 Considerando que, en virtud del Reglamento (CEE) n°
 2511/69 del Consejo ('), cuya última modificación la Considerando que dicho restablecimiento debe garanti-
 constituye el Reglamento (CEE) n° 3130/86 (2), Grecia zar el mantenimiento de un elevado nivel de calidad o
 ha aplicado el plan por el que se prevén medidas especia- una mejora cualitativa mediante la utilización de las me-
 les para la mejora de la producción y de la comercializa- jores variedades, en caso de que el nivel cualitativo no se
 ción de los cítricos, de conformidad con el programa ajuste todavía a las exigencias de los consumidores; que,
 aprobado por la Comisión el 21 de noviembre de 1983; por lo tanto, es conveniente llevar a cabo el restableci-
 miento de las plantaciones dañadas, mediante operacio-
 nes de reconversión, en caso de que las variedades exis-
 O DO n° L 318 de 18. 12. 1969, p. 1. tentes antes de las heladas no respondieran a las exigen-
 O DO n° L 292 de 16. 10. 1986, p. 5. cias de los consumidores;


text:
6/2011 Z. z. Novela zákona o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov | Aktuálne znenie
 Hľadaj v 6/2011 ×
 Zákon č. 6/2011 Z. z.Zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov
 1. V § 51 ods. 3 sa na konci pripája táto veta: „Podmienkou pripustenia k obhajobe záverečnej práce je, okrem prípadov podľa § 63 ods. 11, písomný súhlas študenta so zverejnením a sprístupnením záverečnej práce verejnosti podľa § 63 ods. 9 po dobu jej uchovávania podľa § 63 ods. 7 bez nároku na odmenu.“.
 2. V § 53 ods. 8 sa za prvú vetu vkladá nová druhá veta, ktorá znie: „Podmienkou pripustenia k obhajobe rigoróznej práce je, okrem prípadov podľa § 63 ods. 11, písomný súhlas absolventa študijného programu so zverejnením a sprístupnením rigoróznej práce verejnosti podľa § 63 ods. 9 po dobu jej uchovávania podľa § 63 ods. 7 bez nároku na odmenu.“.
 3. Za § 62 sa vkladá § 62a, ktorý vrátane nadpisu znie:
 (1) Záverečná práca nesmie neoprávnene zasiahnuť do práv alebo právom chránených záujmov tretích osôb, najmä nesmie porušovať práva duševného vlastníctva tretej osoby alebo neoprávnene nakladať s utajovanými skutočnosťami alebo osobnými údajmi, dôvernými informáciami či obchodným tajomstvo tretej osoby.
 (2) Ak je pre priebeh obhajoby nevyhnutné oboznámiť vedúceho záverečnej práce, školiteľa, oponenta alebo skúšobnú komisiu s údajmi, ktorých zverejnenie je v záverečnej práci vylúčené najmä preto, že ide o obchodné tajomstvo tretej osoby, utajovanú skutočnosť alebo osobný údaj, môže študent pri dodržaní podmienok podľa osobitných predpisov tieto údaje uviesť v osobitnej neverejnej dokumentácii, ktorá nie je súčasťou záverečnej práce a ktorá je určená výlučne vedúcemu záverečnej práce, školiteľovi, oponentovi a skúšobnej komisii.
 (3) Ustanovenia odsekov 1 a 2 sa obdobne vzťahujú na rigoróznu prácu.
 (4) Ustanovenie odseku 1 sa obdobne vzťahuje na habilitačnú prácu. Ustanovenie odseku 2 sa na habilitačnú prácu vzťahuje primerane.“.
 4. Nadpis pod § 63 znie: „Štátne skúšky, rigorózne skúšky a sprístupňovanie záverečných prác, rigoróznych prác a habilitačných prác verejnosti“.
 5. V § 63 ods. 7 sa za druhú vetu vkladá nová tretia veta, ktorá znie: „Ak je predmetom záverečnej práce, rigoróznej práce alebo habilitačnej práce vytvorenie umeleckého diela v inej ako literárnej forme alebo podanie umeleckého výkonu, do centrálneho registra záverečných, rigoróznych a habilitačných prác sa namiesto tejto práce alebo jej časti zasiela písomná informácia o vytvorenom umeleckom diele alebo podanom umeleckom výkone, ktorého miera originality sa neoveruje; ustanovenia tohto zákona týkajúce sa zverejnenia záverečnej práce, rigoróznej práce alebo habilitačnej práce alebo jej sprístupňovania verejnosti sa v takomto prípade primerane vzťahujú na písomnú informáciu o vytvorenom umeleckom diele alebo podanom umeleckom výkone.“.
 6. V § 63 ods. 7 sa na konci pripája táto veta: „Spolu so záverečnou prácou, rigoróznou prácou alebo habilitačnou prácou sa zasielajú v elektronickej forme aj príslušné posudky oponentov, školiteľov, vedúcich záverečných prác alebo rigoróznych prác, recenzentov alebo iných osôb a tieto posudky sa uchovávajú v centrálnom registri záverečných, rigoróznych a habilitačných prác spolu s príslušnou prácou po dobu jej uchovávania; na sprístupnenie týchto posudkov verejnosti alebo iné ich uverejnenie sa vyžaduje písomná licenčná zmluva s nositeľom autorských práv k tomuto posudku.“.
 7. V § 63 ods. 8 sa na konci prvej vety pripájajú slová „(ďalej len „prevádzkovateľ registra“)“ a druhá veta sa vypúšťa.
 8. V § 63 sa za odsek 8 vkladajú nové odseky 9 až 12, ktoré znejú:
 „(9) Prevádzkovateľ registra zverejní záverečnú prácu, rigoróznu prácu alebo habilitačnú prácu spôsobom umožňujúcim hromadný prístup podľa osobitného predpisu,38b) a to do 30 dní po uplynutí odkladnej lehoty podľa odseku 10, ak bola dohodnutá v príslušnej licenčnej zmluve, inak do 30 dní odo dňa doručenia príslušnej licenčnej zmluvy ministerstvu; za správne a včasné doručenie takejto licenčnej zmluvy zodpovedá príslušná vysoká škola. Na zverejnenie a sprístupnenie záverečnej práce, rigoróznej práce alebo habilitačnej práce verejnosti sa vyžaduje písomný súhlas autora udelený podľa osobitného predpisu38c) ako nevýhradná licencia v územne neobmedzenom rozsahu, a to formou licenčnej zmluvy uzatvorenej medzi nositeľom autorských práv a používateľom diela, ktorým je Slovenská republika v zastúpení ministerstvom. Sprístupnením záverečnej práce, rigoróznej práce alebo habilitačnej práce verejnosti nie sú dotknuté práva autora podľa osobitného predpisu38d) súvisiace s následným použitím diela.
 (10) Záverečná práca, rigorózna práca alebo habilitačná práca zverejnená podľa odseku 9 sa zverejňuje spolu s informáciou o správe práv38e) a je sprístupnená verejnosti s použitím takých technologických opatrení,38f) ktoré zabránia verejnosti prácu trvalo ukladať na pamäťové médium alebo ju tlačiť, pokiaľ autor netrvá na sprístupnení tejto práce bez použitia technologických opatrení. Autor si v licenčnej zmluve podľa odseku 9 môže zároveň vyhradiť odkladnú lehotu v trvaní najviac 12 mesiacov odo dňa registrácie záverečnej práce, rigoróznej práce alebo habilitačnej práce v centrálnom registri záverečných, rigoróznych a habilitačných prác, počas ktorej nie je účinným jeho súhlas so sprístupňovaním jeho práce verejnosti; túto lehotu možno vo výnimočných prípadoch zo závažných dôvodov predĺžiť na základe súhlasného vyjadrenia dekana príslušnej fakulty vysokej školy alebo rektora príslušnej vysokej školy, pokiaľ sa vysoká škola nečlení na fakulty, doloženého autorom pred uzatvorením licenčnej zmluvy, najviac však o ďalších 24 mesiacov.
 (11) Ustanovenia odsekov 9 a 10 sa nevzťahujú na záverečnú prácu, rigoróznu prácu alebo habilitačnú prácu, ak bola pred zaslaním do centrálneho registra záverečných, rigoróznych a habilitačných prác vydaná v rámci periodickej publikácie alebo ako neperiodická publikácia; ak bola takto vydaná len časť práce, ustanovenia odsekov 9 a 10 sa uplatnia primerane na nevydanú časť práce. Vydanie práce v rámci periodickej publikácie alebo ako neperiodickej publikácie sa preukazuje prevádzkovateľovi registra čestným vyhlásením autora s uvedením názvu periodickej publikácie, jej vydavateľa, príslušného medzinárodného štandardného čísla seriálu (ISSN) a identifikácie konkrétneho čísla seriálu, v rámci ktorého došlo k vydaniu práce, alebo ak ide o neperiodickú publikáciu, s uvedením vydavateľa neperiodickej publikácie, roku jej vydania, nákladu vydania a príslušného medzinárodného štandardného čísla knihy (ISBN).
 (12) Na žiadosť autora je prevádzkovateľ registra povinný do 30 dní od doručenia žiadosti zastaviť verejné sprístupňovanie záverečnej práce, rigoróznej práce alebo habilitačnej práce, ktorá bola vydaná v rámci periodickej publikácie alebo neperiodickej publikácie po jej sprístupnení verejnosti, v centrálnom registri záverečných, rigoróznych a habilitačných prác; ak bola takto vydaná len časť práce, zastaví prevádzkovateľ registra verejné sprístupňovanie len tejto časti. Vydanie práce v rámci periodickej publikácie alebo ako neperiodickej publikácie sa preukazuje prevádzkovateľovi registra čestným vyhlásením autora s uvedením údajov podľa odseku 11. Na žiadosť ministerstva alebo autora je prevádzkovateľ registra povinný bezodkladne zastaviť sprístupňovanie záverečnej práce, rigoróznej práce alebo habilitačnej práce, prípadne jej časti verejnosti, a to dočasne, ak existuje odôvodnené podozrenie, že takáto práca bola zverejnená v rozpore s podmienkami podľa § 62a, alebo natrvalo, ak sa hodnoverným spôsobom preukáže, že takáto práca bola zverejnená v rozpore s podmienkami podľa § 62a; ak je záverečná práca, rigorózna práca alebo habilitačná práca zverejnená v rozpore s podmienkami podľa § 62a, zodpovednosť za škodu spôsobenú sprístupnením takejto práce verejnosti v centrálnom registri záverečných, rigoróznych a habilitačných prác nesie výlučne autor.“.
 „38b) § 4 ods. 2 zákona č. 211/2000 Z. z.
 38c) § 17 ods. 1 písm. c), § 18 ods. 2 a § 40 až 46 zákona č. 618/2003 Z. z. o autorskom práve a právach súvisiacich s autorským právom (autorský zákon).
 38d) § 18 zákona č. 618/2003 Z. z.
 38e) § 60 ods. 2 zákona č. 618/2003 Z. z.
 38f) § 59 ods. 2 zákona č. 618/2003 Z. z.“.
 9. V § 63 odsek 13 znie:
 „(13) Podrobnosti o procese doručovania údajov, informácií, licenčných zmlúv a iných dokumentov vrátane ustanovenia príslušných lehôt, spôsobu zasielania týchto údajov, informácií, licenčných zmlúv alebo iných dokumentov a formátu zasielaných údajov, informácií, licenčných zmlúv alebo iných dokumentov, ako aj podrobnosti o postupe pri uzatvorení licenčných zmlúv elektronickými prostriedkami a prípady, v ktorých možno nahradiť podpis mechanickými prostriedkami, ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo. Všeobecne záväzný právny predpis vydaný ministerstvom ustanoví aj formu a podstatné náležitosti písomnej informácie podľa odseku 7, vzory písomných súhlasov podľa § 51 ods. 3, § 53 ods. 8 a § 76 ods. 3 a 4, vzory čestných vyhlásení podľa odsekov 11 a 12, vzory obalov záverečnej práce, rigoróznej práce a habilitačnej práce, vzory titulných listov záverečnej práce, rigoróznej práce a habilitačnej práce a formát výmeny údajov o záverečnej práci, rigoróznej práci a habilitačnej práci.“.
 10. V § 76 ods. 3 písm. b) sa bodka na konci nahrádza bodkočiarkou a pripájajú sa slová „podmienkou úspešného absolvovania habilitačného konania je, okrem prípadov podľa § 63 ods. 11, aj písomný súhlas uchádzača so zverejnením a sprístupnením habilitačnej práce verejnosti podľa § 63 ods. 9 po dobu jej uchovávania podľa § 63 ods. 7 bez nároku na odmenu.“.
 11. V § 76 ods. 4 sa na konci pripája táto veta: „Podmienkou úspešného absolvovania habilitačného konania je, okrem prípadov podľa § 63 ods. 11, aj písomný súhlas uchádzača so zverejnením a sprístupnením habilitačnej práce verejnosti podľa § 63 ods. 9 po dobu jej uchovávania podľa § 63 ods. 7 bez nároku na odmenu.“.
 12. Za § 113ac sa vkladá § 113ad, ktorý vrátane nadpisu znie: