type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON
 Brüssel 23.12.2005
 KOM(2005) 541 lõplik
 Ettepanek:
 NÕUKOGU MÄÄRUS
 millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1858/2005, millega kehtestatakse muu hulgas
 Indiast pärit terastrosside ja -kaablite impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks
 (komisjoni esitatud)
 ET ET
 ---pagebreak--- SELETUSKIRI
 1) ETTEPANEKU TAUST
 •
 110
 Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
 Käesolev ettepanek käsitleb nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr
 384/96 (kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa
 Ühenduse liikmed), mida on viimati muudetud nõukogu 8. märtsi 2004. aasta
 määrusega (EÜ) nr 461/2004) (“algmäärus“) kohaldamist muu hulgas Indiast pärit
 terastrosside importi käsitleva menetluse suhtes.
 •
 120
 Üldine taust
 Käesolev ettepanek on seotud algmääruse rakendamisega ning tuleneb uurimisest, mis
 viidi läbi kooskõlas algmääruses sätestatud sisuliste- ja menetlusnõuetega.
 •
 130
 Ettepanekus käsitletavas valdkonnas kehtivad õigusnormid
 Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1796/1999 on kehtestatud lõplikud dumpinguvastased
 meetmed muu hulgas Indiast pärit terastrosside impordi suhtes. Paralleelselt võttis
 komisjon otsusega 1999/572/EÜ muu hulgas vastu India tootja pakutud
 hinnakohustuse. Määrusega (EÜ) nr 1858/2005 otsustati, et tuleks säilitada
 dumpinguvastased meetmed muu hulgas Indiast pärit kõnealuse toote impordi suhtes.
 •
 141
 Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega
 Ei kohaldata.
 2) KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE
 • Konsulteerimine huvitatud isikutega
 219
 Menetlusega seotud huvitatud isikutel on juba olnud võimalik kaitsta oma huve
 uurimise ajal algmääruse sätete kohaselt.
 • Ekspertarvamuste kogumine ja kasutamine
 229
 Väliseksperte ei vajatud.
 •
 230
 Mõju hindamine
 Käesolev ettepanek on algmääruse rakendamise tulemus.
 Algmäärus ei näe ette käesoleva ettepaneku tingimuste üldist mõjuhindamist.
 ET 2 ET
 ---pagebreak--- 3) ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
 •
 305
 Kavandatud meetmete kokkuvõte
 Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1858/2005 kehtestati muu hulgas Indiast pärit
 terastrosside impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks. Erandiks on asjaomase
 toote eksportimine India ettevõtte Usha Belton Ltd (käesoleval ajal tuntud kui Usha
 Martin Ltd) poolt, kelle pakutud hinnakohustuse võttis komisjon vastu otsusega
 1999/572/EÜ.
 Kõnealune ettevõte on käesolevaks ajaks kohustust rikkunud ja seetõttu tühistab
 komisjon hinnakohustuse pakkumisele antud heakskiidu.
 Seega on vajalik muuta määrust (EÜ) nr 1858/2005, et tühistada kõnealuse ettevõtte
 suhtes praegu kehtiv vabastus dumpinguvastasest tollimaksust.
 •
 310
 Õiguslik alus
 Nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta
 dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, viimati
 muudetud nõukogu 8. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 461/2004.
 •
 329
 Subsidiaarsuse põhimõte
 Ettepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse
 põhimõtet seega ei kohaldata.
 Proportsionaalsuse põhimõte
 331
 Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõtetega kooskõlas järgmistel põhjustel.
 Eespool nimetatud algmääruses on kirjeldatud vastavad meetmed ning see ei võimalda
 riigi otsuseid.
 332
 Ei kohaldata nõudmist, mille kohaselt ühenduse, riigivalitsuste, piirkondlike ja
 kohalike pädevate asutuste, ettevõtete ja kodanike rahalist ja halduskoormust tuleb
 hoida võimalikult madalal.
 • Õigusakti valik
 341
 Kavandatud õigusakt(id): määrus.
 342
 Muud vahendid ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el.
 Muud vahendid ei sobi, sest algmäärus ei näe ette alternatiivseid võimalusi.
 4) MÕJU EELARVELE
 409
 Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.
 ET 3 ET
 ---pagebreak--- Ettepanek:
 NÕUKOGU MÄÄRUS
 millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1858/2005, millega kehtestatakse muu hulgas
 Indiast pärit terastrosside ja -kaablite impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,
 võttes arvesse nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrust (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta
 dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed1
 (“algmäärus”), eriti selle artikleid 8 ja 9,
 võttes arvesse komisjoni ettepanekut, mis esitati pärast konsulteerimist nõuandekomiteega
 ning arvestades järgmist:
 A. EELNENUD MENETLUS
 (1) 1999. aasta augustis kehtestas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1796/19992 muu hulgas
 Indiast pärit terastrosside ja -kaablite (asjaomane toode) impordi suhtes lõpliku
 dumpinguvastase tollimaksu.
 (2) Pärast dumpinguvastaste meetmete kehtivuse pikendamise kontrollmenetlust, mis
 vastab algmääruse artikli 11 lõikele 2, otsustas nõukogu 2005. aasta novembri
 määrusega (EÜ) nr 1858/2005,3 et tuleb säilitada dumpinguvastased meetmed muu
 hulgas Indiast pärit toodete impordi suhtes.
 (3) Komisjon kiitis otsusega 1999/572/EÜ4 heaks ühe India äriühingu, s.o Usha Martin
 Industries & Usha Beltron Ltd hinnakohustuse. See äriühing on vahepeal muutnud
 oma nime ja on praegu tuntud kui Usha Martin Ltd (“UML”). Nimemuutus ei
 mõjutanud mingil viisil äriühingu tegevust.
 (4) Selle tulemusel vabastati lõplikust dumpinguvastasest tollimaksust sellise asjaomase
 Indiast pärit toote import ühendusse, mille on tootnud UML või mõni sidusettevõte üle
 maailma ning mille tüüp on kohustusega hõlmatud (kohustusega hõlmatud toode).
 (5) Eelnevaga seoses tuleb märkida, et teatavaid UMLi poolt praegu toodetavaid
 terastrossitüüpe ei eksporditud ühendusse uurimisperioodi jooksul, mille tulemusi
 1
 EÜT L 56, 6.3.1996, lk.1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 461/2004 (EÜT L 77,
 13.3.2004, lk.12.)
 2
 EÜT L 217, 17.8.1999, lk.1.
 3
 ELT L 299, 16.11.2005, lk.1.
 4
 EÜT L 217, 17.8.1999, lk 63. Otsust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1678/2003 (ELT L 238,
 25.9.2003, lk 13).
 ET 4 ET
 ---pagebreak--- arvestades kehtestati lõplikud dumpinguvastased meetmed, ning seetõttu ei kuulu nad
 kohustusega kaasneva vabastuse kohaldamisalasse. Vastavalt sellele maksustati
 sellised terastrossid dumpinguvastase tollimaksuga alates nende sisenemisest vabasse
 ringlusse ühenduses.
 B. KOHUSTUSE TÄITMATA JÄTMINE
 (6) UMLi pakutud kohustuse kohaselt peab UML (ja selle sidusettevõtted üle maailma)
 muu hulgas eksportima kohustusega hõlmatud toote esimesele sõltumatule kliendile
 ühenduses kas kohustuses kindlaksmääratud minimaalse või sellest kõrgema
 impordihinnaga. Selline hinnatase kõrvaldab dumpingu kahjuliku mõju. Edasimüügi
 korral sidusimportijate poolt esimesele sõltumatule kliendile ühenduses peavad
 kohustusega hõlmatud toote edasimüügihinnad pärast müügiks, üld- ja halduskuludeks
 ning mõistlikuks kasumiks vajalike kohanduste tegemist samuti olema tasemel, mis
 kõrvaldab dumpingu kahjuliku mõju.
 (7) Kohustuse tingimuste kohaselt peab UML saatma komisjonile kvartaliaruannete
 vormis korrapäraselt üksikasjalikku teavet Indiast pärit asjaomase toote müügi kohta
 (või edasimüügi kohta, millega tegeleb mõni ühenduse partner). Sellised aruanded
 peavad sisaldama teavet kohustusega hõlmatud toodete kohta, mis on
 dumpinguvastasest tollimaksust vabastatud, ning nende terastrossitüüpide kohta, mis
 ei ole kohustusega hõlmatud ja mis tuleb seetõttu dumpinguvastase tollimaksuga
 maksustada.
 (8) Kui ei ole teisiti osutatud, siis komisjon eeldab, et UMLi müügiaruanded (ja
 ühenduses asuva sidusettevõtte edasimüügiaruanded) on kõigis üksikasjades täielikud
 ja õiged.
 (9) UML võttis ühtlasi omaks, et koos hinnakohustusega pakutud vabastus
 dumpinguvastasest tollimaksust kehtib ainult siis, kui ühenduse tolliteenistustele
 esitatakse hinnakohustust kinnitav arve. Lisaks sellele võttis äriühing endale kohustuse
 mitte väljastada selliseid arveid tootetüüpide kohta, mis ei ole kohustusega hõlmatud
 ja mis tuleb seetõttu dumpinguvastase tollimaksuga maksustada.
 (10) Samuti on kohustuse tingimuseks, et selle sätted kehtivad kõigi UMLi sidusettevõtete
 suhtes üle maailma.
 (11) UML nõustus kohustuse täitmise tagamise eesmärgil esitama kogu komisjoni poolt
 vajalikuks peetava teabe ning võimaldama kontrollkäike oma ja sidusettevõtete
 valdustesse, selleks et kinnitada mainitud kvartaliaruannetes esitatud andmete täpsust
 ja õigsust.
 (12) Sellega seoses tehti kontrollkäigud UMLi valdustesse Indias ning UMLi sidusettevõtte
 valdustesse Dubais, s.o ettevõttesse Brunton Wolf Wire Ropes FZE (BWWR).
 (13) Kontrollkäik India ettevõttesse näitas, et hinnakohustusega hõlmamata asjaomase
 toote märkimisväärsed kogused ei olnud kajastatud komisjonile esitatud kvartali
 müügiaruannetes. Lisaks sellele müüs UML kõnealuseid kaupu oma sidusimportijatele
 Ühendkuningriigis ja Taanis ning märkis need kinnitusarvetele.
 ET 5 ET
 ---pagebreak--- (14) Kontrollkäik Dubai ettevõttesse näitas, et teatavaid terastrosse oli ühendusse
 eksporditud Dubaist ja ühendusse importimisel oli nende päritoluks deklareeritud
 Araabia Ühendemiraadid, kuigi tegelikult pärinesid tooted Indiast ja seetõttu kehtisid
 nende suhtes Indiast pärit terastrosside impordi suhtes kohaldatavad
 dumpinguvastased meetmed. Kõnealust kaupa ei kajastatud kvartali müügiaruannetes,
 ja nagu äriühing tunnistas, ei olnud nende pealt makstud dumpinguvastast tollimaksu.
 Kaupa oli samuti edasi müüdud ühenduse esimesele sõltumatule kliendile kohustuses
 kindlaksmääratud minimaalsest impordihinnast madalama hinnaga.
 (15) Leitud rikkumisi on üksikasjalikumalt kirjeldatud komisjoni otsuses (EÜ) nr
 2005/...../EÜ5.
 (16) Kõnealuseid rikkumisi silmas pidades on ettevõtte Usha Martin Industries & Usha
 Beltron Ltd, praegu tuntud kui Usha Martin Ltd (Taric’i lisakood A024) pakutud
 kohustuse heakskiit komisjoni otsusega (EÜ) nr 2005/...../EÜ tühistatud. Kõnealuse
 ettevõtte poolt ühendusse eksporditud asjaomase toote impordi suhtes tuleks seega
 viivitamatult kehtestada lõplik dumpinguvastane tollimaks.
 (17) Algmääruse artikli 8 lõike 9 kohaselt tuleb dumpinguvastase tollimaksu määr kindlaks
 määrata selle uurimise käigus kindlakstehtud asjaolude alusel, mille tulemusel
 kohustus võeti. Kuna kõnealune uurimine lõpetati dumpingu ja sellega tekitatud kahju
 lõpliku kindlaksmääramisega määruses (EÜ) nr 1796/1999 ning kehtestatud meetmed
 säilitati määrusega (EÜ) nr 1858/2005, leitakse, et lõpliku dumpinguvastase
 tollimaksumäära suuruse ja võtmise viisi suhtes on asjakohane tugineda kõnealustes
 määrustes kehtestatule, nimelt määrale 23,8% CIF-netohinnast ühenduse piiril enne
 tollimaksu sissenõudmist.
 C. MÄÄRUSE (EÜ) nr 1858/2005 MUUTMINE
 (18) Eeltoodut silmas pidades tuleks määrust (EÜ) nr 1858/2005 vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
 Artikkel 1
 Määruse (EÜ) nr 1858/2005 artikli 2 lõike 1 tabel asendatakse järgmisega:
 Riik Ettevõte TARICi
 lisakood
 Lõuna-Aafrika Haggie A023
 Vabariik Lower Germiston Road
 Jupiter
 PO Box 40072
 Cleveland
 South Africa
 5
 ...
 ET 6 ET
 ---pagebreak--- Artikkel 2
 Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
 Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
 Brüssel, [...]
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 ET 7 ET


text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2019 05 13
 COM(2019) 223 final
 2019/0108(COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo Italija įgaliojama derėtis su Šveicarija dėl susitarimo dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo keliais paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais šių dviejų šalių pasienio regionuose ir šį susitarimą sudaryti
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai
 Dėl dalyko
 Italijos ir Šveicarijos pasienio regionai yra glaudžiai integruoti. Daugelis italų važinėja į darbą Šveicarijoje, o daugelis šveicarų – į darbą Italijoje, todėl vyksta aktyvus tarpvalstybinio keleivinio kelių transporto eismas. Teikiamos įvairios tarpvalstybinės vežimo paslaugos miesto ir tolimojo susisiekimo autobusais padeda sujungti abiejų šalių pasienio regionus.
 Abipusį keleivių ir krovinių vežimą kelių transportu iš Šveicarijos į ES (ir iš ES į Šveicariją) reglamentuoja ES ir Šveicarijos susitarimas dėl sausumos transporto
 1
 (toliau – ES susitarimas).
 ES susitarimo 20 straipsnio 1 dalyje teigiama: „Pagal šį Susitarimą draudžiamas vežimas tarp dviejų punktų tos pačios Susitariančiosios Šalies teritorijoje vežėjams, kurie įsisteigę kitos Susitariančiosios Šalies teritorijoje.“ Tai reiškia, kad vežėjai, teikiantys keleivių vežimo paslaugas abipus sienos, gali vežti keleivius tik jei kertama susitariančiosios šalies, kurioje jie yra įsisteigę, siena arba tos susitariančiosios šalies, kurioje yra įsisteigę, teritorijoje. Šveicarijoje įsisteigę vežimo paslaugų miesto ir tolimojo susisiekimo autobusais teikėjai negali vežti keleivių tarp dviejų punktų Italijoje, o ES įsisteigę paslaugų teikėjai negali vežti keleivių tarp dviejų punktų Šveicarijoje.
 ES susitarimo 20 straipsnio 2 dalimi leidžiama ir toliau naudotis esamomis teisėmis, nustatytomis dvišaliuose atskirų ES valstybių narių ir Šveicarijos susitarimuose, kurie galiojo ES susitarimo sudarymo metu, jei nediskriminuojami ES vežėjai ir neiškraipoma konkurencija. Tai reiškia, kad vykdyti kabotažo operacijas vežant keleivius tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais santykių su Šveicarija kontekste yra įmanoma, jei 1999 m. birželio 21 d. galiojusiame kurios nors ES valstybės narės ir Šveicarijos susitarime tokia galimybė buvo numatyta. Tačiau teisių vykdyti kabotažo operacijas vežant keleivius tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais nebuvo numatyta nė viename iš tuo metu galiojusių valstybių narių ir Šveicarijos dvišalių susitarimų
 2
 .
 2018 m. vasario 7 d. raštu Italija pranešė Komisijai, kad norėtų derėtis dėl susitarimo su Šveicarija dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais šių dviejų šalių pasienio regionuose ir šį susitarimą sudaryti. ES susitarimu įsteigto ES ir Šveicarijos sausumos transporto komiteto 2018 m. birželio mėn. posėdyje Šveicarija pranešė Komisijai, kad ji taip pat suinteresuota sudaryti tokį susitarimą.
 Kabotažas keleivių vežimo tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais sektoriuje gali padidinti transporto operacijų efektyvumą, nes sudaromos sąlygos padidinti transporto priemonės apkrovos koeficientą. Todėl ES iš esmės pritaria kabotažo rinkos atvėrimui, kaip tai padaryta Europos Sąjungoje pagal Reglamentą (EB) Nr. 1073/2009 dėl bendrųjų patekimo į tarptautinę keleivių vežimo tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais rinką taisyklių
 3
 (toliau – Reglamentas (EB) Nr. 1073/2009). Suteikus leidimą vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais pasienio regionuose tarp Italijos ir Šveicarijos, tokias paslaugas teikiantys vežėjai taptų konkurencingesni, o jų veikla – efektyvesnė.
 Dėl ES kompetencijos
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 3 straipsnio 2 dalyje teigiama: „Sąjunga taip pat naudojasi išimtine kompetencija tarptautiniams susitarimams sudaryti, kai jų sudarymas yra numatytas Sąjungos teisėkūros procedūra priimtame akte arba yra būtinas, kad Sąjunga galėtų naudotis savo vidaus kompetencija, arba jų sudarymas gali daryti poveikį bendroms taisyklėms ar pakeisti jų taikymo sritį.“
 Pagal Reglamentą (EB) Nr. 1073/2009 kabotažo operacijas Sąjungoje tam tikromis sąlygomis gali vykdyti tik Bendrijos licenciją turintys vežėjai. Tarptautiniai įsipareigojimai, kuriais kitiems vežėjams, visų pirma trečiųjų šalių vežėjams, leidžiama vykdyti tokias operacijas, daro poveikį pirmiau minėtam reglamentui, kaip nurodyta SESV 3 straipsnio 2 dalyje
 4
 .
 Be to, tokie tarptautiniai įsipareigojimai daro poveikį ir ES susitarimui, ypač jo 20 straipsniui. Pagal to straipsnio 1 dalį tokie įsipareigojimai neleidžiami, išskyrus to straipsnio 2 dalyje nustatytus atvejus.
 Todėl tokie įsipareigojimai, kokius pageidauja prisiimti Italija, priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai. Tačiau pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį Sąjunga valstybėms narėms gali suteikti įgaliojimus veikti srityse, kuriose ji turi išimtinę kompetenciją.
 Šio pasiūlymo tikslas – įgalioti Italiją derėtis dėl susitarimo su Šveicarija, pagal kurį būtų leidžiama vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarpvalstybines keleivių vežimo keliais paslaugas miesto ir tolimojo susisiekimo autobusais atitinkamuose šių dviejų šalių pasienio regionuose ir šį susitarimą sudaryti.
 Dėl procedūros
 Trečiųjų šalių vežėjų, neturinčių pagal Reglamentą (EB) Nr. 1073/2009 išduotos Bendrijos licencijos, Sąjungoje vykdomos kabotažo operacijos daro poveikį vežimo paslaugų tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais vidaus rinkos veikimui, kurio taisykles Sąjungos teisės aktų leidėjas nustatė Reglamentu (EB) Nr. 1073/2009. Todėl pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį suteikdamas įgaliojimus Sąjungos teisės aktų leidėjas turi laikytis SESV 91 straipsnyje nurodytos teisėkūros procedūros.
 •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis
 Kol kas ES susitarimu vykdyti kabotažo operacijų teikiant keleivių vežimo keliais paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais neleidžiama. Tačiau ES susitarimo 20 straipsnio 2 dalyje numatyta galimybė toliau naudotis esamomis kabotažo teisėmis, jeigu nediskriminuojami ES vežėjai ir neiškraipoma konkurencija. Italijos ir Šveicarijos susitarimas, pagal kurį būtų leidžiama vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais, nepakeistų ES susitarime numatytų Šveicarijos teisių. Be to, dvišalio susitarimo, kuris būtų susijęs tik su kabotažu atitinkamuose pasienio regionuose ir kuriam, kiek tai susiję su nediskriminavimu ir neiškreipta konkurencija, būtų taikomos ES susitarimo 20 straipsnio 2 dalyje nustatytoms sąlygoms identiškos sąlygos, sudarymas atitinka politiką, kuria grindžiama toje nuostatoje nustatyta išimtis.
 Europos Sąjungoje vykdyti kabotažo operacijas teikiant keleivių vežimo keliais paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais leidžiama pagal Reglamento (EB) Nr. 1073/2009 nuostatas. To reglamento 15 straipsniu kabotažo operacijos Europos Sąjungoje leidžiamos teikiant: 1) vienkartines paslaugas, 2) specialias reguliarias paslaugas, jei jos įtrauktos į organizatoriaus ir vežėjo sudarytą sutartį, ir 3) reguliarias paslaugas, kurios siūlomos teikiant reguliarią tarptautinę paslaugą, išskyrus transporto paslaugas, kuriomis patenkinami miesto centro ar aglomeracijos poreikiai arba susisiekimo tarp miesto centro ir aplinkinių rajonų poreikiai. Italijos prašymu sudarius dvišalį kelių transporto susitarimą būtų padarytas poveikis to reglamento veikimui, tačiau poveikis būtų gana nedidelis, jei leidimas būtų suteiktas pirmiau apibūdintomis sąlygomis.
 •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis
 Italijos ir Šveicarijos susitarimas, pagal kurį leidžiamos kabotažo operacijos teikiant tarptautinio keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais atitinkamuose šių dviejų šalių pasienio regionuose, nebūtų nesuderinamas su jokia kita Sąjungos politika.
 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI
 •Teisinis pagrindas
 Šio pasiūlymo teisinis pagrindas yra SESV 2 straipsnio 1 dalis ir 91 straipsnis.
 •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)
 Pasiūlymas priklauso išimtinei Sąjungos kompetencijai.
 •Proporcingumo principas
 Pasiūlymo tikslas – pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį leisti derėtis dėl dvišalio Italijos ir Šveicarijos susitarimo dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais šių dviejų šalių pasienio regionuose ir šį susitarimą sudaryti. Todėl siūlomu Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti.
 •Priemonės pasirinkimas
 Trečiųjų šalių vežėjų, neturinčių pagal Reglamentą (EB) Nr. 1073/2009 išduotos Bendrijos licencijos, Sąjungoje vykdomos kabotažo operacijos daro poveikį vežimo paslaugų tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais vidaus rinkos veikimui, kurio taisykles Sąjungos teisės aktų leidėjas nustatė Reglamentu (EB) Nr. 1073/2009. Todėl pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį suteikdamas įgaliojimus Sąjungos teisės aktų leidėjas turi laikytis SESV 91 straipsnyje nurodytos teisėkūros procedūros. Siūlomas teisės aktas, kuris pagal savo pobūdį yra individualus įgaliojimas, turi būti priimtas atsižvelgiant į atitinkamą Italijos prašymą. Todėl jis turėtų būti priimtas kaip Italijai skirtas sprendimas. Taigi siūlomas Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas yra tinkama priemonė įgalioti Italiją pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį imtis šios srities veiksmų.
 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
 Šis pasiūlymas yra pagrįstas Italijos pateiktu prašymu ir skirtas tik šiai valstybei narei. Panašų prašymą pateikė Vokietija – jai taikoma lygiagreti procedūra.
 4.POVEIKIS BIUDŽETUI
 Šis pasiūlymas neturi poveikio Sąjungos biudžetui.
 2019/0108 (COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo Italija įgaliojama derėtis su Šveicarija dėl susitarimo dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo keliais paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais šių dviejų šalių pasienio regionuose ir šį susitarimą sudaryti
 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 2 straipsnio 1 dalį ir 91 straipsnį,
 atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
 teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
 atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę
 5
 ,
 atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę
 6
 ,
 laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
 kadangi:
 (1)remiantis Susitarimo tarp Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos dėl krovinių ir keleivių vežimo geležinkeliais ir keliais
 7
 (toliau – ES susitarimas) 20 straipsnio 1 dalimi, keleivių vežimas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais tarp dviejų punktų tos pačios susitariančiosios šalies teritorijoje vežėjams, kurie įsisteigę kitos susitariančiosios šalies teritorijoje (kabotažas), nėra leidžiamas;
 (2)ES susitarimo 20 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad esamomis kabotažo teisėmis, nustatytomis Sąjungos valstybių narių ir Šveicarijos sudarytuose dvišaliuose susitarimuose, galiojusiuose tuo metu, kai buvo sudarytas ES susitarimas, t. y. 1999 m. birželio 21 d., gali būti naudojamasi ir toliau, jei nediskriminuojami Sąjungoje įsisteigę vežėjai ir neiškraipoma konkurencija. Italija nėra sudariusi su Šveicarija dvišalio susitarimo dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas teikiant keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais tarp šių dviejų šalių. Todėl teisė vykdyti tokias operacijas, įgyta pasinaudojus galimybe sudaryti tokį susitarimą, nėra viena iš ES susitarimo 20 straipsnio 2 dalyje nurodytų teisių;
 (3)tarptautiniai įsipareigojimai, kuriais Šveicarijos vežėjams leidžiama vykdyti kabotažo operacijas Sąjungoje, gali daryti poveikį ES susitarimo 20 straipsniui, nes pagal tą nuostatą tokios operacijos yra draudžiamos;
 (4)be to, pagal Reglamentą (EB) Nr. 1073/2009
 8
 kabotažo operacijas Sąjungoje tam tikromis sąlygomis gali vykdyti tik Bendrijos licenciją turintys vežėjai. Tarptautiniai įsipareigojimai, kuriais tokias operacijas leidžiama vykdyti minėtos licencijos neturintiems trečiųjų šalių vežėjams, gali daryti poveikį tam reglamentui;
 (5)todėl tokie įsipareigojimai priklauso išimtinei Sąjungos išorės kompetencijai. Valstybės narės gali derėtis dėl tokių įsipareigojimų arba prisiimti juos tik tuo atveju, jei pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį Sąjunga joms suteikia tokius įgaliojimus;
 (6)trečiųjų šalių vežėjų, neturinčių pagal Reglamentą (EB) Nr. 1073/2009 išduotos Bendrijos licencijos, Sąjungoje vykdomos kabotažo operacijos daro poveikį vežimo paslaugų tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais vidaus rinkos veikimui, kurio taisykles Sąjungos teisės aktų leidėjas nustatė Reglamentu (EB) Nr. 1073/2009. Todėl pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį suteikdamas įgaliojimus Sąjungos teisės aktų leidėjas turi laikytis SESV 91 straipsnyje nurodytos teisėkūros procedūros;
 (7)2018 m. vasario 7 d. raštu Italija paprašė, kad Sąjunga suteiktų jai įgaliojimus sudaryti susitarimą su Šveicarija dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais šių dviejų šalių pasienio regionuose;
 (8)kabotažo operacijos leidžia padidinti transporto priemonių apkrovos koeficientą, todėl didėja paslaugų ekonominis efektyvumas. Todėl tikslinga leisti vykdyti tokias operacijas teikiant tarptautinio keleivių vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais atitinkamuose Šveicarijos ir Italijos pasienio regionuose. Tai galėtų dar labiau sustiprinti glaudžią šių pasienio regionų integraciją;
 (9)siekiant užtikrinti, kad atitinkamomis kabotažo operacijomis nebūtų pernelyg keičiamas keleivių vežimo paslaugų tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais vidaus rinkos veikimas, kurio taisyklės nustatytos Reglamente (EB) Nr. 1073/2009, leidimas vykdyti tokias operacijas turėtų būti suteiktas su sąlyga, kad nebus diskriminuojami Sąjungoje įsisteigę vežėjai ir nebus iškraipoma konkurencija;
 (10)dėl tos pačios priežasties kabotažo operacijas turėtų būti leidžiama vykdyti tik Italijos pasienio regionuose, teikiant vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais tarp Italijos ir Šveicarijos. Šiuo tikslu būtina šiame sprendime apibrėžti Italijos pasienio regionus, tinkamai atsižvelgiant į Reglamento (EB) Nr. 1073/2009 veikimą ir kartu sudarant sąlygas padidinti atitinkamų operacijų efektyvumą,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Italijai suteikiami įgaliojimai derėtis su Šveicarija dėl susitarimo dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas atitinkamuose Italijos ir Šveicarijos pasienio regionuose, teikiant vežimo paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais tarp šių dviejų šalių, ir šį susitarimą sudaryti, jei nediskriminuojami Sąjungoje įsisteigę vežėjai ir neiškraipoma konkurencija.
 Italijos pasienio regionais šio straipsnio pirmoje pastraipoje laikomi Pjemonto ir Lombardijos regionai ir Aostos slėnio ir Trentino-Alto Adidžės autonominiai regionai.
 2 straipsnis
 Italija informuoja Komisiją apie susitarimo sudarymą pagal šio sprendimo 1 straipsnį ir pateikia minėto susitarimo tekstą. Komisija apie tai informuoja Tarybą ir Europos Parlamentą.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
 Priimta Briuselyje
 Europos Parlamento vardu
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 Pirmininkas
 (1)
 Susitarimas tarp Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos dėl krovinių ir keleivių vežimo geležinkeliais ir keliais, OL L 114, 2002 4 30, p. 91.
 (2)
 ES susitarimo 20 straipsnio 2 dalies paskutiniame sakinyje nurodyta, kad atitinkamos teisės išvardytos to susitarimo 8 priede, tačiau šiuo metu į 8 priedą įtrauktos tik teisės teikti trišalio keleivių vežimo paslaugas (pagal ES susitarimo 19 straipsnio 2 dalį), o ne kabotažo teisės.
 2007 m. Prancūzija iš dalies pakeitė savo 1951 m. dvišalį kelių transporto susitarimą su Šveicarija – jame numatyta galimybė šių dviejų šalių pasienio regionuose vykdyti kabotažo operacijas teikiant reguliarias tarpvalstybines paslaugas tarp šių dviejų šalių. Kol kas Prancūzija yra vienintelė šalis, sudariusi su Šveicarija susitarimą dėl leidimo vykdyti kabotažo operacijas teikiant keleivių vežimo keliais paslaugas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais.
 (3)
 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/2009 dėl bendrųjų patekimo į tarptautinę keleivių vežimo tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais rinką taisyklių ir iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 561/2006 (OL L 300, 2009 11 14, p. 88).
 (4)
 Dėl panašaus atvejo žr. 2017 m. gegužės 16 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nuomonės 2/15 (EU:C:2017:376) 189 ir 190 punktus.
 (5)
 OL C , , p. .
 (6)
 OL C , , p. .
 (7)
 OL L 114, 2002 4 30, p. 91.
 (8)
 OL L 300, 2009 11 14, p. 88.


type: caselaw

text:
 30.7.2011
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 226/18
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez High Court of Ireland (Irlandia) w dniu 6 czerwca 2011 r. — MM przeciwko Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
 (Sprawa C-277/11)
 2011/C 226/34
 Język postępowania: angielski
 Sąd krajowy
 High Court of Ireland
 Strony w postępowaniu przed sądem krajowym
 Strona skarżąca: MM
 Strona pozwana: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
 Pytania prejudycjalne
 1)
 W przypadku gdy wnioskodawca ubiega się o status wynikający z udzielenia ochrony uzupełniającej w następstwie odmowy nadania mu statusu uchodźcy i proponuje się, aby taki wniosek został rozpatrzony odmownie, czy nałożony na państwa członkowskie w art. 4 ust. 1 dyrektywy Rady 2004/83/WE (1) wymóg współpracy z wnioskodawcą zobowiązuje władze administracyjne państwa członkowskiego, o którym mowa, do przekazania temu wnioskodawcy wyników takiej oceny, zanim wydana zostanie końcowa decyzja, tak aby umożliwić mu ustosunkowanie się do aspektów proponowanej decyzji, które skłaniają do udzielenia odpowiedzi odmownej?
 (1) Dz.U. L 304, s. 12.