text:
Fuglinszky Ádám: A saját részvények megszerzésének szabályozása a tőkevédelmi irányelvben és a német jogban (PJK, 2002/2., 30-35. o.) - Új Ptk. – az új Polgári Törvénykönyv és Kommentár
 Fuglinszky Ádám: A saját részvények megszerzésének szabályozása a tőkevédelmi irányelvben és a német jogban (PJK, 2002/2., 30-35. o.)
 I. Bevezető, a saját részvény kettős természete, megszerzésének előnyei és veszélyei
 1. Amikor a XIX. század végén, XX. század elején a részvénytársaságok felfedezték a saját részvények megszerzésében rejlő lehetőségeket, senki nem tudta, mekkora vitákat fog kiváltani ez a problémakör a gazdasági életben és a jogtudományban. A korabeli német szerzők körében eleinte például a puszta lehetőség is abszurdumként hatott, hogy a részvénytársaság saját részvényeit megszerzi és ezáltal önmaga tagjává válik. “A Concordia jogképes Egyesület, amely tagjaiból áll, természetesen nem lehet ezen tagok egyike is – olyannyira nem, mint ahogy a kövekből épült ház sem azonos e kövek egyikével, s ahogyan senki és semmi nem lehet önmaga alkotórésze.” – fogalmazta meg az akkori többségi álláspontot Carl Ritter, neves jogtudós.1 A saját részvényszerzés (fogalmi) ellentmondásosságával kapcsolatos dilemmát azóta sikerült megoldani; részben a jogi személy korlátlan jogképességének, részben pedig az értékpapírok szabad átruházhatóságának elismerésével, hangsúlyozásával. Kétségtelen ugyanakkor, hogy a saját részvény különleges kettős természettel bír. Egyfelől úgy viselkedik, mint a társaság bármely részvénye, megtestesíti a társaság vagyonának egy bizonyos hányadát, forgalomképes, el lehet adni és ezáltal értékesíteni lehet. Másfelől azonban értéke a társaság többi vagyonának értékétől függ, vagyis ha a társaság saját részvényét megszerzi, tulajdonképpen – legalábbis gazdasági szempontból -olyasvalamin szerez tulajdont, ami “amúgy is az övé”. A saját részvénynek úgymond a társaságon kívül van önálló értéke, a társaság tulajdonába kerülve gazdasági önállóságát elveszíti. (Jogi önállóságát, értékpapír mivoltát, szabad átruházhatóságát természetesen nem.) Mindez különösen válságidőszakokban válik nyilvánvalóvá, amikor a társaság vagyona és tartalékai csökkennek, részvényeinek árfolyama zuhan. Ilyenkor a saját részvény szinte értéktelen, mert a társaság mögött álló vagyontömeg egyre kisebb lesz, a részvény eladhatóságának esélye is egyre csökken, a saját részvények csupán súlyos veszteség árán értékesíthetők. Meglepő lehet, de nem titok, hogy az 1929-1931-es világválság idején Németországban a legtöbb bank azért ment tönkre, mert az árfolyamok megtámogatása céljából igen nagy mennyiségű saját részvényt vásárolt. A válság kiszélesedésével egyre többet és többet kellett értékpapírjaiból visszaszereznie, hogy az árfolyamot szinten tartsa, míg végül számos híres és nagy bank vagyona szinte kizárólag, de legalábbis igen nagy részben saját részvényeiből állt. Ilyen körülmények között nem állt elegendő liquid tartalék a társaságok rendelkezésére, hogy további veszteségeiket fedezni tudják; elkerülhetetlen volt a tömeges csőd.2
 2. Habár a kontinentális jogrendszerben inkább a részvényvisszavásárlás veszélyeit szokták hangsúlyozni, előnyei is számottevőek. A saját részvényszerzés egyfajta rugalmasságot, sajátos pénzügyi mozgásteret teremt az igazgatóság számára. Például ha a további fejlesztési, beruházási lehetőségek hiányoznak, a társaság túl nagy saját tőkével rendelkezik. A saját tőke megtérülése – különösen az egyes részvényesekre vetítve – csökken. A tőkemegtérülés ilyenkor javítható a saját tőke – idegen tőke aránynak az utóbbi javára történő megváltoztatásával. Különösen így van ez alacsony hitelkamatok esetén. A saját részvények megvásárlásával és újbóli eladásával a mindenkori tőkeszükségletnek megfelelő saját tőke rendelkezésére állásáról lehet gondoskodni. A részvényvisszaszerzés hozzájárulhat az osztalékpolitika stabilan tartásához is. Amennyiben az igazgatóság prosperáló években magasabb osztalék kifizetését indítványozza, ám ezt a szintet a későbbiekben tartani nem tudja, úgy ez a részvényesek elégedetlenségét válthatja ki. A társaságok ezért inkább egy megfelelő és hosszú távon is biztosítható szinten tartják az osztalékot, míg a különösen sikeres években saját részvények visszavásárlásával részesítik részvényeseiket az extra nyereségből. A részvény-visszavásárlás útján továbbá meg lehet akadályozni a részvények árfolyamának esését; ezzel az eszközzel különösen akkor élnek a társaságok, ha az árfolyamcsökkenés nem függ össze a társaság valós gazdasági, pénzügyi helyzetével, tehát valamiféle tőzsdei túlreagálásról van szó. A saját részvényszerzés a társaság tulajdoni szerkezetének befolyásolására is alkalmas. Segítségével el lehet hárítani “ellenséges” felvásárlási kísérleteket; sajátos hosszú távú vezetői részvényszerzési programokat lehet végrehajtani3; zárt körűen működő részvénytársaságoknál meg lehet akadályozni, hogy a részvények kikerüljenek a korábbi tulajdonosi körből, ha valamelyik (család)tag, részvényes elhalálozik, vagy “ki akar szállni az üzletből”; valamint csökkenteni lehet a kisrészvényesek számát, s így a részvényesekkel való kapcsolattartás költségeit.4 Végezetül egy nagyobb saját részvényállomány bizonyosfajta tranzakciós tartalékot jelenthet nagyobb szerkezeti átalakítások (átalakulás, alaptőke-leszállítás előkészítése, a részvények bevezetése külföldi tőzsdére stb.) végrehajtása során. Ezeket a részvényeket ilyenkor a kívánt célra lehet felhasználni; illetve megvásárlásuk a struktúraváltó döntéseket nem támogató és ezért távozó részvényesek kielégítésére szolgálhat.
 3. A saját részvények megszerzésével járó hátrányok, esetleges veszélyek számottevőek. Fentebb már volt szó arról, hogy a saját részvény megszerzése által a társaság tényleges vagyona valójában csökken. Kifizeti a részvények ellenértékét, de ezért olyasvalamit kap cserébe, aminek önálló közgazdasági értéke nincs. Különösen veszélyes ez recesszió idején, illetve ha a részvény-visszavásárlás az alaptőke terhére történik, vagy ha a társaság olyan részvényeket szerez vissza, amelyek névértékét ill. kibocsátási értékét még nem teljesen fizették be. Ezutóbbi esetben ugyanis a jogosultság és a kötelezettség egy személyben egyesülne, a társaság a be nem fizetett rész tekintetében egyszerre lenne adós és hitelező, minek következtében a jogosultság és a kötelezettség megszűnne (konfúzió). A vagyoncsökkenés nyilvánvaló. A német szerzők elsöprő többsége a saját részvény visszavásárlásában a részvényesek vagyoni betétjének visszatérítését látja, ami szinte minden részvényjogban köztudottan tilos. Ahol a jogszabályok a részvény-visszavásárlást mégis lehetővé teszik, ott – e többségi vélemény szerint – egy törvényi fikcióval állunk szemben, amit a fent felsorolt előnyök realizálhatósága érdekében engedett meg a jogalkotó.5 A tömeges tőzsdei visszavásárlás nemcsak az árfolyam indokolatlan csökkenésének megakadályozását szolgálhatja, hanem megtévesztő spekulációhoz is vezethet. Ha az igazgatóság nagymértékben szerzi vissza saját részvényeit, azok árfolyama szükségképpen emelkedni fog, s mivel a tőzsdén az anonimitás biztosítva van, a befektetők és a hitelezők azt hihetik, a kérdéses vállalatnak valóban “olyan jól megy”, mint azt részvényeinek árfolyama jelzi. Igen visszás eredményre vezetne továbbá, ha az igazgatóság, mint a társaság törvényes képviselője, a társaság részvényei alapján szavazati jogot gyakorolhatna a közgyűlésen. Ez nemcsak azért lenne veszélyes, mert a vállalatvezetés az egyes részvényesi döntések kimenetelét saját érdekeinek megfelelően befolyásolhatná, akár saját megbízatásának meghosszabbítását érhetné el, hanem általánosságban azért is, mert az igazgatóság szavazati joga a részvénytársaság szervei között fennálló, a jogszabályok által szigorúan rögzített hatásköri megosztást önkényesen megváltoztathatná, a részvényesi ellenőrzési mechanizmusokat csökkenthetné, vagy akár ki is iktathatná. Végezetül a saját részvényszerzés az egyes részvényesek közötti diszkriminációhoz is vezethet. A részvényes, akinek részvényeit a társaság megveszi, nem viseli tovább a vállalat működésével járó üzleti kockázatot. A rizikóközösségben résztvevők száma csökken, s különösen ellenszenves lehet, ha az igazgatóság elsősorban bizonyos, hozzá közel álló nagyrészvényeseknek kedvez, azaz az ő részvényeiket vásárolja meg, míg a többi részvényesét nem. Amennyiben a társaság pénzügyi helyzete a fizetésképtelenség felé közelít, s egyesek elhagyhatják “a süllyedő hajót”, mások pedig nem, vagy akár egyesek jobb feltételek mellett “menekülhetnek”, úgy ez már több, mint ellenszenves.
 4. Mindezek alapján nyilvánvaló, hogy a saját részvények megszerzését szabályozni kell. Ez a jogintézmény jól tükrözi a részvénytársaság működése során felmerülő érdekkonfliktusokat, mintegy reprezentatív minta abban a tekintetben, hogy hogyan lehet és kell a befektetők, kisebbségi részvényesek illetve a hitelezők érdekvédelmét megvalósítani az igazgatóság esetleges túlkapásaival szemben – anélkül azonban, hogy a vállalatvezetés gazdasági, pénzügyi mozgásterét szükségtelenül beszűkítené a jogalkotó. Az Egyesült Államokban például hiányzik a cizellált társasági jogi szabályozás, a problémákat az értékpapírjog eszközeivel, illetve a “business judgment rule” (az igazgatósági tagok felelősségének általános mércéje) következetes alkalmazásával oldják meg. A kontinentális jogrendszerben ezzel szemben a saját részvények megszerzésének komplex társasági jogi rendezésével találkozhatunk. E jogok jobban, de legalábbis másként és hangsúlyosabban kifejezésre juttatják a társasággal kapcsolatba kerülő harmadik személyek védelmét, s alapvetően a kötött alaptőke rendszeréből indulnak ki. Mindez a saját részvények megszerzése kapcsán is nyomon követhető.
 II. A saját részvényszerzés veszélyeinek egyes kompenzálási módozatai
 1. A kötött alaptőke védelme érdekében elő lehet írni, hogy a társaság saját részvényeit csak alaptőkén felüli vagyonából szerezheti meg (ez az ún. alaptőkekorlát). Mivel azonban a társaság vagyonának csökkenése általában sem kívánatos, a vagyoncsökkentés e módját egyéb eszközökkel is korlátozni lehet. Számos ország jogában ismert az ún. mennyiségi korlát, vagyis a társaság csak alaptőkéje 10%-ig szerezhet és birtokolhat saját részvényeket. Annak megakadályozására, hogy a vállalatnak hosszabb időn át legyenek saját részvényei, elő lehet írni, hogy az igazgatóság meghatározott időn belül köteles elidegeníteni azokat, s amennyiben ez nem sikerül, vagy bármely okból elmarad, a saját részvényeket be kell vonni az alaptőke megfelelő leszállítása mellett. Végezetül a vagyoncsökkenés veszélyét hivatott elhárítani az a módszer is, mely szerint az egyes jogszabályok a részvény-visszavásárlást bizonyos előre meghatározott “visszaszerzései” okokhoz, feltételekhez kötik (kárelhárítás, fúzió, univerzális jogutódlás stb.). Ha pedig a saját részvényszerzés célját előre nem akarják szabályozni -bizonyos eljárási jellegű garanciákhoz, nevezetesen a közgyűlés hozzájárulásához kötik az ügyletet. Ez utóbbi történhet a konkrét vásárlási program közgyűlés általi jóváhagyásához kapcsolása által, illetve létezik olyan modell is, ahol a részvényesek az igazgatóságnak korlátozott idejű és mértékű felhatalmazást adhatnak saját részvények megszerzésére. A legtöbb európai ország jogában tilos az olyan részvények megszerzése, amelyek névértékét ill. kibocsátási értékét még nem teljesen fizették be.
 2. A saját részvényekkel történő spekulációt, s ezáltal a befektetők ill. hitelezők megtévesztését szintén a fent említett mennyiségi korlátozás bevezetésével (ált. 10%) lehet megakadályozni. A részvényspekulációt kifejezetten meg is lehet tiltani, ilyen tartalmú kifejezett jogszabályi rendelkezés útján.
 3. Azért, hogy az igazgatóság ne vonhasson magához közgyűlési hatásköröket ill. a legfőbb szerv döntéseit ne befolyásolhassa, meg lehet, ill. kell tiltani, hogy a társaságot a saját részvényekhez kapcsolódóan szavazati jog illesse meg. Az egyes részvényesek közötti diszkrimináció kiküszöbölésére is több eszköz képzelhető el, ill. található az egyes tételes jogokban. Egyrészt több helyen kodifikálták a részvényesek hátrányos megkülönböztetésének általános tilalmát. Az is elképzelhető, és van is rá példa, hogy a jogszabály részben, vagy egészben meghatározza a megszerzés és újbóli elidegenítés keretszabályait, amelyek biztosítják az egyenlő elbánást valamennyi részvényes tekintetében. Végül a mennyiségi korlátozás e szempontból is jelentőséggel bír.
 4. Mindemellett elképzelhetőek olyan részvényvásárlások, amelyek során nem a részvénytársaság szerzi meg a saját részvényeit, nem ő fizeti ki azok ellenértékét, de a káros következmények mégiscsak őt érintik, a visszavásárlás gazdasági terhét valamilyen formában a társaság kénytelen viselni. Ilyen lehet, ha pl. saját részvényeit zálogba veszi, részvényeinek megszerzéséhez harmadik személynek pénzügyi segítséget nyújt, részvényeit leányvállalata, vagy egy bizományos a társaság javára szerzi meg. Jogszabályi úton úgy lehet rendezni ezt a kérdést, hogy utaló normákkal a direkt részvényszerzés szabályait ezekre a tényállásokra is alkalmazni rendelik. A konszernjogi szabályok e tekintetben fontos kiegészítő szerepet játszhatnak.
 5. Az Európai Közösségek tőkevédelmi irányelve, s valamennyi tagállam társasági joga ezen eszköztárból válogat(hat)ott tehát, amikor a saját részvények megszerzésére irányadó szabályait megalkotta. A különböző “védelmi mechanizmusok”, szerzési korlátozások szinte tetszés szerint kombinálhatók, s így szigorúbb vagy engedékenyebb szabályozás alakítható ki. A tőkevédelmi irányelv kötelező “minimumszintjét” azonban minden tagállam köteles figyelembe venni, s ez határozza meg az elégséges védelem alsó határát. A felső határ nyilvánvalóan az ésszerűség, s a megfelelő kompromisszum megtalálása a befektetők, hitelezők védelme és a vállalatvezetés cselekvési szabadságának biztosítása között.
 III. A saját részvényszerzés szabályozásának főbb pontjai az ún. tőkevédelmi irányelvben
 1. Az ún. 2. számú társasági jogi, vagy tőkevédelmi irányelv6 a részvénytársaságok tőkéjének valós szolgáltatásának és az alaptőke megtartásának kérdéskörét szabályozza. Meghozatalának alapja a Római Szerződés 44. cikk (2) bek. g) pontja [az amsterdami átszámozást megelőzően 54. cikk (3) bek. g) pontja] volt. A saját részvényszerzésre vonatkozó előírások a 19-24a. cikkekben találhatók. Az irányelv a részvény-visszavásárlást alapvetően nem tiltja, ám szigorú feltételekhez köti. A fenti védelmi intézkedések közül szinte valamennyit tartalmazza. Kompromisszumos szabályozással állunk tehát szemben, mely megvalósítani látszik a I. 4. pont alatt ismertetett célkitűzést, miszerint: a hitelező- és befektető-védelem ne jelentse egyben az igazgatóság mozgásterének indokolatlan korlátozását; a saját részvényszerzésből fakadó előnyök a tagállamokban honos részvénytársaságok számára is realizálhatók legyenek. A szabályozás kompromisszumos jellegű a tekintetben is, hogy mind a német, mind a francia, mind az angol társasági jogból jelentősen merített. A német jogon alapul a tényállások megfogalmazása és a nem közvetlen, tehát harmadik személyek általi részvényszerzés azon eseteinek szabályozása, amikor az valamiképpen mégis a társaság javára (és egyben terhére) történik. A társaság részvényeinek megszerzéséhez nyújtott pénzügyi segítség (kölcsön, előleg, biztosítékok – 23. cikk) tilalma az angol jogban gyökerezik. A tilalom ellenére történő szerzés kettős szankciórendszerét [elidegenítési, illetve annak meghiúsulása esetén “megsemmisítési” kötelezettség – 20. cikk (3) bek., 21. cikk] a francia részvényjogból vette át az irányelv.
 2. A saját részvényszerzés alapesete az irányelv 19. cikke értelmében a kifejezett célhoz nem (feltétlenül) kötött visszavásárlás az igazgatóság által a közgyűlés megfelelő felhatalmazása alapján. A felhatalmazásnak tartalmaznia kell annak időtartamát, amely 18 hónapot nem haladhat meg, a megszerezhető részvények maximális számát valamint a legmagasabb és legalacsonyabb ellenértéket. E “biankó” felhatalmazáson alapuló részvényszerzés esetén mind az alaptőkekorlát, mind a 10% mennyiségi korlát figyelembe veendő, s csak azokat a részvényeket szerezheti meg a társaság, amelyek névértékét teljesen befizették.7
 3. A fenti alapesetet a kivételek ötlépcsős katalógusa követi. Ezekben az esetekben az irányelv egyértelműen meghatározza, hogy mely esetekben lehet közgyűlési közreműködés, felhatalmazás nélkül is saját részvényeket szerezni; az eljárási jellegű kontroll kikapcsolásának ellensúlyozása képpen kifejezetten előírja azokat az okokat, amelyek a szerzést legitimálják. A katalógus azért ötlépcsős, mert az egyes kivételeket, kivételes és célhoz kötött szerzéseket fokozatosan mentesíti a többi, fent ismertetett, megszerzési korlátozás alól is. A kivételek első csoportjában (részvényszerzés a társaságot közvetlenül fenyegető, súlyos károsodás elhárítása érdekében, ill. részvényszerzés részvények a társaság, vagy valamely kapcsolt vállalkozása dolgozóinak történő kiadása céljából) csak a közgyűlési felhatalmazástól lehet eltekinteni, a többi három korlátozást (alaptőke, 10%, teljesen befizetett részvények) figyelembe kell venni.8 A második csoportba mindössze egy megszerzési ok tartozik, amikor is befektetési társaságok befektetőik ezirányú kívánságára szerzik meg saját részvényeiket. Ez esetben a közgyűlési felhatalmazás mellett a 10%-os mennyiségi korlátozást is figyelmen kívül lehet hagyni.9 A harmadik csoportba tartozó megszerzési esetek kapcsán csak a teljesen befizetett részvényekre vonatkozó szabályt kell betartani, illetve a 10%-on felüli saját részvényeket ez esetekben is három éven belül el kell idegeníteni; de sem közgyűlési felhatalmazás, sem pedig az alaptőkekorlát vagy a 10%-os mennyiségi korlát nem “nehezíti” a visszavásárlást. E csoportba tartozik az ingyenes szerzés, a vételi bizomány végrehajtása hitelintézetek esetében, valamint az az eset, amikor a társaság a korábbi részvénytulajdonossal szemben fennálló követelését csak így (végrehajtás és bírósági árverés útján) tudja érvényesíteni.10 A negyedik csoportban már a részvények névértékének teljes befizetése sem feltétel, pusztán a 10%-on fölüli saját részvények három éven belüli elidegenítése kötelező. E csoportba sorolandó a saját részvényszerzés univerzális jogutódlás útján; a strukturális átalakulást, székhely áthelyezést, működési forma megváltoztatását nem támogató és ezért a társaságot elhagyó részvényesek kielégítését szolgáló részvényvásárlás – pontosabban e részvényesek részvényeinek visszavásárlása; az az eset, amikor a részvényes nem szolgáltatja vagyoni betétjét, azaz a részvény névértékét ill. kibocsátási értékét nem fizeti be (Kaduzierung), valamint a megszerzés a kapcsolt vállalkozások kisebbségi részvényeseinek kártalanítása céljából.11 Végül ötödik csoportként megint csak egy megszerzési esetet kell említeni, nevezetesen az alaptőke-leszállítást. Saját részvények megszerzése az alaptőke leszállítása céljából mindennemű korlátozás és feltétel nélkül lehetséges. A szabály érthető, a saját részvények megszerzésével kapcsolatos veszélyek kiküszöbölése ez esetben az alaptőke-leszállításra vonatkozó speciális szabályok alkalmazása útján történik.12 A megszerzett saját részvények alapján a társaságot szavazti jog nem illeti meg.
 4. A jogellenes megszerzés jogkövetkezménye az egy éven belüli elidegenítési kötelezettség, illetve ennek maghiúsulása esetén a részvények “semmissé nyilvánítása”. A legtöbb tagállamban ez utóbbi a részvények bevonását és az alaptőke megfelelő leszállítását jelenti. Ami a gazdasági szempontból azonos eredményre vezető, harmadik személyek általi szerzést illeti, az irányelv ezeket – egy-két speciális kivételtől eltekintve – akkor teszi lehetővé, ha az adott helyzetben (időpontban) a társaság számára az előbbiek alapján megengedett lenne a részvényeinek megszerzése. Vagyis a feltételek meglétét vagy hiányát nem a bizományos, vagy a leányvállalat személyében kell vizsgálni, hanem a társaságnál, illetve az anyavállalatnál magánál. Ez derül ki már a 19. cikk megfogalmazásából a bizományosi szerzésre vonatkozóan, a különböző konszerntagok általi szerzéseket pedig a 24a. cikk szabályozza. A saját részvények zálogba vételének megegyező elbírálása a 24. cikkben szerepel, míg a pénzügyi segítségnyújtás tilalma a 23. cikkben olvasható.
 IV. A német szabályozás története és vázlata
 1. A saját részvények szabályozása a német jogban igen változatos múltra tekint vissza. Szigorúbb és engedékenyebb rendelkezések váltották egymást az elmúlt százharminc évben. Az általános német kereskedelmi törvénykönyv (ADHGB) eredetileg nem tartalmazott e kérdésre nézve semmilyen előírást. Az ADHGB 1870-es novellája azonban, az 1869-es bécsi spekulációs botrányokra reagálva, a részvény-visszavásárlás teljes körű tilalmát vezette be.13 A jogügylet, mint jogszabályba ütköző szerződés, semmis volt. A jogtudomány képviselői hevesen kritizálták az új szabályt, mivel a spekuláció és üzérkedés megakadályozásának oltárán feláldozta annak lehetőségét is, hogy a részvénytársaságok bizonyos indokolt esetekben mégis élhessenek a saját részvényszerzés lehetőségével. Ennek hatására az 1884-es részvényjogi novella megváltoztatta a szabályt, s csak azt tilalmazta, hogy a társaságok rendes üzleti tevékenységi körükben szerezzék meg saját részvényeiket (im regelmäßigen Geschäftsbetriebe) .14 A bírói gyakorlat feladata volt, hogy a rendes üzleti tevékenységi kör fogalmát meghatározza. Mivel a bíróságok a részvényvisszavásárlás kérdését igen nagyvonalúan kezelték, a XX. század húszas éveire általánosan elfogadottá vált, hogy az árfolyam “megtámogatása”, vagyis az árfolyam-manipuláció nem tartozik e körbe, így az korlátlanul megengedett. Ez a gyakorlat vezetett a bevezetőben említett 1931-es tömeges vállalat-összeomláshoz. Nem meglepő, hogy jelentős szigorítás volt a jogalkotó válasza. Az 1931-es birodalmi elnöki szükségrendeletben gyökeresen megváltoztatták a saját részvényszerzés szabályait, tulajdonképpen ekkor alakult ki a rendelkezés alapvetően máig változatlan szerkezete.15 A negatív szabályozásról áttértek a pozitívra, azaz nem azt határozták meg, hogy mikor nem szerezhet a társaság saját részvényeket, hanem taxatíve felsorolták a megszerzés megengedett eseteit. Ekkor került bevezetésre a 10%-os mennyiségi korlátozás is. Az 1937-es, immár önálló Részvénytörvény nagyjából változatlanul átvette a szükségrendelet szabályozását, s valójában a második világháború után megalkotott, és ma is hatályban lévő 1965-ös Részvénytörvény16 sem változtatta meg lényegesen a saját részvényre vonatkozó rendelkezéseket. A megengedett szerzés esetei folyamatosan bővültek; de 1937-től kezdve minden részvényesi jog gyakorlása tilos volt a saját részvények után. Újabb koncepcionális reformot csak a Részvénytörvény 1978-as módosítása jelentett, amikor is a Részvénytörvényt a tőkevédelmi irányelv szabályainak megfelelően módosították. Annak ellenére, hogy a közösségi jogi jogszabály nagymértékben támaszkodott a német jogra, volt azért mit finomítani a szabályozáson. Ekkor került a törvénybe az alaptőkekorlát szabálya, vagyis hogy saját részvényeket csak az alaptőkén felüli vagyon terhére lehet megszerezni. Az irányelv kettős szankciórendszerét össze kellett egyeztetni a német polgári jog jellegzetes jogintézményével, a kötelmi és a dologi jogi jogügylet elkülönítésével és önállóságával (Trennungs- und Abstraktionsprinzip). A német jogalkotó nem élt az irányelv nyújtotta opciós lehetőségekkel, s több ponton szigorúbb előírásokat vezetett be, mint amit az irányelv megkövetelt. Például a közgyűlési felhatalmazáson alapuló “biankó” megszerzést egészen 1998-ig nem tette lehetővé, s mint ahogy már említettük, a saját részvények alapján nemcsak a szavazati jog, hanem valamennyi részvényesi jog gyakorlását megtiltotta, s tiltja ma is. A német jog tehát 1998-ig alapvetően tiltotta a saját részvények megszerzését, azt csak szűk körben, részletesen meghatározott megszerzési okok, körülmények esetén engedélyezte. A saját részvényszerzést – az 1931-es év eseményei által determináltan – szükséges rosszként, visszaszorítandó diszfunkcióként értékelte a jogalkotó és a jogtudomány egyaránt. A kilencvenes évek második felében azonban felismerték, hogy a vállalatok multinacionális tevékenysége és a tőkepiacok nemzetközi összefonódása kapcsán a német vállalatok versenyhátrányba kerülhetnek, ha a saját részvények megszerzéséből fakadó előnyöket nem hasznosíthatják. A Részvénytörvény 1998-as módosítása17 immár lehetővé tette, hogy az igazgatóság a közgyűlés megfelelő felhatalmazása alapján a cél, vagy ok előzetes megjelölése nélkül megszerezhesse a társaság saját részvényeit. Habár a jogszabály szerkezete változatlan maradt, s ez a megszerzési mód is mint egy konkrét ok került a Részvénytörvény 71. § -ába, számos német szerzővel egyetértésben ki lehet mondani: a “biankó”- megszerzés bevezetésével alapvető paradigmaváltás történt.18
 2. A szabály szerkezete a fent felvázolt jogtörténeti fejlődés által erősen determinált. A Részvénytörvény 71. § (1) bek.-e nyolc pontban kilenc megszerzési esetkört sorol fel. Ebből nyolc konkrét, törvényben meghatározott okhoz kötött, egy pedig a már említett 1998-ban lehetővé tett előzetes célmegjelölés nélküli, biankó részvény-visszavásárlás a közgyűlés felhatalmazása alapján. A saját részvények megszerzésének korlátai a 71. § (2) bek.-ben szerepelnek, s ez a bekezdés mondja ki azt is, mely szerzési oknál mely korlátozásokat kell figyelembe venni. A 71a. § tiltja a részvényvásárláshoz történő pénzügyi segítségnyújtást, a 71b. § rendelkezik valamennyi részvényesi jog gyakorlásának kizárásáról. A 71c. § írja elő a saját részvények elidegenítésének kötelezettségét – ha a szerzés jogszerű volt, úgy csak a 10% felüli mennyiség elidegenítését három éven belül, ha azonban jogszerűtlen, úgy egy éven belül a birtokolt saját részvények mennyiségétől függetlenül valamennyi jogszerűtlenül szerzett saját részvényt el kell adni. Amennyiben a társaság elidegenítési kötelezettségének nem tesz eleget, a részvényeket az alaptőke-leszállítás szabályainak figyelembevételével be kell vonni. A 71d. § mondja ki, hogy a leányvállalat (többségi tulajdonban, vagy döntő befolyás alatt álló társaság), illetve a bizományos által végrehajtandó részvényszerzésre a társaság közvetlen részvény-visszavásárlásaira vonatkozó valamennyi feltételt és jogkövetkezményt alkalmazni kell, azaz ezeket a megszerzéseket úgy kell megítélni, mintha a társaság maga szerezné, szerezte volna meg részvényeit. A 71e. § ugyanígy rendelkezik a saját részvények zálogba vételéről. Az alaptényállás tehát kilenc megszerzési esetből áll, a hasonló gazdasági eredményre vezető és így a szabály megkerülésére módot adó szerzéseket pedig utaló szabály segítségével vonja a rendelkezés hatálya alá a német jogalkotó.
 3. Az alaptényállás körében szintén aszerint lehet differenciálni, hogy az egyes megszerzési eseteknél mely szerzési korlátozásokat kell figyelembe venni. Az első csoportba tartozó megszerzési okoknál mind az alaptőke korlát, mind a 10%-os mennyiségi korlát, és a teljes befizetettség követelménye is érvényesül. Ide tartozik a biankó-megszerzés; a saját részvényszerzés a társaságot közvetlenül fenyegető súlyos kár elhárítása érdekében; a részvény-visszavásárlás a részvényeknek a társaság vagy valamely kapcsolt vállalkozása munkavállalói részére történő kiadása céljából; illetve a hitelintézetek értékpapír-kereskedési tevékenysége körében történő saját részvényszerzés – ez utóbbinál szintén szükséges a közgyűlési felhatalmazás is.19 A második csoportba azokat az okokat sorolhatjuk, amelyeknél a helyzet sajátosságaira figyelemmel a társaság egy vagy több megszerzési korlát megtartása alól mentesül. Az átalakulás, ill. egyéb szerkezeti átalakítások esetén a társaságban a továbbiakban már részesedni nem kívánó részvényesek kérhetik részvényeik megvásárlását a társaságtól. Ebben az esetben csak az alaptőke-korlátra és a mennyiségi korlátozásra kell figyelemmel lenni, viszont a részvényszerzésnek nem akadálya, ha a kérdéses részvények névértékét, ill. kibocsátási értékét még nem teljesen fizették be. Az ingyenes szerzés, valamint a hitelintézetek által végrehajtott vételi bizomány esetén azonban a teljes befizetés az egyetlen feltétel, a másik két korlátozás nem irányadó.20 Végezetül a szerzési okok harmadik csoportjába tartozó univerzális jogutódlás útján történő szerzés, valamint az alaptőke-leszállítás eseteiben valamennyi korlátozás figyelmen kívül hagyható, a részvény-visszaszerzés korlátlanul gyakorolható.21
 4. A szabályozás leghangsúlyosabb pontja kétségkívül a biankó-megszerzés a közgyűlés felhatalmazása alapján [71. § (1) bek. 8. pont]. Eszerint a közgyűlés legfeljebb 18 hónapi időtartamra – alapvetően egyszerű többséggel – felhatalmazást adhat az igazgatóságnak saját részvények megszerzésére. A határozatnak tartalmaznia kell a megszerezhető saját részvényeknek az alaptőkéhez viszonyított arányát, ami 10%-ot nem haladhat meg, továbbá a legalacsonyabb és legmagasabb ellenértéket. A jogszabály nem határozza meg, hogy mi célból történhet a szerzés, de tiltja a saját részvényekkel való kereskedést. Előírja, hogy a vételnél és az eladásnál be kell tartani a részvényesek egyenlő elbánásában részesítésének alapvető követelményét, ill. rögzíti, hogy a tőzsdei vétel és eladás ezen elvárásnak mindig eleget tesz. Amennyiben a társaság mégis egy ettől eltérő (azaz az egyenlő elbánás elvét legalábbis formailag sértő) értékesítési módozat mellett döntene, úgy ehhez az érintettek, tehát a közgyűlés hozzájárulása szükséges, s mivel az elsőbbségi jog kizárásáról rendelkező előírás megfelelő alkalmazását rendeli el a törvény, háromnegyedes többséggel. Nyilvánvaló, hogy ez a szabály kellő rugalmasságot és cselekvési szabadságot biztosít az igazgatóság részére; ugyanakkor a megszerzési korlátozások megfelelő mértékben csökkentik a saját részvényszerzés fentebb ismertetett veszélyeit. Mind a gyakorlat, mind a jogtudomány alapvetően üdvözölte az újonnan bevezetett – könnyített – megszerzési tényállást, mindössze csak a kereskedés tilalmát kimondó szabályt érte némi kritika, mondván, hogy a kifejezés tartalma nem egyértelmű. Már a törvényjavaslat indokolása is leszögezte, hogy a tilalom célja a folyamatos árfolyam-befolyásolás valamint a saját részvényekkel történő spekuláció megakadályozása.22 A szabály értelmezéséhez és alkalmazásához Christian Bosse dolgozott ki egy megoldási javaslatot. Eszerint a kereskedési tilalmat, illetve annak esetleges megszegését szubjektív alapokra helyezve kell értelmezni. Vagyis az a döntő, hogy a társaság saját részvényeit árfolyamnyereségrealizálási céllal szerezte-e meg. Ennek megállapításához bizonyos objektív indíciumok is támpontot nyújthatnak. Ilyen például, ha a vétel és az eladás, illetve több vétel és eladás rövid időközönként követi egymást, s az ügyeletek segítségével tényleg árfolyamnyereségre tesz szert a részvénytársaság.23 Mindenesetre, habár első pillantásra a biankó-szerzés is pusztán egy ok a megszerzési okok között, szembetűnő, hogy a törvény nem határozza meg, milyen célból történhet a részvény-visszavásárlás. A saját részvény megszerzésének e liberalizációja bizonyos értelemben visszatérést mutat az 1884-es novella előírásához, mivel csak azt mondja ki, spekulatív célból saját részvényeket megszerezni nem szabad. Arra lehet következtetni, hogy jogszociológiai értelemben a biankó-szerzés válik a saját részvényszerzés alapesetévé, s a többi megszerzési ok háttérbe szorul.
 V. Zárszó
 Hol kezdődik, és hol ér véget az állami beavatkozás, konkrétabban a társasági jog szerepe? Mennyire tudja a társasági jogi szabályozás megakadályozni a spekulációkat és visszaéléseket? Ez a kérdés már a XIX. sz. végén, XX. sz. elején is foglalkoztatta a jogtudomány képviselőit. Earl of Dudley fejtette ki 1896-os beszédében: “kétségtelen az, hogy még a legszigorúbb törvényhozás sem képes s kijátszás minden eshetőségét lehetetlenné tenni. Egy gyakorlott csaló meg fogja találni minden törvényes intézkedésen keresztül az ő czéljához vezető utat...”24 – okkal következtetett tovább Kuncz Ödön, amikor így foglalt állást: “... a részvényjog helyes szabályozásának tengelye éppen akörül forog, hogy olyan eszközökkel küzdjön a törvény az irreális részvénytársaságokkal szemben, amelyek a szolid társaságot nem sértik... 225 Vagyis, fontos a hitelezővédelem, fontos a visszaélések megakadályozása, de túl szigorú szabályozással nem szabad megbénítani a gazdasági életet, s nem szabad indokolatlanul korlátozni a vállalkozások cselekvési szabadságát. Ennek kell lennie az arany középútnak, amit többek között a saját részvények megszerzése kapcsán is szem előtt kell tartania a mindenkori jogalkotónak. A tőkevédelmi irányelvnek és a német részvényjognak sikerült megfelelnie e követelménynek. A szabályozás története, mikéntje és hogyanja nem tanulság nélkül való a hazai kodifikátorok számára sem. A saját részvényszerzés magyar társasági jogi szabályainak elemzésére talán egy másik helyen, máskor még lesz alkalmam kitérni.
 Benckendorff, Andreas [1998] Erwerb eigener Aktien im deutschen und US-amerikanischen Recht, Baden-Baden, Nomos Verlgasgesellschaft.
 Bosse, Christian [2000] Handel in eigenen Aktien durch die Aktiengesellschaften, WM 16. szám, 806-809. old.
 Escher-Weingart, Christina – Kübler, Friedrich [1998] Erwerb eigener Aktien – Deutsche Reformbedürfnisse und europäische Fesseln?, ZHR 162. szám, 537-562. old.
 Habersack, Matthias [1999] Europäisches Gesellschaftsrecht, München, C. H. Beck’sche Verlagsbuchhandlung.
 Hohnhorst, Lothar [1934] Der Erwerb eigener Aktien nach der Aktienrechtsnovelle vom 19. September 1931, Quakenbrück i. H, Handelsdruckerei I. Trute.
 Hueck, Götz [1991] Gesellschaftsrecht, 19. völlig neubearbeitete Auflage, München, C.H.Beck’sche Verlagsbuchhandlung.
 Klausing, Friedrich [1933] Reform des Aktienrechts – Unter besonderer Berücksichtigung der Teilreform des Jahres 1931, Berlin – Wien, Industrieverlag Spaeth & Linde.
 Kraft, Gerhard – Altvater, Christian [1998] Die zivilrechtliche, bilanzielle und steuerliche Behandlung des Rückkaufs eigener Aktien, NZG 12. szám, 448-452. old.
 Kröner, Michael – Hadzic, Edin [1998] Der Erwerb eigener Anteile nach § 71 Abs. 1 Nr. 8 AktG unter Berücksichtigung von § 50c EstG, DB 43. szám, 2133-2138. old.
 Kuncz Ödön [1913] Részvényjogi reformkérdések – különösen: a tőke-biztosítás, alaptőke-felemelés és – leszállítás reformja , Budapest, Wodianer F. és fiai könyvnyomdája.
 Lehmann, Heinrich-Dietz, Rolf [1970] Handbuch Gesellschaftsrecht, 3. Auflage, Berlin-Frankfurt am Main, Verlag Franz Vahlen GmbH.
 Miskolczi Bodnár Péter (szerk.) [2000] Európai társasági jog, Budapest, KJK-Kerszöv.
 Peltzer, Oliver [1998] Die Neuregelung des Erwerbs eigener Aktien im Lichte der historischen Erfahrungen, WM 7. szám, 322-331. old.
 Raiser, Thomas [1992] Recht der Kapitalgesellschaften, 2. neubearbeitete und wesentlich erweiterte Auflage, München, Verlag Franz Vahlen.
 Regierungsentwurf zur Änderung des Aktiengesetzes (KonTraG) [1997], ZIP 47. szám, 2059. skk. old.
 Ritter, Carl [1939] Aktiengesetz – Erläutert von Carl Ritter, zweite vollständig neubearbeitete Auflage, Berlin – München, I. Schweitzer Verlag
 Skog, Rolf [1997] Der Erwerb eigener Aktien: Reformbestrebungen in den EU- Mitgliedstaaten, ZGR 3. szám, 306-333. old.
 Wastl, Ulrich [1997] Erwerb eigener Aktien nach dem Referentenentwurf zur Änderung des AktG und des HGB, DB 9. szám, 461-466. old.
 Würdinger, Hans [1981] Aktienrecht und das Recht der verbundenen Unternehmen, 4. völlig neubearbeitete und erweiterte Auflage, Heidelberg – Karlsruhe, C.F. Müller Juristischer Verlag.
 1 Ritter [1939] 208. old.
 2 Néhány megdöbbentő adat Németországból: Dresdner Bank: Alaptőke 100 millió birodalmi márka, saját részvények a mérlegben 58 millió birodalmi márka. További arányok: Commerzbank: 75:37, Darmstädter Nationalbank: 100:58, Barmer Bankverein: 36:23,5 ld. Honhhorst [1934] 3. old., Lehmann/Dietz [1970] 358. old.
 3 Lényegében arról van szó, hogy az igazgatóság tagjai a részvényeket fokozatosan, attól függően szerezhetik meg, hogy a társaság gazdasági mutatói és a tőzsdei árfolyamok hogyan alakulnak. Addig azonban a részvények a társaság tulajdonában vannak. Ld. Kröner/Hadzic [1998] 2134. old., ill. Benckendorff [1998] 63. old.
 4 Ún. shareholder serving costs, ld. Benckendorff [1998] 64. old., Skog [1997] 311. old., Escher-Weingart/Kübler [1998] 553. old.
 5 Pl. Würdinger [1981] 60. old, Ziebe [1981] 26, 63 old., Hueck [1991] 256. old., Raiser [1992] 219. old., Pletzer [1998] 327. old.
 6 77/91/EGK sz. irányelv OJ/L 26/1, az irányelvről magáról, annak tartalmáról ld. Miskolczi Bodnár (szerk.) [2000] 235. skk. old., Habersack [1999] 74. skk. old.
 7 Irányelv: 19. cikk. (1) bek.
 8 Irányelv: 19. cikk (2)-(3) bek.
 9 Irányelv: 20. cikk. (1) bek. h) pont.
 10 Irányelv: 20. cikk (1) bek. c) és g) pontok.
 11 Irányelv: 20. cikk. (1) bek. b), d), e), f) pontok.
 12 Irányelv: 20. cikk. (1) bek. a) pont.
 13 ADHGB 215. cikk (3) bek.: “Die Actiengesellschaft darf eigene Actien nicht erwerben” a szabály értékeléséhez ld. Mártonfy [1914] 29. old.
 14 A szabály közel változatlan tartalommal került át a német kereskedelmi törvénybe, a HGB-be. A geschäftlicher Betrieb-ből ekkor lett regelmässiger Geschäftsbetrieb. Ld. Klausing [1933] 48. old.
 15 Oly mértékű volt a felháborodás, hogy Brodmann, a kor neves társasági jogásza így érvelt: “Miért nem lehet végre elhatározni, hogy a társaságnak saját részvényei megszerzését teljesen tiltsuk meg. Más országok már megtették, és nem lehet arról hallani, hogy részvényjoguk szenvedne ettől.” Ld. Ritter [1939] S. 207.
 16 Aktiengesetz vom 6. September 1965, Bundesgesetzblatt I., 1089. old. ill. Bundesgesetzblatt III. 4121-1. old., a továbbiakban ezt a jogszabályt értjük Részvénytörvény alatt.
 17 Gesetz zur Kontrolle und Transparenz im Unternehmensbereich vom 27. April 1998, Bundesgesetzblatt I. 786. old. – röviden KonTraG;
 18 Wastl [1998] 462. old., Kraft/Altvater [1998] 448-449. old., Benckendorff [1998] 209. skk. old.
 19 A Részvénytörvény 71. § (1) bek. 1., 2., 7., 8. pontjai.
 20 A Részvénytörvény 71. § (1) bek. 3., 4. pontjai.
 21 A Részvénytörvény 71. § (1) bek. 5., 6. pontjai.
 22 Regierungsentwurf [1997] 2059-2060. old.
 23 Bosse [2000] 807-808. old.
 24 Idézi Kuncz [1913] 16. old.
 25 Kuncz [1913] 14. old.
 Címkék: értékpapírjog, Fuglinszky Ádám, PJK 2002-2
 Előző bejegyzésA koncepció vitái (PJK, 2002/2., 27-28. o.) Következő bejegyzésHelyesbítés (PJK, 2002/2., 35-37. o.)
 ● 2019. 03. 29. | Öröklési szerződés vagy végrendelet? (piacesprofit.hu)
 ● 2019. 03. 28. | A Kúria határozatot hozott kártérítés megfizetése iránti perben (kuria-birosag.hu)
 ● 2019. 03. 27. | Elállási jog online vásárlásnál árú csomagolásának felbontását követően - Az Európai Bíróság ítéletet hozott (jogiforum.hu)
 ● 2019. 03. 24. | Egy szerződés is lehet erkölcstelen? (piacesprofit.hu)
 ● 2019. 03. 21. | Hasznos tudnivalók a kft. tőkeemelésének szabályairól (adozona.hu)
 ● 2019. 03. 21. | Az autót terhelő jogoknak is utána kell nézni használtautó-vásárlásnál - Ingyenesen elérhető a MOKK hitelbiztosítéki nyilvántartása! (jogiforum.hu)
 ● 2019. 03. 19. | A Kúria döntést hozott szülői felügyeleti jog megszüntetése iránti perben (kuria-birosag.hu)
 ● 2019. 03. 14. | A személyiségi jogok polgári jogi védelme, különös tekintettel a közszereplők vonatkozásában (jogiforum.hu)
 ● 2019. 03. 11. | Biztatási kár megtérítése iránti perben hozott döntést a Kúria (kuria-birosag.hu)
 ● 2019. 03. 04. | A kapcsolattartás joga, mint jogosultságok és kötelezettségek összessége és a szabályozás gyakorlata (jogiforum.hu)
 ● 2019. 03. 03. | Hagyatéki ügyek: komoly tévedésben vannak az örökösök (privatbankar.hu)
 ● 2019. 03. 01. | Megszegett szerződésnél megúszható a kártérítés? (piacesprofit.hu)
 ● 2019. 02. 26. | Házastársi vagyonfelosztás - A házasság felbontásával felmerülő vagyonjogi kérdések a gyakorlatban az új Ptk. alapján (jogiforum.hu)
 ● 2019. 02. 24. | Tékozló utódok ellen itt a bizalmi vagyonkezelés (piacesprofit.hu)
 ● 2019. 02. 20. | A következményi kár elhelyezése a kártérítés rendszerében (arsboni.hu)


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
4.5.2002 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 109/41
 Avskrivning av mål C-115/01 (1) Employment Tribunal, Leeds (Förenade kungariket)),
 P. Breckon och M. Barret mot Secretary of State for Employ-
 (2002/C 109/78) ment.
 (1) EGT C 173, 16.6.2001.
 Genom beslut av den 17 januari 2002 har ordföranden för
 Europeiska gemenskapernas domstol förordnat om avskriv-
 ning av mål C-115/01, Europeiska gemenskapernas kommis-
 sion mot Förenade Konungariket Storbritannien och Nordir-
 land.
 Avskrivning av mål C-183/01 (1)
 (1) EGT C 150, 19.5.2001.
 (2002/C 109/81)
 Genom beslut av den 8 januari 2002 har ordföranden för
 Avskrivning av mål C-127/01 (1) Europeiska gemenskapernas domstol förordnat om avskriv-
 ning av mål C-183/01, Europeiska gemenskapernas kommis-
 (2002/C 109/79) sion mot Republiken Grekland.
 Genom beslut av den 30 januari 2002 har ordföranden för (1) EGT C 200, 14.7.2001.
 Europeiska gemenskapernas domstol förordnat om avskriv-
 ning av mål C-127/01, Europeiska gemenskapernas kommis-
 sion mot Republiken Grekland.
 (1) EGT C 150, 19.5.2001.
 Avskrivning av mål C-382/01 (1)
 (2002/C 109/82)
 Avskrivning av mål C-137/01 (1)
 Genom beslut av den 6 februari 2002 har ordföranden för
 Europeiska gemenskapernas domstol förordnat om avskriv-
 (2002/C 109/80)
 ning av mål C-382/01, Europeiska gemenskapernas kommis-
 sion mot Förenade Konungariket Storbritannien och Nordir-
 land.
 Genom beslut av den 16 januari 2002 har ordföranden för
 Europeiska gemenskapernas domstol förordnat om avskriv-
 ning av mål C-137/01 (begäran om förhandsavgörande från (1) EGT C 331, 24.11.2001.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 11957E/PRO/BEI/06
 TRAITE INSTITUANT LA COMMUNAUTE ECONOMIQUE EUROPEENNE, PROTOCOLE SUR LES STATUTS DE LA BANQUE EUROPEENNE D' INVESTISSEMENT, ARTICLE 6
 ++++ARTICLE 6 1 . SUR LA PROPOSITION DU CONSEIL D'ADMINISTRATION, LE CONSEIL DES GOUVERNEURS PEUT DECIDER A LA MAJORITE QUALIFIEE QUE LES ETATS MEMBRES ACCORDENT A LA BANQUE DES PRETS SPECIAUX PRODUCTIFS D'INTERETS, DANS LE CAS ET DANS LA MESURE OU LA BANQUE AURA BESOIN D'UN TEL PRET POUR LE FINANCEMENT DE PROJETS DETERMINES, ET OU LE CONSEIL D'ADMINISTRATION JUSTIFIE QU'ELLE N'EST PAS EN MESURE DE SE PROCURER LES RESSOURCES NECESSAIRES SUR LES MARCHES DES CAPITAUX A DES CONDITIONS CONVENABLES, COMPTE TENU DE LA NATURE ET DE L'OBJET DES PROJETS A FINANCER . 2 . LES PRETS SPECIAUX NE PEUVENT ETRE REQUIS QU'A PARTIR DU DEBUT DE LA QUATRIEME ANNEE SUIVANT L'ENTREE EN VIGUEUR DU TRAITE . ILS NE DOIVENT PAS EXCEDER 400 MILLIONS D'UNITES DE COMPTE AU TOTAL, NI 100 MILLIONS D'UNITES DE COMPTE PAR AN . 3 . LA DUREE DES PRETS SPECIAUX SERA ETABLIE EN FONCTION DE LA DUREE DES CREDITS OU GARANTIES QUE LA BANQUE SE PROPOSE D'ACCORDER AU MOYEN DE CES PRETS ; ELLE NE DOIT PAS DEPASSER 20 ANS . LE CONSEIL DES GOUVERNEURS, STATUANT A LA MAJORITE QUALIFIEE SUR PROPOSITION DU CONSEIL D'ADMINISTRATION, PEUT DECIDER LE REMBOURSEMENT ANTICIPE DES PRETS SPECIAUX . 4 . LES PRETS SPECIAUX PORTERONT INTERET AU TAUX DE 4 % L'AN, A MOINS QUE LE CONSEIL DES GOUVERNEURS, EN TENANT COMPTE DE L'EVOLUTION ET DU NIVEAU DES TAUX D'INTERETS SUR LES MARCHES DES CAPITAUX, NE DECIDE DE FIXER UN TAUX DIFFERENT . 5 . LES PRETS SPECIAUX DOIVENT ETRE ACCORDES PAR LES ETATS MEMBRES AU PRORATA DE LEUR SOUSCRIPTION DANS LE CAPITAL ; ILS DOIVENT ETRE VERSES EN MONNAIE NATIONALE AU COURS DES SIX MOIS QUI SUIVENT LEUR APPEL . 6 . EN CAS DE LIQUIDATION DE LA BANQUE, LES PRETS SPECIAUX DES ETATS MEMBRES NE SONT REMBOURSES QU'APRES EXTINCTION DES AUTRES DETTES DE LA BANQUE .


text:
 21.2.2008
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 L 47/38
 DECISÃO DO COMITÉ MISTO DO EEE
 N.o 116/2007
 de 28 de Setembro de 2007
 que altera o anexo XIII (Transportes) do Acordo EEE
 O COMITÉ MISTO DO EEE,
 Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, tal como alterado pelo Protocolo que adapta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado «o acordo», nomeadamente o artigo 98.o,
 Considerando o seguinte:
 (1)
 O anexo XIII do acordo foi alterado pela Decisão do Comité Misto do EEE n.o 91/2007, de 6 de Julho de 2007 (1).
 (2)
 A Decisão 2007/230/CE da Comissão, de 12 de Abril de 2007, respeitante a um formulário relativo às disposições em matéria social no domínio das actividades de transporte rodoviário (2) deve ser incorporada no acordo,
 DECIDE:
 Artigo 1.o
 No anexo XIII do acordo, a seguir ao ponto 21a (Directiva 2006/22/CE do Parlamento Europeu e do Conselho) é inserido o seguinte ponto:
 «21aa.
 32007 D 0230: Decisão 2007/230/CE da Comissão, de 12 de Abril de 2007, respeitante a um formulário relativo às disposições em matéria social no domínio das actividades de transporte rodoviário (JO L 99 de 14.4.2007, p. 14).»
 Artigo 2.o
 Fazem fé os textos da Decisão 2007/230/CE, nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicados no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Artigo 3.o
 A presente decisão entra em vigor em 29 de Setembro de 2007, desde que tenham sido efectuadas ao Comité Misto do EEE todas as notificações previstas no n.o 1 do artigo 103.o do acordo (3).
 Artigo 4.o
 A presente decisão será publicada na Secção EEE e no Suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.
 Feito em Bruxelas, em 28 de Setembro de 2007.
 Pelo Comité Misto do EEE
 O Presidente
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) JO L 328 de 13.12.2007, p. 40.
 (2) JO L 99 de 14.4.2007, p. 14.
 (3) Não foram indicados requisitos constitucionais.


type: wikipedia

text:
Le Anatine (Anatinae ) sono una sottofamiglia degli Anatidi, che comprende le seguenti tribù e generi:
 Tribù Tadornini
 Genere Merganetta
 Merganetta armata - anatra di torrente
 Genere Neochen
 Neochen jubata () - oca dell'Orinoco
 Genere Chloephaga
 Chloephaga melanoptera () - oca delle Ande
 Chloephaga picta () - oca di Magellano
 Chloephaga hybrida () - oca del kelp
 Chloephaga poliocephala - oca testagrigia
 Chloephaga rubidiceps - oca testarossiccia
 Genere Alopochen
 Alopochen aegyptiaca () - oca egiziana
 Alopochen mauritiana () † - casarca di Mauritius
 Alopochen kervazoi () † - casarca di Réunion
 Genere Tadorna
 Tadorna tadorna () - volpoca
 Tadorna radjah () - casarca del ragià
 Tadorna ferruginea () - casarca comune
 Tadorna cana () - casarca del Sudafrica
 Tadorna tadornoides () - casarca australiana
 Tadorna variegata () - casarca del paradiso
 Tadorna cristata () - casarca crestata
 Tribù Mergini
 Genere Histrionicus
 Histrionicus histrionicus () - moretta arlecchina
 Genere Camptorhynchus
 Camptorhynchus labradorius † () - anatra del Labrador
 Genere Clangula
 Clangula hyemalis () - moretta codona
 Genere Polysticta
 Polysticta stelleri () - edredone di Steller
 Genere Somateria
 Somateria fischeri () - edredone dagli occhiali
 Somateria spectabilis () - re degli edredoni
 Somateria mollissima () - edredone comune
 Genere Melanitta
 Melanitta perspicillata () - orco marino dagli occhiali
 Melanitta fusca () - orco marino
 Melanitta deglandi () - orco marino del Pacifico
 Melanitta nigra () - orchetto marino
 Melanitta americana () - orchetto marino americano
 Genere Bucephala
 Bucephala albeola () - quattrocchi minore
 Bucephala clangula () - quattrocchi
 Bucephala islandica () - quattrocchi d'Islanda
 Genere Mergellus
 Mergellus albellus () - pesciaiola
 Genere Lophodytes
 Lophodytes cucullatus ()
 Genere Mergus
 Mergus australis † - smergo dal ciuffo
 Mergus octosetaceus - smergo brasiliano
 Mergus merganser - smergo maggiore
 Mergus serrator - smergo minore
 Mergus squamatus - smergo cinese
 Tribù Cairinini
 Genere Cairina
 Cairina moschata () - anatra muschiata
 Genere Aix
 Aix sponsa () - anatra sposa
 Aix galericulata () - anatra mandarina
 Tribù Callonettini
 Genere Callonetta
 Callonetta leucophrys () - alzavola anellata
 Tribù Aythyini
 Genere Chenonetta
 Chenonetta jubata () - anatra arboricola australiana
 Genere Hymenolaimus
 Hymenolaimus malacorhynchos () - anatra blu
 Genere Sarkidiornis
 Sarkidiornis sylvicola - oca dal pettine
 Sarkidiornis melanotos () - oca bernoccoluta
 Genere Pteronetta
 Pteronetta hartlaubii () - anatra di Hartlaub
 Genere Cyanochen
 Cyanochen cyanoptera () - oca aliazzurre
 Genere Marmaronetta
 Marmaronetta angustirostris () - anatra marmorizzata
 Genere Asarcornis
 Asarcornis scutulata () - anatra arboricola alibianche
 Genere Rhodonessa
 Rhodonessa caryophyllacea † () - anatra testarosa
 Genere Netta
 Netta rufina () - fistione turco
 Netta peposaca () - fistione beccoroseo
 Netta erythrophthalma () - fistione australe
 Genere Aythya
 Aythya valisineria () - moriglione dorsotelato
 Aythya americana () - moriglione testarossa
 Aythya ferina () - moriglione eurasiatico
 Aythya australis () - moretta australiana
 Aythya innotata () - moretta del Madagascar
 Aythya baeri () - moriglione di Baer
 Aythya nyroca () - moretta tabaccata
 Aythya novaeseelandiae () - moretta della Nuova Zelanda
 Aythya collaris () - moretta dal collare
 Aythya fuligula () - moretta eurasiatica
 Aythya marila () - moretta grigia
 Aythya affinis () - moretta americana
 Tribù Anatini
 Genere Salvadorina
 Salvadorina waigiuensis - anatra del Salvadori
 Genere Lophonetta
 Lophonetta specularioides () - anatra crestata
 Genere Amazonetta
 Amazonetta brasiliensis () - alzavola brasiliana
 Genere Speculanas
 Speculanas specularis () - anatra dagli occhiali
 Genere Tachyeres
 Tachyeres patachonicus () - anatra vaporiera volatrice
 Tachyeres pteneres () - anatra vaporiera di Magellano
 Tachyeres brachypterus () - anatra vaporiera delle Falkland
 Tachyeres leucocephalus - anatra vaporiera testabianca
 Genere Sibirionetta
 Sibirionetta formosa () - alzavola del Baikal
 Genere Spatula
 Spatula querquedula () - marzaiola
 Spatula hottentota () - alzavola ottentotta
 Spatula puna () - alzavola della puna
 Spatula versicolor () - alzavola argentata
 Spatula platalea () - mestolone rosso
 Spatula cyanoptera () - alzavola cannella
 Spatula discors () - marzaiola americana
 Spatula smithii - mestolone del Capo
 Spatula rhynchotis () - mestolone australiano
 Spatula clypeata () - mestolone comune
 Genere Mareca
 Mareca strepera () - canapiglia
 Mareca falcata () - anatra falcata
 Mareca penelope () - fischione eurasiatico
 Mareca sibilatrix () - fischione del Cile
 Mareca americana () - fischione americano
 Mareca marecula () - fischione dell'isola di Amsterdam †
 Genere Anas
 Anas capensis - alzavola del Capo
 Anas sparsa - germano nero africano
 Anas rubripes - germano nero americano
 Anas platyrhynchos - germano reale
 Anas fulvigula - germano maculato
 Anas diazi - germano messicano
 Anas wyvilliana - germano delle Hawaii
 Anas laysanensis - germano di Laysan
 Anas luzonica - germano delle Filippine
 Anas superciliosa - germano del Pacifico
 Anas poecilorhyncha - germano beccomacchiato
 Anas zonorhyncha - germano beccomacchiato orientale
 Anas undulata - germano beccogiallo
 Anas melleri - germano di Meller
 Anas bernieri () - alzavola di Bernier
 Anas theodori † - anatra di Mauritius
 Anas gibberifrons - alzavola d'Indonesia
 Anas albogularis () - alzavola delle Andamane
 Anas gracilis - alzavola grigia
 Anas castanea () - alzavola castana
 Anas aucklandica () - alzavola attera
 Anas nesiotis () - alzavola delle Isole Campbell
 Anas chlorotis - alzavola bruna
 Anas bahamensis - codone guancebianche
 Anas erythrorhyncha - anatra becco rosso
 Anas flavirostris - alzavola marezzata
 Anas andium () - anatra delle Ande
 Anas georgica - codone beccogiallo
 Anas acuta - codone comune
 Anas eatoni () - codone di Eaton
 Anas crecca - alzavola comune
 Anas carolinensis - alzavola americana
 Note
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Anatidae
 Taxa classificati da William Elford Leach


text:
Is é is leanbh (nó páiste nó gasúr) ann ná duine an-óg, ábhar fir nó mná, nach bhfuil cuma an duine fhásta ag teacht air go fóill. Nuair a thosóidh an páiste ag teacht in inmhe fir nó mná, ní ghlacfar leis a thuilleadh gur páiste atá ann, agus tabharfar déagóir air.
 Sa Ghaeilge, is gnách "leanbh" a thabhairt ar pháistí an-bheaga, go háirithe má tá siad níos óige ná cúig bliana. "Páiste" a thugtar orthu siúd atá ag teacht in aois na scoile nó atá ag dul ar scoil cheana féin. Maidir leis an bhfocal "gasúr", is féidir dó tagairt do pháistí an dá chineál, idir bhuachaillí agus chailíní, ach i nGaeilge Uladh, ní thugtar gasúr ach ar bhuachaill de ghnáth. Le Gaeilge na Mumhan amháin a bhaineann an leagan "garsún".
 Le baby an Bhéarla a aistriú go Gaeilge, is gnách leaganacha éagsúla Gaelaithe den fhocal Béarla a úsáid inniu. Is iad "báb" agus "babaí" na foirmeacha is oiriúnaí don Ghaeilge. Tá an focal "tachrán" coitianta chomh maith. I nGaeilge na Gaeltachta, má tháinig duine ar cuairt nuair a bhí bean an tí díreach ag breith linbh, deirtí gur tháinig sé "in aimsir na dtachrán". Maidir le "lámhacánaí", is focal Muimhneach é a thugtar ar leanbh nach bhfuil seasamh ná siúl aige go fóill, agus é ag déanamh a bhealaigh ar aghaidh ag "lámhacán" leis, agus a bholg ag cuimilt an urláir nó na talún. Bhí "bunóc" in úsáid i nGaeilge Chiarraí i laethanta óige Pheig, ach is ar éigean a chloisfeá an focal sin i gCiarraí an lae inniu.
 Nascanna inmheánacha
 Buachaill
 Cailín
 Tagairtí
 Leanaí
 Cúram leanaí


type: other

text:
Acuerdo de 16 de diciembre de 2004, del Pleno del Tribunal Constitucional, que modifica parcialmente el de 19 de diciembre de 2002, por el que se regula el régimen de retribuciones del personal al servicio del Tribunal Constitucional
 Acuerdo de 16 de diciembre de 2004, del Pleno del Tribunal Constitucional, que modifica parcialmente el de 19 de diciembre de 2002, por el que se regula el régimen de retribuciones del personal al servicio del Tribunal Constitucional Acuerdo de 16 de diciembre de 2004, del Pleno del Tribunal Constitucional, que modifica parcialmente el de 19 de diciembre de 2002, por el que se regula el régimen de retribuciones del personal al servicio del Tribunal Constitucional Mis Leyes
 Acuerdo de 16 de diciembre de 2004, del Pleno del Tribunal Constitucional, que modifica parcialmente el de 19 de diciembre de 2002, por el que se regula el régimen de retribuciones del personal al servicio del Tribunal Constitucional Estado :
 TRIBUNAL CONSTITUCIONAL ACUERDO de 16 de diciembre de 2004, del Pleno del Tribunal Constitucional, que modifica parcialmente el de 19 de diciembre de 2002, por el que se regula el régimen de retribuciones del personal al servicio del Tribunal Constitucional.
 El Pleno del Tribunal Constitucional, en ejercicio de la competencia definida en el artículo 2.2, en relación con el artículo 10.j), de la Ley Orgánica 2/1979, delTribunal Constitucional, ha modificado parcialmente el Acuerdo de 19 de diciembre de 2002, por el que se regula el régimen de retribuciones del personal al servicio del Tribunal Constitucional, en los términos que se señalan a continuación:
 1. Se añade al artículo 2.1, letra a), lo siguiente:
 «Los Secretarios de Justicia al servicio del Tribunal percibirán el sueldo establecido para los Secretarios Judiciales de primera categoría.»
 2. La actual redacción de la letra c) del artículo 2.2 queda sustituida por la siguiente:
 «Complementos de adecuación: Al objeto de adecuar las retribuciones de los funcionarios al servicio del Tribunal a las condiciones de prestación del servicio y a las características de los puestos de trabajo propios del Tribunal Constitucional, y tomando en consideración la procedencia de distintas administraciones públicas del personal funcionario a su servicio, el Pleno del Tribunal fijará para cada año, al aprobar el proyecto de presupuesto para el correspondiente ejercicio, los pertinentes complementos de adecuación, tanto de sueldo como de antigüedad, a los funcionarios incluidos en el ámbito de aplicación de la Ley 30/1984, en los distintos grupos de clasificación de los mismos a que se refiere el artículo 25 de dicha Ley.
 Los importes de los complementos de adecuación se acreditarán en doce mensualidades. En el complemento de adecuación de antigüedad únicamente se tomarán en consideración los trienios que se les haya reconocido y acreditado a los funcionarios mientras hayan permanecido prestando servicios en el Tribunal Constitucional, modificándose, en su caso, en función de los nuevos trienios que se reconozcan, y sin que sea de aplicación a los funcionarios adscritos con carácter temporal ni a quienes desempeñen puestos de carácter eventual, excepto cuando estos últimos sean desempeñados por funcionarios adscritos alTribunal.»
 3. Se suprime la letra d) del artículo 2.2.
 4. La actual redacción del segundo párrafo del artículo 3 queda sustituida por la siguiente:
 «Los funcionarios de carrera que ocupen puestos de trabajo que pueden ser desempeñados asimismo por personal eventual percibirán las retribuciones básicas correspondientes a su grupo de clasificación, incluidos trienios, y las retribuciones complementarias, incluidas las de adecuación que resulten pertinentes, que correspondan al puesto de trabajo que desempeñen.»
 Madrid, 16 de diciembre de 2004.-La Presidenta, CASAS BAAMONDE
 Acuerdo de 16 de diciembre de 2004, del Pleno del Tribunal Constitucional, que modifica parcialmente el de 19 de diciembre de 2002, por el que se regula el régimen de retribuciones del personal al servicio del Tribunal Constitucional Trámites


text:
 16.4.2005
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 93/27
 ESIMESE ASTME KOHTU
 16. veebruari 2005. aasta otsus
 kohtuasjas T-284/03: Rosalinda Aycinena versus Euroopa Ühenduste Komisjon (1)
 (Ametnikud - Kõrgemale palgaastmele nimetamine - Palgajärkudesse liigitamine)
 (2005/C 93/55)
 Kohtumenetluse keel: prantsuse
 Kohtuasjas T-284/03: Rosalinda Aycinena, elukoht Brüssel (Belgia), esindajad advokaadid J.-N. Louis, E. Marchal, A. Coolen ja S. Orlandi, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, v. Euroopa Ühenduste Komisjon (esindaja C. Berardis-Kayser), mille esemeks on nõue tühistada komisjoni otsus hageja ametisse nimetamisel tema lõpliku määramise kohta palgaastmele LA 6, esimene järk, tegi esimese astme kohus (kolmas koda), koosseisus: koja esimees M. Jaeger ja kohtunikud V. Tiili ja O. Czúcz; kohtusekretär H. Jung, 16. veebruaril 2005 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:
 1.
 Jätta hagi rahuldamata.
 2.
 Jätta kohtukulud kostja kanda.
 (1) ELT C 251, 18.10.2003.


text:
Circolare MIUR 10.04.2019, prot. n. 11233 —
 Tu sei qui: Home › Legislazione e dottrina › Indice cronologico › 2019 › aprile › Circolare MIUR 10.04.2019, prot. n. 11233
 Circolare MIUR 10.04.2019, prot. n. 11233 Legislazione e dottrina
 Circolare MIUR 10.04.2019, prot. n. 11233
 Personale scolastico. Art. 26, comma 8, l. 448/1998 - art. 1, comma 65, l. 107/2015 - art. 13 d.lgs. 64/2017.
 In considerazione della scadenza, prevista per il 31 agosto 2019, degli incarichi conferiti per il triennio 2016/2017 - 2018/2019, è necessario procedere a una nuova individuazione di docenti e dirigenti scolastici da assegnare all'Amministrazione centrale del Miur e agli Uffici scolastici regionali per i compiti connessi all'autonomia scolastica, ai sensi del primo periodo del comma 8 dell'art. 26 della legge 448/1998, per un totale di 150 unità secondo la ripartizione di cui all'allegata tabella.
 Con separato provvedimento, il Capo Dipartimento per il sistema educativo di istruzione e di formazione ripartirà il contingente destinato all'Amministrazione centrale tra il medesimo Dipartimento e il Dipartimento per la programmazione e la gestione delle risorse umane, finanziarie e strumentali, ai fini della successiva assegnazione agli Uffici di staff dei medesimi Dipartimenti e agli uffici di livello dirigenziale generale incardinati nei Dipartimenti.
 I Direttori generali degli Uffici scolastici regionali provvederanno a loro volta, in considerazione delle diverse esigenze territoriali, a destinare il contingente loro assegnato alle rispettive strutture.
 La selezione del personale, per un totale di 150 unità, sarà operata dai Dipartimenti e dalle Direzioni generali secondo le modalità consuete (cfr. CM 14 del 3 luglio 2015).
 Qualora il collocamento fuori ruolo, ai sensi del decreto legge 28 agosto 2000, n. 240, convertito con modificazioni nella legge 27 ottobre 2000, n. 306, abbia durata non superiore ad un quinquennio i docenti, all'atto della cessazione dalla posizione di comando, sono assegnati alla sede nella quale erano titolari all'atto del provvedimento. I collocamenti fuori ruolo che abbiano durata superiore ad un quinquennio comportano, quindi, la perdita della sede di titolarità. A tal fine, i periodi trascorsi in posizione di comando si sommano se tra gli stessi non vi sia soluzione di continuità. I docenti che perdono la titolarità, all'atto del rientro in ruolo o della cessazione del comando, sono assegnati con priorità ad una sede disponibile da loro scelta, secondo le modalità definite in sede di contrattazione collettiva nazionale integrativa in materia di mobilità.
 Le strutture presso cui il personale presta servizio avranno cura di comunicare le assenze esclusivamente al dirigente scolastico dell'ultima sede di titolarità del docente o, per i dirigenti scolastici, ai Direttori generali o Dirigenti responsabili degli Uffici scolastici regionali.
 B) Assegnazione presso enti di prevenzione del disagio psicosociale (art. 26, comma 8, secondo periodo, legge 448/1998) e presso associazioni professionali dei dirigenti scolastici e del personale docente (art. 26, comma 8, terzo periodo, legge 448/1998)
 L'art. 1, comma 606 della L. 205/2017, come noto, ha rinviato all'anno scolastico 2020/2021 la soppressione del secondo e del terzo periodo del comma 8 dell'art. 26 della legge 448/98 relativi ai comandi presso enti e associazioni che svolgono attività di prevenzione del disagio psico-sociale o di assistenza, cura, riabilitazione e reinserimento di tossicodipendenti e delle associazioni professionali del personale direttivo e docente ed enti cooperativi da esse promossi, nonché presso enti che operano nel campo della formazione e della ricerca educativa e didattica.
 Pertanto, limitatamente al prossimo anno scolastico 2019/2020, potranno essere assegnati dirigenti scolastici e docenti nella misura così prevista:
 - fino a 100 unità presso gli enti e le associazioni che svolgono attività di prevenzione del disagio psico-sociale, assistenza, cura, riabilitazione e reinserimento di tossicodipendenti, iscritti negli albi regionali e provinciali, di cui all'art. 116 del testo unico approvato con decreto del Presidente della Repubblica 9 ottobre 1990, n. 309;
 - fino a 50 unità presso associazioni professionali del personale direttivo e docente ed enti cooperativi da esse promossi, nonché presso enti che operano nel campo della formazione e della ricerca educativa e didattica.
 Le assegnazioni dei dirigenti scolastici e del personale docente da effettuarsi, nel numero massimo di 100 unità, presso enti e associazioni che svolgono attività di prevenzione del disagio psicosociale, assistenza, cura, riabilitazione e reinserimento di tossicodipendenti, possono essere disposte a condizione che gli enti e le associazioni risultino iscritti all'albo di cui all'articolo 116 del decreto del Presidente della Repubblica 9 ottobre 1990, n. 309. Questo Ministero si riserva la facoltà, in caso di disponibilità residua nel contingente di posti, di prendere in considerazione domande di associazioni che operano in tale area di intervento non iscritte all'albo.
 In allegato alla richiesta dovrà essere trasmessa la scheda dati, compilata in formato excel,allegata alla presente circolare e la dichiarazione di assenso dell'interessato. Gli enti e le associazioni che, in relazione all'attività proposta, richiedano più unità di personale devono indicarne l'ordine di priorità. Le richieste incomplete nei contenuti o nella documentazione non saranno prese in esame. Parimenti non saranno prese in esame le richieste pervenute dai diretti interessati.
 Le richieste saranno esaminate sulla base delle attività proposte e della continuità di azione nel settore indicato, dimostrata dai richiedenti negli anni precedenti. L'elenco delle associazioni verrà pubblicato sul sito del Miur.
 Le assegnazioni di cui al presente paragrafo hanno durata annuale e comportano il collocamento fuori ruolo per l'anno scolastico 2019/20 secondo le modalità previste alla lettera A) della presente circolare.
 Per l'anno scolastico 2019/20 le richieste di assegnazione dovranno essere inviate a mezzo posta certificata al Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca - Dipartimento per il sistema educativo di istruzione e formazione - Direzione generale per il personale scolastico - Ufficio IV - entro le ore 23,59 del 3 maggio 2019 al seguente indirizzo mail: dgpersonalescuola@postacert.istruzione.it.
 Le assegnazioni dei dirigenti scolastici e del personale docente presso le associazioni professionali e gli enti cooperativi da esse promossi nonché presso enti e istituzioni che svolgono, per loro finalità istituzionale, impegni nel campo della formazione e della ricerca educativa e didattica, possono essere concesse nel limite massimo di cinquanta unità.
 9. scheda dati, compilata in formato excel, allegata alla presente circolare.
 Gli enti e le associazioni avranno cura, acquisendo i dati personali dei candidati, di agire in rispetto della normativa contenuta nel D.lgs. 30 giugno 2003, n. 196 e successive modifiche ed integrazioni e nel Regolamento europeo n. 2016/679 in materia di protezione dei dati personali.
 Gli Uffici scolastici regionali, considerato lo sviluppo dei progetti avviati e la tempistica per il completamento delle operazioni di avvio dell'anno scolastico, provvederanno a confermare o a individuare nuovamente - in caso di cessazioni o per scadenza dei progetti attivati - i docenti cui affidare, previa collocazione in posizione di comando, un incarico annuale per l'attuazione dei progetti nazionali di cui alla citata legge 107/2015. L' individuazione nell'ambito dell'organico triennale dell'autonomia scolastica, senza oneri aggiuntivi a valere sulla dotazione organica di potenziamento dell'offerta formativa, avverrà nei limiti dei contingenti regionali definiti dal Decreto ministeriale numero 659 del 28 agosto 2016.
 D) Assegnazione dei dirigenti scolastici e dei docenti a supporto del sistema della formazione italiana nel mondo (art. 13 del d.lgs. 64/2017)
 I dirigenti scolastici e i docenti distaccati ai sensi dell'art. 13 del decreto legislativo n. 64 del 13 aprile 2017, individuati dalle procedure di selezione espletate nel 2018 e destinatari di un incarico triennale, possono essere unicamente sostituiti in caso di rinuncia, cessazione o destinazione a diverso incarico. Tale sostituzione avverrà mediante lo scorrimento delle attuali graduatorie e solo in caso di esaurimento delle medesime l'Ufficio competente potrà attivare nuove selezioni.
 Nell'ambito delle procedure indicate nella presente circolare, l'acquisizione e il trattamento dei dati dei candidati avverranno nel rispetto della normativa europea e nazionale in materia di protezione dei dati personali.
 Permangono, infine, le disposizioni di cui all'articolo 307 del decreto legislativo 16 aprile 1994, n. 297, all'articolo 1, comma 4, della legge 3 agosto 1998, n. 315, nonché quelle relative alle prerogative sindacali.
 Allegato 1 - Tabella del contingente assegnato per i compiti connessi all'autonomia scolastica triennio 2019/2020 - 2021/2022
 Friuli Venezia Giulia 3*
 *incluso un posto per un docente per le scuole di lingua slovena.
 Allegato 2 - Scheda dati per le associazioni e le comunità che intendono richiedere comandi ai sensi del comma 8 dell'art. 26 della legge 448/98 da compilare in formato excel
 Denominazione Associazione/Ente Pec Cap e Città Via Cognome e Nome dirigente scolastico / docente Codice Fiscale Data di nascita Sede di titolarità Cap e Città Via


type: legislation

text:
 21.2.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 48/11
 A BIZOTTSÁG 149/2012/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2012. február 20.)
 egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Limone di Rocca Imperiale [OFJ])
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 2006. március 20-i 510/2006/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 7. cikke (4) bekezdésének első albekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az 510/2006/EK rendelet 6. cikke (2) bekezdésének első albekezdésével összhangban a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Olaszország kérelmét (2) a „Limone di Rocca Imperiale” elnevezés bejegyzésére.
 (2)
 A Bizottsághoz nem érkezett az 510/2006/EK rendelet 7. cikke szerinti kifogás, ezért az említett elnevezést be kell jegyezni,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az e rendelet mellékletében szereplő elnevezés bejegyzésre kerül.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2012. február 20-án.
 a Bizottság részéről, az elnök nevében,
 Dacian CIOLOȘ
 a Bizottság tagja
 (1) HL L 93., 2006.3.31., 12. o.
 (2) HL C 157., 2011.5.27., 10. o.
 MELLÉKLET
 A Szerződés I. mellékletében felsorolt, emberi fogyasztásra szánt mezőgazdasági termékek:
 1.6. osztály. Gyümölcs, zöldségfélék és gabonafélék, frissen vagy feldolgozva
 OLASZORSZÁG
 Limone di Rocca Imperiale (OFJ)


text:
Oscarsgalan 1999 var den 71:a upplagan av Academy Awards som belönade insatser inom film från 1998 och sändes från Dorothy Chandler Pavilion i Los Angeles den 21 mars 1999. Årets värd var Whoopi Goldberg för tredje gången. Första gången hon var värd för galan var 1994 och andra gången 1996.
 Vinnare och nominerade
 Vinnarna listas i fetstil.
 Heders-Oscar
 Elia Kazan
 Irving G. Thalberg Memorial Award
 Norman Jewison
 Filmer med flera nomineringar
 13 nomineringar: Shakespeare in Love
 11 nomineringar: Rädda menige Ryan
 7 nomineringar: Den tunna röda linjen, Elizabeth och Livet är underbart
 4 nomineringar: Armageddon
 3 nomineringar: Gods and Monsters, Truman Show och Välkommen till Pleasantville
 2 nomineringar: A Civil Action, Central do Brasil, Drömmarnas värld, En enkel plan, Hilary & Jackie, Ont blod, Out of Sight, Prinsen av Egypten, Spelets regler och Zorro – Den maskerade hämnaren
 Filmer med flera vinster
 7 vinster: Shakespeare in Love
 5 vinster: Rädda menige Ryan
 3 vinster: Livet är underbart
 Sveriges bidrag
 Sverige skickade in Fucking Åmål till galan som det svenska bidraget för priset i kategorin Bästa icke-engelskspråkiga film. Den blev inte nominerad.
 Externa länkar
 Oscarsgalan 1999 på Internet Movie Database
 1999
 Filmåret 1999
 1999 i USA
 Los Angeles under 1900-talet


text:
Richardas Vagneris (; 1813 m. gegužės 22 d. Leipcige – 1883 m. lapkričio 13 d. Venecijoje) – vokiečių kompozitorius, muzikos teoretikas ir eseistas. Vienas žinomiausių vokiečių romantinės operos kūrėjų.
 Biografija
 Gimė gausioje tarnautojo šeimoje. Buvo devintas vaikas šeimoje. Tėvas mirė, kai jam buvo vos 6 mėnesiai. Nuo 1821 m. muzikos mokėsi Dresdeno Šv. Kryžiaus mokykloje. 1828 m. muzikos mokėsi iš šv. Tomo bažnyčios kantoriaus Teodoro Vainlingo, nuo 1831 m. muzikos mokėsi Leipcigo universitete. 1834–1842 m. vertėsi sunkiai, dažnai gyveno dideliame skurde. 1834–1839 m. buvo Magdeburgo, Karaliaučiaus, Klaipėdos, Rygos muzikos teatrų chormeisteris ir dirigentas. 1839–1842 m. gyveno Paryžiuje.
 Šlovės sulaukė tik 1842 m. Drezdene. Nuo 1843 metų buvo Drezdene Saksonijos karališkosios operos dirigentas. Dalyvavo 1849 m. gegužės sukilime, kurį numalšinus pabėgo į Šveicariją. Vėliau trumpai apsistodavo Venecijoje, Liucernoje, Vienoje, Paryžiuje, Berlyne.
 1864 m. susilaukė Bavarijos karaliaus Liudviko II palankumo, apsigyveno Miunchene. Karalius apmokėjo jo skolas ir toliau finansiškai jį palaikė. 1865 m. vėl grįžo į Šveicariją (iki 1872 m. gyveno Trybšene). Paskutiniuosius gyvenimo metus praleido Bairote, kuriame 1876 m. atidarė muzikinį teatrą, kuriame statė savo operas. 1882 m. dėl sveikatos sutrikimų išvyko į Veneciją, kur ir mirė 1883 m.
 R. Vagneris kaip asmenybė vertinamas įvairiai, atsižvelgiant į jo įvestas muzikines ir dramatines naujoves bei demonstruotą antisemitizmą.
 Asmeninis gyvenimas
 1870 m. rugpjūčio 25 d. 57 metų R. Vagneris po 4 metų našlystės susituokė su 32 metų Kozima, jaunesniąja iš dviejų nesantuokinių kompozitoriaus F. Listo ir Paryžiaus vakarėlių damos, rašytojos Mari d’Agu dukra. Kozima prieš mėnesį išsiskyrė su pirmuoju vyru – pianistu ir dirigentu H. fon Biulovu. Tuokdamasi su R. Vagneriu Kazima jau turėjo nuo R. Vagnerio 5 metų dukrą Izoldą, pavadinta kūrinio „Tristanas ir Izolda“ herojės vardu.
 Kūryba
 Sukūrė 13 operų (dažniausiai vadinamos muzikinėmis dramomis):
 „Skrajojantis Olandas"
 „Tanhoizeris"
 „Lohengrinas"
 „Tristanas ir Izolda"
 „Niurnbergo meisterzingeriai"
 Reino auksas
 Valkirija
 Zygfridas
 Dievų žūtis
 misterija „Parsifalis" (1882)
 Fėjos
 Rienzi
 Uždrausta meilė
 Be operų taip pat parašė simfoninės muzikos kūrinių (idilė „Zygfrydas“, 1870), instrumentinių pjesių, kūrinių chorui, balsui – operos – monumentalūs scenos kūriniai, pagrįsti vokalinės ir instrumentinės simfoninės muzikos sinteze; sukurtos pagal paties kompozitoriaus libretus. Joms būdinga mitologinė (legendinė) tematika, stiprių charakterių veikėjai, spalvingi gamtos paveikslai. Atsisakęs operai būdingų arijų ir ansamblių, R. Vagneris siužeto plėtotei vartojo ekspresyvų melodingą rečitatyvą, sudėtingą leitmotyvų sistemą, dažnai ir savarankiškus simfoninius epizodus. Parašė knygų istorijos, muzikos, teatro ir kitais klausimais („Menas ir revoliucija“, 1849; „Opera ir drama“, 1851; „Apie dirigavimą“, 1869; „Bethovenas", 1870), autobiografiją (1870).
 Šaltiniai
 Vokietijos kompozitoriai
 Vokietijos eseistai
 Muzikos istorikai
 Kompozitoriai romantikai


text:
7.3.2016
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 C 90/7
 Domanda di pronuncia pregiudiziale proposta dalla Cour de cassation (Francia) il 14 dicembre 2015 — Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
 (Causa C-671/15)
 (2016/C 090/10)
 Lingua processuale: il francese
 Giudice del rinvio
 Cour de cassation
 Parti
 Ricorrente: Président de l’Autorité de la concurrence
 Resistenti: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord, Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
 Questioni pregiudiziali
 1)
 Se accordi, decisioni o pratiche di organizzazioni di produttori, di associazioni di organizzazioni di produttori e di organizzazioni professionali, che possano essere qualificati come anticoncorrenziali ai sensi dell’articolo 101 TFUE, possano sfuggire al divieto previsto da tale articolo per il solo fatto che siano connessi alle missioni affidate a dette organizzazioni nell’ambito dell’organizzazione comune del mercato, e ciò benché essi non rientrino in alcuna delle deroghe generali previste successivamente dall’articolo 2 dei regolamenti (CEE) n. 26 del 4 aprile 1962 (1) e (CE) n. 1184/2006 del 24 luglio 2006 (2) e dall’articolo 176 del regolamento (CE) n. 1234/2007 del 22 ottobre 2007 (3).
 2)
 In caso affermativo, se gli articoli 11, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 2200/1996 (4), 3, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1182/2007 (5), e 122, primo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007, che stabiliscono, tra gli obiettivi assegnati alle organizzazioni di produttori e alle loro associazioni, quello di regola[re] i prezzi alla produzione e quello di adeguare la produzione alla domanda, in particolare dal punto di vista quantitativo, debbano essere interpretati nel senso che pratiche di fissazione collettiva di un prezzo minimo, di concertazione sulle quantità immesse sul mercato o di scambio di informazioni strategiche, attuate da tali organizzazioni o dalle loro associazioni, sfuggono al divieto di accordi anticoncorrenziali, in quanto tendono alla realizzazione di detti obiettivi.
 (1) Regolamento (CEE) n. 26 del 4 aprile 1962, relativo all'applicazione di alcune regole di concorrenza alla produzione e al commercio dei prodotti agricoli.
 (2) Regolamento (CE) n. 1184/2006 del Consiglio, del 24 luglio 2006, relativo all’applicazione di alcune regole di concorrenza alla produzione e al commercio dei prodotti agricoli (GU L 214, pag. 7).
 (3) Regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (GU L 299, pag. 1).
 (4) Regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio del 28 ottobre 1996 relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli (GU L 297, pag. 1).
 (5) Regolamento (CE) n. 1182/2007 del Consiglio, del 26 settembre 2007 , recante norme specifiche per il settore ortofrutticolo, recante modifica delle direttive 2001/112/CE e 2001/113/CE e dei regolamenti (CEE) n. 827/68, (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96, (CE) n. 2826/2000, (CE) n. 1782/2003 e (CE) n. 318/2006 e che abroga il regolamento (CE) n. 2202/96 (GU L 273; pag. 1).