type: other

text:
ΕΠΑΣ ΟΑΕΔ - Οδηγός του Πολίτη
 Tag: ΕΠΑΣ ΟΑΕΔ
 Αρχικοί πίνακες αξιολόγησης εκπαιδευτικού προσωπικού ΕΠΑΣ Μαθητείας του ΟΑΕΔ Αναρτήθηκαν οι Αρχικοί Πίνακες Αξιολόγησης για την πρόσληψη Εκπαιδευτικού Προσωπικού (αναπληρωτών-ωρομισθίων), με σύμβαση εξαρτημένης εργασίας ορισμένου χρόνου για τις ΕΠΑΣ Μαθητείας του ΟΑΕΔ, σχολικού έτους 2019-2020 ...
 Πρόσληψη εκπαιδευτικού προσωπικού για ΕΠΑΣ Μαθητείας ΟΑΕΔ 2019
 Πρόσληψη εκπαιδευτικού προσωπικού για ΕΠΑΣ Μαθητείας ΟΑΕΔ 2019 Προκήρυξη Ειδικοτήτων για την πρόσληψη Εκπαιδευτικού Προσωπικού (αναπληρωτών-ωρομισθίων) με σύμβαση εξαρτημένης εργασίας ορισμένου χρόνου, για τις ΕΠΑΣ Μαθητείας ΟΑΕΔ σχολικού έτους 2019-2020 Ο Οργανισμός Απασχόλησης Εργατικού Δυναμικού, ...
 Επιδότηση της πρακτικής άσκησης μαθητών των ΕΠΑΣ Μαθητείας του ΟΑΕΔ Η επιδότηση της Μαθητείας/Πρακτικής άσκησης σε χώρο εργασίας για μαθητευόμενους των ΕΠΑΣ Μαθητείας που θα απασχοληθούν στο Δημόσιο, σε φορείς του Δημοσίου Τομέα, σε ΟΤΑ, ...
 Εκπαίδευση 125 μαθητών / μαθητριών των ΕΠΑΣ ΟΑΕΔ σε συνεργασία με ΕΕΣΣΤΥ, ΟΣΕ και Ελληνογερμανικό Εμπορικό και Βιομηχανικό Επιμελητήριο Από τον Οργανισμό Απασχόλησης Εργατικού Δυναμικού (ΟΑΕΔ) ανακοινώνεται ότι στο πλαίσιο της συνεργασίας του κατά το σχολικό έτος 2017-18, ...
 Ο ΟΑΕΔ σε συνεργασία με το Ελληνογερμανικό Εμπορικό και Βιομηχανικό Επιμελητήριο και τη DEKRA Αkademie GmbH αναλαμβάνει την υλοποίηση Πιλοτικού Προγράμματος Επαγγελματικής Κατάρτισης «Dual 2+1» αποφοίτων των ΕΠΑΣ / ΟΑΕΔ στην ειδικότητα του –Τεχνίτη Μαγειρικής ...


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 26.11.2015
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 L 311/19
 ΑΠΌΦΑΣΗ ΤΗΣ ΜΕΙΚΤΉΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ ΤΟΥ ΕΟΧ
 αριθ. 268/2014
 της 12ης Δεκεμβρίου 2014
 για την τροποποίηση του παραρτήματος II (Τεχνικοί κανόνες, πρότυπα, δοκιμές και πιστοποίηση) της συμφωνίας για τον ΕΟΧ [2015/2135]
 Η ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΟΥ ΕΟΧ,
 Έχοντας υπόψη τη συμφωνία για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο (εφεξής «η συμφωνία για τον ΕΟΧ»), και ιδίως το άρθρο 98,
 Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
 (1)
 Ο κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 895/2014 της Επιτροπής, της 14ης Αυγούστου 2014, για την τροποποίηση του παραρτήματος XIV του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1907/2006 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου για την καταχώριση, την αξιολόγηση, την αδειοδότηση και τους περιορισμούς των χημικών προϊόντων (REACH) (1) πρέπει να ενσωματωθεί στη συμφωνία για τον ΕΟΧ.
 (2)
 Το παράρτημα II της συμφωνίας για τον ΕΟΧ θα πρέπει, επομένως, να τροποποιηθεί αναλόγως,
 ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ:
 Άρθρο 1
 Στο σημείο 12κθ [κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1907/2003 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου] του κεφαλαίου XV του παραρτήματος ΙΙ της συμφωνίας για τον ΕΟΧ, προστίθεται η ακόλουθη περίπτωση:
 «—
 32014 R 0895: Κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 895/2014 της Επιτροπής, της 14ης Αυγούστου 2014 (ΕΕ L 244 της 19.8.2014, σ. 6).».
 Άρθρο 2
 Τα κείμενα του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 895/2014 στην ισλανδική και τη νορβηγική γλώσσα, τα οποία δημοσιεύονται στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας της Ευρωπαϊκής Ένωσης, είναι αυθεντικά.
 Άρθρο 3
 Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει στις 13 Δεκεμβρίου 2014, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν πραγματοποιηθεί όλες οι κοινοποιήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 103 παράγραφος 1 της συμφωνίας για τον ΕΟΧ (2).
 Άρθρο 4
 Η παρούσα απόφαση δημοσιεύεται στο τμήμα ΕΟΧ και στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
 Βρυξέλλες, 12 Δεκεμβρίου 2014.
 Για τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧ
 Ο Πρόεδρος
 Kurt JÄGER
 (1) ΕΕ L 244 της 19.8.2014, σ. 6.
 (2) Δεν έχουν αναφερθεί συνταγματικές απαιτήσεις.


type: legislation

text:
 27.1.2005
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 24/35
 BESCHLUSS DER KOMMISSION
 vom 14. Januar 2005
 zur Einrichtung der „Exekutivagentur Bildung, Audiovisuelles und Kultur“ für die Verwaltung der Gemeinschaftsmaßnahmen in den Bereichen Bildung, Audiovisuelles und Kultur gemäß der Verordnung (EG) Nr. 58/2003 des Rates
 (Nur der deutsche, englische und französische Text sind verbindlich)
 (2005/56/EG)
 DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN —
 gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
 gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 58/2003 des Rates vom 19. Dezember 2002 zur Festlegung des Statuts der Exekutivagenturen, die mit bestimmten Aufgaben bei der Verwaltung von Gemeinschaftsprogrammen (1) beauftragt werden, insbesondere auf Artikel 3 Absatz 1,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Mit der Verordnung (EG) Nr. 58/2003 wird der Kommission die Befugnis übertragen, die Einrichtung von Exekutivagenturen entsprechend dem in dieser Verordnung festgelegten Statut zu beschließen und ihnen bestimmte Aufgaben bei der Verwaltung von einem oder mehreren Gemeinschaftsprogrammen zu übertragen. Der Geltungsbereich dieser Verordnung bleibt vom vorliegenden Beschluss unberührt.
 (2)
 Mit der Schaffung einer Exekutivagentur wird das Ziel verfolgt, die Kommission in die Lage zu versetzen, sich vorrangig auf die Tätigkeiten und Aufgaben zu konzentrieren, die nicht ausgelagert werden können. Die Kommission wird jedoch die von den Exekutivagenturen verwalteten Maßnahmen kontrollieren und überwachen und die endgültige Verantwortung übernehmen.
 (3)
 Bei der Verwaltung bestimmter zentralisierter Teile verschiedener Programme in den Bereichen Bildung, Audiovisuelles und Kultur geht es um die Durchführung praktischer Projekte, die keine politischen Entscheidungen voraussetzen, jedoch während des gesamten Projektzyklus fundierte sachbezogene und finanzielle Fachkenntnisse erfordern.
 (4)
 Werden Aufgaben im Zusammenhang mit der Durchführung dieser Programme auf eine Exekutivagentur übertragen, kann eine deutliche Trennung vorgenommen werden zwischen den Programmplanungsphasen und den Finanzierungsbeschlüssen, die unter die Zuständigkeit der Kommissionsdienststellen fallen sollen, einerseits und den Phasen der Projektdurchführung, für welche die Exekutivagentur verantwortlich sein wird, anderseits.
 (5)
 Die Einrichtung einer Exekutivagentur ändert nichts daran, dass der Rat die Kommission mit der Verwaltung bestimmter Aktionsphasen der verschiedenen Programme beauftragt hat, noch daran, dass im Rahmen bestimmter Programme Verwaltungsaufgaben auf Nationalagenturen übertragen wurden.
 (6)
 Eine zu diesem Zweck durchgeführte Kosten-Nutzen-Analyse hat ergeben, dass der Rückgriff auf eine Exekutivagentur für die Verwaltung bestimmter zentralisierter Teile der Programme in den Bereichen Bildung, Audiovisuelles und Kultur die günstigste unter allen denkbaren Optionen darstellt, und zwar sowohl in finanzieller als auch in nichtfinanzieller Hinsicht.
 (7)
 Die in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses der Exekutivagenturen.
 (8)
 Verordnung (EG) Nr. 1653/2004 der Kommission vom 21. September 2004 setzt die Standardhaushaltsordnung für Exekutivagenturen gemäß der Verordnung (EG) Nr. 58/2003 des Rates zur Festlegung des Statuts der Exekutivagenturen, die mit bestimmten Aufgaben bei der Verwaltung von Gemeinschaftsprogrammen beauftragt werden, fest (2) —
 BESCHLIESST:
 Artikel 1
 Einrichtung der Agentur
 (1) Es wird eine Exekutivagentur (im Folgenden „Agentur“ genannt) für die Verwaltung von Gemeinschaftsmaßnahmen in den Bereichen Bildung, Audiovisuelles und Kultur eingerichtet, deren Statut und deren wesentliche Arbeitsmodalitäten in der Verordnung (EG) Nr. 58/2003 geregelt sind.
 (2) Die Agentur wird die „Exekutivagentur Bildung, Audiovisuelles und Kultur“ genannt.
 Artikel 2
 Standort
 Der Sitz der Agentur befindet sich in Brüssel.
 Artikel 3
 Dauer
 (1) Die Agentur wird für den Zeitraum vom 1. Januar 2005 bis zum 31. Dezember 2008 eingerichtet.
 (2) Die Kommission nimmt 2006 eine Bewertung der Funktionsweise der Agentur vor, einschließlich einer Kosten-Nutzen-Analyse gemäß Artikel 3 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 58/2003, und zwar im Hinblick auf eine mögliche Änderung oder Ausweitung der Aufgaben der Agentur im Rahmen der neuen Generation von Programmen in den Bereichen Bildung, Audiovisuelles und Kultur.
 Artikel 4
 Ziele und Aufgaben
 (1) Die Agentur ist für die Verwaltung bestimmter Teile der folgenden Gemeinschaftsprogramme zuständig:
 a)
 „Sokrates“, zweite Phase des gemeinschaftlichen Aktionsprogramms im Bereich der allgemeinen Bildung, eingerichtet durch den Beschluss Nr. 253/2000/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (3);
 b)
 „Leonardo da Vinci“, zweite Phase des gemeinschaftlichen Aktionsprogramms im Bereich der beruflichen Bildung, eingerichtet durch den Beschluss 1999/382/EG des Rates (4);
 c)
 Gemeinschaftliches Aktionsprogramm „Jugend“, eingerichtet durch den Beschluss Nr. 1031/2000/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (5);
 d)
 Programm „Kultur 2000“, eingerichtet durch den Beschluss Nr. 508/2000/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (6);
 e)
 Programm zur Förderung von Entwicklung, Vertrieb und Öffentlichkeitsarbeit hinsichtlich europäischer audiovisueller Werke (MEDIA Plus — Entwicklung, Vertrieb und Öffentlichkeitsarbeit 2001-2005), eingerichtet durch den Beschluss 2000/821/EG des Rates (7);
 f)
 Fortbildungsprogramm für die Fachkreise der europäischen audiovisuellen Programmindustrie (MEDIA-Fortbildung) (2001-2005), eingerichtet durch den Beschluss Nr. 163/2001/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (8);
 g)
 Programm zur Verbesserung der Qualität der Hochschulbildung und Förderung des interkulturellen Verständnisses durch die Zusammenarbeit mit Drittstaaten (Erasmus Mundus), eingerichtet durch den Beschluss Nr. 2317/2003/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (9);
 h)
 Mehrjahresprogramm (2004—2006) für die wirksame Integration von Informations- und Kommunikationstechnologien (IKT) in die Systeme der allgemeinen und beruflichen Bildung in Europa (Programm „eLearning“), eingerichtet durch den Beschluss Nr. 2318/2003/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (10);
 i)
 Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung einer aktiven europäischen Bürgerschaft (Bürgerbeteiligung), eingerichtet durch den Beschluss 2004/100/EG des Rates (11);
 j)
 Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung von auf europäischer Ebene im Jugendbereich tätigen Einrichtungen, eingerichtet durch den Beschluss Nr. 790/2004/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (12);
 k)
 Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Unterstützung von auf europäischer Ebene tätigen Einrichtungen und zur Förderung von punktuellen Tätigkeiten im Bereich der allgemeinen und beruflichen Bildung, eingerichtet durch den Beschluss Nr. 791/2004/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (13);
 l)
 Aktionsprogramm der Gemeinschaft zur Förderung von auf Europäischer Ebene tätigen kulturellen Einrichtungen, eingerichtet durch den Beschluss Nr. 792/2004/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (14);
 m)
 Projekte im Bereich der Hochschulbildung, die nach den Bestimmungen für die Unterstützung der wirtschaftlichen Zusammenarbeit mit den Entwicklungsländern Asiens finanziert werden können und im Rahmen der Verordnung (EWG) Nr. 443/92 des Rates genehmigt wurden (15).
 (2) Die Agentur ist im Rahmen der Verwaltung der in Absatz 1 genannten Teile der Gemeinschaftsprogramme für folgende Aufgaben zuständig:
 a)
 Verwaltung der Projekte von der Entstehung bis zum Abschluss im Rahmen der Durchführung der ihr anvertrauten Gemeinschaftsprogramme auf der Grundlage des Jahresarbeitsprogramms, das als Finanzierungsbeschluss für die Gewährung von Finanzhilfen und die Vergabe öffentlicher Aufträge in den Bereichen Bildung, Audiovisuelles und Kultur von der Kommission angenommen wurde, oder auf der Grundlage spezifischer Finanzierungsbeschlüsse der Kommission sowie Durchführung der dazu erforderlichen Kontrollen durch sachdienliche Entscheidungen, die auf der Grundlage der Befugnisübertragung durch die Kommission getroffen werden;
 b)
 Annahme der Instrumente für die Haushaltsdurchführung bei Einnahmen und Ausgaben sowie — auf der Grundlage der Befugnisübertragung durch die Kommission — Vornahme mancher oder aller für die Verwaltung der Gemeinschaftsprogramme erforderlichen Maßnahmen, insbesondere jener, die mit der Vergabe von Finanzhilfen und Aufträgen im Zusammenhang stehen;
 c)
 Erhebung und Analyse aller für die Ausrichtung der Durchführung der Gemeinschaftsprogramme erforderlichen Informationen und Weiterleitung an die Kommission.
 (3) Der Agentur kann nach Stellungnahme des gemäß Artikel 24 der Verordnung (EG) Nr. 58/2003 eingerichteten Ausschusses der Exekutivagenturen von der Kommission die Befugnis übertragen werden, gleichartige Aufgaben im Rahmen nicht in Absatz 1 genannter Gemeinschaftsprogramme in den Bereichen Bildung, Audiovisuelles und Kultur im Sinne des Artikels 2 der Verordnung (EG) Nr. 58/2003 durchzuführen.
 (4) In dem Beschluss über die Befugnisübertragung durch die Kommission werden alle der Agentur übertragenen Aufgaben im Einzelnen festgelegt, und der Beschluss wird unter Berücksichtigung zusätzlicher Aufgaben, die der Agentur gegebenenfalls übertragen werden, abgeändert. Er wird dem Ausschuss der Exekutivagenturen zur Information vorgelegt.
 Artikel 5
 Organisatorische Struktur
 (1) Die Agentur wird von einem Lenkungsausschuss und einem Direktor, die von der Kommission ernannt werden, verwaltet.
 (2) Die Mitglieder des Lenkungsausschusses werden für zwei Jahre ernannt.
 (3) Der Direktor der Agentur wird für vier Jahre ernannt.
 Artikel 6
 Zuschuss
 Die Agentur erhält einen im Gesamthaushaltsplan der Europäischen Union ausgewiesenen Zuschuss, welcher der Mittelausstattung der in Artikel 4 Absatz 1 genannten Programme und, sofern angebracht, von denen anderer Programme entnommen wird, mit deren Durchführung die Agentur gemäß Artikel 4 Absatz 3 beauftragt wird.
 Artikel 7
 Kontrolle und Berichterstattung
 Die Agentur unterliegt der Kontrolle der Kommission und erstattet über die Durchführung der ihr anvertrauten Programme regelmäßig Bericht, wobei die einschlägigen Modalitäten und die Häufigkeit der Berichterstattung in der Übertragungsverfügung präzisiert sind.
 Artikel 8
 Ausführung des Verwaltungshaushaltsplans
 Die Agentur führt ihren Verwaltungshaushaltsplan nach den Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 1653/2004 aus.
 Brüssel, den 14. Januar 2005
 Im Namen der Kommission
 Viviane REDING
 Mitglied der Kommission
 (1) ABl. L 11 vom 16.1.2003, S. 1.
 (2) ABl. L 297 vom 22.9.2004, S. 6.
 (3) ABl. L 28 vom 3.2.2000, S. 1. Beschluss zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 885/2004 des Rates (ABl. L 168 vom 1.5.2004, S. 1).
 (4) ABl. L 146 vom 11.6.1999, S. 33. Beschluss zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1882/2003 des Europäischen Parlaments und des Rates (ABl. L 284 vom 31.10.2003, S. 1).
 (5) ABl. L 117 vom 18.5.2000, S. 1. Beschluss zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 885/2004 des Rates.
 (6) ABl. L 63 vom 10.3.2000, S. 1. Beschluss zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 885/2004 des Rates.
 (7) ABl. L 336 vom 30.12.2000, S. 82. Beschluss zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 885/2004 des Rates.
 (8) ABl. L 26 vom 27.1.2001, S. 1. Beschluss zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 885/2004 des Rates.
 (9) ABl. L 345 vom 31.12.2003, S. 1.
 (10) ABl. L 345 vom 31.12.2003, S. 9.
 (11) ABl. L 30 vom 4.2.2004, S. 6.
 (12) ABl. L 138 vom 30.4.2004, S. 24.
 (13) ABl. L 138 vom 30.4.2004, S. 31.
 (14) ABl. L 138 vom 30.4.2004, S. 40.
 (15) ABl. L 52 vom 27.2.1992, S. 1. Verordnung zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 807/2003 (ABl. L 122 vom 16.5.2003, S. 36).


type: wikipedia

text:
 Udalosti
 23. január – Zemetrasenie v provincii Šen-si si vyžiadalo 830 000 obetí
 13. apríl – obrovský požiar v Košiciach, pri ktorom vyhoreli viaceré ulice a významné budovy
 v Leviciach sa začali práce na opevňovaní mesta
 vo Viedni vyšla mapa Uhorska
 v Bazileji vyšlo dielo Georgia Agricolu Dvanásť kníh o baníctve, v ktorom sa zmieňuje aj o stredoslovenských baniach
 Narodenia
 Aurelio Lomi, taliansky maliar († 1622)
 Carlo Maderno, taliansky architekt († 1629)
 Úmrtia
 21. marec – Thomas Cranmer, hlavný predstaviteľ reformácie v Anglicku a arcibiskup canterburský (* 1489)
 31. júl – Ignác z Loyoly, zakladateľ Spoločnosti Ježišovej, stratég a organizátor protireformácie, mystik a svätec (* 1491)
 21. október – Pietro Aretino, taliansky spisovateľ (* 1492)
 Lorenzo Lotto, taliansky renesančný maliar (* 1480)
 1556


text:
A 2000. évi nyári olimpiai játékok férfi teniszversenyét az orosz Jevgenyij Kafelnyikov nyerte a német Tommy Haas és a francia Arnaud di Pasquale előtt.
 Kiemeltek

 Marat Szafin (Első kör)
 Gustavo Kuerten (Negyeddöntős)
 Magnus Norman (Harmadik kör)
 Lleyton Hewitt (Első kör)
 '''Jevgenyij Kafelnyikov (Bajnok)
 Àlex Corretja (Third round)
 Tim Henman (Első kör)
 Juan Carlos Ferrero (Negyeddöntős)

 Nicolas Kiefer (Első kör)
 Franco Squillari (Első kör)
 Mark Philippoussis (Harmadik kör)
 Marcelo Ríos (Első kör)
 Patrick Rafter (Második kör)
 Wayne Ferreira (Első kör)
 Albert Costa (Első kör)
 Michael Chang (Első kör)
 Tábla
 Döntők
 Források
 Eredmények
 F1


type: caselaw

text:
 25.4.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 171/25
 Breithiúnas na Cúirte Ginearálta an 2 Márta 2022 – Distintiva Solutions v EUIPO – Makeblock (Makeblock)
 (Cás T-86/21) (1)
 (Trádmharc de chuid an Aontais Eorpaigh - Imeachtaí neamhbhailíochta - Marc de chuid an Aontais Eorpaigh Makeblock - Dearbhfhorais le diúltú - Éagsúlacht - Airteagal 7(1)(b) de Rialachán (CE) Uimh. 207/2009 [anois: 7(1)(b) de Rialachán (AE) Uimh. 2017/1001] - Easpa éagsúlachta - Airteagal 7(1)(c) de Rialachán Uimh. 207/2009 [anois: Airteagal 7(1)(c) de Rialachán 2017/1001] - Easpa mhairc de siocair aige leis an bpobal a chur ar strae - Airteagal 7(1)(g), de Rialachán Uimh. 207/2009 [anois: Airteagal 7(1)(g), de Rialachán 2017/1001)
 (2022/C 171/38)
 Teanga an cháis: an Béarla
 Páirtithe
 Iarratasóir: Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña (Vitoria-Gasteiz, an Spáinn) (ionadaí: M. Sanmartín Sanmartín, Dlíodóir)
 Cosantóir: Oifig Maoine Intleachtúla an Aontais Eorpaigh (ionadaithe: J. Ivanauskas agus V. Ruzek, Gníomhairí)
 Páirtí eile sna himeachtaí os comhair an Bhoird Achomhairc EUIPO, atá ag idirghabháil os comhair na Cúirte Ginearálta: Makeblock Co. Ltd (Shenzhen, an tSín) (ionadaí: C. Sueiras Villalobos, Dlíodóir)
 Maidir le:
 Caingean arna tabhairt i gcoinne chinneadh an Chúigiú Bord Achomhairc EUIPO an 4 Meán Fómhair 2020 (Cás R 988/2020 – 5), i ndáil le himeachtaí freasúra idir Distintiva Solutions agus Makeblock.
 An chuid oibríochtúil
 1.
 Diúltaítear don chaingean;
 2.
 Ordaítear do Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña na costais a íoc.
 (1) IO C 110, 29.3.2021.


text:
José Manuel Joly Braga Santos ComSE (Lisboa, 14 de maio de 1924 — Lisboa, 18 de julho de 1988) foi um compositor de música erudita e maestro português. Durante a sua vida, que terminou quando estava no máximo da sua criatividade, escreveu seis sinfonias.
 Biografia
 José Manuel Joly Braga Santos nasceu em Lisboa a 14 de maio de 1924. A música, que já ouvia aos dois anos de idade, é a primeira forma artística de que se lembra. Gostava que lhe oferecessem instrumentos musicais e o seu pai, apercebendo-se da sua predilecção pela música, levava-o aos concertos e à opera. Joly gostava especialmente das óperas com muito coro.
 Aos cinco anos começou a tocar num violino de brincadeira. O seu apego ao instrumento parecia conduzi-lo a uma carreira de violinista profissional. Na verdade, chegou a estudar violino e composição no Conservatório de Lisboa, onde foi aluno de Luís de Freitas Branco. Provando ser o seu aluno mais talentoso, Joly herdou do mais proeminente compositor da altura a paleta de cores das suas orquestrações. Outra pessoa que muito contribuiu para a sua formação foi o maestro Pedro de Freitas Branco, dando a conhecer a obra de Braga Santos em todo o mundo. O próprio compositor lembra: "Ele ajudou-me de uma forma espantosa e abriu caminho à formação que mais tarde eu viria a ter."
 Música
 Durante a sua juventude, o contexto de guerra mundial de então impediu um contacto mais próximo do compositor com a cultura musical europeia. Joly Braga Santos procurou assim inspiração na tradição portuguesa, especialmente na obra do seu mestre Luís de Freitas Branco. O antigo folclore português e o polifonismo renascentista está bem presente no seu primeiro período, durante o qual compõe as suas primeiras quatro sinfonias. O talento de Joly demonstra-se assim a si próprio pelo facto das referidas obras terem sido compostas entre os 22 e os 27 anos e imediatamente executadas pela Orquestra Sinfónica da Emissora Nacional. Mas antes de completar os seus 20 anos, o compositor transpôs para música textos de, Antero de Quental, Fernando Pessoa e Luís de Camões, que voltaria a ser fonte de inspiração da sua 6a Sinfonia. Contudo já na 4a sinfonia tinha usado um poema de Vasconcellos Sobral no seu epílogo, tema esse que chegou a ser proposto para Hino Mundial da Juventude.
 O contacto com a Europa acontece com a sua ida para Itália, país onde foi bolseiro para musicologia, composição musical e direcção de orquestra. Estudou com Virgílio Mortari, Gioachino Pasqualini, Alceo Galliera e Hermann Scherchen, cujo Curso Internacional de Regência frequentou com Luigi Nono, Bruno Maderna e Fernando Corrêa de Oliveira.
 No seu regresso a Portugal, Joly tornou-se uma figura de destaque na direcção de orquestra e durante um longo período de tempo deixou de lado a composição. Refere-se a essa fase como um período "sabático", antes de se voltar, em 1965, para a sua maior criação, a Quinta Sinfonia. Esta obra foi o seu último trabalho puramente orquestral, pois a Sexta Sinfonia foi composta para coro e soprano.
 Por esta altura, o compositor português estava já bastante familiarizado com a mudança de estilo musical resultante do período pós-guerra, apoiando aqueles que compunham num idioma mais agressivo e mais moderno. Braga Santos também catapultou a sua carreira nesse sentido, embora sem nunca perder a qualidade melódica que faz a sua música tão brilhante, misturando-a apenas com um pouco daquela aspereza que aparecia então na música mundial. Neste período compôs a ópera Trilogia das Barcas, baseada em Gil Vicente e estreada em 1970 no Festival da Gulbenkian, constituindo umas das grandes obras de sempre do repertório lírico português.
 A música de Joly Braga Santos pode ser vista principalmente como uma fusão dos vários estilos Europeus, particularmente da Europa Ocidental. Mas é o próprio quem diz: "Desde sempre entendi que tinha de criar o meu próprio estilo e a minha música devia ser o resultado dessa criação." A melodia era para ele a razão de ser da música.
 Além da vasta obra musical, Braga Santos pertenceu ainda ao Gabinete de Estudos Musicais da Emissora Nacional, foi Director da Orquestra Sinfónica do Porto, Maestro Assistente e de Captação da Orquestra Sinfónica da RDP, professor de Composição do Conservatório Nacional de Lisboa, crítico e articulista, entre outros do Diário de Notícias, e fundou ainda a Juventude Musical Portuguesa.
 O musicólogo João de Freitas Branco, autor da obra de referência da história da música portuguesa, salientou a generosidade cultural do maior sinfonista português. "Ele é o inverso do artista que se dirige apenas a minorias privilegiadas. Ele queria que muitas pessoas viessem a usufruir da sua arte." Comunicar para ele era essencial, contribuindo para isso o seu espírito aberto. Pai de uma família muito unida, adorava as suas filhas, a quem chamava as suas "maravilhas pequeninas".
 Eleito pela UNESCO como um dos 10 melhores compositores da música contemporânea de então, Joly Braga Santos disse de si próprio, parafraseando Stravinski, "Não me considero compositor, mas sim inventor de música."
 Joly Braga Santos morreu em Lisboa, no ano de 1988.
 O seu espólio musical encontra-se, desde 16 de Fevereiro de 2009, na Biblioteca Nacional de Portugal.
 Condecorações
 A 13 de Julho de 1981 foi feito Comendador da Ordem Militar de Sant'Iago da Espada.
 A 1 de Outubro de 1990, foi agraciado, a título póstumo, com a Medalha de Mérito Cultural.
 Composições
 Música de Palco: Jogo para o Natal de Cristo (incid. musica, L.F. Rebelo), 1944, Lisboa, Trindade, 1945; Viver ou morrer (op, 1, J.F. Branco sobre I. Shaw), op.19, 1952, concerto perf., Lisboa, S. Carlos, 14 Junho 1956; Mérope (op, 3, M.J.B. Santos sobre F.S. Maffei, V. Alfieri e J.B. da S.L. de Almeida Garrett), op.28, 1958, Lisboa, S. Carlos, 15 Maio 1959; A estação (conto de rádio, F. de Almeida), op.29, 1959; A Nau Catrineta (ballet, 1, popular), op.30, 1959; Tema alentejano (ballet, F. Lima), op.37, 1965; Encruzilhada, op.41 (ballet, F. Graça), 1967; Trilogia das barcas (op, 2, M.J.B. Santos after G. Vicente), op.43, 1968–70, Lisboa, Gulbenkian, 8 Maio 1970; Dom Garcia, op.44 (cantata cénica, N. Correia), Vilar de Mouros, 1971.
 Orquestra: Elegia trágica, 1943; Abertura sinfónica I, op.7, 1946; Sinfonia n.o 1, op.8, 1947; Abertura sinfónica II, op.10, 1947; Nocturno, op.11, str, 1947; Sinfonia n.o 2, op.13, 1948; Elegia a Viana da Mota, op.14, 1948; Sinfonia n.o 3, op.15, 1949; Sinfonia n.o 4, op.16, 1950, revisto como sinfonia (V. Sobral), 1968; Concerto, d, op.17, str, 1951; Variações sobre um tema alentejano, op.18, 1951; Paisagem, sym. picture, op.22, 1952; Abertura sinfónica III, op.20, 1954; Pastoral, op.21, 1954; Canção, op.23, 1955; Va Conc., op.31, 1960; Divertimento, op.32, 1960; Ruinas do Carmo, poema sinfónico, op.33, 1961; 3 esboços sinfónicos, op.34, 1962; Sinfonietta, op.33, str, 1963; Sinfonia n.o 5 ‘Virtus lusitaniae’, op.39, 1966; Variações concertantes, op.40, str qt, hp, str, 1967; Duplo concerto, op.42, vn, vc, hp, str, 1968; Sinfonia n.o 6 (L. de Camões), op.45, S, chorus, orq., 1971–2; Pf Conc., op.46, 1973; Variações, op.49, orq., 1976; Otonifonias, op.50, brass band, 1977; Divertimento II, op.52, str, 1978; Vc Conc., op.60, 1987; Staccato brilhante, op.63, 1988.
 Obra Coral: A conquista de Lisboa (cant., Camões), op.9, coro, orch, 1947; Requiem, op.36, 1964; Ode à música (M. Torga), op.38, coro, orq., 1965; 8 composições corais sobre clássicos castelhanos (anon., séc. XV), op.47, S, T, coro, 1974; 2 motetos (liturgical), op.48, coro, 1974; Babel e Sião, op.53 (cant., Camões, Ps CXXXVII), voz recitada, S, coro, orq., 1980; As sombras, op.55 (cant., T. de Pascoais), S, Bar, coro, orq., 1984.
 Música Solo: Solo v (com pf a não ser que seja referido de outro modo): 5 melodias (F. Pessoa), 1942; 2 sonetos (Camões), 1944; 3 sonetos (Camões), op.2, 1945, orchd, 1972; Accordando (A. de Quental), op.3, 1945 arr v; 3 harmonizações de canções populares, 1948; Formoso rio Lys (R. Lobo), op.24, orq., 1955; Ode a Bocage (J.M.B. du Bocage), op.25, 1958; Cantares gallegos (R. de Castro), op.54, v, orq., 1980; Aquella tarde (A. Machado), op.62, v, ens, 1988.
 Música de Câmara: Nocturno, vn, pf, 1942; Str Qt no.1, op.4, 1945; Aria I, op.6, vc, pf, 1946, arr. orch, 1954; Andante caprichoso, op.6, bn, pf, 1946; Tema e variações, op.12, vc, pf, 1948; Pf Qt, op.26, 1957; Str Qt no.2, op.27, 1958; Aria II, op.51, vc, pf, 1977; Aria a 3, op.56, va, cl, pf, 1984; Suite de danças, op.57, pf, va, ob, db, 1984; Trio, op.58, vn, vc, pf, 1985; Sexteto, op.59, 2 vn, 2 va, 2 vc, 1986; Improviso, op.64, cl, pf, 1988.
 Música para Cinema: Chaimite (J. Brum do Canto), 1953; O cerro dos enforcados (F. Garcia), 1954; O velho e a moça (H. Peiroteu), 1960; A cruz de ferro (J.B. do Canto), 1965; Continuum (X. Aguirre), op.61, 1987.
 Arranjos: A. Fragoso: Pequena suite, orq., 1958; L. de Freitas Branco: Vathek, arr. pequena orq, 1965; L. de Freitas Branco: Fandango ribatejano, arr. para ballet, 1965.
 Obra literária
 Santos, Joly Braga, "Luís de Freitas Branco: Compositor", Arte musical, X, 1960, pp. 297–301.
 Santos, Joly Braga, "Luís de Freitas Branco: O compositor e a sua mensagem renovadora", Colóquio Artes, n.o XXIII, Junho, 1975, pp. 54–56.
 Discografia (Selecção)
 Symphony n.o 3 in C op. 15, London Symphony Orchestra, Álvaro Cassuto, PortugalSom, 1989.
 Divertimento n.o 1 op. 32; Viola Concerto op. 31; Budapest Philarmonic Orchestra, János Sándor, PortugalSom, 1989.
 Sinfonietta for strings op. 35; Concerto in D for strings op. 17, Budapest Philarmonic Orchestra, András Kórodi, PortugalSom, 1989.
 Symphonies n.o 1 and 5, Portuguese Symphony Orchestra, Álvaro Cassuto, Marco Polo, 1998.
 Symphony n.o 2; Crossroads (Encruzilhada: Ballet in one Act), Bournemouth Symphony Orchestra, Álvaro Cassuto, Marco Polo, 2000.
 Symphonies n.o 3 and 6, Portuguese Symphony Orchestra, Álvaro Cassuto, Marco Polo, 1998.
 Symphony n.o 4; Symphonic Variations, National Symphony Orchestra of Ireland, Álvaro Cassuto, Marco Polo, Naxos, 2002.
 Concerto for Strings; Concerto for Violin, Cello Strings and Harp; Sinfonietta for Strings; Variations Concertantes..., Northen Sinfonia, Álvaro Cassuto, Marco Polo, Naxos, 2001.
 Staccato brilhante; Divertimentos n.o 1 and 2; Nocturno for Strings; Concerto for Cello and Orchestra, Algarve Orchestra, Álvaro Cassuto, Marco Polo, Naxos, 2004.
 Alfama; Symphonic Overture; Elegy Variations; Three Symphonic Sketches, Royal Scottish National Orchestra, Álvaro Cassuto, Naxos, 2011.
 Symphonic Overture n.o 1 e n.o 2; Viver ou Morrer: Prelude; Pastoral; Romance; Symphonic Prelude; Intermezzo; Piano Concerto; Royal Liverpool Philharmonic Orchestra, Goran Filipec (pn), Álvaro Cassuto; Naxos, 2018.
 Documentários
 Joly Braga Santos: Compositor e Maestro, Produção: José António Crespo, Autoria: Paula Aresta, RTP, 1998.
 O Meu Avô Joly, Realização: Pedro Caldas, RTP, 2012.
 Bibliografia
 AA. VV., Homenagem à Memória de Joly Braga Santos, Lisboa, Os Amigos do São Carlos, 1989, IX, pp. 21–41.
 Ávila, Humberto de (coord.), Catálogo geral da música portuguesa: Repertório contemporâneo, Lisboa, 1978.
 Bernardes, J. M. R. e Bernardes, I. R. S., Uma Discografia de Cds da Composição Musical em Portugal: Do Século XIII aos Nossos Dias, Lisboa, INCM, 2003, pp. 215-219.
 Bravo, Anabela, "Santos, José Manuel Joly Braga", Enciclopédia da Música em Portugal no Séc. XX, vol. 4, pp. 1174-1178, Círculo de Leitores e Temas e Debates, 2010.
 Cassuto, Álvaro (coord.), Joly Braga Santos: Uma Vida e Uma Obra, Caminho, 2018.
 Delgado, Alexandre, A Sinfonia em Portugal, Lisboa, Caminho, 2002.
 Ferreira, Manuel Pedro, Dez compositores portugueses: Percursos da escrita musical no século XX, Lisboa, Dom Quixote, 2007, pp. 199-237.
 Latino, Adriana, "Santos, (José Manuel) Joly Braga", In The New Grove Dictionary of Music and Musicians, 2a edição, Londres, MacMillan, 2001.
 Ligações externas
 Panorama musical em Portugal até ao século XX
 naxos.com
 Revista Glosas n.o 3, dedicada a Joly Braga Santos
 Mostra "Joly Braga Santos. 90 anos do nascimento: 1924-2014", 20 mar. - 14 jun. 2014, Biblioteca Nacional de Portugal
 Doação do Espólio de Joly Braga Santos à BNP (2009)
 Joly recordado em Londres (2015-06-06)
 Naturais de Lisboa
 Maestros de Portugal
 Compositores de Portugal
 Compositores clássicos do século XX
 Comendadores da Ordem Militar de Sant'Iago da Espada
 Medalha de Mérito Cultural


text:
 22.10.2009
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 277/45
 DECYZJA WSPÓLNEGO KOMITETU EOG
 NR 91/2009
 z dnia 3 lipca 2009 r.
 zmieniająca Protokół 31 do Porozumienia EOG w sprawie współpracy w konkretnych dziedzinach poza czterema swobodami
 WSPÓLNY KOMITET EOG,
 uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zmienione Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej „Porozumieniem”, w szczególności jego art. 86 i 98,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Protokół 31 do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 40/2009 z dnia 17 marca 2009 r. (1).
 (2)
 Należy rozszerzyć współpracę umawiających się stron Porozumienia w celu uwzględnienia decyzji Parlamentu Europejskiego i Rady nr 1298/2008/WE z dnia 16 grudnia 2008 r. ustanawiającej program Erasmus Mundus na lata 2009–2013 na rzecz poprawy jakości w szkolnictwie wyższym i wspierania międzykulturowego zrozumienia poprzez współpracę z państwami trzecimi (2).
 (3)
 Należy zatem zmienić Protokół 31 do Porozumienia, aby umożliwić to rozszerzenie współpracy od dnia 1 stycznia 2009 r.,
 STANOWI, CO NASTĘPUJE:
 Artykuł 1
 W art. 4 protokołu 31 do Porozumienia wprowadza się następujące zmiany:
 1)
 po ust. 2l dodaje się ustęp w brzmieniu:
 „2m. Ze skutkiem od dnia 1 stycznia 2009 r. Państwa EFTA uczestniczą w działaniach 1 i 3 następującego programu:
 —
 32008 D 1298: decyzja Parlamentu Europejskiego i Rady nr 1298/2008/WE z dnia 16 grudnia 2008 r. ustanawiająca program Erasmus Mundus na lata 2009–2013 na rzecz poprawy jakości w szkolnictwie wyższym i wspierania międzykulturowego zrozumienia poprzez współpracę z krajami trzecimi (Dz.U. L 340 z 19.12.2008, s. 83).”;
 2)
 ust. 3 otrzymuje brzmienie:
 „Zgodnie z art. 82 ust. 1 lit. a) Porozumienia państwa EFTA uczestniczą finansowo w programach i działaniach określonych w ust. 1, 2, 2a, 2b, 2c, 2d, 2e, 2f, 2g, 2h, 2i, 2j, 2k, 2l i 2m.”.
 Artykuł 2
 Niniejsza decyzja wchodzi w życie następnego dnia po złożeniu ostatniej notyfikacji do Wspólnego Komitetu EOG zgodnie z art. 103 ust. 1 Porozumienia (3).
 Niniejszą decyzję stosuje się od dnia 1 stycznia 2009 r.
 Artykuł 3
 Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w sekcji EOG i w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej.
 Sporządzono w Brukseli dnia 3 lipca 2009 r.
 W imieniu Wspólnego Komitetu EOG
 Oda Helen SLETNES
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 130 z 28.5.2009, s. 36.
 (2) Dz.U. L 340 z 19.12.2008, s. 83.
 (3) Wskazano wymogi konstytucyjne.


text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 21999D0183
 Oficiālais Vēstnesis L 074 , 15/03/2001 Lpp. 0011 - 0011
 EEZ Apvienotās komitejas LēmumsNr. 183/1999(1999. gada 17. decembris),ar kuru groza EEZ līguma XX pielikumu (Vide)EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, kas grozīts ar protokolu, ar kuru pielāgo Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, še turpmāk "Līgums", un jo īpaši tā 98. pantu,tā kā:(1) Līguma XX pielikums ir grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas 1999. gada 5. novembra Lēmumu Nr. 151/1999 [1];(2) Komisijas 1997. gada 27. maija Lēmums 97/622/EK par anketām dalībvalstu ziņojumiem par konkrētu direktīvu īstenošanu atkritumu apsaimniekošanas nozarē (Padomes Direktīvas 91/692/EEK īstenošana) [2] ir jāiekļauj Līgumā,IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.1. pantsLīguma XX pielikumā pēc 2.aa punkta (Komisijas Lēmums 94/741/EK) iestarpina šādu punktu:"2.aaa 397 D 0622: Komisijas 1997. gada 27. maija Lēmums 97/622/EK par anketām dalībvalstu ziņojumiem par konkrētu direktīvu īstenošanu atkritumu apsaimniekošanas nozarē (Padomes Direktīvas 91/692/EEK īstenošana) (OV L 256, 19.9.1997., 13. lpp.)."2. pantsKomisijas Lēmuma 97/622/EK teksti islandiešu un norvēģu valodā, kas pievienoti šā lēmuma attiecīgo valodu versijām, ir autentiski.3. pantsŠis lēmums stājas spēkā 1999. gada 18. decembrī ar nosacījumu, ka EEZ Apvienotajai komitejai ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar Līguma 103. panta 1. punktu.4. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un EEZ papildinājumā.Briselē, 1999. gada 17. decembrīEEZ Apvienotās komitejas vārdā —PriekšsēdētājsN. v. Liechtenstein[1] OV L 15, 18.1.2001., 51. lpp.[2] OV L 256, 19.9.1997., 13. lpp.--------------------------------------------------


text:
 |
 52010PC0304
 Návrhnařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny /* KOM/2010/0304 konecném znení - NLE 2010/0165 */
 [pic] | EVROPSKÁ KOMISE |V Bruselu dne 8.6.2010KOM(2010)304 v konečném znění2010/0165 (NLE)NávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z UkrajinyDŮVODOVÁ ZPRÁVASouvislosti návrhu |Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh se týká použití nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] (dále jen „základní nařízení“), v řízení týkajícím se dovozu určitých žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny. |Obecné souvislosti Tento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení. |Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Nařízení Rady (ES) č. 452/2007[2] o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého z dovozů žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky a Ukrajiny. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. |Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů |Konzultace zúčastněných stran |Zúčastněné strany dotčené tímto řízením měly možnost v průběhu řízení v souladu s ustanoveními základního nařízení hájit své zájmy. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |Posouzení dopadů Tento návrh je výsledkem provádění základního nařízení. Základní nařízení nestanoví obecné posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam podmínek, které musí být posouzeny. |Právní stránka návrhu |Shrnutí navrhovaných opatření Dne 9. dubna 2009 Evropská komise (dále jen „Komise“) zahájila částečný prozatímní přezkum omezený na dumpingové aspekty antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz žehlicích prken pocházejících z Ukrajiny, která byla uložena nařízením Rady (ES) č. 452/2007 ze dne 23. dubna 2007. Dumpingové rozpětí zjištěné šetřením, které vedlo k přijetí nařízení Rady (ES) č. 452/2007, bylo 9,9 %. V přezkumném šetření se zjistilo, že dumpingové rozpětí jediného výrobce žehlicích prken na Ukrajině po restrukturalizaci jeho prodejních kanálů bylo 7,0 %. V přezkumné šetření se proto dospělo k závěru, že okolnosti, na jejichž základě byla opatření zavedena, se změnily a že tyto nové okolnosti mají trvalý charakter. Antidumpingová opatření uložená na dovoz žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny by proto měla být změněna. Proto se navrhuje, aby Rada přijala přiložený návrh nařízení o změně platných opatření. Toto nařízení by mělo být zveřejněno v Úředním věstníku nejpozději do 8. července 2010. |Právní základ Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, a zejména čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení. |Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu: |Podoba opatření je popsána ve výše uvedeném základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni. Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Unie, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět. |Volba nástrojů |Navrhovaný nástroj: nařízení Rady. |Jiné prostředky by nebyly přiměřené, jelikož základní nařízení nestanoví náhradní možnosti. |Rozpočtové důsledky |Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie. |1. 2010/0165 (NLE)NávrhNAŘÍZENÍ RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z UkrajinyRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[3] (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:2. POSTUP3. Platná opatření4. Nařízením (ES) č. 452/2007[4] (dále jen „původní nařízení“) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny. Tato opatření sestávají z valorického cla ve výši 9,9 %.5. Žádost o přezkum6. V srpnu 2008 obdržela Komise žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení (dále jen „prozatímní přezkum“). Žádost byla vyřízena v prosinci 2008. Žádost omezenou na přezkoumání dumpingu podal vyvážející výrobce z Ukrajiny, společnost Eurogold Industries Ltd. (dále jen „žadatel“ nebo „EGI“). Žadatel spolupracoval při šetření, které vedlo ke zjištěním a závěrům stanoveným v původním nařízení (dále jen „původní šetření“). Antidumpingové clo použitelné na žadatele, který je jediným známým vyvážejícím vývozcem daného výrobku z Ukrajiny, je 9,9 %.7. Ve své žádosti žadatel tvrdil, že okolnosti, na jejichž základě byla opatření zavedena, se změnily a že tyto změny mají trvalý charakter. Žadatel poskytl přímé důkazy o tom, že k vyrovnání účinků dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou úroveň opatření.8. Zahájení přezkumu9. Poté, co po konzultaci s poradním výborem Komise stanovila, že existují dostatečné důkazy pro zahájení prozatímního přezkumu, rozhodla se zahájit v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený pouze na posouzení dumpingu ve vztahu ke společnosti EGI. Oznámení o zahájení přezkumu Komise zveřejnila dne 9. dubna 2009 v Úředním věstníku Evropské unie [5] (dále jen „oznámení o zahájení“) a zahájila šetření.10. Dotčený výrobek a obdobný výrobek11. Výrobek, který je předmětem prozatímního přezkumu, je stejným výrobkem jako ten, který byl předmětem původního šetření, tj. jedná se o žehlicí prkna, opěrná či samostatně stojící, s vyvíječem páry či bez něj a/nebo s vyhřívanou a/nebo odsávanou deskou, včetně rukávníků, a jejich základní součásti, tj. podpěru, desku a rampu na žehličku, pocházející z Ukrajiny, v současné době kódů KN ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 a ex 8516 90 00.12. Dotčený výrobek vyráběný a prodávaný na Ukrajině a výrobek vyvážený do Unie mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a stejné použití, a proto se ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení považují za obdobné.13. Zúčastněné strany14. Komise o zahájení prozatímního přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Unie, žadatele a orgány vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.15. Komise zaslala žadateli dotazník a obdržela odpověď ve lhůtě stanovené k tomuto účelu. Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení dumpingu, a u žadatele byla provedena inspekce na místě:16. ve společnosti Eurogold Industries Ltd., Zhitomir, Ukrajina17. a ve společnosti ve spojení Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug ve Švýcarsku (dále jen „EGS”).18. Období šetření19. Šetření probíhalo od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008 (dále jen „období šetření“).20. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ21. Běžná hodnota22. Za účelem stanovení běžné hodnoty se nejdříve stanovilo, zda celkový objem domácího prodeje společnosti EGI obdobného výrobku nezávislým odběratelům byl ve srovnání s jeho celkovým objemem vývozu do Unie reprezentativní. Podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení se domácí prodej považuje za reprezentativní, pokud celkový objem domácího prodeje dosáhne alespoň 5 % celkového objemu prodeje dotčeného výrobku do Unie. Bylo zjištěno, že celkový prodej společnosti EGI obdobného výrobku na domácím trhu je reprezentativní.23. U každého typu výrobku prodávaného společností EGI na domácím trhu, který byl uznán za přímo srovnatelný s typem prodávaným za účelem vývozu do Unie, bylo stanoveno, zda je jeho prodej na domácím trhu dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej určitého typu výrobku na jejím domácím trhu byl uznán za dostatečně reprezentativní, jestliže celkový objem prodeje takového typu nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření představoval nejméně 5 % z celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyváženého do Unie.24. Rovněž bylo zkoumáno, zda lze domácí prodej každého typu výrobku považovat v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení za uskutečněný v běžném obchodním styku. Toho bylo dosaženo stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu pro každý vyvážený typ dotčeného výrobku během období šetření.25. V případě těch typů výrobku, u nichž více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu daného typu výrobku bylo prodáno za cenu vyšší než náklady na jednotku a jejichž vážená průměrná výrobní cena daného typu výrobku byla rovna nebo vyšší než výrobní náklady na jednotku, byla běžná hodnota jednotlivých typů výrobku určena jako vážený průměr skutečných cen na domácím trhu veškerého prodeje daného typu bez ohledu na to, zda šlo o prodej ziskový či nikoli.26. Pokud objem ziskového prodeje určitého typu výrobku představoval 80 % nebo méně celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážená průměrná cena daného typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů na jednotku, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, která byla určena jako vážená průměrná cena pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku uskutečněného během období šetření.27. Pokud u některého druhu výrobku prodávaného společností EGI nebylo možné pro stanovení běžné hodnoty použít ceny na domácím trhu, byla běžná hodnota určena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.28. Při určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení se částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk stanoví podle úvodní věty čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě skutečných údajů, které společnost EGI skutečně zaznamenala při výrobě a prodeji obdobného výrobku v rámci běžného obchodního styku.29. Po zveřejnění zjištění společnost EGI tvrdila, že procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady použitá pro určení běžné hodnoty neodpovídá sazbě ve vztahu k domácímu prodeji uskutečněnému v běžném obchodním styku a že v důsledku toho byly některé početně určené běžné hodnoty v tomto ohledu nadhodnocené.30. Tvrzení bylo posouzeno, bylo ale shledáno jako neopodstatněné, neboť použitá procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady byla právě sazba nahlášená pro domácí prodej a zůstává stejná bez ohledu na to, zda je prodej uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli, neboť je vyjádřen jako procento obratu. Toto tvrzení se proto zamítá.31. Vývozní cena32. Společnost EGI uskutečnila prodej na vývoz do Unie buď přímo nezávislým odběratelům, nebo prostřednictvím spřízněné společnosti EGS se sídlem ve Švýcarsku.33. V případě prodeje na vývoz do Unie uskutečněného přímo nezávislým odběratelům byly vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení stanoveny na základě skutečně zaplacených cen nebo cen, které je třeba zaplatit za dotčený výrobek.34. V případě, že prodej na vývoz do Unie byl uskutečněn prostřednictvím společnosti ve spojení EGS, jež plnila dovozní funkce spojené se zbožím vstupujícím do volného oběhu v Unii, tj. funkce dovozce ve spojení, vývozní cena byla stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě cen, za které byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. Pro tento účel byly provedeny úpravy, aby bylo možno přihlédnout k veškerým nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem a k ziskům obvykle dosahovaným a stanovit spolehlivou vývozní cenu. Pro tento účel se vzhledem k absenci nových informací od nezávislých dovozců o obvykle dosahovaných ziscích použil shodný procentní zisk, z něhož se vycházelo v původním šetření.35. Společnost EGI podle čl. 11 odst. 10 základního nařízení tvrdila, že je-li vývozní cena stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení, zaplacené antidumpingové clo by nemělo být odečteno jako náklady, neboť, jak tvrdila, je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje.36. Z tohoto hlediska byly důkazy pro toto tvrzení spočívající v několika výpočtech prodejní ceny přezkoumány. Avšak předložené výpočty se týkaly jen některých z prodávaných modelů během období šetření a dokládaly, že prodejní cena plně nezohlednila antidumpingové clo ve všech případech. Předložené důkazy tudíž nebyly shledány jako nezvratné k určení, zda antidumpingové clo bylo zohledněno v cenách dalšího prodeje. Žádost byla tedy zamítnuta a při stanovení vývozní ceny pro prodej do Unie uskutečněný prostřednictvím společnosti EGS bylo podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení antidumpingové clo odečteno jako náklad.37. Po zveřejnění zjištění společnost EGI zopakovala své tvrzení. Nebyl však předložen žádný nový důkaz ani argument ve prospěch uvedeného tvrzení. Toto tvrzení se proto zamítá.38. Srovnání39. Běžná hodnota a vývozní cena byly srovnány na základě ceny ze závodu. Pro účely zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny v oprávněných případech náležité úpravy přepravních nákladů, balného, nákladů na úvěr a poplatků.40. Po zveřejnění zjištění vyšla najevo početní chyba týkající se nesprávného přepočtu měn některých úprav balného. Chyba byla opravena a výpočet dumpingového rozpětí byl příslušným způsobem upraven.41. Po zveřejnění zjištění společnost EGI dále tvrdila, že k úpravám nahlášeným ve vztahu k domácímu prodeji neuskutečněném v běžném obchodním styku by se pro určení běžné hodnoty nemělo přihlížet a při neexistenci jiného prodeje dotčeného typu výrobku by se měly použít průměrné úpravy pro prodej jiných typů výrobku uskutečněný v běžném obchodním styku, protože jen tak by se zohlednily náklady, které byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty.42. Toto tvrzení bylo posouzeno, avšak nebylo přijato, neboť úpravy se používají pouze pro účely srovnání a za normálních okolností zohledňují skutečné náklady, které jsou specifické pro každou transakci, jsou objektivním prvkem, a nezávisí tudíž na tom, zda byl prodej nakonec uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli.43. Při posuzování uvedeného tvrzení bylo dále zjištěno, že pro určení běžných hodnot byly použity nesprávné úpravy v případě těch typů výrobku, jež nebyly na domácím trhu prodávány. K opravě chyby se použily celkové průměrné úpravy veškerého domácího prodeje a výpočet byl příslušným způsobem upraven. Společnost EGI tvrdila, že úpravy nákladů na úvěr by měly být přiznány těmto typům výrobku, neboť náklady na úvěr byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože dotčené typy výrobku nebyly na domácím trhu nikdy skutečně prodávány, a neexistuje tudíž důkaz, že by platba za ně byla opožděna. V této souvislosti je třeba poukázat na to, že úprava nákladů na úvěr se nezakládá na skutečných platebních podmínkách a nákladech, nýbrž na nákladech příležitosti, které se zakládají na platebních podmínkách smluvených v době prodeje.44. Dumpingové rozpětí45. V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení bylo provedeno srovnání vážené průměrné běžné hodnoty podle typu výrobku s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku. Toto srovnání ukázalo existenci dumpingu.46. Bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí pro společnost EGI vyjádřené jako procentní podíl čisté ceny s dodáním na hranici Unie před proclením činí 7,0 %.47. Podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení se také posuzovalo, zda lze zjištění považovat za zjištění trvalé povahy.48. Organizační restrukturalizace prodejních kanálů žadatele a jeho společnosti ve spojení je nyní dobře zavedena pro většinu prodeje a může být považována za trvalou. Okolnosti, kvůli nimž byl tento prozatímní přezkum zahájen, se tedy pravděpodobně v dohledné době nezmění způsobem, který by měl vliv na zjištění prozatímního přezkumu. V průběhu šetření navíc nevyšla najevo žádná skutečnost, která by nasvědčovala tomu, že nové okolnosti nemají trvalou povahu. V důsledku toho se dospívá k závěru, že změna okolností má trvalou povahu.49. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ50. V původním šetření se zjistilo, že společnost EGI je jediný ukrajinský vyvážející výrobce žehlicích prken. Postup použitý k určení dumpingového rozpětí pro společnost EGI byl proto použit ke stanovení dumpingového rozpětí pro jakékoli další ukrajinské vyvážející výrobce dotčeného výrobku.51. Vzhledem k výsledkům tohoto přezkumného šetření se proto považuje za vhodné změnit antidumpingové clo platné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ukrajiny na 7,0 %.52. Zúčastněné strany byly informovány o zásadních skutečnostech a důvodech, na kterých se zakládá záměr změnit nařízení Rady (ES) č. 452/2007 o uložení antidumpingového cla na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, a dostaly možnost se vyjádřit. Jejich připomínky byly náležitým způsobem vzaty v úvahu a jsou řádně zohledněny v tomto nařízení,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Zápis v tabulce v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 452/2007 týkající se všech společností na Ukrajině se nahrazuje tímto:Země | Výrobce | Celní sazba (%) | Doplňkový kód TARIC |Ukrajina | Všechny podniky | 7,0 | – |Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne [...].Za Radupředseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.[2] Úř. věst. L 109, 26.4.2007, s. 12.[3] Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.[4] Úř. věst. L 109, 26.4.2007, s. 12.[5] Úř. věst. C 85, 9.4.2009, s. 28.


text:
Võrdõigusvolinik | Soolise võrdõiguslikkuse ja võrdse kohtlemise volinik | Kas peaksime ootama, et kõrvaltvaataja näeb ja tunneb ära ahistamise? - Võrdõigusvolinik | Soolise võrdõiguslikkuse ja võrdse kohtlemise volinik
 Artikkel tugineb vastusele ajaleht „Postimees“ küsimusele. Kasutatud näited ei puuduta ooperiteater „Estonia“ ühtegi juhtumit, kuna volinikul ei ole teada nende juhtumite olulised asjaolud.
 Kui vaatame Eestis kehtivat õigust, siis on meil karistusseadustikus seksuaalse enesemääramise vastased süüteod (tahtevastased sugulise iseloomuga teod karistusseadustik, 9. peatükk „Isikuvastased süüteod“, 7. jagu), nendest saavad pea kõik inimesed ühte moodi aru. Lisaks on vägistamisest teatamata jätmine süütegu, siin lausa peab kõrvaltvaataja sekkuma, teatama, takistama. Kui keegi otsib mistahes viisil rahuldust, siis sellisel juhul ei räägi me ahistamisest, vaid palju tõsisemate tagajärgedega süüteost.
 Seksuaalne ahistamine on karistusseadustikus kodanikuõiguste peatüki all (karistusseadustik, 10. peatükk „Poliitiliste ja kodanikuõiguste vastased süüteod“, 1. jagu), kus on reguleeritud süüteod võrdõiguslikkuse vastu (§§ 151-153’). Võrdõiguslikkust käsitlevad ka soolise võrdõiguslikkuse seadus (ahistamise kohta vaata eeskätt § 3 lg 1 p 5 ja 6; § 5; § 13 lg 1 ja 2), töölepinguseadus (§ 11 lg 1 p 4, § 6 lg 2 p 5) jmt. Ahistamine on ohvri poolt vaadates tema tahte vastane tegu, seksuaalse ahistamise üks tunnuseid on alati lisaks tahtevastasusele ka alandamine või ähvardamine. Ahistamise korral arvab ahistaja, et teine inimene on temast oluliselt kehvem justnimelt naiseks või meheks olemise tõttu. Näiteks arvab ta, et naisi tohibki mõnitada, ja ta väljendab seda lihtsalt seksuaalsel viisil. Seepärast me räägimegi ahistamisest võrdõiguslikkuse teemana – kui inimene peab teist inimest endaga võrdväärseks, olgu teine mees või naine, siis ta teise inimese tahte vastaselt teda ei alanda
 Ahistamises on subjektiivne pool määrav – ühte ja sama asja võivadki kaks erinevat inimest tajuda erinevalt, seda kogemust võivad mõjutada võimusuhe, kontekst, mingid varasemad episoodid jpmt.
 Kui kaks inimest töö juures kallistavad teineteist ja lõõbivad omavahel, siis võib küll nii olla, et 20 inimest tunnevad ennast seejuures hästi ja nad ei tunneta selles ka midagi seksuaalset. Seega pole tegu nende jaoks seksuaalse iseloomuga, pole tahtevastane ja hea enesetunne näitab, et tegu pole ka alandav. Aga kahekümne esimene tunneb, et seesama tegu on tema jaoks seksuaalse iseloomuga, ta tunneb ennast võimusuhtes objektistatult ja seega tajub ka alandatust ning ta annab märku, et tema jaoks on selline tegu tahtevastane. Inimese on õigus nii tunda ja inimesel on ka igati austustvääriv õigus soovimatusest märku anda näiteks personalijuhile või kolleegile või kes iganes on organisatsioonis selleks kontaktiks määratud. Teised, samuti igati korralikud ja austusväärsed 20 inimest, ei tarvitse seda problemaatilisust tõesti ise märgata, kuna nende jaoks ei olnud sama tegevus ahistamine. Nemad juba töötavad ahistamisvabas keskkonnas. Ent meie näite kahekümne esimesel on samuti õigus töötada ahistamisvabas töökeskkonnas.
 Õiguslikus regulatsioonis ongi rõhk mitte kallistamiste ja naljategemiste keelamisel, vaid tööandja kohustusel tagada töötajale võimalus teha motiveeritult ja ahistamisest vabana oma tööd. Sisuliselt tähendab see kohustust, et tööandja peab töö korraldama nii, et see kahekümne esimene inimene tunneb ennast ka hästi ja saab täie jõuga töö tegemisele keskenduda. Näiteks täiendab tööandja oma töökorralduse reegleid selliselt, et kõik töötajad teavad, kuhu mure korral pöörduda ja kuidas see mure pieteeditundeliselt lahendatakse. Ülemused on selle juures veel selgelt väljendanud, et nende jaoks ei ole töötajate ahistamine vastuvõetav, et igasse oma ebamugavusest teatavasse töötajasse suhtutakse samasuguse suure lugupidamisega nagu inimesse, kes teatab, et veidi parema ventilatsiooniga kabinetis edeneks tema töö palju kiiremini. Kui ka keegi räägib kolleegile, et ülemus/teine kolleeg/keegi näiteks publiku hulgast ahistab, siis peaks kolleeg aitama töökorralduse reeglite kohaselt tagada, et see ahistamine lõppeb, näiteks ise teatades kindlaksmääratud töötajale, kes siis korraldab ahistamisest vaba töökeskkonna tagamise. Nii saabki tööandja oma kohustust täita. Reeglistiku eesmärk on tagada ahistamisvaba töökeskkond ja ahistamisohu ennetamine. Reeglistik võtab maha ka ülemuse hirmu, et kui ma näiteks emban töise õnnestumise rõõmus kolleege, et siis sellele ei järgne tema vastu ahistamissüüdistust. Küll aga võib järgneda märguanne, et osadele inimestele see ei sobi – sel juhul neid järgmine kord ei kallistata, ning mõistagi ei kohelda kedagi selle märguande tõttu halvemini. On ju täiesti normaalne, et igas töökollektiivis teatakse, kuhu pöörduda murega, kui näiteks liiga palav tööruum segab töö tegemist. See ei ole pealekaebamine. Reeglistik võtab maha ka töötaja hirmu, et ega mind keegi hakka halvemini kohtlema, kui ebamugavast intsidendist teada annan. Mõlemal juhul tuleb leida lahendus – kuidas tööruumis temperatuur saada inimväärseks või kuidas töökollektiivis tagada töö ahistamise hirmuta. Nõustame nendes küsimustes nii töötajaid kui ka tööandjaid, avaldus@volinik.ee on diskreetne võimalus pöörduda nõustamise või näidiste saamiseks. Suhtumine reeglite täiendamisse on tööandjate hulgas väga positiivne olnud, kuna tööandjat huvitab, et kõik töötajad saaksid kogu jõuga töö tegemisele pühenduda ja et asjade diskreetne korraldus oleks selge ka siis, kui vahel võib olla väga ebamugav teema rääkida.
 Kogu see reeglite jutt ei puudutanud seksuaalse enesemääramise vastaseid süütegusid, sest neil juhtudel me räägime aastatepikkuse vanglakaristuse võimalusest, millel pole mingit pistmist ahistamisega võrdõiguslikkuse võimaliku rikkumise raames. Need kaks on erinevad asjad.
 Ahistamise kui teo üks komponent on tahtevastasus, teine teo seksuaalne iseloom ja kolmas alandamine – seega muutub meie näites, mis ei ole seotud ooperiteatriga, tervituseks kallistamine ahistamiseks pärast seda, kui kallistaja on saanud teada, et see on teisele poolele tahtevastane, aga ta ikkagi jätkab alandaval moel kallistamisega sel viisil, et see on lisaks ka seksuaalse iseloomuga. Kokkuvõttes on kogu õigusliku regulatsiooni eesmärk tagada motiveeritud töörabamise võimalus kõikidele töötajatele üksteist austavas õhkkonnas.
 Avaldatud: juuli 6, 2020


text:
Kotlinowy Stawek – niewielkie jezioro z grupy Gąsienicowych Stawów w Tatrach. Położone jest w zachodniej części Doliny Gąsienicowej – Dolinie Zielonej Gąsienicowej. Znajduje się w odległości ok. 100 m od Zielonego Stawu Gąsienicowego, po jego północno-zachodniej stronie. Położone jest na wysokości 1680 m n.p.m. w tzw. Kotlinach, pod wschodnimi zboczami Beskidu i przełęczy Liliowe. Na zdjęciu satelitarnym z 2004 r. staw zajmuje powierzchnię ok. 0,021 ha. Jego głębokość zazwyczaj wynosi ok. 0,5 m, w suchych okresach stawek wysycha, a na dnie osiada czarny muł. W istocie oprócz jednego stawku tworzą się tutaj okresowo jeszcze inne mniejsze od niego stawki. Wszystkie te jeziorka to młode formy geologiczne – wypełnione wodą zagłębienia, będące pozostałością po martwych bryłach lodu z okresu ostatniego zlodowacenia, tzw. oczka polodowcowe.
 Kotlinowy Stawek widoczny jest z zielonego łącznikowego szlaku turystycznego ze schroniska „Murowaniec” na przełęcz Liliowe. W jego pobliżu przebiega też czarny szlak na Świnicką Przełęcz.
 Przypisy
 Jeziora w polskich Tatrach
 Jeziora Tatr Wysokich
 Jeziora polodowcowe


text:
27.2.2017
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 C 63/8
 Ordinanza della Corte (Sesta Sezione) del 10 novembre 2016 (domanda di pronuncia pregiudiziale proposta dal Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte — Italia) — MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA
 (Causa C-697/15) (1)
 ((Rinvio pregiudiziale - Articolo 99 del regolamento di procedura della Corte - Appalti pubblici - Direttiva 2004/18/CE - Direttiva 2014/24/UE - Partecipazione a una procedura di gara - Offerente che ha omesso di indicare nell’offerta i costi aziendali per la sicurezza sul lavoro - Obbligo giurisprudenziale di fornire tale indicazione - Esclusione dall’appalto senza possibilità di rettificare tale omissione))
 (2017/C 063/12)
 Lingua processuale: l’italiano
 Giudice del rinvio
 Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte
 Parti nel procedimento principale
 Ricorrente: MB Srl
 Resistente: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA
 Dispositivo
 Il principio della parità di trattamento e l’obbligo di trasparenza, come attuati dalla direttiva 2004/18/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 31 marzo 2004, relativa al coordinamento delle procedure di aggiudicazione degli appalti pubblici di lavori, di forniture e di servizi, devono essere interpretati nel senso che ostano all’esclusione di un offerente dalla procedura di aggiudicazione di un appalto pubblico a seguito dell’inosservanza, da parte di detto offerente, dell’obbligo di indicare separatamente nell’offerta i costi aziendali per la sicurezza sul lavoro, obbligo il cui mancato rispetto è sanzionato con l’esclusione dalla procedura e che non risulta espressamente dai documenti di gara o dalla normativa nazionale, bensì emerge da un’interpretazione di tale normativa e dal meccanismo diretto a colmare, con l’intervento del giudice nazionale di ultima istanza, le lacune presenti in tali documenti. I principi della parità di trattamento e di proporzionalità devono inoltre essere interpretati nel senso che non ostano al fatto di concedere a un tale offerente la possibilità di rimediare alla situazione e di adempiere detto obbligo entro un termine fissato dall’amministrazione aggiudicatrice.
 (1) GU C 106 del 21.3.2016.


text:
 21.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 81/38
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 236/2012
 ze dne 31. prosince 2012,
 kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Komise (EU) č. 1193/2011 ze dne 18. listopadu 2011 o vytvoření registru Unie pro obchodovací období počínající dnem 1. ledna 2013 a následující obchodovací období systému Unie pro obchodování s emisemi podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 280/2004/ES a o změně nařízení (ES) č. 2216/2004 a (EU) č. 920/2010 (1) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (2) nebylo začleněno do Dohody o EHP, a proto se na státy ESVO nepoužijí specifické požadavky na podávání zpráv stanovené v uvedeném rozhodnutí.
 (3)
 Státy ESVO musí být zahrnuty v registru Unie a v protokolu transakcí Evropské unie (EUTL). Ústřední správce musí vykonávat své úkoly s ohledem na státy ESVO, přičemž příslušným subjektem je Kontrolní úřad ESVO, který ústřednímu správci udílí nezbytné pokyny, pokud jde o ustanovení týkající se používání nařízení (EU) č. 1193/2011 na státy ESVO.
 (4)
 Smluvní strany jsou si vědomy, že specifická povaha EU ETS a souvisejícího standardizovaného a bezpečného systému registrů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření registru Unie (3) vyžaduje zvláštní pravidla pro uchovávání údajů v registru Unie a pro přístup k nim, aby byly povolenky na emise skleníkových plynů v souladu s funkčními a technickými specifikacemi pro normy výměny údajů mezi registry podle Kjótského protokolu a aby převody takových povolenek byly slučitelné s povinnostmi vyplývajícími z Kjótského protokolu
 (5)
 V registru Unie by se mělo zohlednit rozšíření EU ETS o státy ESVO. Podle rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 152/2012 ze dne 26. července 2012 (4) zahrnuje Účet EU pro celkové množství, Účet EU pro celkové množství pro letectví, Dražební účet EU, Alokační účet EU, Rezervní účet EU pro nové účastníky, Dražební účet EU pro letectví a Účet EU pro zvláštní rezervy také povolenky států ESVO.
 (6)
 Smluvní strany uznávají zvláštní charakter registru Unie a EUTL a odpovědnosti Komise, pokud jde o bezpečné fungování a údržbu tohoto systému. Proto by Komise měla být schopna v případě potřeby zaručit okamžité pozastavení přístupu v souladu s nařízením (EU) č. 1193/2011, s přihlédnutím k úloze Kontrolního úřadu ESVO. Tímto řešením nejsou dotčeny budoucí záležitosti týkající se struktury spočívající na dvou pilířích, kterou stanoví Dohoda o EHP.
 (7)
 Smluvní strany uznávají, že pro orgány pro vymáhání práva a daňové úřady smluvní strany je zásadní, aby se Evropskému úřadu pro boj proti podvodům Evropské komise, Evropskému účetnímu dvoru, Eurojustu a také příslušným orgánům uvedeným v článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES (5) a v čl. 37 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES (6), příslušným vnitrostátním kontrolním orgánům, národním správcům smluvních stran a příslušným orgánům uvedeným v článku 18 směrnice 2003/87/ES udělilo právo získávat v jasně definovaných případech určité údaje z registru Unie a EUTL, pokud je to potřebné k plnění jejich úkolů, jak je stanoveno v článku 83 nařízení (EU) č. 1193/2011 a v článku 75 nařízení Komise (EU) č. 920/2010 (7) ve znění nařízení (EU) č.1193/2011.
 (8)
 Z téhož důvodu smluvní strany sice připomínají, že rozhodnutí Rady 2009/371/SVV (8) není začleněno do Dohody o EHP, ale uznávají, že Europol získá trvalý přístup k údajům uchovávaným v registru Unie a EUTL v režimu jen pro čtení.
 (9)
 Smluvní strany však připomínají, že udělením práv na informace a trvalého přístupu v režimu jen pro čtení, jak je stanoveno v článku 83 nařízení (EU) č. 1193/2011 a v článku 75 nařízení (EU) č. 920/2010 ve znění nařízení (EU) č. 1193/2011, není dotčena skutečnost, že policejní a justiční spolupráce v trestních věcech ani správa nebo vymáhání daní nespadají do působnosti Dohody o EHP, a že uvedená nařízení tudíž uvedeným institucím neudělují žádná jiná práva než práva výslovně uvedená v článku 83, resp. v článku 75.
 (10)
 Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Příloha XX Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 Bod 21an (nařízení Komise (EU) č. 920/2010) se mění takto:
 i)
 doplňuje se nový text, který zní:
 „, ve znění:
 —
 32011 R 1193: nařízení Komise (EU) č. 1193/2011 ze dne 18. listopadu 2011 (Úř. věst. L 315, 29.11.2011, s. 1).“,
 ii)
 úpravy h) a i) se označí jako úpravy j) a m),
 iii)
 za úpravu g) se doplňuje nová úprava, která zní:
 „h)
 V čl. 64 odst. 1 a čl. 64a odst. 2 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
 „Pokud jde o účty v pravomoci státu ESVO, informuje Komise neprodleně Kontrolní úřad ESVO o pokynech, které byly dány ústřednímu správci, a o důvodech pro tyto pokyny.
 V případě, že pozastavení přístupu není horizontální, a do té míry, do jaké je zaměřeno na individuální účty v pravomoci státu ESVO, přijme Kontrolní úřad ESVO do tří pracovních dnů rozhodnutí o použitelnosti pokynů Komise na základě vysvětlení poskytnutého Komisí. Pokud Kontrolní úřad ESVO nepřijme žádné rozhodnutí, nemá to žádný účinek na platnost pokynů Komise nebo kroků podniknutých ústředním správcem.“
 i)
 V čl. 64a odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Slovo „Komise“ se nahrazuje slovy „Kontrolní úřad ESVO“, pokud jde o majitele účtů v pravomoci státu ESVO.“ “,
 iv)
 za úpravu j) se vkládají nové úpravy, které znějí:
 „k)
 V čl. 75 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Pokud jde o majitele účtů v pravomoci státu ESVO, může tyto údaje poskytnout ústřední správce po předchozím svolení Kontrolního úřadu ESVO.“
 l)
 V čl. 75 odst. 5a se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Europol průběžně informuje Kontrolní úřad ESVO a Komisi o tom, jak využívá údaje, pokud jde o majitele účtů v pravomoci státu ESVO.“ “
 2)
 Za bod 21an (nařízení Komise (EU) č. 920/2010) se vkládá nový text, který zní:
 „21ana.
 32011 R 1193: nařízení Komise (EU) č. 1193/2011 ze dne 18. listopadu 2011 o vytvoření registru Unie pro obchodovací období počínající dnem 1. ledna 2013 a následující obchodovací období systému Unie pro obchodování s emisemi podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 280/2004/ES a o změně nařízení (ES) č. 2216/2004 a (EU) č. 920/2010 (Úř. věst. L 315, 29.11.2011, s. 1).
 Pro účely Dohody se uvedené nařízení upravuje takto:
 a)
 Vydávání, převádění a rušení povolenek týkající se států ESVO, jejich provozovatelů a provozovatelů letadel spravovaných těmito státy se evidují v protokolu transakcí Evropské unie (EUTL).
 Ústřední správce je způsobilý vykonávat úkoly uvedené v čl. 20 odst. 1 až 3 směrnice 2003/87/ES, pokud se jedná o státy ESVO, jejich provozovatele nebo provozovatele letadel spravované těmito státy.
 b)
 V čl. 7 odst. 4 se doplňuje nová věta, která zní:
 „Kontrolní úřad ESVO koordinuje provádění tohoto nařízení s národními správci v jednotlivých státech ESVO a s ústředním správcem.“
 c)
 V čl. 31 odst. 7 se doplňuje nová věta, která zní:
 „Slovo „Komise“ se nahrazuje slovy „Kontrolní úřad ESVO“, pokud jde o majitele účtů v pravomoci státu ESVO.“
 d)
 V čl. 49 odst. 2, čl. 50 odst. 2, čl. 53 odst. 2 a čl. 54 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Pokud se jedná o národní alokační tabulky států ESVO, pověřuje ústředního správce Kontrolní úřad ESVO.“
 e)
 V čl. 70 odst. 1 a čl. 71 odst. 2 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
 „Pokud jde o účty v pravomoci státu ESVO, informuje Komise neprodleně Kontrolní úřad ESVO o pokynech, které byly dány ústřednímu správci, a o důvodech pro tyto pokyny.
 V případě, že pozastavení přístupu není horizontální, a do té míry, do jaké je zaměřeno na individuální účty v pravomoci státu ESVO, přijme Kontrolní úřad ESVO do tří pracovních dnů rozhodnutí o použitelnosti pokynů Komise na základě vysvětlení poskytnutého Komisí. Pokud Kontrolní úřad ESVO nepřijme žádné rozhodnutí, nemá to žádný účinek na platnost pokynů Komise nebo kroků podniknutých ústředním správcem.“
 f)
 V čl. 71 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Slovo „Komise“ se nahrazuje slovy „Kontrolní úřad ESVO“, pokud jde o majitele účtů v pravomoci státu ESVO.“
 g)
 V čl. 73 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Národní správce státu ESVO může požádat Kontrolní úřad ESVO o obnovení postupů pozastavených v souladu s odstavcem 1, pokud se domnívá, že nevyřešené otázky, které způsobily pozastavení, již byly vyřešeny. Je-li tomu tak, vydá Kontrolní úřad ESVO po konzultaci s Komisí ústřednímu správci pokyn, aby uvedené postupy obnovil. V opačném případě žádost v přiměřené lhůtě zamítne, neprodleně informuje národního správce, uvede své důvody a stanoví kritéria, která musí následná žádost splnit, aby byla přijata.“
 h)
 V čl. 83 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Pokud jde o majitele účtů v pravomoci státu ESVO, může tyto údaje poskytnout ústřední správce po předchozím svolení Kontrolního úřadu ESVO.“
 i)
 V čl. 83 odst. 6 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Europol průběžně informuje Kontrolní úřad ESVO a Komisi o tom, jak využívá údaje, pokud jde o majitele účtů v pravomoci státu ESVO.“ “
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1193/2011 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. ledna 2013 nebo první den poté, co bylo Smíšenému výboru EHP učiněno poslední oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (9), podle toho, co nastane později.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 31. prosince 2012.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Atle LEIKVOLL
 (1) Úř. věst. L 315, 29.11.2011, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 49, 19.2.2004, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32.
 (4) Úř. věst. L 309, 8.11.2012, s. 38.
 (5) Úř. věst. L 96, 12.4.2003, s. 16.
 (6) Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 15.
 (7) Úř. věst. L 270, 14.10.2010, s. 1.
 (8) Úř. věst. L 121, 15.5.2009, s. 37.
 (9) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 244/17
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 66/2010
 от 11 юни 2010 година
 за изменение на приложение II (Технически наредби, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-долу „Споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение II към Споразумението беше изменено с Решение на Съвместния комитет на ЕИП No 46/2010 от 30 април 2010 г. (1)
 (2)
 Регламент (ЕО) No 551/2009 на Комисията от 25 юни 2009 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 648/2004 на Европейския парламент и на Съвета относно детергентите с цел адаптиране на приложения V и VI към него (дерогация за повърхностноактивно вещество) (2) следва да бъде включен към Споразумението.
 (3)
 Решение 2009/428/ЕО на Комисията от 4 юни 2009 г. за изменение, с цел привеждане в съответствие с техническия прогрес, на приложението към Директива 2002/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на допускането по изключение на употребата на олово като страничен примес в ротатори на Фарадей от редкоземен железен гранат, използвани за влакнестооптични съобщителни системи (3) следва да бъде включено в Споразумението.
 (4)
 Решение 2009/443/ЕО на Комисията от 10 юни 2009 г. за изменение, с цел привеждане в съответствие с техническия прогрес, на приложението към Директива 2002/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на допускането по изключение на употребата на олово, кадмий и живак (4) следва да бъде включено в Споразумението,
 РЕШИ:
 Член 1
 Глава XV от приложение II към Споразумението се изменя, както следва:
 1.
 В точка 12р (Директива 2002/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета) се добавят следните тирета:
 „—
 32009 D 0428: Решение 2009/428/ЕО на Комисията от 4 юни 2009 г. (ОВ L 139, 5.6.2009 г., стр. 32),
 —
 32009 D 0443:Решение 2009/443/ЕО на Комисията от 10 юни 2009 г. (ОВ L 148, 11.6.2009 г., стр. 27).“
 2.
 В точка 12ф (Регламент (ЕО) No 648/2004 на Европейския парламент и на Съвета) се добавя следното тире:
 „—
 32009 R 0551: Регламент (ЕО) No 551/2009 на Комисията от 25 юни 2009 г. (ОВ L 164, 26.6.2009 г., стр. 3).“
 Член 2
 Текстовете на Регламент (ЕО) No 551/2009 и решения 2009/428/ЕО и 2009/443/ЕО на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 12 юни 2010 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението, са внесени в Съвместния комитет на ЕИП (5).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 11 юни 2010 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Alan SEATTER
 (1) ОВ L 181, 15.7.2010 г., стр. 14.
 (2) ОВ L 164, 26.6.2009 г., стр. 3.
 (3) ОВ L 139, 5.6.2009 г., стр. 32.
 (4) ОВ L 148, 11.6.2009 г., стр. 27.
 (5) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 9.11.2013
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 325/44
 Recurso interposto em 28 de agosto de 2013 — Hermann Trollius/ECHA
 (Processo T-466/13)
 2013/C 325/72
 Língua do processo: inglês
 Partes
 Recorrente: Hermann Trollius GmbH (Lauterhofen, Alemanha) (representantes: M. Ahlhaus e J. Schrotz, advogados)
 Recorrida: Agência Europeia dos Produtos Químicos (ECHA)
 Pedidos
 A recorrente conclui pedindo que o Tribunal Geral se digne:
 —
 Anular a decisão da ECHA n.o SME (2013) 0191, de 31 de janeiro de 2013, e a fatura n.o 10035033, de 4 de fevereiro de 2013;
 —
 Condenar a recorrida nas despesas do processo, incluíndo as efectuadas pela recorrente.
 Fundamentos e principais argumentos
 Em apoio do seu recurso, o recorrente invoca três fundamentos.
 1.
 Primeiro fundamento: incompetência da recorrida.
 —
 A recorrente sustenta que a recorrida não era competente para tomar a Decisão n.o SME (2013) 0191, porque nem o Regulamento (CE) n.o 1907/2006 (1), nem o Regulamento (CE) n.o 340/2008 (2), permitem à recorrida adotar uma decisão separada para determinar se a um declarante respeita os critérios referentes às condições relativas às PME
 2.
 Segundo fundamento: violação das disposições conjugadas do artigo 104.o, n.o 1, do Regulamento REACH e do Regulamento n.o 1, de 15 de abril de 1958 (3)
 —
 A recorrente sustenta que, em toda a correspondência, a recorrida desrespeitou a obrigação que lhe incumbe de se dirigir à pessoa sujeita à jurisdição de um Estado-Membro na língua oficial desse Estado, e esta violação do direito impossibilitou a recorrente de preencher os requisitos exigidos para provar o seu estatuto de pequena empresa.
 3.
 Terceiro fundamento: alega que a recorrente é, de facto, uma pequena empresa na aceção da Recomendação 2003/361/CE (4) da Comissão e, assim, as decisões impugnadas estão erradas quanto ao mérito.
 (1) Regulamento (CE) n.o 1907/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 18 de dezembro de 2006, relativo ao registo, avaliação, autorização e restrição dos produtos químicos (REACH), que cria a Agência Europeia dos Produtos Químicos, que altera a Diretiva 1999/45/CE e revoga o Regulamento (CEE) n.o 793/93 do Conselho e o Regulamento (CE) n.o 1488/94 da Comissão, bem como a Diretiva 76/769/CEE do Conselho e as Diretivas 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE e 2001/21/CE da Comissão
 (2) Regulamento (CE) n.o 340/2008 da Comissão, de 16 de abril de 2008, relativo a taxas e emolumentos a pagar à Agência Europeia dos Produtos Químicos nos termos do Regulamento(CE) n.o 1907/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho relativo ao registo, avaliação, autorização e restrição dos produtos químicos (REACH)
 (3) Regulamento n.o 1 do Conselho, de 15 de abril de 1958, que estabelece o regime linguístico da Comunidade Europeia
 (4) Recomendação 2003/361/CE da Comissão, de 6 de maio de 2003, relativa à definição de micro, pequenas e médias empresas.