jurisdiction: US

text:
 248 Md. 148 (1967)
 235 A.2d 556
 HARLEYSVILLE MUTUAL CASUALTY COMPANY
 v.
 HARRIS & BROOKS, INC.
 [No. 681, September Term, 1966.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided December 5, 1967.
 The cause was argued before HAMMOND, C.J., and BARNES, McWILLIAMS, FINAN and SINGLEY, JJ.
 William A. Ehrmantraut, with whom were Donahue, Ehrmantraut, Mitchell & Gleason, on the brief, for appellant.
 Barry Zaslav, with whom were Leonard S. Blondes and Stanley R. Jacobs on the brief, for appellee.
 SINGLEY, J., delivered the opinion of the Court.
 Harris & Brooks, Inc. (Harris), the plaintiff below and appellee here, is a corporation engaged in the business of excavating, clearing and grading land. In September, 1961, Harris entered into a contract to "clear, burn and smooth up" a wooded tract of some 15 acres at Aspen Hill Road and Georgia Avenue in Montgomery County.
 Gillis, an employee of Harris, testified that on Saturday, September 2, he operated a caterpillar loader at the site where he "cleared the trees and put them in appropriate piles and burned them." There were somewhere between 3 and 5 piles, 10 to 12 feet in height, located at a distance of between 300 and 400 feet from the nearest buildings. Fuel oil was poured on the piles, *150 which were set afire between 6:00 and 6:30 A.M. on Saturday, September 2.
 There was further testimony that while there was no wind when the fires were set, a breeze came up at about 9:30 A.M. on September 2 and "stayed up a little breezy the rest of the day;" that on Sunday, September 3, a summer storm came up, the wind blew quite hard, and the fires were extinguished on the advice of the fire marshal. Climatological data introduced into evidence by stipulation, showed that light and variable winds had been recorded on the days in question at Washington National Airport, some 15 miles distant from the site.
 Owners of houses nearby testified that rubber tires had been added to the piles; that the fires produced a heavy black smoke; and that smoke and soot from the fires damaged their properties and contents of their houses on September 2 and 3. There was evidence that the first damage was sustained during the evening and night of September 2, well in advance of the summer storm of September 3. Eight claims, totalling some $16,000, were asserted by neighboring property owners against Harris for smoke and soot damage. These were ultimately the subject of a suit against Harris in Montgomery County, which resulted in the entry of a judgment in favor of the property owners of $2,595.00 for damages sustained by them.
 On October 11, 1960, Harris had entered into a contract of insurance with Harleysville Mutual Casualty Company (Harleysville), the appellant. The policy, which was written for a term of one year and was in effect on September 2 and 3, 1961, provided in "Coverage C" that the insurer would
 "pay on behalf of the insured all sums which the insured shall become legally obligated to pay as damages because of injury to or destruction of property, including the loss of use thereof, caused by accident."
 Harris, which had defended the damage suit, satisfied the judgment and entered suit against Harleysville for the amount paid the property owners together with counsel fees incurred in defending the suit. Harleysville denied liability under the insurance contract, contending that the damage suffered by the neighboring property owners had not been caused by accident. This *151 appeal was taken from the judgment of the lower court entered against Harleysville and in favor of Harris for $3,100.00 (of which $2,500.00 represented payments made in satisfaction of the judgment and $600.00 counsel fees) plus costs.
 The only question raised by this appeal is whether the events which gave rise to the entry of judgment against Harris in the earlier case brought by the property owners amounted to damage "caused by accident." The lower court answered this question in the affirmative. With this conclusion we do not agree.
 The Shorter Oxford English Dictionary (2d Ed. 1939) defines accident as "Anything that happens. an event; especially an unforeseen contingency * * *." Webster's Twentieth Century Dictionary (1950) expands this definition: "a happening; an event that takes place without one's foresight or expectation; an event which proceeds from an unknown cause, or is an unusual effect of a known cause, and therefore not expected * * *."
 We have previously held that in interpreting insurance contracts words are to be given their customary and normal meanings. Smith v. Maryland Casualty Co., 246 Md. 485, 491, 229 A.2d 120 (1967); Pennsylvania Threshermen & Farmers Mut. Cas. Ins. Co. v. Travelers Ins. Co., 233 Md. 205, 196 A.2d 76 (1963); U.S.F. & G. v. National Paving Co., 228 Md. 40, 178 A.2d 872 (1962); Haynes v. American Casualty Co., 228 Md. 394, 179 A.2d 900 (1962).
 The rationale employed by the court below was essentially this: There was no intent to damage. Harris had conducted similar operations in the past without damage. There were no unusual circumstances present. The damage was unexpected and unforeseeable and therefore accidental.
 This court has previously held that an accidental result need not, in every case, be the consequence of the use of accidental means.[1]Haynes v. American Casualty Co., supra. In other words, the fact that an injury is caused by an intentional act does not preclude it from being caused by accident if in that act, *152 something unforeseen, unusual and unexpected occurs which produces the result.
 In the Haynes case, where the insurance policy provision was substantially similar to that in the instant case, the contractor pointed out a property line to his employees and left the site. When he returned, he found that they had encroached on adjacent property and had cut down 48 trees. The insurer denied liability on the theory that the damage was the result of a voluntary and intentional act and therefore could not have been "caused by accident" which would have brought it within the terms of the policy. The insured, on the other hand, contended that while an intentional or voluntary act caused the damage, the result could not have been foreseen, and was therefore damage "caused by accident" and covered by the policy. This was the view adopted by the court.
 It is our opinion that Haynes is clearly distinguishable from the case at bar. The contractor who points out a property line and leaves the site cannot be charged with a duty to foresee that his employees will cross the line and trespass on the property of another.
 Appellee also relies on the cases of Cross v. Zurich General Accident & Liability Ins. Co., 184 F.2d 609 (7th Cir.1950) and O'Rourke v. New Amsterdam Casualty Co., 68 N.M. 409, 362 P.2d 790 (1961). It is our opinion that these cases, too, may be easily distinguished from the present case. The Cross case involved the cleaning of the exterior of a building by the insured. When the normal acid solution would not clean effectively, the insured added hydrofluoric acid to the solution. Although the windows were carefully washed with water before and after the application of the solution, the hydrofluoric acid still caused damage to the glass windows. The court found that there was indeed an "accident" within the meaning of the insurance policy, which was similar to that in the case at bar. The facts of the Cross case, however, show that in addition to the obvious lack of intent to cause the damage, there were also definite steps taken by the insured to prevent the damage and there was testimony to the effect that the precautions of washing the windows with water should have been sufficient. In the instant case, there is no evidence of any precautionary measures having *153 been taken by Harris which should have prevented the clearly foreseeable result from taking place.
 The O'Rourke case was a suit by a roofing company seeking to recover from its liability insurer for rain damage to the interior of a house. On the morning when the work was started, although the weather was clear and dry, the roofer called the Weather Bureau and was told "there was no rain in sight." At the end of the day, he again called the Weather Bureau, and received "the same forecast, no rain in sight." That night it rained. The court held that the damage caused by the rain was an "accident" within the terms of the policy. The situation is distinguishable from that of the instant case, since by his precautionary actions, the roofer had removed the possible damage from the realm of his foresight or reasonable expectation. In the O'Rourke case, the court found it necessary to distinguish a case involving a situation quite similar to that of the case at bar. There the court said, 362 P.2d at 794,
 "American Cas. Co. of Reading, Pa. v. Minnesota F.B.S. Co., 8 Cir. Minn., 1959, 270 F.2d 686, was a case where insured's fertilizer plant used explosives to blast its solidified material, thereby resulting in loud noises and vibrations and allowing the release of ammonia fumes, powder and dust, noise and vibrations, resulting from the explosions carried on over a period of more than six years, to the damage of surrounding property and discomfort to persons residing nearby. The court held, under the facts, that the resulting damage was not caused by `accident' within the terms of the liability policy.
 "The reasoning of these cases is that a finding that substantial damage of the type incurred was a normal and probable consequence of such blasting and clearing as the contractor undertook; that under the law it is sufficient to sustain a conclusion that the damage was not caused by accident within the meaning of the policy. Or, put another way, these cases involved conscious acts, as a result of which it could reasonably be foreseen that the damage which actually occurred would result."
 *154 In the present case, Harris took no precautionary measures. It is our view that a contractor who piles trees and underbrush in 10 to 12 foot piles, adds fuel oil and rubber tires, and permits the fires to burn for 36 hours before they are extinguished should be charged with the responsibility of foreseeing that a pall of smoke and soot will result, which may damage adjacent properties. The resulting damage was not "an event that takes place without one's foresight or expectation" (Webster, supra) and was not the "injury to property * * * caused by accident" covered by the policy.
 Judgment reversed, costs to be paid by the appellee.
 NOTES
 [1] The attempted distinction between accidental results and accidental means is the "Serbonian Bog" referred to by Mr. Justice Cardozo in Landress v. Phoenix Mutual Life Insurance Co., 291 U.S. 491, 499 (1934) (dissenting opinion).


type: wikipedia

text:
Marcus Cassianius Latinius Postumus († 269) byl uzurpátor římského trůnu, který v letech 260–269 ovládal Galii, Británii a část Hispánie. Ve zbytku říše mezitím panovali císaři Gallienus (253–268) a Claudius II. (268–270).
 Proklamace za císaře
 O Postumově původu a kariéře se neví prakticky nic, předpokládá se pouze, že za vlády Valerianovy mu podléhala provincie Dolní Germánie a že patrně pocházel z galského prostoru. Podle zprávy kronikáře Zonara dosáhl v průběhu létě roku 260 jistých úspěchů v boji s Germány, byl vojskem provolán za císaře a poté oblehl město Colonii Agrippinu (dnes Kolín nad Rýnem), kde pobýval syn císaře Galliena caesar Saloninus. Ten skončil po kapitulaci města na popravišti. Během velmi krátké doby se ke vzpouře připojily i provincie Belgica, Lugdunensis, Aquitania, Tarraconensis a obě britské provincie, takže Postumus se stal skutečným pánem západních oblastí říše. Císař Gallienus, který právě potlačoval Ingenuovu a Regalianovu revoltu v Panonii, nebyl schopen proti uzurpátorovi zakročit, ale ani Postumus patrně neměl dost sil na to, aby táhl na Řím. Vznikla tak zvláštní situace, kdy vedle sebe koexistovali dva císařští protivníci, z nichž ani jeden nedokázal prosadit svou autoritu v celé říši.
 „Galské císařství“
 Historikové pro Postumovu sféru vlivu často používají název galské císařství nebo galská říše, aby tak vystihli lokální a „dlouhodobý“ charakter tohoto útvaru. Problémem je, že Postumus se nikdy neprezentoval jako galský vládce – užíval normální císařskou titulaturu, razil mince s legendou Roma aeterna (Věčný Řím) a jmenoval dokonce vlastní konzuly. S výrazem galská říše je proto třeba nakládat opatrně, aby nevznikl dojem, že se západní provincie od impéria separovaly, že zde působila jakási „idea samostatnosti“. Postuma a jeho nástupce v Galii lze spíše považovat za nelegální spoluvladaře císařů v Římě, nelegální ve smyslu právně neuznané. Ze státoprávního hlediska „galská říše“ nikdy neexistovala.
 Císař Gallienus se do budoucna nemínil s daným stavem smířit. Jistou dobu mu sice Postumovo panství na Západě mohlo vyhovovat – Postumus jako obhájce hranic na Rýně sloužil zájmům celého impéria – ale v dlouhodobé perspektivě bylo třeba rozhodnout kdo s koho. Na vojenskou výpravu shromáždil císař dostatek prostředků v roce 265 a zpočátku se zdálo, že mu štěstí přeje. Postumus utrpěl v jižní Galii těžkou porážku, musel ustoupit na sever a nakonec se dostal v jednom galském městě do obležení. Gallienus triumfoval. Jeho radost však byla předčasná, neboť dobře mířený šíp jej vážně poranil na zádech a přinutil jej výpravu ukončit. Vzhledem k jiným problémům (vpád Gótů) již Gallienus do Galie nikdy nevstoupil.
 Postumus si přesto nenechal ujít příležitost, aby Gallienovi neoplatil ponižující porážku z poloviny šedesátých let. V prvních měsících roku 268 navázal kontakt s vojevůdcem Aureolem v Miláně, získal ho na svou stranu a nakrátko to vypadalo, že bez boje dosáhne uznání v Itálii. Aureolova revolta se však brzy zhroutila a Postumovi nijak neposloužila, třebaže Gallienus byl v jejím průběhu zavražděn. Nový císař Claudius II. představoval pro Postuma minimálně stejné nebezpečí jako Gallienus.
 Smrt
 Na jaře roku 269 zažil Postumus sám, co je to bojovat s uzurpátorem – vystoupil proti němu legát v Horní Germánii Ulpius Cornelius Laelianus. Postumovi si sice podařilo vzpouru zlikvidovat, ale když jeho vojáci chtěli vyplenit Laelianovo sídelní město Mogontiacum, snažil se tomu zabránit a rozzuřená soldateska ho zabila (asi červen 269). Po jeho smrti se na „galském“ trůně v rychlém sledu vystřídali ještě tři císařové – Marius, Victorinus a Tetricus – žádný z nich však nedosáhl Postumova formátu.
 Postumovou hlavní zásluhou je, že v době vážného ohrožení říše udržoval klid na rýnské hranici a vlastně tak suploval císaře Galliena, vázaného jinde. Na druhé straně zmnožila jeho revolta rozkladné a krizové tendence v impériu – jev, jemuž se všichni reprezentanti ústřední vlády snažili zabránit. Výsledkem byly války Galliena s Postumem či později Aureliana s Tetrikem, jež odváděly římskou pozornost od vnějších nepřátel, především od germánských kmenů.
 Poznámky
 Literatura
 Externí odkazy
 Postumova biografie
 Článek o galském císařství
 Římští uzurpátoři
 Úmrtí ve 3. století
 Muži


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 13.6.2018
 COM(2018) 458 final
 2018/0241(NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par to, lai noslēgtu statusa nolīgumu starp Eiropas Savienību un Albānijas Republiku par darbībām, ko Albānijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
 •Priekšlikuma pamatojums un mērķi
 Saskaņā ar 54. panta 3. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 14. septembra Regulā (ES) 2016/1624 par Eiropas Robežu un krasta apsardzi
 1
 , Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra var koordinēt operatīvo sadarbību starp dalībvalstīm un trešām valstīm ārējo robežu pārvaldības jomā. Šajā sakarā tā var veikt pasākumus pie ārējām robežām, iesaistot vienu vai vairākas dalībvalstis un kādu trešo valsti, kas ir kaimiņvalsts vismaz vienai no minētajām dalībvalstīm, pēc vienošanās ar minēto kaimiņvalsti, tostarp minētās trešās valsts teritorijā.
 Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/1624 54. panta 4. punktu gadījumos, kad ir paredzēts, ka Eiropas Robežu un krasta apsardzes vienības tiks izvietotas trešā valstī darbībās, kurās vienību dalībniekiem būs īstenošanas pilnvaras vai ja citas darbības trešās valstīs to pieprasa, Savienība ar attiecīgo trešo valsti noslēdz statusa nolīgumu.
 Pamatojoties uz Padomes 2017. gada 16. oktobrī pieņemtajām sarunu norādēm, Eiropas Komisija ir risinājusi sarunas ar Albānijas Republiku par statusa nolīgumu ar mērķi izveidot tiesisko regulējumu, kas, izveidojot operatīvos plānus, ļautu nekavējoties rīkoties, ja rastos nepieciešamība ātri rīkoties. Lai gan migrācijas plūsmas šajā reģionā ir daudz mazākas nekā 2015./2016. gadā, organizētās noziedzības tīkli ātri pielāgo jauniem apstākļiem gan savus migrantu kontrabandas maršrutus, gan arī metodes. Noslēdzot šādu statusa nolīgumu, atbildīgās Albānijas iestādes un ES dalībvalstis, ko koordinē Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra, būs daudz labākā situācijā, daudz labāk spēs ātri reaģēt uz šādām iespējamām norisēm.
 Pievienotais priekšlikums Padomes lēmumam ir juridisks instruments, lai noslēgtu statusa nolīgumu starp Eiropas Savienību un Albānijas Republiku.
 Sarunas par statusa nolīgumu sāka 2017. gada 13. decembrī, un tās sekmīgi pabeidza ar statusa nolīguma projekta parafēšanu Tirānā 2018. gada 12. februārī, ko veica migrācijas, iekšlietu un pilsonības komisārs D. Avramopoulos un Albānijas Republikas iekšlietu ministrs F. Xhafaj.
 •Saskaņotība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā
 Ir noslēgti divi policijas sadarbības nolīgumi starp Grieķijas un Albānijas iestādēm (Likums 2147/1993 un Likums 2568/1998), kuri ietver informācijas apmaiņu par policijas jautājumiem, to skaitā nelegālo migrāciju. Grieķijas policija un Albānijas iestādes apmainās ar informāciju ar par vispārīgiem jautājumiem saistībā ar smagām un organizētām noziedzīgām pārrobežu darbībām, kā arī par nelegālo imigrantu atpakaļuzņemšanas procedūru.
 Albānija ar Melnkalni un Kosovu
 2* ir noslēgusi nolīgumus par robežkontroli, novērošanu un kopīgām patruļām, un ar bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku par kopīgām patruļām, bet ar Grieķiju tai vēl nav nolīguma. Albānija ar Itāliju ir noslēgusi nolīgumu par kopīgām patruļām (ar Guardia di Finanza) attiecībā uz jūras robežu.
 Ar protokolu starp Melnkalnes, Albānijas un Kosovas iekšlietu ministrijām* Plavā (Plav) ir izveidots kopīgs policijas sadarbības centrs, kura mērķis ir veicināt pārrobežu sadarbību cīņā pret noziedzību, intensīvāk apmainoties ar operatīvo informāciju un ciešāk koordinējot kopīgus drošības pasākumus. Kopīgo policijas sadarbības centru oficiāli atklāja 2017. gada 30. maijā. Patlaban norit darbs vēl viena centra izveidei pie robežas ar Grieķiju.
 Darba režīmā (tiek atjaunināts), kas ir operatīvās sadarbības pamatā starp Albānijas Republiku un Eiropas Robežu un krasta apsardzi, īpaši ietverta Albānijas speciālistu regulāra līdzdalība Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras koordinētās operatīvās darbībās, kā arī to darbība novērotāju statusā dalībvalstu teritorijā.
 •Saskaņotība ar citām Savienības politikas jomām
 Eiropas programma migrācijas jomā balstās uz četriem pīlāriem. Viens no tiem ir robežu pārvaldība. Tas nozīmē labāku ES ārējo robežu pārvaldību, īpaši solidarizējoties ar tām dalībvalstīm, kuras atrodas pie ārējām robežām, un uzlabotu robežšķērsošanas efektivitāti. Pastiprināta Albānijas Republikas robežkontrole pozitīvi ietekmēs arī ES ārējās robežas, īpaši Grieķijas ārējās robežas, kā arī Albānijas Republikas robežas. Turpmāka drošības nostiprināšana pie ārējām robežām ir arī saskaņā ar Eiropas Drošības programmu.
 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE
 •Juridiskais pamats
 Šā priekšlikuma Padomes lēmumam juridiskais pamats ir LESD 77. panta 2. punkta b) un d) apakšpunkts un 79. panta 2. punkta c) apakšpunkts saistībā ar 218. panta 6. punktu.
 Tas, kas ES noslēdz statusa nolīgumu, ir skaidri paredzēts Regulas (ES) 2016/1624 54. panta 4. punktā, kurā noteikts, ka gadījumos, kad ir paredzēts, ka vienības tiks izvietotas trešā valstī darbībās, kurās vienību dalībniekiem būs īstenošanas pilnvaras vai ja citas darbības trešās valstīs to pieprasa, Savienība ar attiecīgo trešo valsti noslēdz statusa nolīgumu.
 Saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu Savienības ekskluzīvā kompetencē ir noslēgt starptautisku nolīgumu, ja tā slēgšana ir paredzēta Savienības leģislatīvajā aktā. Regulas (ES) 2016/1624 54. panta 4. punkts paredz šāda statusa nolīguma slēgšanu starp Eiropas Savienību un attiecīgo trešo valsti. Tāpēc nolīguma noslēgšana ar Albānijas Republiku ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē.
 Lai noslēgtu šo nolīgumu saskaņā ar LESD 218. panta 6. punkta a) un v) apakšpunktu, ir vajadzīga Eiropas Parlamenta piekrišana.
 •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)
 Neattiecas.
 •Proporcionalitāte
 Statusa nolīgums ļaus Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai izvietot Albānijas Republikā Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības divpusējas izvietošanas vietā, ko veic dalībvalstis, ja rodas pēkšņs migrantu pieplūdums.
 Tāpēc, lai labāk pārvaldītu Albānijas Republikas robežas, ir vajadzīga vienota pieeja.
 •Juridiskā instrumenta izvēle
 Šis priekšlikums ir saskaņā ar LESD 218. panta 6. punktu, kurā paredzēts, ka Padome pieņem lēmumus par starptautiskiem nolīgumiem, pēc tam, kad būs saņemta Eiropas Parlamenta piekrišana. Nav cita juridiska instrumenta, ko varētu izmantot šā priekšlikuma mērķa sasniegšanai.
 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANAS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
 •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes
 Neattiecas.
 •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām
 Neattiecas.
 •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana
 Neattiecas.
 •Ietekmes novērtējums
 Sarunām par statusa nolīgumu ietekmes novērtējums nav bijis nepieciešams.
 •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana
 Tā kā šis būs jauns nolīgums, nav iespējams veikt esošo instrumentu izvērtējumu vai atbilstības pārbaudes.
 •Pamattiesības
 Statusa nolīguma projektā ir iekļauti noteikumi, kas nodrošina, ka tiek aizsargātas to personu pamattiesības, kuras ietekmē tā personāla darbības, kas piedalās Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras vadītajā darbībā.
 Noteikumi par pamattiesībām ir sīkāk paskaidroti 5. punktā “Citi elementi”.
 4.IETEKME UZ BUDŽETU
 Statusa nolīgumam kā tādam nav finansiālas ietekmes. Patiesībā izmaksas radīs reālā robežsargu vienību izvietošana, kas notiks, pamatojoties uz operatīvo plānu un attiecīgo dotāciju nolīgumu; tās sedz no Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras budžeta. Statusa nolīgumā paredzētās turpmākās operācijas finansēs, izmantojot Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras pašu resursus.
 Finanšu pārskatā, kas pievienots regulas priekšlikumam par Eiropas robežsardzes un krasta apsardzi, tika novērtēts, ka Eiropas robežsardzes un krasta apsardzes izdevumi ciešākai sadarbībai ar trešām valstīm (tostarp iespējamas kopīgas darbības ar kaimiņvalstīm) laikposmam no 2017. gada līdz 2020. gadam vidēji ir 6,090 miljoni EUR gadā.
 5.CITI ELEMENTI
 •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība
 Komisija nodrošinās statusa nolīguma īstenošanas pienācīgu uzraudzību.
 Albānijas Republika un Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra kopā izvērtē katru kopīgo operāciju vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu.
 Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra, Albānijas Republika un dalībvalstis, kas piedalās konkrētā darbībā, katras darbības beigās sagatavo ziņojumu par to, kā piemēroti nolīguma noteikumi, tostarp noteikumi par personas datu apstrādi.
 •Paskaidrojošie dokumenti (direktīvām)
 Neattiecas.
 •Konkrētu priekšlikuma noteikumu detalizēts skaidrojums
 Nolīguma piemērošanas joma
 Saskaņā ar šo nolīgumu Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra var izvietot Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības, kurām ir īstenošanas pilnvaras Albānijas Republikā, veikt kopīgas operācijas un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus. Veicot īpašu atpakaļnosūtīšanas operāciju, Eiropas Robežu un krasta apsardzes vienībām ir arī atļauts palīdzēt Albānijas Republikai identificēt personas, kuras jāuzņem atpakaļ Albānijas Republikā saskaņā ar
 Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Albānijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas nelikumīgi
 3
 .
 Eiropas Robežu un krasta apsardzes vienības var tikt izvietotas Albānijas teritorijā tikai reģionos, kas robežojas ar ES ārējām robežām.
 Operatīvais plāns
 Pirms katras kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma aģentūrai un Albānijas Republikai ir jāsaskaņo operatīvais plāns. Operatīvais plāns ir jāsaskaņo arī ar dalībvalsti vai dalībvalstīm, kas robežojas ar operācijas norises vietu.
 Plānā detalizēti izklāsta kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma organizatoriskos un procesuālos aspektus, tostarp situācijas, operatīvā nolūka un mērķu aprakstu un novērtējumu, operatīvo koncepciju, izvietojamā tehniskā aprīkojuma veidu, īstenošanas plānu, sadarbību ar citām trešām valstīm, citām Savienības aģentūrām un struktūrām vai starptautiskajām organizācijām, noteikumus attiecībā uz pamattiesībām, tostarp personas datu aizsardzību, koordinācijas, pavēlniecības, kontroles, saziņas un ziņošanas struktūru, organizatorisko kārtību un loģistiku, kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma novērtējuma un finansiālos aspektus.
 Vienības dalībnieku uzdevumi un pilnvaras
 Parasti vienības dalībniekiem ir tiesības veikt uzdevumus un izmantot īstenošanas pilnvaras, kas nepieciešamas robežkontrolei un atgriešanas operācijām. Tās ievēro Albānijas Republikas normatīvos aktus.
 Albānijas Republikas teritorijā vienības darbojas tikai saskaņā ar Albānijas Republikas robežsargu vai citu attiecīgo darbinieku norādījumiem un to klātbūtnē; izņēmuma kārtā vienībām var atļaut rīkoties to vārdā.
 Vienības dalībnieki valkā savas uniformas, redzamu personas identifikāciju un zilu rokas apsēju ar Eiropas Savienības un aģentūras atšķirības zīmēm. Lai Albānijas iestādes varētu tos nepārprotami identificēt, tie līdzi nēsā akreditācijas dokumentu.
 Vienības dalībnieki var nēsāt dienesta ieročus, munīciju un aprīkojumu, kā tas atļauts saskaņā ar viņu pašu valsts tiesību aktiem. Albānijas iestādes iepriekš informē aģentūru par atļautajiem dienesta ieročiem, munīciju un aprīkojumu, kā arī par attiecīgo tiesisko regulējumu un to izmantošanas nosacījumiem.
 Vienības dalībnieki ar savas valsts un Albānijas iestāžu piekrišanu Albānijas robežsargu vai citu attiecīgu darbinieku klātbūtnē un saskaņā ar Albānijas tiesību aktiem, var pielietot spēku, tostarp dienesta ieročus, munīciju un aprīkojumu. Albānijas iestādes var atļaut vienības dalībniekiem pielietot spēku arī tad, ja tās robežsargu nav klāt.
 Saskaņā ar nepieciešamības principu Albānijas iestādes var ļaut vienības dalībniekiem piekļūt datubāzēm saskaņā ar Albānijas datu aizsardzības tiesību aktiem.
 Darbības apturēšana un izbeigšana
 Gan aģentūra, gan Albānijas iestādes var apturēt vai izbeigt darbību, ja tās uzskata, ka otra puse neievēro nolīguma noteikumus vai operatīvo plānu.
 Vienības dalībnieku privilēģijas un imunitāte
 Attiecībā uz darbībām, kas veiktas, pildot oficiālas funkcijas (“pildot dienesta pienākumus”), vienības dalībniekiem ir imunitāte pret Albānijas Republikas krimināltiesisko jurisdikciju, bet šāda imunitāte uz tiem neattiecas par pārkāpumiem, kas izdarīti “nepildot dienesta pienākumus”.
 Operatīvajā plānā ir precīzi norādītas darbības, uz kurām attiecas imunitāte pret Albānijas Republikas krimināltiesisko jurisdikciju.
 Gadījumā, ja tiek pausts pieņēmums par iespējamu noziedzīgu nodarījumu, ko izdarījuši vienības dalībnieki, aģentūras izpilddirektors pirms tiesvedības uzsākšanas tiesā tiesai apliecina, vai attiecīgā darbība ir veikta, pildot oficiālas funkcijas. Aģentūras izpilddirektors pieņem lēmumu pēc tam, kad ir rūpīgi pārbaudīts attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes, kura ir norīkojusi attiecīgo robežsargu vai citu attiecīgo darbinieku, un Albānijas kompetento iestāžu faktu izklāsts. Aģentūras izpilddirektora apliecinājums ir saistošs Albānijas Republikas jurisdikcijā.
 Vienības dalībniekiem piešķirtās privilēģijas un imunitāte pret Albānijas Republikas krimināltiesisko jurisdikciju neatbrīvo tos no piederības dalībvalsts jurisdikcijas.
 Tāds pats regulējums attiecas uz vienības dalībnieku civiltiesisko un administratīvo atbildību.
 Dalībvalsts, kas ir norīkojusi attiecīgo robežsargu vai citu attiecīgo darbinieku, var atcelt vienību dalībnieku imunitāti pret Albānijas Republikas krimināltiesisko, civiltiesisko un administratīvo jurisdikciju. Šādai atcelšanai vienmēr jābūt tūlītējai atcelšanai.
 Nolīgumā ir paredzēts mehānisms kaitējumu atlīdzināšanai. Šāda kompensācijas mehānisma pamatā ir 42. pants Regulā (ES) 2016/1624 par Eiropas Robežu un krasta apsardzi. Ja kaitējumu ir nodarījis vienības dalībnieks, pildot dienesta pienākumus, atbildīga ir Albānijas Republika. Ja kaitējumu ir nodarījis iesaistītās dalībvalsts vienības dalībnieks, pildot dienesta pienākumus, rupjas nolaidības vai tīša pārkāpuma dēļ vai nepildot dienesta pienākumus, Albānija var pieprasīt aģentūrai, lai attiecīgā iesaistītā dalībvalsts maksā kompensāciju. Ja kaitējumu ir nodarījis aģentūras personāls, Albānijas Republika var pieprasīt aģentūrai samaksāt kompensāciju. Gan dalībvalsts, gan aģentūra var pieprasīt atlīdzību par kaitējumu, kas likumpārkāpējam ir jāmaksā cietušai personai saskaņā ar to iekšējiem noteikumiem.
 Ja Albānijas Republikā kaitējums radies force majeure dēļ, ne Albānijas Republika, ne iesaistītā dalībvalsts, ne aģentūra, nenes nekādu atbildību.
 Vienības dalībniekiem nevar piemērot izpildes pasākumus, izņemot gadījumus, ja pret viņiem sāk civiltiesvedību, kas nav saistīta ar oficiālajām funkcijām.
 Vienības dalībnieku īpašumu, kas vajadzīgs oficiālo funkciju izpildei, nevar arestēt. Uz vienības dalībniekiem civiltiesvedībā neattiecas personas brīvības ierobežojumi vai citi ierobežojoši pasākumi.
 Par aģentūrai sniegtajiem pakalpojumiem vienības dalībnieki ir atbrīvoti no sociālā nodrošinājuma noteikumiem, kas var būt spēkā Albānijas Republikā. Tie Albānijas Republikā ir atbrīvoti arī no jebkāda veida nodokļiem, ko ietur no algas un ienākumiem, kurus tiem maksā aģentūra vai to dalībvalstis, kā arī no ienākumiem, ko viņi saņem ārpus Albānijas Republikas.
 Albānijas iestādes ļauj ievest un izvest priekšmetus vienības dalībnieku personiskām vajadzībām un atbrīvo šādus priekšmetus no visiem muitas nodokļiem, citiem nodokļiem un saistītiem maksājumiem, kas nav maksa par glabāšanu, transportu un tamlīdzīgiem pakalpojumiem.
 Vienības dalībnieku personisko bagāžu var pārbaudīt tikai tad, ja ir pamatotas aizdomas, ka tajā ir priekšmeti, kas nav paredzēti vienības dalībnieka personiskai lietošanai, vai priekšmeti, kuru imports vai eksports Albānijas Republikā ir aizliegts ar likumu vai uz kuriem attiecas tās karantīnas noteikumi. Šādas personīgās bagāžas pārbaudi veic vienīgi attiecīgās vienības dalībnieka(-u) vai aģentūras pilnvarota pārstāvja klātbūtnē.
 Vienības dalībnieku dokumenti, sarakste un īpašums ir neaizskarams, izņemot gadījumus, ja piemēro izpildes pasākumus. Vienības dalībniekiem nav pienākuma sniegt liecības tiesā.
 Akreditācijas dokuments
 Aģentūra, sadarbojoties ar Albānijas Republiku, identificēšanas nolūkos attiecībā pret Albānijas iestādēm, izsniedz vienības dalībniekiem akreditācijas dokumentu, kas apliecina šā dokumenta turētāja tiesības veikt uzdevumus un īstenot pilnvaras, kuras tam piešķirtas ar šo nolīgumu un operatīvo plānu. Akreditācijas dokuments kopā ar derīgu ceļošanas dokumentu vienības dalībniekam ļauj ieceļot Albānijas Republikā bez vīzas vai iepriekšējas atļaujas.
 Pamattiesības
 Veicot uzdevumus un īstenojot pilnvaras, vienības dalībnieki pilnībā ievēro pamattiesības un pamatbrīvības, tostarp attiecībā uz piekļuvi patvēruma procedūrām, cilvēka cieņu, spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas attieksmes aizliegumu, tiesības uz brīvību, neizraidīšanas principu un kolektīvās izraidīšanas aizliegumu, bērna tiesības un tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību. Viņi patvaļīgi nediskriminē personas dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma, dzimumorientācijas vai dzimtes identitātes dēļ. Visi pasākumi, kas skar šīs pamattiesības un pamatbrīvības, ir samērīgi ar šo pasākumu mērķiem un ievēro šo pamattiesību un pamatbrīvību būtību.
 Katrai pusei ir jābūt sūdzību mehānismam, ar kura palīdzību izskatīt iespējamos pamattiesību pārkāpumus, ko izdarījis tās personāls. Aģentūra ir izveidojusi Regulas (ES) 2016/1624 par Eiropas Robežu un krasta apsardzi 72. pantā minēto sūdzību mehānismu, un tādējādi tā izpilda šo pienākumu. Albānijas Ombuds varētu izskatīt šādus iespējamos pārkāpumus, izņemot gadījumus, ja Albānijas iestādes nolemj izveidot mehānismu, kurš ir īpaši paredzēts tam, lai izskatītu sūdzības, kas iesniegtas saskaņā ar šo nolīgumu.
 Personas datu apstrāde
 Vajadzības gadījumā vienības dalībnieki apstrādā personas datus saskaņā ar aģentūras un ES dalībvalstu noteikumiem. Albānijas iestāžu veiktā personas datu apstrāde notiek saskaņā ar Albānijas tiesību aktiem.
 Aģentūra, iesaistītās dalībvalstis un Albānijas iestādes katras darbības beigās sagatavo kopīgu ziņojumu par vienības dalībnieku veikto personas datu apstrādi. Šo ziņojumu nosūta aģentūras pamattiesību amatpersonai un datu aizsardzības inspektoram. Viņi sniedz ziņojumu aģentūras izpilddirektoram.
 Kompetentās iestādes šā nolīguma īstenošanai
 Albānijas Republikas kompetentā iestāde šā nolīguma īstenošanai ir Iekšlietu ministrija. Eiropas Savienībai tā ir Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra.
 Domstarpības un interpretācija
 Visus jautājumus, kas rodas saistībā ar šā nolīguma piemērošanu, kopīgi izskata Albānijas kompetento iestāžu pārstāvji un aģentūras pārstāvji, konsultējoties ar attiecīgo dalībvalsti vai dalībvalstīm, kas robežojas ar Albānijas Republiku.
 Ja iepriekš nav panākts izlīgums, domstarpības par šā nolīguma interpretāciju vai piemērošanu izšķir tikai sarunu ceļā starp Albānijas Republiku un Eiropas Komisiju, kas apspriežas ar ikvienu dalībvalsti, kas robežojas ar Albānijas Republiku.
 2018/0241 (NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par to, lai noslēgtu statusa nolīgumu starp Eiropas Savienību un Albānijas Republiku par darbībām, ko Albānijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktu un 79. panta 2. punkta c) apakšpunktu saistībā ar 218. panta 6. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu
 4
 ,
 tā kā:
 (1)Saskaņā ar Padomes [...] Lēmumu 2018/XXX par statusa nolīguma slēgšanu [...] [...] parakstīja statusa nolīgumu starp Eiropas Savienību un Albānijas Republiku par darbībām, ko Albānijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk.
 (2)Regulas (ES) 2016/1624 54. panta 4. punkts nosaka, ka gadījumos, kad ir paredzēts, ka Eiropas Robežu un krasta apsardzes vienības tiks izvietotas trešā valstī darbībās, kurās vienību dalībniekiem būs īstenošanas pilnvaras vai ja citas darbības trešās valstīs to prasa, Savienība ar attiecīgo trešo valsti noslēdz statusa nolīgumu.
 (3)Pateicoties šim statusa nolīgumam, Albānijas teritorijā var ātri izvietot robežsardzes vienības un reaģēt uz pašreizējām izmaiņām migrācijas plūsmās piekrastes maršrutā un ārējo robežu, kā arī sniegt palīdzību ārējo robežu pārvaldībā un cīņā pret migrantu kontrabandu.
 (4)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK
 5
 ; tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
 (5)Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK
 6
 ; tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
 (6)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.
 (7)Tādēļ statusa nolīgums būtu jāapstiprina Eiropas Savienības vārdā,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts statusa nolīgums starp Eiropas Savienību un Albānijas Republiku par darbībām, ko Albānijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra.
 Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
 2. pants
 Padomes priekšsēdētājs norīko personu, kas ir tiesīga Eiropas Savienības vārdā sniegt nolīguma 12. panta 4. punktā paredzēto paziņojumu.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
 Briselē,
 Padomes vārdā —
 priekšsēdētājs
 (1)
 OV L 251, 16.9.2016., 1. lpp.
 (2)
 *
 Šis nosaukums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO Drošības padomes rezolūcijai 1244/1999 un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju.
 (3)
 OV L 124, 17.5.2005., 22. lpp.
 (4)
 OV C , lpp.
 (5)
 Padomes Lēmums 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.).
 (6)
 Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).
 ---documentbreak---
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē,13.6.2018
 COM(2018) 458 final
 PIELIKUMS
 dokumentam
 PADOMES LĒMUMS
 par to, lai noslēgtu statusa nolīgumu starp Eiropas Savienību un Albānijas Republiku par darbībām, ko Albānijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra
 PIELIKUMS
 Statusa nolīgums
 starp Eiropas Savienību un Albānijas Republiku par darbībām, ko Albānijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra
 EIROPAS SAVIENĪBA
 un ALBĀNIJAS REPUBLIKA,
 turpmāk “Puses”,
 TĀ KĀ var rasties situācijas, kurās Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra kā Eiropas Savienības struktūra, turpmāk “aģentūra”, koordinē operatīvo sadarbību starp ES dalībvalstīm un Albānijas Republiku, tostarp operatīvas darbības Albānijas Republikas teritorijā,
 TĀ KĀ būtu jāizveido tiesiskais regulējums statusa nolīguma veidā attiecībā uz situācijām, kad Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras vienību dalībniekiem var būt īstenošanas pilnvaras Albānijas Republikas teritorijā,
 ŅEMOT VĒRĀ, ka visās Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras darbībās Albānijas Republikas teritorijā būtu pilnībā jāievēro pamattiesības un starptautiskie tiesību akti, kuriem Albānijas Republika ir puse,
 IR NOLĒMUŠAS NOSLĒGT ŠO NOLĪGUMU.
 1. pants
 Nolīguma piemērošanas joma
 1.Šis nolīgums ietver visus aspektus, kas nepieciešami Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras darbību veikšanai, kuras varētu norisināties Albānijas Republikas teritorijā un attiecībā uz kurām Eiropas Robežu un krasta apsardzes vienību dalībniekiem ir īstenošanas pilnvaras.
 2.Šo nolīgumu piemēro tikai Albānijas Republikas teritorijā.
 3.Ne šis nolīgums, ne arī darbības, ko veikušas Puses, vai kas veiktas to vārdā, tostarp operatīvo plānu izstrādāšana vai līdzdalība pārrobežu sadarbībā, nekādā veidā neietekmē attiecīgo teritoriju statusu un delimitāciju, uz kuru attiecas starptautiskie tiesību akti.
 2. pants
 Definīcijas
 Nolīgumā piemēro šādas definīcijas:
 1.“darbība” ir kopīga operācija, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākums vai atgriešanas operācija;
 2.“kopīga operācija” ir darbība, kuras mērķis ir apkarot nelegālo imigrāciju vai pārrobežu noziedzību vai arī pastiprināt tehnisko un operatīvo palīdzību pie Albānijas Republikas robežām ar kaimiņos esošu dalībvalsti un kura norisinās Albānijas Republikas teritorijā;
 3.“ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākums” ir darbība, kuras mērķis ir ātri reaģēt situācijā, kad pastāv konkrētas un nesamērīgi lielas problēmas pie Albānijas Republikas ārējām robežām ar kaimiņos esošu dalībvalsti, un kura uz ierobežotu laiku norisinās Albānijas Republikas teritorijā;
 4.“atgriešanas operācija” ir operācija, kuru koordinē aģentūra, kurā ir iesaistīts vienas vai vairāku dalībvalstu sniegts tehniskais un operatīvais atbalsts un kuras laikā atgriežamās personas no vienas vai vairākām dalībvalstīm piespiedu kārtā vai brīvprātīgi tiek atgrieztas Albānijas Republikā;
 5.“robežkontrole” ir personu kontrole, ko neatkarīgi no visiem pārējiem apsvērumiem veic pie robežas, reaģējot vienīgi uz nodomu šķērsot šo robežu vai jau notikušu šās robežas šķērsošanu, kas ietver robežpārbaudes pie robežšķērsošanas vietām un robežuzraudzību starp robežšķērsošanas vietām;
 6.“vienības dalībnieks” ir vai nu aģentūras darbinieks, vai robežsargu vienības dalībnieks un cits attiecīgais darbinieks no iesaistītajām dalībvalstīm, tostarp robežsargi un citi attiecīgi darbinieki, kurus dalībvalstis norīkojušas uz aģentūru un kuri jāizvieto operācijas laikā;
 7.“dalībvalsts” ir Eiropas Savienības dalībvalsts;
 8.“piederības dalībvalsts” ir dalībvalsts, kuras robežsargs vai cits attiecīgs darbinieks ir vienības dalībnieks;
 9.“personas dati” ir jebkura informācija, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu; un identificējama persona ir persona, kuru tieši vai netieši var identificēt, jo īpaši izmantojot tādus identifikatorus kā, piemēram, vārdu, uzvārdu, identifikācijas numuru, atrašanās vietas datus, tiešsaistes identifikatoru vai vienu vai vairākus minētajai personai raksturīgus fiziskās, fizioloģiskās, ģenētiskās, garīgās, ekonomiskās, kultūras vai sociālās identitātes faktorus;
 10.“iesaistītā dalībvalsts” ir dalībvalsts, kas piedalās operācijā Albānijas Republikā, nodrošinot tehnisko aprīkojumu, robežsargus un citus attiecīgus darbiniekus, kas izvietoti kā daļa no vienības;
 11.“aģentūra” ir Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra, kas izveidota ar Regulu (ES) 2016/1624 par Eiropas Robežu un krasta apsardzi;
 12.“vienības dalībnieku īstenošanas pilnvaras” ir pilnvaras, kas nepieciešamas, lai veiktu uzdevumus saistībā ar operatīvajā plānā paredzētajām robežkontroles un atgriešanas operācijām, ko kā kopīgu rīcību veic Albānijas Republikas teritorijā;
 13.“force majeure” bez ierobežojumiem ietver ikvienu kara darbību (neatkarīgi no tā, vai tā ir deklarēta), iebrukumu, bruņotu konfliktu vai ārvalstu ienaidnieka darbību, blokādi, nemierus, terorismu vai militārā spēka izmantošanu, zemestrīces, plūdus, ugunsgrēku, vētru vai dabas katastrofu un ikvienu notikumu vai apstākli, kas ir analoģisks iepriekšminētajam, ja tāds īstenojas.
 3. pants
 Operatīvais plāns
 1.Operatīvajā plānā, kam ir piekritusi dalībvalsts vai dalībvalstis, kuras robežojas ar operācijas norises vietu, aģentūra un Albānijas Republika vienojas par katru kopīgu operāciju vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu.
 2.Plānā detalizēti izklāsta kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma organizatoriskos un procesuālos aspektus, tostarp situācijas, operatīvā nolūka un mērķu aprakstu un novērtējumu, operatīvo koncepciju, izvietojamā tehniskā aprīkojuma veidu, īstenošanas plānu, sadarbību ar citām trešām valstīm, citām Savienības aģentūrām un struktūrām vai starptautiskajām organizācijām, noteikumus attiecībā uz pamattiesībām, tostarp personas datu aizsardzību, koordinācijas, pavēlniecības, kontroles, saziņas un ziņošanas struktūru, organizatorisko kārtību un loģistiku, kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma novērtējuma un finansiālos aspektus.
 3.Kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma novērtējumu veic kopīgi ar Albānijas Republiku un aģentūru.
 4. pants
 Vienības dalībnieku uzdevumi un pilnvaras
 1.Vienības dalībniekiem ir tiesības veikt uzdevumus un izmantot īstenošanas pilnvaras, kas nepieciešamas robežkontrolei un atgriešanas operācijām.
 2.Vienības dalībnieki ievēro Albānijas Republikas normatīvos aktus.
 3.Vienības dalībnieki var veikt uzdevumus un īstenot pilnvaras Albānijas Republikas teritorijā tikai saskaņā ar Albānijas Republikas robežsargu vai citu attiecīgu darbinieku norādījumiem un parasti tikai viņu klātbūtnē. Albānijas Republika vienībai vajadzības gadījumā dod norādījumus saskaņā ar operatīvo plānu. Albānijas Republika izņēmuma kārtā var pilnvarot vienības dalībniekus rīkoties tās vārdā.
 Aģentūra ar sava koordinatora palīdzību var paziņot Albānijas Republikai savu viedokli par vienībai sniegtajiem norādījumiem. Tādā gadījumā Albānijas Republika ņem vērā šo viedokli un pēc iespējas to ievēro.Gadījumos, kad vienībai sniegtie norādījumi neatbilst operatīvajam plānam, koordinators nekavējoties ziņo aģentūras izpilddirektoram. Izpilddirektors var veikt atbilstošus pasākumus, tostarp apturēt vai izbeigt operāciju.
 4.Vienības dalībnieki, veicot uzdevumus un īstenojot pilnvaras, valkā savas uniformas. Vienības dalībnieki pie uniformas nēsā arī redzamu personas identifikāciju un zilu rokas apsēju ar Eiropas Savienības un aģentūras atšķirības zīmēm. Identificēšanas nolūkos attiecībā pret Albānijas Republikas valsts iestādēm vienības dalībnieki vienmēr nēsā līdzi 7. pantā minēto akreditācijas dokumentu.
 5.Veicot uzdevumus, vienības dalībnieki var nēsāt dienesta ieročus, munīciju un aprīkojumu, kā tas ir atļauts saskaņā ar piederības dalībvalsts tiesību aktiem. Albānijas Republika pirms vienības dalībnieku izvietošanas informē aģentūru par atļautajiem dienesta ieročiem, munīciju un aprīkojumu, kā arī par attiecīgo tiesisko regulējumu un to izmantošanas nosacījumiem un .
 6.Veicot uzdevumus un īstenojot pilnvaras, vienības dalībniekiem ar piederības dalībvalsts un Albānijas Republikas piekrišanu Albānijas Republikas robežsargu vai citu attiecīgo darbinieku klātbūtnē un saskaņā ar Albānijas Republikas tiesībām ir atļauts pielietot spēku, tostarp dienesta ieročus, munīciju un aprīkojumu. Albānijas Republika var atļaut vienības dalībniekiem pielietot spēku, ja Albānijas Republikas robežsargu vai citu attiecīgo darbinieku nav klāt. Operatīvajā plānā nosaka iestādi, kas piešķir piederības dalībvalsts piekrišanu.
 7.Albānijas Republika var atļaut vienības dalībniekiem piekļūt tās datubāzei, ja tas ir nepieciešams, lai sasniegtu operatīvos mērķus, kas noteikti operatīvajā plānā, un atgriešanas operāciju nolūkos. Vienības dalībnieki izmanto piekļuvi tikai tādiem datiem, kas ir nepieciešami to uzdevumu veikšanai un pilnvaru īstenošanai, kā tas noteikts operatīvajā plānā vai nepieciešams atgriešanas operāciju nolūkos. Albānijas Republika pirms vienības dalībnieku izvietošanas informē aģentūru par valsts datubāzēm, kurām var piekļūt. Šādu piekļuvi veic saskaņā ar Albānijas Republikas datu aizsardzības tiesību aktiem.
 5. pants
 Darbības apturēšana un izbeigšana
 1.Ja Albānijas Republika neievēro šā nolīguma vai operatīvā plāna noteikumus, aģentūras izpilddirektors darbību var apturēt vai izbeigt pēc tam, kad par to rakstiski ir informējis Albānijas Republiku. Izpilddirektors informē Albānijas Republiku par attiecīgajiem iemesliem.
 2.Ja aģentūra vai jebkura iesaistītā dalībvalsts neievēro šā nolīguma vai operatīvā plāna noteikumus, Albānijas Republika darbību var apturēt vai izbeigt pēc tam, kad par to ir rakstiski informējusi aģentūru. Albānijas Republika informē aģentūru par attiecīgajiem iemesliem.
 3.Aģentūras izpilddirektors vai Albānijas Republika var apturēt vai izbeigt darbību jo īpaši gadījumos, kad tiek pārkāptas pamattiesības, netiek ievērots neizraidīšanas princips vai datu aizsardzības noteikumi.
 4.Darbības izbeigšana neietekmē tiesības vai pienākumus, kas rodas, piemērojot šo nolīgumu vai operatīvo plānu pirms šādas izbeigšanas.
 6. pants
 Vienības dalībnieku privilēģijas un imunitāte
 1.Vienības dalībnieku dokumenti, sarakste un īpašums ir neaizskarams, izņemot gadījumus, ja piemēro izpildes pasākumus, kurus atļauts veikt saskaņā ar 7. punktu.
 2.Vienības dalībniekiem ir imunitāte pret Albānijas Republikas krimināltiesisko jurisdikciju par darbībām, kas veiktas, pildot oficiālajās funkcijās paredzētās darbības saskaņā ar operatīvo plānu.
 Gadījumā, ja pastāv pieņēmums, ka vienības dalībnieks ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu, nekavējoties informē aģentūras izpilddirektoru un piederības dalībvalsts kompetento iestādi. Pirms tiesvedības sākuma aģentūras izpilddirektors pēc rūpīgas visu piederības dalībvalsts kompetentās iestādes un Albānijas Republikas kompetentās iestādes sniegtā faktu izklāsta izskatīšanas, tiesai apliecina, vai attiecīgā darbība veikta, pildot oficiālajos pienākumos paredzētās darbības saskaņā ar operatīvo plānu. Kamēr tiek gaidīts aģentūras izpilddirektora apliecinājums, aģentūra un piederības dalībvalsts atturas no jebkuriem pasākumiem, kas varētu apdraudēt iespējamo turpmāko vienības dalībnieka kriminālvajāšanu, ko veic Albānijas Republikas kompetentās iestādes.
 Ja darbība veikta, pildot oficiālās funkcijas, tiesvedību nesāk. Ja darbība nav veikta, pildot oficiālās funkcijas, tiesvedību var turpināt. Albānijas Republikas jurisdikcijai aģentūras izpilddirektora apliecinājums ir saistošs. Vienības dalībniekiem piešķirtās privilēģijas un imunitāte pret Albānijas Republikas krimināltiesisko jurisdikciju neatbrīvo tos no piederības dalībvalsts jurisdikcijas.
 3.Vienības dalībniekiem ir imunitāte pret Albānijas Republikas civiltiesisko un administratīvo jurisdikciju par darbībām, kas veiktas, pildot oficiālajās funkcijās paredzētās darbības saskaņā ar operatīvo plānu. Ja kāda tiesa ierosina civiltiesvedību pret vienības dalībniekiem, par to nekavējoties paziņo aģentūras izpilddirektoram un piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei. Pirms tiesvedības sākuma aģentūras izpilddirektors pēc rūpīgas visu piederības dalībvalsts kompetentās iestādes un Albānijas Republikas kompetentās iestādes sniegtā faktu izklāsta izskatīšanas, tiesai apliecina, vai vienības dalībnieki ir veikuši attiecīgo darbību, pildot oficiālajās funkcijās paredzētās darbības saskaņā ar operatīvo plānu.
 Ja darbība veikta, pildot oficiālās funkcijas, tiesvedību nesāk. Ja darbība nav veikta, pildot oficiālās funkcijas, tiesvedība var turpināties. Aģentūras izpilddirektora apliecinājums ir saistošs Albānijas Republikas jurisdikcijā. Ja tiesvedību sāk vienības dalībnieks, viņš zaudē imunitāti pret jurisdikciju attiecībā uz visām pretprasībām, kas ir tieši saistītas ar galveno prasību.
 4.Piederības dalībvalsts vajadzības gadījumā var atcelt vienības dalībnieku imunitāti pret Albānijas Republikas krimināltiesisko, civiltiesisko un administratīvo jurisdikciju. Šādai atcelšanai vienmēr jābūt tūlītējai atcelšanai.
 5.Vienības dalībniekiem nav pienākuma sniegt liecības tiesā.
 6.Ja kaitējumu ir nodarījis vienības dalībnieks, pildot oficiālajās funkcijās paredzētas darbības saskaņā ar operatīvo plānu, Albānijas Republika ir atbildīga par jebkuru kaitējumu.
 Ja kaitējums nodarīts rupjas nolaidības vai tīša pārkāpuma dēļ vai ja iesaistītās dalībvalsts vienības dalībnieks darbību nav veicis, pildot oficiālās funkcijas, Albānijas Republika ar izpilddirektora starpniecību var pieprasīt, lai attiecīgā iesaistītā dalībvalsts maksā kompensāciju.
 Ja kaitējums nodarīts rupjas nolaidības vai tīša pārkāpuma dēļ, vai, ja vienības dalībnieks, kurš ir aģentūras darbinieks, darbību nav veicis, pildot oficiālās funkcijas, Albānijas Republika var pieprasīt, lai aģentūra maksā kompensāciju.
 Ja Albānijas Republikā kaitējums radies force majeure dēļ, ne Albānijas Republika, ne iesaistītā dalībvalsts, ne aģentūra, nenes nekādu atbildību.
 7.Vienības dalībniekiem nevar piemērot izpildes pasākumus, izņemot gadījumus, ja pret viņiem sāk civiltiesvedību, kas nav saistīta ar oficiālajām funkcijām.
 Vienības dalībnieku īpašumu, par ko aģentūras izpilddirektors apliecina, ka tas ir vajadzīgs minētā personāla oficiālo funkciju izpildei, nevar arestēt, izpildot tiesas nolēmumu, lēmumu vai rīkojumu. Uz vienības dalībniekiem civiltiesvedībā neattiecas personas brīvības ierobežojumi vai kādi citi ierobežojoši pasākumi.
 8.Vienības dalībnieku imunitāte pret Albānijas Republikas jurisdikciju neatbrīvo tos no attiecīgo piederības dalībvalstu jurisdikcijas.
 9.Attiecībā uz vienības dalībnieku sniegtiem pakalpojumiem aģentūrai vienības dalībnieki ir atbrīvoti no sociālā nodrošinājuma noteikumiem, kas var būt spēkā Albānijas Republikā.
 10.Vienības dalībnieki Albānijas Republikā ir atbrīvoti no jebkāda veida nodokļiem, ko ietur no algas un ienākumiem, kurus tiem maksā aģentūra vai piederības dalībvalstis, kā arī no ienākumiem, ko viņi saņem ārpus Albānijas Republikas.
 11.Albānijas Republika saskaņā ar normatīvajiem aktiem, ko tā var pieņemt, ļauj ievest priekšmetus vienības dalībnieku personiskām vajadzībām un atbrīvo šādus priekšmetus no visiem muitas nodokļiem, citiem nodokļiem un saistītiem maksājumiem, kas nav maksa par glabāšanu, transportu un tamlīdzīgiem pakalpojumiem. Albānijas Republika atļauj arī šādu priekšmetu eksportu.
 12.Vienības dalībnieku personiskā bagāžu var pārbaudīt tikai tad, ja ir pamatotas aizdomas, ka tajā ir priekšmeti, kas nav paredzēti vienības dalībnieka personiskai lietošanai, vai priekšmeti, kuru imports vai eksports Albānijas Republikā ir aizliegts ar likumu vai uz kuriem attiecas tās karantīnas noteikumi. Šādas personīgās bagāžas pārbaudi veic vienīgi attiecīgās vienības dalībnieka(-u) vai aģentūras pilnvarota pārstāvja klātbūtnē.
 7. pants
 Akreditācijas dokuments
 1.Aģentūra sadarbībā ar Albānijas Republiku katram vienības dalībniekam izsniedz dokumentu Albānijas Republikas oficiālajā(-ās) valodā(-ās) un vienā no Eiropas Savienības iestāžu oficiālajām valodām identificēšanas nolūkos attiecībā pret Albānijas Republikas valsts iestādēm un nolūkā apliecināt šāda dokumenta turētāja tiesības veikt uzdevumus un īstenot pilnvaras, kas minētas šā nolīguma 4. pantā un operatīvajā plānā. Dokumentā ir iekļauti šādi dati par dalībnieku: vārds, uzvārds un valstspiederība; dienesta pakāpe vai amata nosaukums; nesen uzņemta fotogrāfija digitālā formātā un uzdevumi, kurus viņš ir pilnvarots veikt izvietošanas laikā.
 2.Akreditācijas dokuments kopā ar derīgu ceļošanas dokumentu vienības dalībniekam ļauj ieceļot Albānijas Republikā bez vīzas vai iepriekšējas atļaujas.
 3.Akreditācijas dokumentu darbības beigās nodod aģentūrai. Par to tiek informētas Albānijas kompetentās iestādes.
 8. pants
 Pamattiesības
 1.Veicot uzdevumus un īstenojot pilnvaras, vienības dalībnieki pilnībā ievēro pamattiesības un pamatbrīvības, tostarp attiecībā uz piekļuvi patvēruma procedūrām, cilvēka cieņu, spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas attieksmes aizliegumu, tiesības uz brīvību, neizraidīšanas principu un kolektīvās izraidīšanas aizliegumu, bērna tiesības un tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību. Veicot uzdevumus un īstenojot pilnvaras, viņi patvaļīgi nediskriminē personas dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma, dzimumorientācijas vai dzimtes identitātes dēļ. Visi pasākumi, ko darbinieki veic, veicot uzdevumus un īstenojot pilnvaras, un kas skar pamattiesības un pamatbrīvības, ir samērīgi ar šo pasākumu mērķiem un ievēro šo pamattiesību un pamatbrīvību būtību.
 2.Ikvienai Pusei ir sūdzību mehānisms, kas vajadzīgs, lai izskatītu iespējamos pamattiesību pārkāpumus, ko tās personāls varētu būt veicis, pildot savas oficiālās funkcijas tādas kopīgas operācijas, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma vai atgriešanas operācijas laikā, uz kuru attiecas šis nolīgums.
 9. pants
 Personas datu apstrāde
 1.Vienības dalībnieki apstrādā personas datus tikai tad, ja tas vajadzīgs, lai veiktu uzdevumus un īstenotu pilnvaras, kas nepieciešams, lai Albānijas Republika, aģentūra vai iesaistītās dalībvalstis to īstenotu.
 2.Personas datu apstrāde Albānijas Republikā notiek saskaņā ar tās tiesību aktiem.
 3.Uz personas datu apstrādi administratīvos nolūkos, ko veic aģentūra un iesaistītā(-ās) dalībvalsts(-is), tostarp nosūtot personas datus uz Albānijas Republiku, attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti, Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti, Padomes 2008. gada 27. novembra Pamatlēmums 2008/977/TI par tādu personas datu aizsardzību, ko apstrādā, policijas un tiesu iestādēm sadarbojoties krimināllietās, un aģentūras pieņemtie pasākumi Regulas (EK) Nr. 45/2001 piemērošanai, kā minēts Regulas (ES) 2016/1624 45. panta 2. punktā.
 4.Gadījumā, ja apstrāde ietver personas datu nosūtīšanu, dalībvalstis un aģentūra personas datu nosūtīšanas brīdī uz Albānijas Republiku norāda ikvienu vispārīgu vai konkrētu ierobežojumu piekļuvei šiem datiem vai to izmantošanai, tostarp attiecībā uz pārsūtīšanu, dzēšanu vai iznīcināšanu. Ja vajadzība pēc šādiem ierobežojumiem kļūst acīmredzama pēc personas datu nosūtīšanas, tad tās attiecīgi informē Albānijas Republiku.
 5.Personas datus, kas darbības laikā savākti administratīvos nolūkos, aģentūra, iesaistītās dalībvalstis un Albānijas Republika var apstrādāt atbilstīgi datu aizsardzības jomā piemērojamiem tiesību aktiem.
 6.Aģentūra, iesaistītās dalībvalstis un Albānijas Republika katras darbības beigās izstrādā kopīgu ziņojumu par šā panta 1.–5. punkta piemērošanu. Šo ziņojumu nosūta aģentūras pamattiesību amatpersonai un datu aizsardzības inspektoram. Viņi sniedz ziņojumu aģentūras izpilddirektoram.
 10. pants
 Kompetentās iestādes šā nolīguma īstenošanai
 1.Kompetentā iestāde šā nolīguma īstenošanai Albānijas Republikā ir Iekšlietu ministrija.
 2.Kompetentā iestāde šā nolīguma īstenošanai Eiropas Savienībā ir aģentūra.
 11. pants
 Domstarpības un interpretācija
 1.Visus jautājumus, kas rodas saistībā ar šā nolīguma piemērošanu, kopīgi izskata Albānijas Republikas kompetento iestāžu pārstāvji un aģentūras pārstāvji, konsultējoties ar attiecīgo dalībvalsti vai dalībvalstīm, kas robežojas ar Albānijas Republiku.
 2.Ja iepriekš nav panākts izlīgums, domstarpības par šā nolīguma interpretāciju vai piemērošanu izšķir tikai sarunu ceļā starp Albānijas Republiku un Eiropas Komisiju, kas apspriežas ar ikvienu dalībvalsti, kas robežojas ar Albānijas Republiku.
 12. pants
 Nolīguma stāšanās spēkā, darbības laiks un izbeigšana
 1.Puses apstiprina šo nolīgumu saskaņā ar savām iekšējām juridiskajām procedūrām.
 2.Šis nolīgums stājas spēkā otrā mēneša pirmajā dienā pēc dienas, kad Puses ir paziņojušas viena otrai, ka ir pabeigtas 1. punktā minētās iekšējās juridiskās procedūras.
 3.Šis nolīgums ir spēkā nenoteiktu laiku. Nolīgumu var izbeigt, Pusēm rakstiski vienojoties, vai vienpusēji pēc vienas Puses iniciatīvas. Šādā gadījumā Puse, kas vēlas to apturēt vai izbeigt, par to rakstiski informē otru Pusi. Nolīguma darbība tiek izbeigta otrā mēneša pirmajā dienā, kurš seko paziņojuma sniegšanas mēnesim.
 4.Paziņojumus, kas veikti saskaņā ar šo pantu, nosūta Eiropas Savienības gadījumā Eiropas Savienības Padomes Ģenerālsekretariātam un Albānijas Republikas gadījumā Albānijas Republikas Ārlietu ministrijai.
 Vieta: ..., datums: ....
 Sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un albāņu valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.
 Paraksti:
 KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA ATTIECĪBĀ UZ ISLANDI, NORVĒĢIJU, ŠVEICI UN LIHTENŠTEINU
 Līgumslēdzējas Puses ņem vērā ciešās attiecības starp Eiropas Savienību un Norvēģiju, Islandi, Šveici un Lihtenšteinu, jo īpaši ņemot vērā 1999. gada 18. maija un 2004. gada 26. oktobra nolīgumus par minēto valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā.
 Šādos apstākļos ir vēlams, ka Norvēģijas, Islandes, Šveices un Lihtenšteinas iestādes, no vienas puses, un Albānijas Republika, no otras puses, nekavējoties noslēdz divpusējus nolīgumus par darbībām, ko Albānijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šajā nolīgumā.