type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 |
 52012PC0035
 Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eurooppalaisen säätiön (FE) perussäännöstä /* COM/2012/035 final - 2012/0022 (APP) */
 PERUSTELUT
 1.
 EHDOTUKSEN TAUSTA
 1.1. Yleinen tausta
 Säätiöillä on tärkeä merkitys EU:ssa,
 erityisesti kansalaisyhteiskunnassa. Lukuisilla aloilla toteuttamillaan
 erilaisilla toiminnoilla ne edistävät unionin perusarvoja ja tavoitteita, kuten
 ihmisoikeuksien kunnioittamista, vähemmistöjen suojelua, työllisyyttä ja
 sosiaalista kehitystä, ympäristön suojelua ja parantamista sekä tieteellistä ja
 teknistä kehitystä. Tässä yhteydessä säätiöt edistävät oleellisesti
 Eurooppa 2020 ‐strategiassa[1]
 asetettujen älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevien
 kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamista. Ne myös tehostavat ja helpottavat
 kansalaisten ja kansalaisyhteiskunnan aiempaa aktiivisempaa osallistumista
 Euroopan yhdentymishankkeeseen. Säätiöt kohtaavat toiminnassaan kuitenkin
 erilaisia esteitä eri puolilla EU:ta.
 Huhtikuussa 2011 annetussa
 sisämarkkinoiden toimenpidepakettia koskevassa tiedonannossa[2] korostettiin, että markkinat on eheytettävä
 ja palvelujen liikkuvuutta, innovointia ja luovuutta haittaavat esteet on
 poistettava, jotta voidaan saada aikaan kasvua ja työllisyyttä sekä edistää
 kilpailukykyä. Tiedonannossa painotettiin, että on tärkeää lujittaa
 kansalaisten luottamusta sisämarkkinoihin ja antaa heille tilaisuus saada täysi
 hyöty sisämarkkinoiden tuomista eduista. Tarkasteltaessa säätiöiden
 osallistumista yhteisötalouteen ja yleishyödyllisten innovatiivisten hankkeiden
 rahoittamiseen sisämarkkinoiden toimenpidepaketissa kehotettiin toteuttamaan
 toimia säätiöiden rajatylittävässä toiminnassaan kohtaamien esteiden
 poistamiseksi. Sama kehotus esitettiin Katsauksessa Euroopan unionin
 kansalaisuuteen vuonna 2010 ”Unionin kansalaisoikeuksien esteiden
 poistaminen”[3],
 jossa korostettiin, että on tärkeää vahvistaa yleishyödyllisten säätiöiden
 toiminnan eurooppalaista ulottuvuutta, jotta kansalaistoimintaa voidaan edistää
 EU:n tasolla.
 Lokakuun 25. päivänä 2011
 antamassaan tiedonannossa ”Sosiaalisen yrittäjyyden aloite”[4] komissio lisäksi painotti, että
 yhteisötalouden alalla toimiville yhteisöille (esimerkiksi säätiöille,
 osuuskunnille ja keskinäisille yhtiöille) on tärkeää luoda eurooppalaiset
 oikeudelliset muodot. Sosiaalisen yrittäjyyden aloitteen tavoitteena on tukea
 sellaisten yritysten kehitystä, jotka pääasiassa tuottavat toiminnallaan
 sosiaalisia vaikutuksia, ja aloitteeseen sisältyvissä toimissa käsitellään myös
 tiedonannossa määritetyt ”sosiaalisen yrityksen” yleiset edellytykset täyttäviä
 yhteisötalouden yksikköjä (myös säätiöitä), jotka myös hyötyvät näistä
 toimista.
 Komission sisämarkkinoiden toimenpidepakettia
 käsittelevässä päätöslauselmassaan Euroopan parlamentti kehotti luomaan
 asianmukaisen lainsäädäntökehyksen säätiöitä (sekä keskinäisiä yhtiöitä ja
 yhdistyksiä) varten; maaliskuussa 2011 esittämässään kirjallisessa
 kannanotossa 84/2010 parlamentti kannatti tällaisten oikeushenkilöiden
 peruskirjan käyttöönottoa sekä kehotti vuosina 2009 ja 2006
 antamissaan aiemmissa päätöslauselmissa komissiota toteuttamaan toimia tämän
 tavoitteen saavuttamiseksi[5].
 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea kannatti perussääntöä vuonna 2010
 antamassaan oma-aloitteisessa lausunnossa[6],
 jossa se esitti tällaisen perussäännön kehittämistä koskevia pohdintoja, ja
 alueiden komitea tuki sisämarkkinoiden toimenpidepakettiin sisältynyttä
 komission ilmoitusta säätiöitä koskevasta aloitteesta[7].
 1.2. Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet
 Säätiöt eivät voi ohjata varoja tehokkaasti
 EU:ssa harjoittamassaan rajatylittävässä toiminnassa. Päättäessään harjoittaa
 tällaista toimintaa säätiöiden on käytettävä osa keräämistään varoista
 oikeudelliseen neuvontaan sekä eri kansallisissa lainsäädännöissä asetettujen
 oikeudellisten ja hallinnollisten vaatimusten täyttämiseen.
 Tässä aloitteessa luodaan uusi eurooppalainen
 oikeudellinen muoto, jolla on tarkoitus helpottaa säätiöiden perustamista ja
 toimintaa sisämarkkinoilla. Aloitteen ansiosta säätiöt voivat aiempaa
 tehokkaammin ohjata yksityisiä varoja yleishyödyllisiin tarkoituksiin EU:ssa
 valtioiden rajojen yli. Tämän pitäisi puolestaan – esimerkiksi säätiöille
 aiheutuvien pienempien kustannusten vuoksi – johtaa siihen, että
 yleishyödyllisiin tarkoituksiin liittyvään toimintaan on saatavilla aiempaa
 enemmän varoja, ja vaikuttaa siten myönteisesti Euroopan unionin kansalaisille
 yleishyödyllisiin asioihin ja koko EU:n talouteen.
 Tällä
 ehdotuksella ei pyritä puuttumaan Euroopan tason poliittisiin puolueisiin liittyvien
 poliittisten säätiöiden erityiseen tilanteeseen. Tällaisiin säätiöihin on
 sovellettu EU:n lainsäädäntöön sisältyviä erityissääntöjä vuodesta 2007,
 erityisesti kun kyse on EU-rahoituksen saamisesta (yhdessä Euroopan tason
 poliittisten puolueiden kanssa)[8].
 Komissio tarkastelee parhaillaan näitä sääntöjä, ja sen on määrä hyväksyä
 sääntöjen muuttamista koskeva säädösehdotus vuoden 2012 aikana[9].
 2.
 SIDOSRYHMIEN KUULEMISEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINNIN TULOKSET
 Valmistellessaan tätä ehdotusta komissio
 käytti pääosin ulkopuolisia asiantuntijoita ja oli laajalti tekemisissä eri
 sidosryhmien kanssa.
 Ensinnäkin Hampurissa toimivasta vertailevaa
 ja kansainvälistä yksityisoikeutta käsittelevästä Max Planck ‐instituutista
 ja Heidelbergin yliopistosta (Sosiaalisen investoinnin keskus) koostuvalta
 konsortiolta tilattiin toteutettavuustutkimus[10],
 joka julkaistiin vuonna 2008; siinä todettiin, että määritettyjä ongelmia
 olisi parasta käsitellä eurooppalaisen säätiön perussäännön avulla (siten, että
 käsitellään tai ei käsitellä veroasioita).
 Toiseksi komissio toteutti
 helmi–toukokuussa 2009 julkisen kuulemisen toteutettavuustutkimukseen
 sisältyneistä suosituksista. Säätiöt kannattivat voimakkaasti perussääntöä,
 mutta kansalliset viranomaiset ja jossain määrin myös elinkeinoelämän järjestöt
 epäilivät enemmän tällaisen oikeudellisen muodon tarpeellisuutta ja
 toteutettavuutta. Vuosina 2010–2011 toteutettu yleisluonteisempi
 kuuleminen sisämarkkinoiden toimenpidepakettia koskevasta tiedonannosta
 osoitti, että myös voittoa tavoittelematon sektori on erittäin kiinnostunut
 perussäännöstä.
 Komissio keräsi lisäksi lisätietoa
 konkreettisista ongelmista, jotka tulivat esiin säätiöiden kanssa käydyissä
 kahdenvälisissä keskusteluissa, erityisesti kesäkuussa 2010 järjestetyn
 säätiöitä käsitelleen eurooppalaisen teemaviikon aikana ja European Foundation
 Centre ‐järjestöön (EFC) ylläpidettyjen yhteyksien kautta.
 Lisäksi komissio keräsi vuosina 2009,
 2010 ja 2011 tietoa asiaa koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä
 kansallisille viranomaisille osoitetun kyselylomakkeen ja yhtiöoikeuden
 asiantuntijaryhmässä (CLEG)[11]
 käytyjen keskustelujen avulla. Monet jäsenvaltiot suhtautuivat varauksellisesti
 uusien eurooppalaisten oikeudellisten muotojen, myös säätiöiden, tarpeeseen.
 Komissio otti edellä mainitut huomautukset ja
 huolenaiheet huomioon laatiessaan ehdotuksen säätiöiden tarpeita ja kansallisia
 oikeudellisia järjestelmiä koskevan analyysin pohjalta ja päätyi (esimerkiksi
 aloitteen soveltamisalan yhteydessä) ratkaisuihin, joista voitaisiin päästä
 helpommin sopuratkaisuun kansallisten lainsäädäntöjen erojen vuoksi.
 Vaikutusten arviointi on laadittu edellä
 mainituin keinoin kerättyjen tietojen perusteella. Yleiseksi ongelmaksi
 todettiin se, että säätiöiden rajatylittävä toiminta on kallista ja hankalaa
 erilaisten kansallisten yksityisoikeudellisten ja verosäännösten vuoksi ja että
 säätiöiden kautta ohjataan siksi liian vähän varoja yleishyödyllisiin
 tarkoituksiin valtioiden rajojen yli. Konkreettisemmiksi ongelmiksi todettiin
 epävarmuus tunnustamisesta yleishyödylliseksi säätiöksi muissa jäsenvaltioissa,
 varojen rajatylittävästä yhdistämisestä ja jakelusta aiheutuvat kustannukset
 sekä vähäiset rajatylittävät lahjoitukset.
 On harkittu seuraavia vaihtoehtoja: 1) ei
 uusia poliittisia toimia EU:n tasolla, 2) tiedotuskampanja ja vapaaehtoinen
 laatuperuskirja, 3) eurooppalaisen säätiön perussääntö (jossa käsitellään tai
 ei käsitellä veroasioita) ja 4) säätiöitä koskevien säädösten rajoitettu
 yhdenmukaistaminen.
 Vaihtoehto ”ei uusia poliittisia toimia”
 perustuisi olemassa oleviin aloitteisiin, myös rikkomustapauksiin ja veroalalla
 tehtyyn työhön, ja siinä varmistettaisiin palveludirektiivin, tutkimusalan
 muiden kuin lainsäädäntöaloitteiden ja säätiöalan aloitteiden täysimääräinen
 täytäntöönpano rajatylittävien lahjoitusten tukemiseksi.
 Tiedotuskampanjaa
 koskevassa vaihtoehdossa pyrittäisiin lisäämään säätiöiden tietoa siitä, mitä
 kansallisista lainsäädännöistä johtuvia oikeuksia ja velvollisuuksia niillä on
 rajatylittävässä toiminnassaan. Säätiöiden vapaaehtoisesti laatimalla laatuperuskirjalla
 ja siihen liittyvällä ”eurooppalaisella laatumerkinnällä”, joka voitaisiin
 myöntää peruskirjaa noudattaville säätiöille, pyrittäisiin varmistamaan
 säätiöiden toiminnan laatu ja luotettavuus.
 Vaihtoehdossa ”eurooppalaisen säätiön
 perussääntö, jossa ei käsitellä veroasioita” ehdotetaan vaihtoehtoista
 oikeudellista muotoa säätiöille; se ei edellyttäisi muutoksia kansallisten
 säätiöiden nykyisiin muotoihin, ja sen käyttö olisi vapaaehtoista.
 Perussäännössä asetettaisiin eurooppalaiselle säätiölle tiettyjä vaatimuksia
 (esimerkiksi vähimmäisalkupääoma ja useimmissa jäsenvaltioissa hyväksytyt
 yleishyödylliset tarkoitukset).
 Vaihtoehdossa ”eurooppalaisen säätiön
 perussääntö, jossa käsitellään veroasioita” jäsenvaltioiden olisi
 katsottava eurooppalaisen säätiön vastaavan kotimaisia yleishyödyllisiä
 säätiöitä ja myönnettävä sille näin ollen samat veroetuudet kuin kotimaisille
 säätiöille. Samaa ratkaisua sovellettaisiin eurooppalaisen säätiön
 lahjoittajiin ja edunsaajiin.
 Vaihtoehdossa ”säätiöitä koskevien
 säädösten rajoitettu yhdenmukaistaminen” yhdenmukaistettaisiin vaatimuksia,
 jotka säätiöiden on täytettävä, jotta ne voivat rekisteröityä ja toimia
 ulkomailla, eli yleishyödyllisen säätiön hyväksyttäviä tarkoituksia,
 vähimmäisvaroja, rekisteröintivaatimuksia ja joitakin sisäisen hallinnon
 näkökohtia. Jäsenvaltioiden olisi mahdollistettava yhdenmukaistetut
 edellytykset täyttävien säätiöiden toiminta maassaan ilman lisävaatimuksia.
 Lisäksi harkittiin vaihtoehtoja, joissa yhdenmukaistettaisiin laajemmin
 säätiöitä koskevia kansallisia säädöksiä sekä yhdenmukaistettaisiin myös
 säätiöiden ja niiden lahjoittajien verokohtelua.
 Ehdotettujen vaihtoehtojen vaikutusten
 arviointi osoitti, että kaikkein asianmukaisin vaihtoehto olisi eurooppalaisen
 säätiön perussääntö, jossa sovelletaan automaattisesti syrjimätöntä
 verokohtelua, sillä se poistaisi säätiöiden ja lahjoittajien rajatylittävät
 esteet sekä helpottaisi varojen tehokasta ohjaamista yleishyödyllisiin
 tarkoituksiin.
 3.
 EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT
 3.1.
 Oikeusperusta
 Eurooppalaisen
 säätiön perussääntöä koskevan asetusehdotuksen oikeusperustana on Euroopan
 unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 352 artikla, joka on
 asianmukainen oikeusperusta silloin, kun missään muussa perussopimuksen
 määräyksessä ei anneta EU:n toimielimille tarvittavia valtuuksia antaa
 säännöksiä.
 SEUT-sopimuksen 352 artikla on valittu
 oikeusperustaksi yhtiöoikeuden alalla nykyisille eurooppalaisille
 oikeudellisille muodoille eli eurooppayhtiölle, eurooppalaiselle
 taloudelliselle etuyhtymälle ja eurooppaosuuskunnalle. Euroopan yhteisöjen
 tuomioistuin vahvisti eurooppaosuuskuntaa koskevassa tuomiossaan[12], että 352 artikla on asianmukainen
 oikeusperusta.
 3.2.
 Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet
 Ehdotettu toimenpide on täysin toissijaisuusperiaatteen
 mukainen. EU:n toimintaa tarvitaan poistamaan nykyiset kansalliset esteet ja
 rajoitukset, joita säätiöt kohtaavat toimiessaan EU:n laajuisesti. Nykyinen
 tilanne osoittaa, ettei tätä ongelmaa käsitellä asianmukaisesti jäsenvaltioissa
 ja että sen rajatylittävä luonne edellyttää yhteistä toimintakehystä säätiöiden
 liikkuvuuden lisäämiseksi.
 Jos jäsenvaltiot toimivat yksin, sisämarkkinat eivät voi
 tuottaa parhaita mahdollisia tuloksia EU:n kansalaisille. Tällä aloitteella
 annetaan säätiöille mahdollisuus valita ehdotettu eurooppalainen oikeudellinen
 muoto ja helpotetaan niiden rajatylittävää toimintaa.
 Ehdotettu toimenpide olisi sopiva eikä
 ylittäisi sitä, mikä on tarpeen asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi
 tyydyttävällä tavalla, eli se olisi suhteellisuusperiaatteen mukainen.
 Sen tavoitteena on luoda uusi oikeudellinen muoto kansallisten muotojen
 rinnalle siten, ettei voimassa oleviin kansallisiin lainsäädäntöihin tarvitse
 tehdä muutoksia. Jäsenvaltiot voisivat halutessaan säilyttää kansalliset
 oikeudelliset muotonsa ja kehittää niitä. Verotuksesta voidaan todeta, ettei
 yleishyödyllisten säätiöiden (ja niiden lahjoittajien) verokohtelua koskevaa
 jäsenvaltioiden lainsäädäntöä korvattaisi uusilla yhdenmukaistetuilla
 säännöillä, vaan olemassa olevia säännöksiä voitaisiin ainoastaan soveltaa
 automaattisesti eurooppalaiseen säätiöön (ja sen lahjoittajiin). Ehdotettu
 toimenpide auttaisi poistamaan säätiöiden rajatylittävässä toiminnassaan
 kohtaamia suurimpia esteitä, mutta siihen ei sisältyisi eurooppalaiseen
 säätiöön sovellettavia tyhjentäviä säännöksiä eikä siinä otettaisi käyttöön
 uusia verosäännöksiä.
 3.3.
 Oikeudellisen välineen valinta
 Asetus on
 asianmukaisin väline sen varmistamiseen, että perussääntö on yhdenmukainen
 kaikissa jäsenvaltioissa, sillä eurooppalainen oikeudellinen muoto edellyttää
 säännösten yhdenmukaista ja suoraa soveltamista kaikkialla EU:ssa.
 4.
 EHDOTUKSEN YKSITYISKOHTAISET PERUSTELUT
 Asetuksen I lukuun (Yleiset
 säännökset) sisältyvät kohde, eurooppalaiseen säätiöön (jäljempänä
 ”FE”) sovellettavat säännöt ja määritelmät, joilla varmistetaan
 asetuksessa käytettyjen termien selkeys.
 Siinä säädetään seuraavista FE:n keskeisistä
 piirteistä: FE on yleishyödyllinen yhteisö, jolla on oikeushenkilöllisyys
 ja täysi oikeustoimikelpoisuus kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, sen toiminnassa
 on rajatylittävä ulottuvuus tai sen sääntömääräisenä tavoitteena on harjoittaa
 toimintaa vähintään kahdessa jäsenvaltiossa, ja sen alkupääoma on vähintään
 25 000 euroa. FE voi osallistua taloudelliseen toimintaan, jos tuotto
 käytetään säätiön yhteen tai useampaan yleishyödylliseen tarkoitukseen
 asetuksen mukaisesti. Useimmissa jäsenvaltioissa yksityis- ja vero-oikeuden
 nojalla hyväksytyt yleishyödylliset tarkoitukset luetellaan tyhjentävästi
 oikeudelliseen varmuuteen liittyvistä syistä.
 II luvussa (Perustaminen) säädetään FE:n perustamistavoista, perussäännön
 vähimmäissisällöstä ja rekisteröintivaatimuksista.
 FE voidaan perustaa ex nihilo
 eli ”tyhjästä” (testamenttimääräyksellä, notaarin vahvistamalla asiakirjalla
 tai yhden tai useamman luonnollisen henkilön ja/tai oikeushenkilön tai julkisen
 elimen kirjallisella ilmoituksella asiaan sovellettavan kansallisen
 lainsäädännön mukaisesti), sulauttamalla yhteen tai useampaan
 jäsenvaltioon laillisesti sijoittautuneita yleishyödyllisiä yhteisöjä tai muuntamalla
 jäsenvaltioon laillisesti sijoittautunut kansallinen yleishyödyllinen yhteisö
 FE:ksi.
 Kyseisessä luvussa luetellaan asiakirjat ja
 yksityiskohtaiset tiedot, jotka rekisteröintiä koskeviin hakemuksiin on
 liitettävä ja jotka on ilmoitettava. Rekisteröintiprosessin helpottamiseksi
 rekisterien on myös tehtävä keskenään yhteistyötä eurooppalaisen säätiön
 asiakirjojen ja tietojen yhteydessä.
 Asetuksen III luvussa (Eurooppalaisen
 säätiön organisaatio) säädetään hallituksesta, toimitusjohtajista ja
 valvontaelimestä sekä myös eturistiriidoista. Uskottavuuden ja luotettavuuden
 varmistamiseksi FE:n on täytettävä tiukat avoimuutta ja tilinpitovelvollisuutta
 koskevat vaatimukset.
 IV luku (Sääntömääräinen kotipaikka ja
 sen siirtäminen). FE voi siirtää sääntömääräisen
 kotipaikkansa toiseen jäsenvaltioon siten, että se säilyttää
 oikeushenkilöllisyytensä eikä säätiötä tarvitse lopettaa.
 Asetuksen
 V lukuun (Työntekijöiden ja vapaaehtoistyöntekijöiden osallistuminen) sisältyy säännöksiä työntekijöille ja vapaaehtoistyöntekijöille
 tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan EU:n lainsäädännön mukaisesti. Ehdotuksessa ei säädetä työntekijöiden osallistumisesta
 hallitukseen, koska työntekijät ovat edustettuina hallitustasolla hyvin
 harvoissa jäsenvaltioissa.
 VI luku
 (FE:n purkaminen). Asetuksessa mahdollistetaan FE:n muuntaminen
 takaisin yleishyödylliseksi yhteisöksi, johon sovelletaan sen jäsenvaltion
 lainsäädäntöä, jossa sillä on sääntömääräinen kotipaikka, jos muuttaminen on
 FE:n perussäännön mukaan sallittua. Kyseisessä luvussa säädetään myös säätiön lopettamisesta
 tapauksissa, joissa FE:n tarkoitus on saavutettu tai sitä ei voida saavuttaa,
 ajanjakso, joksi se perustettiin, on kulunut tai säätiö on menettänyt kaikki
 varansa.
 Asetuksen VII luvussa (Jäsenvaltioiden
 harjoittama valvonta) toimivaltaisille kansallisille valvontaviranomaisille
 annetaan laajat toimivaltuudet, jotta ne voivat tehokkaasti valvoa
 vastuualueeseensa kuuluvien yleishyödyllisten yhteisöjen toimintaa. Niillä on
 esimerkiksi toimivalta hyväksyä FE:n tarkoituksen muuttaminen, tutkia FE:n
 asioita, antaa varoituksia hallitukselle ja velvoittaa se noudattamaan FE:n
 perussääntöä, asetusta ja sovellettavaa kansallista lainsäädäntöä, erottaa
 hallituksen jäsen tai ehdottaa jäsenen erottamista tuomioistuimelle tai
 lopettaa FE tai ehdottaa sen lopettamista tuomioistuimelle.
 Valvontaviranomaisten on myös tehtävä yhteistyötä ja vaihdettava tietoja
 keskenään, ja tähän lukuun sisältyy lisäksi säännöksiä rekisterien ja
 valvontaviranomaisten yhteistyöstä veroviranomaisten kanssa.
 VIII luku (Verokohtelu). Asetuksessa säädetään siitä, että FE:lle ja sen lahjoittajille
 myönnetään automaattisesti samat veroetuudet kuin kotimaisille yleishyödyllisille
 yhteisöille. Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltioiden olisi katsottava FE:n
 vastaavan kyseisten jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisesti perustettuja
 yleishyödyllisiä yhteisöjä. FE:n lahjoittajia ja edunsaajia olisi kohdeltava
 saman periaatteen mukaisesti.
 Asetuksen IX luvussa (Loppusäännökset)
 edellytetään, että jäsenvaltiot säätävät tämän asetuksen säännösten
 rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista ja toteuttavat kaikki tarvittavat
 toimet niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Ehdotukseen sisältyy
 tarkistuslauseke.
 5.
 TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
 Ehdotuksella ei ole vaikutusta Euroopan
 unionin talousarvioon.
 6.
 LISÄTIEDOT
 Ehdotettu
 asetus on merkityksellinen Euroopan talousalueen kannalta.
 2012/0022 (APP)
 Ehdotus
 NEUVOSTON ASETUS
 eurooppalaisen säätiön (FE) perussäännöstä
 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
 tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 352 artiklan,
 ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
 sen jälkeen, kun säädösehdotus on toimitettu
 kansallisille parlamenteille,
 ottaa huomioon Euroopan parlamentin
 hyväksynnän[13],
 ottaa huomioon Euroopan talous- ja
 sosiaalikomitean lausunnon[14],
 ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon[15],
 noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1)
 Yleishyödylliset yhteisöt edistävät lukuisilla
 aloilla toteuttamillaan erilaisilla toiminnoilla unionin perusarvoja ja
 tavoitteita, kuten ihmisoikeuksien kunnioittamista, vähemmistöjen suojelua,
 työllisyyttä ja sosiaalista kehitystä, ympäristön suojelua, säilyttämistä ja
 parantamista sekä tieteellistä ja teknistä kehitystä.
 (2)
 Oikeudellinen kehys, jossa yleishyödylliset
 yhteisöt harjoittavat toimintaansa unionissa, perustuu kansallisiin säädöksiin,
 joita ei ole yhdenmukaistettu unionin tasolla. Myös jäsenvaltioiden yksityis-
 ja vero-oikeuden säännöksissä on huomattavia eroja. Yleishyödyllisten
 yhteisöjen rajatylittävä toiminta on kallista ja hankalaa näiden erojen vuoksi.
 Tästä syystä yleishyödyllisiin tarkoituksiin ohjataan valtioiden rajojen yli
 liian vähän varoja.
 (3)
 Kun otetaan huomioon yleishyödyllisten yhteisöjen
 ongelmat ja se, ettei ole muuta eurooppalaista oikeudellista muotoa, jota ne
 voisivat käyttää toiminnassaan, olisi tarjottava erityisesti tällaisille
 yhteisöille tarkoitettu eurooppalainen muoto, joka voitaisiin ottaa käyttöön
 koko unionissa. Tämän oikeudellisen muodon olisi oltava mahdollisimman
 yhdenmukainen koko unionissa, jotta yleishyödyllisten yhteisöjen rajatylittävää
 toimintaa voidaan edistää tehokkaasti.
 (4)
 Euroopan parlamentti antoi 6 päivänä
 huhtikuuta 2011 päätöslauselman sisämarkkinoista eurooppalaisia varten[16], 19 päivänä helmikuuta 2009
 päätöslauselman osuus- ja yhteisötaloudesta[17]
 ja 4 päivänä heinäkuuta 2006 päätöslauselman yhtiöoikeuden
 viimeaikaisesta kehityksestä ja tulevaisuudennäkymistä[18] sekä esitti 10 päivänä
 maaliskuuta 2011 sellaisen kirjallisen kannanoton keskinäisten yhtiöiden,
 yhdistysten ja säätiöiden eurooppalaisen peruskirjan laatimiseen[19], jossa se vaati eurooppalaisen säätiön
 peruskirjaa.
 (5)
 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi
 28 päivänä huhtikuuta 2010 lausunnon eurooppalaisten säätiöiden
 perussäännöstä[20].
 Alueiden komitea antoi 1 päivänä huhtikuuta 2011 lausunnon
 sisämarkkinoiden toimenpidepaketista[21].
 Molemmissa lausunnoissa kannatettiin komission ehdotusta eurooppalaisen säätiön
 perussäännön laatimiseksi.
 (6)
 Eurooppalaiseen säätiöön, jäljempänä ’FE’, olisi
 sovellettava tämän asetuksen ja FE:n perussääntöjen aineellisia säännöksiä ja
 määräyksiä. Yleishyödyllisiin yhteisöihin
 sovellettavia kansallisen lainsäädännön säännöksiä olisi sovellettava asioihin,
 joita ei säännellä tai säännellään ainoastaan osittain tällä asetuksella tai
 FE:n perussäännöillä.
 (7)
 FE:n olisi edistettävä ainoastaan yleishyödyllisiä
 tarkoituksia, joiden katsotaan hyödyttävän laajasti määriteltyä
 edunsaajaryhmää. Koska yleishyödyllisten yhteisöjen toiminta kohdistuu Euroopan
 unionin kansalaisille ja Euroopan taloudelle tärkeisiin aloihin, tällainen
 soveltamisala takaisi mahdollisimman suuret sosiaaliset,
 taloudelliset ja ympäristöön liittyvät hyödyt. Oikeusvarmuuden varmistamiseksi
 yleishyödyllinen tarkoitus olisi määriteltävä kattavan tarkoitusten luettelon
 avulla.
 (8)
 Perussäännön päätavoitteena on poistaa esteet,
 joita säätiöt kohtaavat unionissa harjoittamassaan rajatylittävässä toiminnassa.
 Tässä unionin toimessa olisi siksi keskityttävä sellaisiin yleishyödyllisiin
 yhteisöihin, jotka jo toimivat tai jotka aikovat perussääntönsä mukaan toimia
 muissa jäsenvaltioissa.
 (9)
 FE:llä olisi oltava tietyt vähimmäisvarat, jotta
 lahjoittajat ja viranomaiset pitävät sitä luotettavana, jotta se voi osoittaa
 suhtautuvansa vakavasti tarkoitukseensa ja jotta voidaan estää oikeudellisen
 muodon väärinkäyttö. Vähimmäisvaroja koskeva vaatimus ei
 saa kuitenkaan tehdä eurooppalaisen säätiön perustamisesta liian kallista ja
 vaikeuttaa siten tällaisen oikeudellisen muodon käyttöä.
 (10)
 Jotta FE voi toimia täysimääräisesti, sillä olisi
 oltava oikeushenkilöllisyys ja täysi oikeustoimikelpoisuus kaikissa
 jäsenvaltioissa, ja sen olisi voitava toteuttaa kaikki tarvittavat toimet yleishyödyllisen
 tavoitteensa saavuttamiseksi, jos nämä toimet ovat sen perussäännön ja tämän
 asetuksen mukaisia.
 (11)
 Mahdollisuus toteuttaa sekä säätiön
 yleishyödylliseen tarkoitukseen liittyviä että siihen liittymättömiä
 taloudellisia toimia tarjoaisi FE:lle oleellisen rahoituslähteen ja keinoja
 lisätä yleishyödylliseen tarkoitukseen saatavilla olevia varoja, joten niille
 olisi annettava tällainen mahdollisuus. Sallittuja
 yleishyödylliseen tarkoitukseen liittymättömiä taloudellisia toimia olisi
 kuitenkin rajoitettava, jotta voidaan varmistaa varojen asianmukainen käyttö ja
 velkojien suoja.
 (12)
 Voidakseen harjoittaa rajatylittävää toimintaa
 FE:llä olisi oltava tarvittaessa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
 49 artiklassa tarkoitettu sijoittautumisoikeus.
 (13)
 Jotta FE olisi laajalti perustajien ja säätiöiden
 saatavilla, se olisi voitava perustaa ”tyhjästä” eli ex nihilo, sulauttamalla
 kansallisia yleishyödyllisiä yhteisöjä tai muuntamalla kansallinen
 yleishyödyllinen yhteisö FE:ksi. Jotta voidaan helpottaa
 FE:n perustamista kahdella viimeksi mainitulla tavalla, asetukseen olisi
 sisällytettävä tällaisia menettelyjä koskevia säännöksiä. Sellaisten yleishyödyllisten yhteisöjen sulautumiin, joiden
 sääntömääräinen kotipaikka on samassa jäsenvaltiossa, olisi sovellettava
 kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntöä.
 (14)
 Jotta yleishyödyllisille yhteisöille ei aiheudu
 tarpeettomia rasitteita, FE:n rekisteröintimuodollisuuksien olisi rajoituttava
 vaatimuksiin, jotka ovat tarpeen oikeusvarmuuden takaamiseksi. Kansallisten
 rekisterien olisi ilmoitettava niihin rekisteröidyistä FE:istä komissiolle.
 (15)
 Jotta FE:n oikeudelliset rakenteet voitaisiin
 mukauttaa sen tarpeisiin ja kokoon ja jotta ne kehittyisivät toiminnan mukaan,
 FE:n olisi voitava vapaasti määrittää perussäännössään sille parhaiten sopiva
 sisäinen organisaatio. Tässä asetuksessa olisi säädettävä joistakin
 pakollisista säännöksistä, jotka koskevat hallintoa sekä erityisesti
 hallituksen asemaa ja tehtäviä ja sen jäsenten vähimmäismäärää. FE:n olisi voitava perustaa valvontaelin tai muita elimiä. Riippumattomien mielipiteiden ja kriittisen suhtautumisen
 mahdollistamiseksi FE:n hallituksessa ja valvontaelimessä olisi oltava
 riittävän monipuolinen ikä-, sukupuoli-, koulutus- ja ammattijakauma.
 Tasapainoinen sukupuolijakauma olisi erityisen tärkeää, jotta voidaan varmistaa
 väestön riittävä edustus.
 Kansallisissa järjestelmissä olevien erojen vuoksi
 johtajien vastuuseen olisi sovellettava kansallista lainsäädäntöä.
 (16)
 On oleellista, että FE:n varoja käytetään sen
 yleishyödyllisen tarkoituksen edistämiseen. Tämän periaatteen vaarantavien
 eturistiriitojen välttämiseksi tarvitaan selkeät säännöt. Tässä yhteydessä
 olisi todettava, että FE:n maineeseen ja kuvaan voi vaikuttaa tosiasiallisen
 eturistiriidan lisäksi myös pelkästään näennäinen eturistiriita.
 (17)
 Uskottavuuden ja luotettavuuden varmistamiseksi
 FE:n olisi täytettävä tiukat avoimuutta ja tilinpitovelvollisuutta koskevat
 vaatimukset. FE:n on kirjattava rahoitustapahtumansa ja tehtävä
 vuositilinpäätökset. Tilinpäätökset olisi tarkastettava tilinpäätösten
 ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta,
 direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston
 direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 2006
 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/43/EY[22] säädettyjen vaatimusten mukaisesti ja
 julkistettava.
 (18)
 Jotta FE voi hyödyntää sisämarkkinoita
 täysimääräisesti, sen olisi voitava siirtää sääntömääräinen kotipaikkansa
 jäsenvaltiosta toiseen.
 (19)
 FE:n erityispiirteiden vuoksi sen valvonta olisi
 annettava valtion valvontaviranomaisen tehtäväksi. Näin
 tehdään nykyään kaikissa jäsenvaltioissa kansallisten yleishyödyllisten
 yhteisöjen kohdalla. Jotta voidaan hyödyntää kansallisten viranomaisten jo
 kehittämiä menettelyjä, valvonta olisi toteutettava kansallisella tasolla.
 Asetuksessa olisi annettava vähimmäisvaatimusten mukaiset mutta kuitenkin
 vahvat valvontavaltuudet, jotta valvontaviranomaisilla on kaikkialla unionissa
 riittävät ja tarpeeksi yhdenmukaiset toimivaltuudet. Tehokas valvonta edellyttää
 jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten välisen yhteistyön varmistamista.
 (20)
 Jäsenvaltioilla on laaja harkintavalta sen
 määrittämisessä, miten yleishyödyllisiä yhteisöjä ja niiden lahjoittajia
 kohdellaan tulo- ja pääomavoittojen verotuksessa, lahja- ja
 perintöverotuksessa, kiinteistö- ja maaverotuksessa, varainsiirtoverotuksessa,
 rekisteröintiverotuksessa, leimaverotuksessa ja vastaavanlaisessa verotuksessa.
 On kuitenkin varmistettava, etteivät jäsenvaltiot syrji ulkomaisia
 yleishyödyllisiä yhteisöjä ja niiden lahjoittajia.
 (21)
 Monet jäsenvaltiot kohtelevat yleishyödyllisiä
 yhteisöjä ja niiden lahjoittajia suopeasti verotuksessa. Jotta FE voi tuoda mahdollisimman paljon lisäarvoa unionin
 yleishyödyllisiin yhteisöihin, sen olisi näin ollen saatava samat veroetuudet,
 jotka jäsenvaltio, jossa FE:llä on sääntömääräinen kotipaikka, myöntää
 kotimaisille yleishyödyllisille yhteisöille. Tällaista syrjimätöntä kohtelua on
 sovellettava myös FE:n lahjoittajiin ja edunsaajiin kotimaassa tai ulkomailla.
 Tällaista kohtelua olisi sovellettava kaikissa tapauksissa siten, ettei FE:n
 tai sen lahjoittajien tai edunsaajien tarvitse osoittaa, että FE vastaa
 kotimaisia yleishyödyllisiä yhteisöjä.
 (22)
 Jäsenvaltioiden olisi annettava FE:iden
 taloudelliselle toiminnalle, mukaan luettuina sallitut yleishyödylliseen
 tarkoitukseen liittymättömät taloudelliset toimet, sama verokohtelu kuin
 kotimaisille yleishyödyllisille yhteisöille. Taloudellisten toimien, sallitut
 yleishyödylliseen tarkoitukseen liittymättömät taloudelliset toimet mukaan luettuina,
 edullisessa verokohtelussa olisi noudatettava myös perussopimukseen sisältyviä
 kilpailua koskevia määräyksiä ja valtiontukisääntöjä.
 (23)
 Tarvitaan säännöksiä, joilla taataan FE:n
 työntekijöiden oikeus saada tietoa ja tulla kuulluiksi asianmukaisella
 kansainvälisellä tasolla silloin, kun FE:llä on huomattava määrä työntekijöitä
 eri jäsenvaltioissa. Jotta voidaan varmistaa, että ylikansallista
 työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat käytännön
 järjestelyt soveltuvat kunkin FE:n erityistilanteeseen, ne olisi määritettävä
 ensisijaisesti FE:n osapuolten välisellä sopimuksella tai sellaisen puuttuessa
 soveltamalla toissijaisia vaatimuksia, jotka sisältyvät eurooppalaisen
 yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn
 käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä
 6 päivänä toukokuuta 2009 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston
 direktiiviin 2009/38/EY[23].
 Koska vapaaehtoistoiminta on tärkeää säätiöissä, pitkäaikaiset vapaaehtoistyöntekijät
 olisi otettava mukaan FE:ssä toteutettavaan tiedottamis- ja
 kuulemismenettelyyn.
 (24)
 Jotta tämä asetus pannaan tehokkaasti täytäntöön,
 jäsenvaltioiden on varmistettava, etteivät niiden antamat asetukseen liittyvät
 säännökset johda FE:tä koskeviin suhteettomiin sääntelyrajoituksiin tai FE:n
 syrjintään kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan kuuluviin
 yleishyödyllisiin yhteisöihin verrattuna.
 (25)
 Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamuksista,
 joita sovelletaan tämän asetuksen säännösten rikkomiseen, myös rikkomisiin,
 jotka koskevat velvollisuutta määrätä FE:n perussäännössä tässä asetuksessa
 säädetyistä seikoista, sekä varmistettava säännösten täytäntöönpano.
 Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
 (26)
 Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa
 ei määrätä muista tämän asetuksen antamiseksi tarvittavista valtuuksista kuin
 niistä, joista säädetään 352 artiklassa.
 (27)
 Ehdotetun toimen tavoitteita, jotka koskevat
 yleishyödyllisten yhteisöjen rajatylittävän toiminnan helpottamista, ei voida
 riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin siltä osin kuin niissä on
 tarkoitus luoda yleishyödylliselle yhteisölle muoto, jolla on yhteiset piirteet
 koko unionissa, vaan tavoitteet voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa
 paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan
 unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun
 toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun
 suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on
 tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
 (28)
 Tämä asetus ei rajoita Euroopan tason poliittisia
 puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä 4 päivänä marraskuuta 2003
 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2004/2003[24] vahvistettujen Euroopan tason poliittisia
 säätiöitä koskevien sääntöjen soveltamista,
 ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
 1 luku
 Yleiset säännökset
 1 jakso
 kohde, sovellettavat säännökset ja määritelmät
 1 artikla
 Kohde
 Tässä asetuksessa säädetään edellytyksistä,
 joita sovelletaan eurooppalaisen säätiön (Fundatio Europaea, jäljempänä ’FE’)
 perustamiseen ja toimintaan.
 2 artikla
 Määritelmät
 Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia
 määritelmiä:
 1) ’varoilla’ tarkoitetaan
 konkreettista tai muuta kuin konkreettista resurssia, joka voidaan omistaa tai
 jota voidaan hallita arvon tuottamiseksi;
 2) ’yleishyödylliseen tarkoitukseen
 liittymättömällä taloudellisella toiminnalla’ tarkoitetaan FE:n taloudellista
 toimintaa, joka ei palvele suoraan yleishyödyllisen yhteisön yleishyödyllistä
 tarkoitusta;
 3) ’testamenttimääräyksellä’
 tarkoitetaan testamentin tekijän asuinjäsenvaltion kansallisen lainsäädännön
 mukaista oikeudellista asiakirjaa, jossa esitetään, miten testamentin tekijän
 omaisuutta hallitaan ja miten se jaetaan hänen kuoltuaan;
 4) ’julkisella elimellä’ tarkoitetaan
 yksikköä, joka on tai ei ole oikeudellisesti osa valtiota tai kansallista,
 alueellista tai paikallista hallitusta, tai muuta lainmukaisesti perustettua
 viranomaista, joka tarjoaa julkisia palveluja tai suorittaa julkisia tehtäviä
 lain nojalla;
 5) ’yleishyödyllisellä yhteisöllä’
 tarkoitetaan jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustettua säätiötä,
 jolla on yleishyödyllinen tarkoitus, ja/tai vastaavanlaista yleishyödyllistä
 oikeushenkilöä ilman jäsenyyttä;
 6) ’kotijäsenvaltiolla’ tarkoitetaan
 jäsenvaltiota, jossa FE:llä on sääntömääräinen kotipaikka juuri ennen
 sääntömääräisen kotipaikan siirtoa toiseen jäsenvaltioon;
 7) ’vastaanottavalla jäsenvaltiolla’
 tarkoitetaan jäsenvaltiota, johon FE:n sääntömääräinen kotipaikka siirretään.
 3 artikla
 FE:hen sovellettavat säännöt
 1.
 FE:hen sovelletaan tätä asetusta ja FE:n
 perussääntöä.
 2.
 Asioissa, jotka eivät kuulu tai kuuluvat ainoastaan
 osittain tämän asetuksen ja/tai FE:n perussäännön soveltamisalaan, FE:hen
 sovelletaan seuraavia säännöksiä:
 a) säännökset, jotka jäsenvaltiot ovat
 antaneet varmistaakseen tämän asetuksen tehokkaan täytäntöönpanon;
 b) a alakohdan soveltamisalaan
 kuulumattomien asioiden tapauksessa yleishyödyllisiin yhteisöihin sovellettavat
 kansallisen oikeuden säännökset.
 4 artikla
 Tietojen julkistaminen
 1.
 Tämän asetuksen mukaisesti julkistettavat FE:tä
 koskevat tiedot on julkistettava asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön
 mukaisesti siten, että ne ovat helposti yleisön saatavilla.
 2.
 FE:n laatimissa kirjeissä ja tilauslomakkeissa,
 riippumatta siitä, ovatko ne paperilla vai sähköisessä muodossa, sekä sen
 verkkosivuilla on ilmoitettava seuraavat tiedot:
 a) tiedot, jotka ovat tarpeen
 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun rekisterin tunnistamiseksi, sekä
 FE:n rekisteröintinumero;
 b) FE:n nimi, jäsenvaltio, jossa sillä on
 sääntömääräinen kotipaikka, ja sääntömääräisen kotipaikan osoite
 c) tarvittaessa tieto siitä, että FE on
 maksukyvyttömyys- tai purkamismenettelyssä.
 2 jakso
 FE:tä koskevat yleiset vaatimukset
 5 artikla
 Yleishyödyllinen tarkoitus
 3.
 FE on erillinen yleishyödylliseen tarkoitukseen
 perustettu yhteisö.
 4.
 FE palvelee laajassa merkityksessä yleistä etua.
 Se voidaan perustaa ainoastaan seuraaviin
 tarkoituksiin, joita varten sen varat on peruuttamattomasti varattu:
 a) taide, kulttuuri tai historiallisten
 kohteiden säilyttäminen;
 b) ympäristönsuojelu;
 c) kansalais- tai ihmisoikeudet;
 d) sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään,
 uskontoon, vammaisuuteen tai seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän
 tai jonkin muun lainsäädännössä säädetyn syrjinnän muodon poistaminen;
 e) sosiaalinen hyvinvointi, mukaan lukien
 köyhyyden ehkäiseminen tai lievittäminen;
 f) humanitaarinen apu tai katastrofiapu;
 g) kehitysapu ja kehitysyhteistyö;
 h) pakolaisten tai maahanmuuttajien
 avustaminen;
 i) lasten, nuorten tai ikääntyneiden
 henkilöiden suojelu ja tukeminen;
 j) vammaisten avustaminen tai suojelu;
 k) eläinten suojelu;
 l) tiede, tutkimus ja innovointi;
 m) yleissivistävä ja ammatillinen koulutus;
 n) eurooppalainen ja kansainvälinen
 yhteisymmärrys;
 o) terveys, hyvinvointi ja lääkinnällinen
 hoito;
 p) kuluttajansuoja;
 q) haavoittuvassa ja heikossa asemassa
 olevien henkilöiden avustus tai suojelu;
 r) amatööriurheilu;
 s) yleishyödyllisten organisaatioiden perusrakenteiden
 tukeminen.
 6 artikla
 Rajatylittävä osatekijä
 Rekisteröintihetkellä FE harjoittaa tai sen
 sääntömääräisenä tavoitteena on harjoittaa toimintaa vähintään kahdessa
 jäsenvaltiossa.
 7 artikla
 Varat
 5.
 FE:n varat ilmoitetaan euroina.
 6.
 FE:n varojen on oltava vähintään 25 000 euroa.
 8 artikla
 Vastuu
 FE:n vastuu rajoittuu sen varoihin.
 3 jakso
 Oikeushenkilöllisyys ja oikeustoimikelpoisuus
 9 artikla
 Oikeushenkilöllisyys
 FE:llä on oikeushenkilöllisyys kaikissa
 jäsenvaltioissa.
 FE:stä tulee oikeushenkilö sinä päivänä, jona
 se merkitään rekisteriin 21, 22 ja 23 artiklan mukaisesti.
 10 artikla
 Oikeustoimikelpoisuus
 7.
 FE:llä on täysi oikeustoimikelpoisuus kaikissa
 jäsenvaltioissa.
 Jollei sen perussäännöstä aiheudu rajoituksia,
 FE:llä on kaikki tehtäviensä hoitamiseen tarvittavat oikeudet, myös oikeus
 omistaa irtainta ja kiinteää omaisuutta, myöntää avustuksia, kerätä varoja sekä
 vastaanottaa ja pitää hallussaan mistä tahansa laillisesta lähteestä, myös
 kolmansista maista, saatuja kaikenlaisia lahjoituksia, mukaan luettuina
 osakkeet ja muut siirtokelpoiset arvopaperit, perinnöt ja tavaralahjoitukset.
 FE:llä on oikeus sijoittautua mihin tahansa
 jäsenvaltioon, jos sen tehtävien hoitaminen edellyttää sitä.
 8.
 FE voi harjoittaa tavoitteensa saavuttamiseksi
 kaikenlaista perussääntönsä mukaan sallittua laillista toimintaa, joka on
 sopusoinnussa sen yleishyödyllisen tarkoituksen kanssa ja jossa noudatetaan
 tätä asetusta.
 9.
 Jollei sen perussäännöstä aiheudu rajoituksia, FE
 voi harjoittaa toimintaa missä tahansa kolmannessa maassa.
 11 artikla
 Taloudellinen toiminta
 10.
 Jollei sen perussäännöstä aiheudu rajoituksia, FE
 voi harjoittaa vapaasti kauppaa tai muuta taloudellista toimintaa, jos
 tällaisen toiminnan tuotto käytetään yksinomaan sen yhteen tai useampaan
 yleishyödylliseen tarkoitukseen.
 11.
 FE:n yleishyödylliseen tarkoitukseen liittymätön
 taloudellinen toiminta saa muodostaa enintään 10 prosenttia sen
 vuotuisesta nettoliikevaihdosta, jos tällaisen toiminnan tulokset esitetään
 erikseen kirjanpidossa.
 II luku
 Perustaminen
 1 jakso
 Perustamistavat
 12 artikla
 Perustamistavat
 12.
 FE voidaan perustaa jollakin seuraavista tavoista:
 a) 13 artiklassa tarkoitetulla
 luonnollisen henkilön testamenttimääräyksellä;
 b) notaarin vahvistamalla asiakirjalla tai
 yhden tai useamman luonnollisen henkilön ja/tai oikeushenkilön tai julkisen
 elimen kirjallisella ilmoituksella asiaan sovellettavan kansallisen
 lainsäädännön mukaisesti, kuten 13 artiklassa säädetään;
 c) sulauttamalla yhteen tai useampaan
 jäsenvaltioon laillisesti sijoittautuneita yleishyödyllisiä yhteisöjä 14, 15 ja
 16 artiklan mukaisesti;
 d) muuntamalla jäsenvaltioon laillisesti
 sijoittautunut kansallinen yleishyödyllinen yhteisö FE:ksi 17 ja
 18 artiklan mukaisesti.
 13.
 FE perustetaan määrittämättömäksi ajanjaksoksi,
 tai, jos sen perussäännössä nimenomaisesti näin määrätään, tietyksi vähintään
 kahden vuoden pituiseksi ajanjaksoksi.
 13 artikla
 Perustaminen testamenttimääräyksellä,
 notaarin vahvistamalla asiakirjalla tai kirjallisella ilmoituksella
 Testamenttimääräyksessä, notaarin
 vahvistamassa asiakirjassa tai kirjallisessa ilmoituksessa on ainakin
 a) ilmaistava aikomus perustaa FE;
 b) ilmaistava aikomus tehdä lahjoitus
 FE:lle;
 c) määritettävä FE:n alkupääoma;
 d) määritettävä FE:n yleishyödyllinen
 tarkoitus.
 14 artikla
 Perustaminen sulautumalla
 14.
 FE voidaan perustaa sulauttamalla yhteen tai
 useampaan jäsenvaltioon laillisesti sijoittautuneita yleishyödyllisiä
 yhteisöjä, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
 a) kansallisten yleishyödyllisten yhteisöjen
 sulautuminen on sallittua sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla;
 b) sulautuminen on sallittua kunkin
 sulautuvan yhteisön perussäännön nojalla.
 15.
 Kunkin sulautuvan yhteisön hallitus päättää
 sulautumisesta. Päätös täyttää päätösvaltaisuus- ja enemmistövaatimukset, joita
 sovellettaisiin kansalliseen yleishyödylliseen yhteisöön, joka haluaa sulautua
 toiseen kansalliseen yleishyödylliseen yhteisöön, tai tällaisten sääntöjen
 puuttuessa vaatimukset, joita sovellettaisiin kansalliseen yleishyödylliseen
 yhteisöön, joka haluaa muuttaa perussääntöään.
 16.
 Rajoittamatta 16 artiklan soveltamista samaan
 jäsenvaltioon laillisesti sijoittautuneiden yleishyödyllisten yhteisöjen
 sulautuminen toteutetaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
 Eri jäsenvaltioihin laillisesti sijoittautuneiden
 yleishyödyllisten yhteisöjen sulautuminen toteutetaan 15 artiklan
 mukaisesti.
 15 artikla
 Rajatylittävää sulautumista koskeva pyyntö
 17.
 Kunkin sulautuvan yhteisön on toimitettava
 yksityiskohtainen sulautumista koskeva pyyntö, josta hallitukset ovat
 päättäneet 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sen jäsenvaltion
 toimivaltaiselle viranomaiselle, johon yhteisö on laillisesti sijoittautunut,
 ja pyyntö on tarvittaessa julkaistava kyseisen jäsenvaltioiden sääntöjen
 mukaisesti.
 18.
 Sulautumista koskevaan pyyntöön on sisällytettävä
 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hallituksen päätös ja sulautumista
 koskeva yhteinen suunnitelma, joka sisältää vähintään seuraavat tiedot:
 a) kunkin sulautuvan yleishyödyllisen
 yhteisön nimi ja osoite;
 b) FE:n aiotun sääntömääräisen kotipaikan
 nimi ja osoite;
 c) ehdotettu FE:n perussääntö;
 d) sulautuvien yhteisöjen velkojien ja
 työntekijöiden oikeuksien suojelun muodot.
 19.
 Kunkin toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava
 sulautumista koskevaan pyyntöön samoja menettelyjä ja periaatteita kuin jos
 kyseessä olisi ollut sulautumista koskeva pyyntö, joka johtaisi kansallisen
 yleishyödyllisen yhteisön perustamiseen.
 20.
 Toimivaltaisen viranomaisen on annettava kussakin
 asianomaisessa jäsenvaltiossa viipymättä todistus sulautumista edeltävien
 toimien suorittamisesta ja muodollisuuksien täyttämisestä.
 21.
 Jäljempänä 21, 22 ja 23 artiklan mukaisesti
 tehdyn FE:n rekisteröinnin jälkeen rekisterin on tehtävä viipymättä ilmoitus
 1 kohdassa tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille ja tarvittaessa
 sulautuman vuoksi purettujen yleishyödyllisten yhteisöjen rekisteröinnistä
 vastaavalle viranomaiselle.
 Vanha rekisteröinti on tarvittaessa poistettava
 viipymättä, mutta ei ennen ilmoituksen vastaanottamista.
 16 artikla
 Sulautumisen seuraukset
 22.
 Uuden oikeushenkilön kombinaatiosulautumisessa
 kunkin yleishyödyllisen yhteisön kaikki varat ja vastuut siirtyvät uudelle
 FE:lle, ja sulautuvat yhteisöt lakkaavat olemasta.
 23.
 Absorptiosulautumisessa sulautuvan yleishyödyllisen
 yhteisön kaikki varat ja vastuut siirtyvät vastaanottavalle yleishyödylliselle
 yhteisölle, sulautuva yhteisö lakkaa olemasta ja vastaanottavasta
 oikeushenkilöstä tulee FE.
 17 artikla
 Perustaminen muuntamalla
 24.
 FE voidaan perustaa muuntamalla jäsenvaltioon
 laillisesti sijoittautunut yleishyödyllinen yhteisö, jos se on sallittua
 muunnettavan yhteisön perussäännön nojalla.
 25.
 Yhteisön hallitus päättää FE:ksi muuntamisesta ja
 perussääntöön tehtävistä tarvittavista muutoksista.
 26.
 FE:n perustaminen muuntamalla ei johda muunnettavan
 yleishyödyllisen yhteisön lopettamiseen tai sen oikeushenkilöllisyyden menetykseen
 tai katkeamiseen eikä vaikuta mihinkään ennen muuntamista olemassa olleeseen
 oikeuteen tai velvoitteeseen.
 18 artikla
 Muuntamista koskeva pyyntö
 27.
 Sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle,
 johon yhteisö on laillisesti sijoittautunut, on toimitettava yksityiskohtainen
 muuntamista koskeva pyyntö, josta hallitus on päättänyt 17 artiklan
 2 kohdan mukaisesti, ja pyyntö on julkaistava tarvittaessa kyseisen
 jäsenvaltioiden sääntöjen mukaisesti.
 28.
 Muuntamista koskevaan pyyntöön on sisällytettävä
 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hallituksen päätös ja muuntamista
 koskeva suunnitelma, joka sisältää vähintään seuraavat tiedot:
 a) muunnettavan yleishyödyllisen yhteisön
 nimi ja osoite;
 b) FE:n aiotun sääntömääräisen kotipaikan
 nimi ja osoite;
 c) ehdotettu FE:n perussääntö;
 d) muunnettavan yleishyödyllisen yhteisön
 työntekijöiden oikeuksien suojelun muodot.
 29.
 Toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava
 muuntamista koskevaan pyyntöön samoja menettelyjä ja periaatteita kuin jos
 kyseessä olisi ollut yleishyödyllisen yhteisön perussäännön muuttamista koskeva
 pyyntö.
 30.
 Toimivaltaisen viranomaisen on annettava viipymättä
 todistus muuntamista edeltävien toimien suorittamisesta ja muodollisuuksien
 täyttämisestä.
 31.
 Jäljempänä 21, 22 ja 23 artiklan mukaisesti
 tehdyn FE:n rekisteröinnin jälkeen rekisterin on tehtävä viipymättä ilmoitus
 1 kohdassa tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle ja tarvittaessa
 muunnettavan yleishyödyllisen yhteisön rekisteröinnistä vastaavalle
 viranomaiselle.
 Vanha rekisteröinti on tarvittaessa poistettava
 viipymättä, mutta ei ennen ilmoituksen vastaanottamista.
 2 jakso
 Perussääntö
 19 artikla
 Perussäännön vähimmäissisältö
 32.
 FE:n perussäännön on sisällettävä vähintään
 seuraavat tiedot:
 a) perustajien nimet;
 b) FE:n nimi;
 c) sääntömääräisen kotipaikan osoite;
 d) FE:n yleishyödyllisten tarkoitusten
 kuvaus;
 e) perustamishetkellä olevat varat;
 f) FE:n tilikausi;
 g) hallituksen jäsenten määrä;
 h) hallituksen nimittämistä ja erottamista
 koskevat säännöt;
 i) FE:n muut elimet kuin hallitus ja
 tarvittaessa niiden tehtävät;
 j) perussäännön muuttamismenettely;
 k) määritetty ajanjakso, jonka ajan FE on
 olemassa, jos sitä ei ole perustettu määrittämättömäksi ajanjaksoksi;
 l) nettovarallisuuden jako säätiön
 lopettamisen jälkeen;
 m) perussäännön hyväksymispäivä.
 33.
 FE:n perussääntö laaditaan kirjallisesti ja
 sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä asetettujen muodollisten
 vaatimusten mukaisesti.
 20 artikla
 Perussäännön muuttaminen
 34.
 Jos olemassa oleva perussääntö osoittautuu
 epäasianmukaiseksi FE:n toiminnan kannalta, hallitus voi päättää sen
 muuttamisesta.
 35.
 FE:n tarkoitusta voidaan muuttaa vain, jos nykyinen
 tarkoitus on saavutettu, sitä ei voida saavuttaa tai jos se ei enää
 selvästikään tarjoa sopivaa ja tehokasta menetelmää FE:n varojen käyttämiseen.
 36.
 Kaikkien FE:n tarkoitukseen vaikuttavien
 perussäännön muutosten on oltava perustajan tahdon mukaisia.
 37.
 Hallituksen on hyväksyttävä yksimielisesti kaikki
 FE:n tarkoitukseen tehtävät muutokset ja toimitettava muutokset
 valvontaviranomaisen hyväksyttäväksi.
 3 jakso
 Rekisteröinti
 21 artikla
 Rekisteröinti
 38.
 FE rekisteröidään yhdessä jäsenvaltiossa.
 39.
 FE, joka on perustettu sulauttamalla kaksi samaan
 jäsenvaltioon laillisesti sijoittautunutta yleishyödyllistä yhteisöä,
 rekisteröidään kyseisessä jäsenvaltiossa.
 40.
 Rajatylittävällä sulautumisella perustettu FE
 rekisteröidään yhdessä niistä jäsenvaltioista, joihin sulautuvat yhteisöt
 olivat laillisesti sijoittautuneet.
 41.
 Muuntamalla perustettu FE rekisteröidään
 jäsenvaltiossa, johon muunnettu yhteisö oli alun perin laillisesti
 sijoittautunut.
 22 artikla
 Rekisteri
 42.
 Kukin jäsenvaltio nimeää FE:n rekisteröinnistä
 vastaavan rekisterin ja ilmoittaa sen komissiolle.
 43.
 Edellä 1 kohdan mukaisesti nimetyt rekisterit
 vastaavat rekisteröityjä FE:itä koskevien tietojen säilyttämisestä.
 Rekisterien on tehtävä keskenään yhteistyötä
 FE:itä koskevien asiakirjojen ja tietojen yhteydessä.
 44.
 Rekisterien on ilmoitettava komissiolle kunakin
 vuonna 31 päivään maaliskuuta mennessä edellisenä kalenterivuonna
 rekisteröityjen ja rekisteristä poistettujen FE:iden nimet, sääntömääräisen
 kotipaikan osoitteet, rekisterinumerot ja toimialat sekä edellisenä
 kalenterivuonna 31 päivänä joulukuuta rekisteröityneinä olleiden FE:iden
 kokonaismäärän.
 23 artikla
 Rekisteröintiin liittyvät muodollisuudet
 45.
 Rekisteröintihakemukseen on liitettävä seuraavat
 asiakirjat ja tiedot kansallisessa lainsäädännössä edellytetyllä kielellä:
 a) FE:n nimi ja sen aiotun sääntömääräisen
 kotipaikan osoite Euroopan unionissa;
 b) perustamisasiakirjat;
 c) allekirjoitettu lausuma FE:n
 tarkoituksiin varattavista varoista tai muu todiste vastikkeen maksamisesta
 käteisenä tai luontoissuorituksista sekä niiden tiedot;
 d) FE:n perussääntö;
 e) nimet ja osoitteet ja muut kansallisen
 lainsäädännön mukaan tarvittavat tiedot, jotta tunnistetaan
 i) kaikki hallituksen jäsenet ja heidän
 mahdolliset varajäsenensä;
 ii) muut henkilöt, jotka ovat valtuutettuja
 edustamaan FE:tä oltaessa tekemisissä kolmansien osapuolten kanssa ja
 oikeudellisissa menettelyissä;
 iii) FE:n tilintarkastaja tai
 tilintarkastajat;
 f) tieto siitä, edustavatko e alakohdan
 i ja ii alakohdassa tarkoitetut henkilöt FE:tä erikseen vai yhdessä;
 g) perustajaorganisaatioiden nimet,
 tarkoitukset ja osoitteet, jos ne ovat oikeushenkilöitä, tai vastaavat
 merkitykselliset julkisten elinten tiedot;
 h) FE:n nimet ja mahdolliset toimipaikkojen
 osoitteet, tiedot, jotka ovat tarpeen toimivaltaisen rekisterin
 tunnistamiseksi, ja rekisteröintinumero;
 i) jos FE on perustettu sulautumalla,
 seuraavat asiakirjat:
 i) sulautumissuunnitelma;
 ii) 15 artiklan 4 kohdassa
 tarkoitetut todistukset, jotka on annettu alle kuusi kuukautta ennen hakemuksen
 jättämispäivää;
 iii) todiste kansallisessa lainsäädännössä
 asetettujen, velkojen ja työntekijöiden suojelua koskevien edellytysten
 täyttymisestä;
 j) jos FE on perustettu muuntamalla,
 seuraavat asiakirjat:
 i) muuntamista koskeva suunnitelma;
 ii) 18 artiklan 4 kohdassa
 tarkoitettu todistus, joka on annettu alle kuusi kuukautta ennen hakemuksen
 jättämispäivää;
 iii) todiste kansallisessa lainsäädännössä
 asetettujen, työntekijöiden suojelua koskevien edellytysten täyttymisestä;
 k) rikosrekisteriote ja hallituksen jäsenten
 ilmoitus siitä, ettei heitä ole todettu kelpaamattomiksi toimimaan hallituksen
 jäsenenä.
 Jäsenvaltiot eivät voi edellyttää rekisteröinnin
 yhteydessä muita asiakirjoja tai tietoja.
 Rekisterin tai tarvittaessa muun toimivaltaisen
 viranomaisen on tarkastettava, että asiakirjat ja tiedot ovat tässä asetuksessa
 ja kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisia.
 46.
 Rekisterin tai tarvittaessa muun toimivaltaisen
 viranomaisen on tarkastettava, täyttääkö hakija tässä asetuksessa säädetyt
 edellytykset.
 47.
 Rekisterin on rekisteröitävä FE kahdentoista viikon
 kuluessa hakemuksen jättämispäivästä, jos se on toimittanut kaikki
 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat ja tiedot ja täyttää tässä asetuksessa
 säädetyt edellytykset.
 Jäsenvaltio ei voi edellyttää muuta lupaa
 rekisteröinnin jälkeen.
 48.
 Rekisterin päätös sekä tämän artiklan 1 kohdan
 a ja d–h alakohdassa tarkoitetut tiedot on julkistettava.
 24 artikla
 Rekisteröintiä varten toimitettaviin
 asiakirjoihin ja tietoihin tehtävät muutokset
 49.
 Hallituksen tai henkilön, joka on valtuutettu
 edustamaan FE:tä, on toimitettava 23 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitettuihin tietoihin tai asiakirjoihin tehdyt muutokset rekisteriin
 14 kalenteripäivän kuluessa päivästä, jolloin muutos tuli voimaan.
 50.
 Jokaisen perussääntöön tehdyn muutoksen jälkeen
 FE:n on toimitettava perussääntö rekisteriin sellaisena kuin se on muutettuna.
 Toimitettaessa rekisteröityihin tietoihin tehty muutos on toimitettava myös
 asiakirjatodisteet siitä, että muutoksesta on päätetty laillisesti.
 51.
 Edellä 23 artiklan 4 kohdassa
 tarkoitettuihin asiakirjoihin ja tietoihin tehtyjen muutosten rekisteröinti on
 julkistettava.
 25 artikla
 FE:n nimi
 52.
 FE:n nimessä on käytettävä lyhennettä ”FE”.
 53.
 Ainoastaan FE voi käyttää nimessään lyhennettä
 ”FE”.
 Yhteisöjen, joiden nimeen sisältyy tai jonka nimen
 jäljessä on lyhenne ”FE” ja jotka on rekisteröity jossakin jäsenvaltiossa ennen
 tämän asetuksen voimaantuloa, ei kuitenkaan tarvitse muuttaa nimeään tai
 lyhennettä.
 26 artikla
 Vastuu ennen FE:n rekisteröintiä
 toteutetuista toimista
 Ennen FE:n rekisteröintiä toteutettuja toimia
 koskevaan vastuuseen sovelletaan kansallista lainsäädäntöä.
 III luku
 FE:n organisaatio
 27 artikla
 Hallitus
 54.
 FE:tä johtaa FE:n perussäännön mukaisesti vähintään
 kolmejäseninen hallitus, jossa on pariton määrä jäseniä.
 55.
 Kullakin hallituksen jäsenellä on yksi ääni
 päätöksistä äänestettäessä.
 56.
 Jollei FE:n perussäännössä tai tässä asetuksessa
 toisin säädetä, hallitus tekee päätökset jäsentensä enemmistöllä.
 28 artikla
 Hallituksen jäsenet
 57.
 Hallituksen jäsenillä on oltava täysi
 oikeustoimikelpoisuus, eivätkä he saa olla minkään jäsenvaltion lainsäädännön
 tai missään jäsenvaltiossa tehdyn oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen
 mukaan kelpaamattomia toimimaan hallituksen jäsenenä.
 58.
 Hallituksen jäsenet voivat erota milloin tahansa.
 Hallituksen jäsenen on erottava seuraavissa
 tilanteissa:
 a) jäsen ei täytä 1 kohdassa säädettyjä
 edellytyksiä;
 b) jäsen ei täytä FE:n
 perustamisasiakirjoissa tai perussäännössä asetettuja vaatimuksia;
 c) tuomioistuin on todennut jäsenen
 syyllistyneen epäasianmukaiseen rahoitustoimintaan;
 d) jäsen on toimintansa tai toimimatta
 jättämisensä perusteella osoittautunut selvästi sopimattomaksi hoitamaan
 hallituksen jäsenen tehtäviä.
 59.
 Jos FE:n perussäännössä näin todetaan, hallitus tai
 valvontaelin voi erottaa hallituksen jäsenen 2 kohdan toisessa alakohdassa
 mainituista syistä.
 Valvontaviranomainen voi erottaa hallituksen
 jäsenen 2 kohdan toisessa alakohdassa mainituista syistä tai, jos
 kansallisessa lainsäädännössä näin säädetään, ehdottaa erottamista
 toimivaltaiselle tuomioistuimelle.
 29 artikla
 Hallituksen ja sen jäsenten tehtävät
 60.
 Hallituksen tehtävänä on
 a) vastata FE:n toiminnan asianmukaisesta
 hallinnoimisesta, johtamisesta ja harjoittamisesta;
 b) varmistaa FE:n perussäännön, tämän
 asetuksen ja sovellettavan kansallisen lainsäädännön noudattaminen.
 61.
 Hallituksen jäsenten on toimittava FE:n edun ja sen
 yleishyödyllisen tarkoituksen mukaisesti sekä noudatettava
 lojaalisuusvelvollisuutta tehtäviä hoitaessaan.
 30 artikla
 Toimitusjohtajat
 62.
 Hallitus voi nimittää yhden tai useamman
 toimitusjohtajan vastaamaan FE:n päivittäisestä hallinnosta ohjeidensa
 mukaisesti.
 Puheenjohtaja ja hallituksen jäsenten enemmistö
 eivät voi olla toimitusjohtajina samanaikaisesti.
 63.
 Toimitusjohtajien on toimittava FE:n edun ja sen
 yleishyödyllisen tarkoituksen mukaisesti sekä noudatettava
 lojaalisuusvelvollisuutta tehtäviä hoitaessaan.
 31 artikla
 FE:n muut elimet
 FE:n perussäännössä voidaan määrätä
 valvontaelimestä ja muista elimistä.
 32 artikla
 Eturistiriidat
 64.
 Perustaja ja muut hallituksen jäsenet, joilla on
 mahdollisesti perustajaan tai toisiinsa liike- tai perhesuhde tai muu suhde,
 joka voi luoda tosiasiallisen tai mahdollisen eturistiriidan, esimerkiksi
 heikentää heidän arviointikykyään, eivät voi olla enemmistönä hallituksessa.
 65.
 Kukaan ei voi olla samanaikaisesti sekä hallituksen
 että valvontaelimen jäsen.
 66.
 Mitään suoraa tai epäsuoraa etua ei voida myöntää
 perustajalle, hallituksen tai valvontaelimen jäsenelle, toimitusjohtajalle tai
 tilintarkastajalle, eikä siirtää henkilölle, jolla on liikesuhde tai läheinen
 perhesuhde heidän kanssaan, jollei kyseistä etuutta käytetä heidän tehtäviensä
 hoitamiseen FE:ssä.
 33 artikla
 FE:n edustaminen suhteissa kolmansiin
 osapuoliin
 Hallitus ja kuka tahansa henkilö, jonka
 hallitus on valtuuttanut ja joka on velvollinen noudattamaan sen antamia
 ohjeita, voi edustaa FE:tä suhteissa kolmansiin osapuoliin ja oikeudellisissa
 menettelyissä.
 34 artikla
 Avoimuus ja tilinpitovelvollisuus
 67.
 FE:n on kirjattava täysimääräisesti ja
 täsmällisesti kaikki rahoitustapahtumat.
 68.
 FE:n on laadittava vuosittaiset tilinpäätökset ja
 vuotuinen toimintakertomus sekä toimitettava ne toimivaltaiseen kansalliseen
 rekisteriin ja valvontaviranomaiselle kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä.
 Ensimmäinen raportointijakso alkaa päivänä, jona
 FE rekisteröidään 21, 22 ja 23 artiklan mukaisesti, ja päättyy tilikauden
 viimeisenä päivänä, kuten FE:n perussäännössä määrätään.
 69.
 Vuotuisen toimintakertomuksen on sisällettävä
 vähintään
 a) tiedot FE:n toiminnasta;
 b) selvitys siitä, miten yleishyödyllisiä
 tarkoituksia, joita varten FE on perustettu, on edistetty kyseisellä
 tilikaudella;
 c) luettelo jaetuista avustuksista ottaen
 huomioon edunsaajien oikeuden yksityisyyteen.
 70.
 FE:n vuosittaiset tilit tarkastaa yksi tai useampi
 lakisääteisten tilintarkastusten tekemiseen hyväksytty henkilö Euroopan
 parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY mukaisesti säädettyjen
 kansallisten säännösten nojalla.
 71.
 Hallituksen asianmukaisesti hyväksymät vuosittaiset
 tilit ja tilien tarkastamisesta vastaavan henkilön antama lausunto sekä
 toimintakertomus on julkistettava.
 IV luku
 Sääntömääräinen kotipaikka ja sen
 siirtäminen
 35 artikla
 FE:n
 kotipaikka
 FE:n sääntömääräisen kotipaikan ja
 keskushallinnon tai pääasiallisen toimipaikan on sijaittava Euroopan unionissa.
 36 artikla
 Sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen
 72.
 FE voi siirtää sääntömääräisen kotipaikkansa
 jäsenvaltiosta toiseen.
 Tällainen siirto ei johda FE:n lopettamiseen tai
 uuden oikeushenkilön perustamiseen eikä vaikuta mihinkään ennen siirtoa
 olemassa olleeseen oikeuteen tai velvoitteeseen.
 73.
 Siirto tulee voimaan päivänä, jona FE
 rekisteröidään vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
 74.
 FE ei voi siirtää sääntömääräistä kotipaikkaansa,
 jos se on 46 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyjen
 valvontavaltuuksien käytön kohteena, jos se on 40 artiklan mukaisessa
 purkamismenettelyssä tai jos sitä vastaan on aloitettu lopettamista tai
 maksukyvyttömyyttä koskeva menettely tai vastaava menettely tai jos siirto on
 FE:n perussäännön vastaista tai vaarantaisi FE:n tarkoituksen saavuttamisen.
 75.
 Rekisteröinti vastaanottavassa jäsenvaltiossa ja
 rekisteristä poistaminen kotijäsenvaltiossa on julkistettava.
 37 artikla
 Siirtomenettely
 76.
 FE:n hallituksen on toimitettava siirtoehdotus kotijäsenvaltion
 toimivaltaiselle viranomaiselle.
 77.
 Siirtoehdotuksen on sisällettävä vähintään
 seuraavat tiedot:
 a) FE:n nimi, sääntömääräisen kotipaikan
 osoite kotijäsenvaltiossa, tiedot, jotka ovat tarpeen 22 artiklan
 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen rekisterin tunnistamiseksi, ja FE:n
 rekisteröintinumero kyseisessä rekisterissä;
 b) FE:n ehdotettu nimi ja sen aiotun
 sääntömääräisen kotipaikan osoite kotijäsenvaltiossa;
 c) tarvittaessa FE:n muutettu perussääntö;
 d) siirron ehdotettu aikataulu;
 e) selonteko, jossa selitetään ja
 vahvistetaan ehdotetun siirron oikeudelliset ja taloudelliset näkökohdat sekä
 selvitetään siirron vaikutuksia FE:n velkojiin ja työntekijöihin.
 78.
 Kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on
 varmistettava, ettei kyse ole 36 artiklan 3 kohdassa mainituista
 tilanteista, ja annettava viipymättä todistus siirtoa edeltävien toimien
 suorittamisesta ja muodollisuuksien täyttämisestä.
 79.
 FE:n on toimitettava seuraavat asiakirjat ja tiedot
 vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle:
 a) edellä 3 kohdassa tarkoitettu
 todistus;
 b) hallituksen hyväksymä siirtoehdotus;
 c) edellä 23 artiklan 1 kohdassa
 luetellut asiakirjat ja tiedot.
 80.
 Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisen
 viranomaisen on varmistettava viipymättä, että tässä luvussa säädetyt
 sääntömääräisen kotipaikan siirtämistä koskevat aineelliset ja muodolliset
 edellytykset täyttyvät, ja annettava päätöksensä tiedoksi vastaanottavan
 jäsenvaltion toimivaltaiseen rekisteriin.
 Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen
 viranomainen voi evätä siirron ainoastaan sillä perusteella, etteivät
 edellisessä alakohdassa tarkoitetut edellytykset täyty.
 81.
 Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen
 rekisteri rekisteröi FE:n. Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen
 viranomainen ilmoittaa viipymättä kotijäsenvaltion toimivaltaiseen rekisteriin
 FE:n rekisteröinnistä vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
 Kotijäsenvaltion toimivaltainen rekisteri poistaa
 FE:n rekisteristä viipymättä, muttei ennen ilmoituksen vastaanottamista.
 V luku
 Työntekijöiden ja vapaaehtoistyöntekijöiden
 osallistuminen
 38 artikla
 Työntekijöiden ja vapaaehtoistyöntekijöiden
 edustaminen
 82.
 Jos FE:ssä ja sen toimipaikoissa on yhteensä
 vähintään 50 työntekijää unionissa ja vähintään 10 työntekijää
 kussakin vähintään kahdesta jäsenvaltiosta, FE:n on perustettava eurooppalainen
 yritysneuvosto, joka edustaa FE:n työntekijöitä 2 kohdan mukaisesti.
 83.
 FE:n, jolla on enintään 200 työntekijää, on
 perustettava eurooppalainen yritysneuvosto vähintään kahdessa jäsenvaltiossa
 olevien 20 työntekijänsä tai näiden työntekijöiden edustajien pyynnöstä.
 FE:n, jolla on yli 200 työntekijää, on
 perustettava eurooppalainen yritysneuvosto, jos vähintään 10 prosenttia
 sen kahdessa jäsenvaltiossa olevista työntekijöistä tai näiden työntekijöiden
 edustajat pyytävät sitä.
 Eurooppalaisen yritysneuvoston perustamiseen
 sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/38/EY
 liitteessä I olevan 1 kohdan a–e alakohdassa esitettyjä
 toissijaisia määräyksiä koskevia kansallisia toimia.
 84.
 FE:n viralliseen vapaaehtoistoimintaan
 pitkäaikaisesti osallistuvien vapaaehtoistyöntekijöiden edustajille myönnetään
 tarkkailijan asema eurooppalaisessa yritysneuvostossa.
 Edustajia on oltava vähintään yksi sellaista
 jäsenvaltiota kohden, jossa on vähintään kymmenen tällaista vapaaehtoistyöntekijää.
 39 artikla
 Työntekijöille ja vapaaehtoistyöntekijöille
 tiedottaminen ja heidän kuuleminen
 85.
 FE:n työntekijöille ja vapaaehtoistyöntekijöille
 tiedotetaan kyseisen FE:n tilanteesta, kehityksestä sekä organisaatioon ja
 työllisyyteen liittyvistä asioista, ja heitä kuullaan niiden yhteydessä unionin
 tasolla 38 artiklan mukaisesti perustetun eurooppalaisen yritysneuvoston
 kautta.
 86.
 Eurooppalainen yritysneuvosto ja FE:n hallitus tai
 tarvittaessa toimitusjohtajat voivat tehdä sopimuksen FE:n työntekijöille
 tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista käytännön järjestelyistä.
 87.
 Jos tällaista sopimusta ei tehdä tai asiat eivät
 kuulu tällaisen sopimuksen soveltamisalaan, sovelletaan Euroopan parlamentin ja
 neuvoston direktiivin 2009/38/EY liitteessä I olevassa 2–6 kohdassa
 esitettyjä toissijaisia määräyksiä koskevia kansallisia toimia.
 VI luku
 FE:n purkaminen
 40 artikla
 Purkamistavat
 FE voidaan purkaa jollakin seuraavista
 tavoista:
 a) muuntamalla FE kansallisen
 lainsäädännön mukaiseksi yleishyödylliseksi yhteisöksi 41 ja 42 artiklassa
 säädetyllä tavalla;
 b) lopettamalla FE 43 ja
 44 artiklan mukaisesti.
 41 artikla
 Purkaminen muuntamalla
 88.
 FE voidaan muuntaa yleishyödylliseksi yhteisöksi,
 johon sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa sillä on sääntömääräinen
 kotipaikka, jos muuntaminen on sallittua FE:n perussäännön nojalla.
 Muuntaminen voidaan toteuttaa vasta kahden vuoden
 kuluttua FE:n rekisteröinnistä.
 89.
 FE:n hallitus päättää muuntamisesta ja
 perussääntöön tehtävistä tarvittavista muutoksista.
 90.
 Muuntaminen ei johda yhteisön lopettamiseen tai
 uuden oikeushenkilön perustamiseen eikä vaikuta mihinkään ennen muuntamista
 olemassa olleeseen oikeuteen tai velvoitteeseen.
 42 artikla
 Muuntamalla purkamista koskeva pyyntö
 91.
 FE:n on toimitettava muuntamalla purkamista koskeva
 yksityiskohtainen pyyntö sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle,
 jossa sillä on sääntömääräinen kotipaikka, kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön
 mukaisesti.
 92.
 Muuntamalla purkamista koskevaan pyyntöön on
 sisällytettävä 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu FE:n hallituksen
 päätös, muunnettavan FE:n nimi ja sääntömääräisen kotipaikan osoite, uuden
 yleishyödyllisen yhteisön ehdotettu nimi, osoite ja perussääntö sekä
 muunnettavan FE:n työntekijöiden oikeuksien suojelun muodot.
 93.
 Jos toimivaltainen viranomainen hyväksyy
 muuntamalla purkamista koskevan pyynnön, sen on toimitettava se rekisteriin ja
 tarvittaessa uuden yleishyödyllisen yhteisön rekisteröinnistä vastaavalle
 viranomaiselle.
 94.
 Hyväksytyn muuntamalla purkamista koskevan pyynnön
 saatuaan rekisterin on poistettava FE rekisteristä viipymättä, jos uuden
 yleishyödyllisen yhteisön laillinen perustaminen on saatettu päätökseen.
 95.
 Muuntaminen tulee voimaan päivänä, jona FE
 poistetaan toimivaltaisesta rekisteristä.
 Muuntaminen on julkistettava.
 43 artikla
 Lopettamispäätös
 96.
 FE:n hallitus voi päättää lopettaa FE:n jossakin
 seuraavista tapauksista:
 a) FE:n tarkoitus on saavutettu tai sitä ei
 voida saavuttaa;
 b) ajanjakso, joksi se perustettiin, on
 kulunut;
 c) se on menettänyt kaikki varansa.
 Hallituksen on toimitettava FE:n lopettamista
 koskeva päätöksensä valvontaviranomaisen hyväksyttäväksi.
 97.
 Valvontaviranomainen voi FE:n hallitusta kuultuaan
 päättää lopettaa FE:n, tai jos kansallisessa lainsäädännössä näin säädetään,
 ehdottaa sen lopettamista toimivaltaiselle tuomioistuimelle jossakin
 seuraavista tilanteista:
 a) hallitus ei ole toteuttanut toimia
 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa;
 b) FE rikkoo jatkuvasti perussääntöään, tätä
 asetusta tai kansallista lainsäädäntöä.
 44 artikla
 Lopettaminen
 98.
 Jos valvontaviranomainen on hyväksynyt hallituksen
 päätöksen 43 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti tai jos
 valvontaviranomainen tai tarvittaessa tuomioistuin on päättänyt lopettaa FE:n,
 FE:n varat käytetään tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti.
 99.
 Kun FE:n velkojille on maksettu kaikki velat,
 jäljelle jäävät FE:n varat siirretään toiselle yleishyödylliselle yhteisölle,
 jolla on samankaltainen yleishyödyllinen tarkoitus, tai käytetään muulla tavoin
 yleishyödyllisiin tarkoituksiin, jotka ovat mahdollisimman lähellä tarkoituksia,
 joita varten FE perustettiin.
 100.
 Hallituksen tai lopettamisesta vastaavan
 selvitysmiehen on lopettamisen voimaantulopäivään mennessä lähetettävä
 valvontaviranomaiselle lopullinen tilinpäätös ja selonteko, joka sisältää
 tiedot jäljelle jääneiden varojen jaosta. Nämä asiakirjat on julkistettava.
 VII luku
 Jäsenvaltioiden harjoittama valvonta
 45 artikla
 Valvontaviranomainen
 Kukin jäsenvaltio nimittää
 valvontaviranomaisen, joka valvoo kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröityjä
 FE:itä, ja ilmoittaa niistä komissiolle.
 46 artikla
 Valvontaviranomaisen toimivaltuudet ja
 velvollisuudet
 101.
 Valvontaviranomaisen on varmistettava, että
 hallitus toimii FE:n perussäännön, tämän asetuksen ja kansallisen lainsäädännön
 mukaisesti.
 102.
 Valvontaviranomaisella on toimivalta hyväksyä FE:n
 tarkoituksen muuttaminen 20 artiklan 4 kohdan mukaisesti ja FE:n
 lopettaminen 43 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
 Edellä 1 kohtaa sovellettaessa
 valvontaviranomaisella on vähintään seuraavat toimivaltuudet:
 a) jos valvontaviranomaisella on
 perusteltuja syitä olettaa, ettei FE:n hallitus toimi perussäännön, tämän
 asetuksen ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti, sillä on toimivalta tutkia
 kyseisen FE:n asioita ja pyytää tätä tarkoitusta varten FE:n johtajia ja
 työntekijöitä sekä sen tilintarkastajaa tai tilintarkastajia asettamaan kaikki
 tarvittavat tiedot ja todisteet saataville;
 b) jos on näyttöä epäasianmukaisesta
 rahoitustoiminnasta, vakavasta puutteellisesta hallinnosta tai väärinkäytöstä,
 valvontaviranomaisella on toimivalta nimittää riippumaton asiantuntija
 tutkimaan FE:n asioita FE:n kustannuksella;
 c) jos on näyttöä siitä, ettei hallitus ole
 toiminut perussäännön, tämän asetuksen ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti,
 valvontaviranomaisella on toimivalta antaa varoituksia hallitukselle ja
 velvoittaa se noudattamaan FE:n perussääntöä, tätä asetusta ja kansallista
 lainsäädäntöä;
 d) se voi erottaa hallituksen jäsenen tai,
 jos kansallisessa lainsäädännössä näin säädetään, ehdottaa erottamista
 toimivaltaiselle tuomioistuimelle 28 artiklan 3 kohdan toisen
 alakohdan mukaisesti;
 e) se voi päättää lopettaa FE:n, tai jos
 kansallisessa lainsäädännössä näin säädetään, ehdottaa FE:n lopettamista
 toimivaltaiselle tuomioistuimelle 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
 103.
 Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään,
 valvontaviranomainen ei ole toimivaltainen toimimaan FE:n hallinnossa.
 47 artikla
 Valvontaviranomaisten yhteistyö
 104.
 Voidakseen käyttää valvontavaltuuksiaan ja
 toteuttaa tarvittavat toimet, joista säädetään 46 artiklassa, sen
 jäsenvaltion valvontaviranomaisen, jossa FE:llä on sääntömääräinen kotipaikka,
 ja niiden jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten, joissa FE harjoittaa
 toimintaa, on tehtävä yhteistyötä keskenään.
 105.
 Valvontaviranomaisten on toimitettava toisilleen
 kaikki merkitykselliset tiedot, jos FE rikkoo tai sen epäillään rikkovan
 perussääntöään, tätä asetusta tai kansallista lainsäädäntöä.
 106.
 Sen jäsenvaltion valvontaviranomaisen, jossa FE:llä
 on sääntömääräinen kotipaikka, on sen jäsenvaltion, jossa FE harjoittaa
 toimintaansa, valvontaviranomaisen pyynnöstä tutkittava kyseisen FE:n epäiltyjä
 rikkomuksia.
 Valvontaviranomaisen, jolle pyyntö on esitetty, on
 ilmoitettava pyynnön esittäneelle valvontaviranomaiselle saatavillaan olevien
 tietojen perusteella tekemistään päätelmistä ja kaikista toteutetuista
 toimista.
 48 artikla
 Veroviranomaisten kanssa tehtävä yhteistyö
 107.
 Sen jäsenvaltion valvontaviranomaisen, jossa FE:llä
 on sääntömääräinen kotipaikka, on ilmoitettava kyseisen jäsenvaltion
 veroviranomaisille heti alettuaan tutkia epäiltyjä sääntöjenvastaisuuksia
 46 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan a alakohdan mukaisesti
 sekä nimitettyään riippumattoman asiantuntijan 46 artiklan 2 kohdan
 toisen alakohdan b alakohdan mukaisesti.
 108.
 Sen on ilmoitettava kyseisille veroviranomaisille
 myös kyseisten tutkintojen edistymisestä ja tuloksista sekä annetuista
 varoituksista tai määrätyistä seuraamuksista.
 109.
 Sen jäsenvaltion, jossa FE:llä on sääntömääräinen
 kotipaikka, rekisterin ja valvontaviranomaisen on pyynnöstä asetettava kaikki
 FE:tä koskevat asiakirjat ja tiedot minkä tahansa jäsenvaltion veroviranomaisen
 saataville.
 VIII luku
 Verokohtelu
 49 artikla
 FE:n verokohtelu
 110.
 Tulo- ja pääomavoittojen verotuksessa, lahja- ja
 perintöverotuksessa, kiinteistö- ja maaverotuksessa, varainsiirtoverotuksessa,
 rekisteröintiverotuksessa, leimaverotuksessa ja vastaavanlaisessa verotuksessa
 jäsenvaltion, jossa FE:llä on sääntömääräinen kotipaikka, on kohdeltava FE:tä
 verotuksessa samalla tavoin kuin kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneita
 yleishyödyllisiä yhteisöjä.
 111.
 Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen verojen
 tapauksessa jäsenvaltioiden, joissa FE:llä ei ole sääntömääräistä kotipaikkaa,
 on kohdeltava FE:tä verotuksessa samalla tavoin kuin kyseisiin jäsenvaltioihin
 sijoittautuneita yleishyödyllisiä yhteisöjä.
 112.
 Edellä 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa FE:n on
 katsottava vastaavan kyseisten jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisesti
 perustettuja yleishyödyllisiä yhteisöjä.
 50 artikla
 FE:n lahjoittajien verokohtelu
 113.
 Kaikkia FE:lle kotimaassa tai ulkomailla
 lahjoituksia tekeviä luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä on kohdeltava
 tuloverotuksessa, lahjaverotuksessa, varainsiirtoverotuksessa,
 rekisteröintiverotuksessa, leimaverotuksessa ja vastaavanlaisessa verotuksessa
 samalla tavoin kuin niitä, jotka tekevät lahjoituksia verotuksellisena
 kotipaikkanaan olevaan jäsenvaltioon sijoittautuneille yleishyödyllisille
 yhteisöille.
 114.
 Edellä 1 kohtaa sovellettaessa lahjoituksen
 vastaanottavan FE:n on katsottava vastaavan lahjoittajan verotuksellisena
 kotipaikkana olevan jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustettuja
 yleishyödyllisiä yhteisöjä.
 51 artikla
 FE:n edunsaajien verokohtelu
 FE:n edunsaajia on
 kohdeltava avustuksissa ja muissa vastaanotetuissa etuuksissa siten kuin ne
 olisi antanut edunsaajan verotuksellisena kotipaikkana
 olevaan jäsenvaltioon sijoittautunut yleishyödyllinen
 yhteisö.
 IX luku
 Loppusäännökset
 52 artikla
 Tehokas soveltaminen
 Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki
 asianmukaiset toimet varmistaakseen, että tämä asetus pannaan tehokkaasti
 täytäntöön viimeistään kahden vuoden kuluttua sen voimaantulosta.
 53 artikla
 Seuraamukset
 Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen
 säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki
 tarvittavat toimenpiteet niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten
 on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on
 ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään [kahden vuoden
 kuluttua niiden voimaantulosta] ja niiden mahdollisista myöhemmistä
 muutoksista viipymättä.
 54 artikla
 Asetuksen uudelleentarkastelu
 Komissio antaa seitsemän vuoden kuluttua tämän
 asetuksen voimaantulosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen
 asetuksen soveltamisesta sekä tekee tarvittaessa muutosehdotuksia.
 55 artikla
 Voimaantulo
 Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä
 päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa
 lehdessä.
 Sitä sovelletaan [kahden vuoden kuluttua
 voimaantulosta].
 Tämä asetus
 on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa
 jäsenvaltioissa.
 Tehty Brysselissä 8.2.2012.
 Neuvoston
 puolesta
 Puheenjohtaja
 [1] KOM(2010) 2020.
 [2] KOM(2011) 206.
 [3] KOM(2010) 603.
 [4] KOM(2011) 682.
 [5] Euroopan parlamentin päätöslauselma
 6. huhtikuuta 2011 sisämarkkinoista eurooppalaisia varten
 (2010/2278(INI)); kirjallinen kannanotto 84/2010, P7_DCL(2010)0084; Euroopan
 parlamentin päätöslauselma 19. helmikuuta 2009 osuus- ja
 yhteisötaloudesta (2008/2250(INI)) ja Euroopan parlamentin päätöslauselma
 4. heinäkuuta 2006 yhtiöoikeuden viimeaikaisesta kehityksestä ja
 tulevaisuudennäkymistä (2006/2051(INI)).
 [6] INT/498
 – CESE 634/2010 – huhtikuu 2010.
 [7] CdR 330/2010
 fin.
 [8] Ks. Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden
 rahoitusta koskevista säännöistä 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun asetuksen
 (EY) N:o 2004/2003 muuttamisesta 18 päivänä joulukuuta 2007 annettu asetus (EY)
 N:o 1524/2007.
 [9] Komission työohjelma vuodeksi, 76 kohta.
 [10] Ks. http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/eufoundation/feasibilitystudy_en.pdf,
 jäljempänä ’toteutettavuustutkimus’.
 [11] CLEG koostuu kansallisten hallintojen yhtiöoikeuden
 asiantuntijoista ja kokoontuu kolmesti vuodessa sisämarkkinoiden ja palvelujen
 pääosaston johdolla.
 [12] Asia C-436/03, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan
 unionin neuvosto.
 [13] EUVL C
 , , s. .
 [14] EUVL C
 , , s. .
 [15] EUVL C
 , , s. .
 [16] 2010/2278(INI).
 [17] 2008/2250(INI).
 [18] 2006/2051(INI).
 [19] Kirjallinen kannanotto 84/2010, P7_DCL(2010)0084.
 [20] INT/498
 – CESE 634/2010 – huhtikuu 2010.
 [21] CdR 330/2010
 fin.
 [22] EUVL L 157,
 9.6.2006, s. 87.
 [23] EUVL L 122,
 16.5.2009, s. 28.
 [24] EUVL L 297, 15.11.2003, s. 1.


type: caselaw

text:
 19.7.2008
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 183/27
 2008 m. gegužės 22 d. pareikštas ieškinys byloje JOOP! prieš VRDT (Šauktukas)
 (Byla T-191/08)
 (2008/C 183/51)
 Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių
 Šalys
 Ieškovė: JOOP! GmbH (Hamburgas, Vokietija), atstovaujama advokatų H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers ir T. Rein
 Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
 Ieškovės reikalavimai
 —
 Panaikinti 2008 m. kovo 6 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1822/2007-1.
 —
 Priteisti iš Vidaus rinkos derinimo tarnybos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas, patirtas per protesto procedūrą.
 Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
 Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: vaizdinis prekių ženklas, kurį sudaro šauktukas, 14, 18 ir 25 klasių prekėms — paraiška Nr. 5 332 176.
 Eksperto sprendimas: atmesti paraišką
 Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją
 Ieškinio pagrindai: Reglamento (EB) Nr. 40/94 (1) 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimas, nes prašomas įregistruoti prekių ženklas turi skiriamąjį požymį ir jo nereikia palikti laisvam naudojimui.
 (1) 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1).


text:
 18.5.2013
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 141/10
 Verzoek om een prejudiciële beslissing ingediend door de Úřad průmyslového vlastnictví (Republiek Tsjechië) op 29 januari 2013 — MF 7 a.s./MAFRA, a.s.
 (Zaak C-49/13)
 2013/C 141/16
 Procestaal: Tsjechisch
 Verwijzende rechter
 Úřad průmyslového vlastnictví
 Partijen in het hoofdgeding
 Verzoekende partij: MF 7 a.s.
 Verwerende partij: MAFRA a.s.
 Prejudiciële vragen
 1)
 Moet artikel 3, lid 2, sub d, van richtlijn [2008/95/EG] (1) aldus worden uitgelegd dat voor de beoordeling of een merkaanvrager te goeder trouw handelde, enkel omstandigheden die bleken vóór of op de datum van indiening van de merkaanvraag relevant zijn, of kunnen ook omstandigheden die zich voordeden na de indiening van de merkaanvraag, in aanmerking worden genomen als bewijs dat de merkaanvrager te goeder trouw handelde?
 2)
 Moet het arrest in de gevoegde zaken C-414/99 tot en met C-416/99 (2) algemeen worden toegepast op alle zaken waarin wordt onderzocht of een merkhouder heeft ingestemd met gedrag waardoor zijn exclusieve rechten kunnen worden verzwakt of beperkt?
 3)
 Kan goede trouw van een aanvrager van een jonger merk worden afgeleid uit de situatie dat de houder van een ouder merk met hem overeenkomsten heeft gesloten op basis waarvan deze houder instemde met de publicatie van periodiek drukwerk waarvan de benaming overeenstemde met het jongere merk, en met de inschrijving van dat drukwerk door de aanvrager van het jongere merk, en die aanvrager bij zijn publicatie ondersteunde, maar de aspecten van het intellectuele-eigendomsrecht niet uitdrukkelijk in deze overeenkomsten waren geregeld?
 4)
 Voor zover ook omstandigheden die zich voordeden na de indiening van een merkaanvraag relevant kunnen zijn om te beoordelen of een merkaanvrager te goeder trouw handelde, kan dan, subsidiair, uit de situatie dat de houder van het oudere merk bewust het bestaan van het betwiste merk gedurende ten minste tien jaar heeft gedoogd, worden afgeleid dat de merkaanvrager te goeder trouw handelde?
 (1) Richtlijn 2008/95/EG van het Europees Parlement en de Raad van 22 oktober 2008 betreffende de aanpassing van het merkenrecht der lidstaten (Gecodificeerde versie) (PB 2008 L 299, blz. 25).
 (2) Jurispr. blz. I-8691.


type: contracts

text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 22000A1209(01)
 Hivatalos Lap L 309 , 09/12/2000 o. 0030 - 0032
 Levélváltásaz Európai Közösség és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság között az Együttműködési Megállapodás kereskedelemről és kereskedelemmel kapcsolatos rendelkezésekről szóló II. címének felfüggesztésérőlA. A Közösség leveleBrüsszel, 2000. november 20.Uram!Szem előtt tartva azokat a továbbfejlesztett autonóm kereskedelmi kedvezményeket, amelyeket az Európai Unió stabilizációs és társulási folyamatában részt vevő vagy ahhoz kapcsolódó országokra és területekre kivételes kereskedelmi intézkedések bevezetéséről, a 2820/98/EK rendelet módosításáról, illetve az 1763/1999/EK és 6/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2000. szeptember 18-i 2007/2000/EK tanácsi rendelet hagyott jóvá, az Európai Közösség és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság megállapodott az Európai Közösség és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság között 1997. április 29-én levélváltás útján aláírt Együttműködési Megállapodás kereskedelemről és kereskedelemmel kapcsolatos rendelkezésekről szóló II. címe rendelkezéseinek és az ahhoz kapcsolódó összes mellékletének felfüggesztéséről.Ennek megfelelően a 2563/2000/EK rendelettel módosított, 2000. szeptember 18-i 2007/2000/EK tanácsi rendelet szabályozza az Európai Közösség és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság közötti kereskedelmet az előbbi rendelet alkalmazásának napjától kezdve, és az Európai Közösség és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság közötti Együttműködési Megállapodás kereskedelemről és kereskedelemmel kapcsolatos rendelkezésekről szóló II. címe és az ahhoz kapcsolódó összes melléklet ugyanazon naptól kezdve nem alkalmazandó Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságra.Amint a 2007/2000/EK rendelet nem alkalmazandó többé Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságra, az Együttműködési Megállapodás II. címének és minden kereskedelemi vonatkozású rendelkezésnek a felfüggesztése megszűnik.Lekötelezne, ha megerősítené, hogy kormánya egyetért-e a fentiekkel.Kérem, Uram, fogadja megkülönböztetett nagyrabecsülésem kifejezését.az Európai Unió Tanácsa nevében+++++ TIFF +++++B. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság leveleSkopje, 2000. november 22.Uraim!Megtiszteltetés számomra, hogy igazolhatom az Európai Közösség és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság között 1997. április 29-én levélváltás útján aláírt Együttműködési Megállapodás kereskedelemről és kereskedelemmel kapcsolatos rendelkezésekről szóló II. címe rendelkezéseinek és az ahhoz kapcsolódó összes mellékletének felfüggesztéséről szóló mellékelt levelük kézhezvételét.A Macedón Köztársaság számára megtiszteltetés, hogy megerősítheti: egyetért ennek a levélnek a tartalmával.A levélváltást a Megállapodás megerősítésének kell tekinteni.Kijelentem azonban, hogy a Macedón Köztársaság nem fogadja el országom fent említett dokumentumokban történő megnevezését, tekintettel arra, hogy országom alkotmányos neve Macedón Köztársaság.a Macedón Köztársaság kormánya részéről+++++ TIFF +++++C. Az Európai Közösség leveleBrüsszel, 2000. december 5.Uram!Megtiszteltetés számomra, hogy igazolhatom 2000. november 22-én kelt levelének kézhezvételét.Az Európai Közösség tudomásul veszi, hogy az Európai Unió Tanácsának elnöke és az Ön országa kormányának miniszterelnöke közötti levélváltás, amely felfüggeszti az Európai Közösség és az Ön országa között 1997. április 29-én levélváltás útján aláírt Együttműködési Megállapodás kereskedelemről és kereskedelemmel kapcsolatos rendelkezésekről szóló II. címének rendelkezéseit és az ahhoz kapcsolódó összes mellékletét, lezárult.Ez nem értelmezhető úgy, hogy az Európai Unió bármilyen alakban vagy formában elfogadna vagy elismerne bármely más nevet, mint "Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság".Kérem, Uram, fogadja megkülönböztetett nagyrabecsülésem kifejezését.az Európai Unió Tanácsa nevében+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------