text:
LEGE 172 14/05/2004 - Portal Legislativ
 LEGE nr. 172 din 14 mai 2004pentru modificarea şi completarea Legii nr. 136/1995 privind asigurările şi reasigurările în România
 Publicat în MONITORUL OFICIAL nr. 473 din 26 mai 2004
 Parlamentul României adoptă prezenta lege. + Articolul ILegea nr. 136/1995 privind asigurările şi reasigurările în România, publicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 303 din 30 decembrie 1995, cu modificările şi completările ulterioare, se modifică şi se completează după cum urmează:1. Articolul 1 va avea următorul cuprins:"Art. 1. - În România, activitatea de asigurare se desfăşoară sub forma asigurărilor de viaţă şi a celor generale, facultative sau obligatorii, în condiţiile legii."2. Articolul 3 va avea următorul cuprins:"Art. 3. - În asigurarea obligatorie raporturile dintre asigurat şi asigurător, drepturile şi obligaţiile fiecărei părţi sunt stabilite prin lege."3. Articolul 4 va avea următorul cuprins:"Art. 4. - În sensul prezentei legi, este obligatorie asigurarea de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule, atât pe teritoriul României, cât şi în afara teritoriului acesteia."4. Articolul 5 va avea următorul cuprins:"Art. 5. - Asigurarea obligatorie se practică numai de asigurătorii autorizaţi de Comisia de Supraveghere a Asigurărilor.Asigurătorii care au primit autorizarea prevăzută la alin. 1 au obligaţia să încheie asigurarea, eliberând un înscris probator al asigurării."5. Alineatul 2 al articolului 6 se abrogă.6. Articolul 7 se abrogă.7. Articolul 8 va avea următorul cuprins:"Art. 8. - Constatarea producerii riscurilor asigurate, evaluarea pagubelor, stabilirea şi plata despăgubirilor şi a sumelor asigurate se efectuează în condiţiile legii şi ale normelor adoptate în baza legii de Comisia de Supraveghere a Asigurărilor, pentru asigurările obligatorii sau ale contractului de asigurare, în cazul asigurărilor facultative."8. Articolul 9 va avea următorul cuprins:"Art. 9. - Prin contractul de asigurare, asiguratul se obligă să plătească o primă asigurătorului, iar acesta se obligă ca, la producerea riscului asigurat, să plătească asiguratului, beneficiarului asigurării sau terţului păgubit despăgubirea ori suma asigurată, denumită în continuare indemnizaţie, rezultată din contractul de asigurare încheiat în condiţiile prezentei legi, în limitele şi la termenele convenite."9. Articolul 10 va avea următorul cuprins:"Art. 10. - Contractul de asigurare se încheie în formă scrisă. El nu poate fi probat cu martori, chiar dacă există un început de dovadă scrisă. În cazurile de forţă majoră, în care documentele de asigurare au dispărut şi nu există posibilitatea obţinerii unui duplicat, sunt admise orice dovezi legale care să confirme existenţa acestora.În contractul de asigurare se vor specifică cel puţin detaliile de identificare a părţilor contractante şi numele beneficiarului asigurării, dacă acesta nu este parte la contract.Contractul de asigurare va cuprinde: a) numele sau denumirea, domiciliul sau sediul părţilor contractante; ... b) obiectul asigurării: bunuri, persoane şi răspundere civilă; ... c) riscurile ce se asigură; ... d) momentul începerii şi cel al încetării răspunderii asigurătorului; ... e) primele de asigurare; ... f) sumele asigurate. ... Alte elemente pe care trebuie să le cuprindă contractul de asigurare se stabilesc prin norme adoptate în baza legii de Comisia de Supraveghere a Asigurărilor."10. Articolul 11 va avea următorul cuprins:"Art. 11. - Încheierea contractului de asigurare se probează cu poliţa de asigurare sau certificatul de asigurare emise şi semnate de asigurător sau cu nota de acoperire emisă şi semnată de brokerul de asigurare. Documentele care atestă încheierea unei asigurări pot fi semnate şi prin mijloace electronice, în condiţiile legii."11. Alineatul 1 al articolului 13 va avea următorul cuprins:"Persoana care încheie asigurarea este obligată să răspundă în scris la întrebările formulate de asigurător şi, de asemenea, să declare, la data încheierii contractului, orice informaţii sau împrejurări pe care le cunoaşte şi care sunt, în mod obiectiv, esenţiale pentru evaluarea riscului."12. Articolul 14 va avea următorul cuprins:"Art. 14. - Dacă, înainte de a începe obligaţia asigurătorului, riscul asigurat s-a produs sau producerea lui a devenit imposibilă, precum şi în cazul în care, după începerea obligaţiei asigurătorului, producerea riscului asigurat a devenit imposibilă, contractul se reziliază de drept, iar, în eventualitatea în care asiguratul a plătit toată prima sau o parte din aceasta, acesta este îndreptăţit să o recupereze integral sau proporţional cu perioada neexpirată a contractului de asigurare."13. Articolul 15 va avea următorul cuprins:"Art. 15. - Asiguratul este obligat să plătească primele de asigurare la termenele stabilite în condiţiile de asigurare.Plata primelor de asigurare se face integral sau în rate plătibile la termenele scadente prevăzute în contract, conform negocierii părţilor, la sediul asigurătorului sau al împuterniciţilor săi, în lipsa unei clauze diferite stabilite în contractul de asigurare de către părţi."14. Articolul 16 va avea următorul cuprins:"Art. 16. - Dovada plăţii primelor de asigurare revine asiguratului, înscrisul constatator fiind poliţa de asigurare sau alt document probator al plăţii, prevăzut de legislaţia în vigoare."15. La articolul 17 se introduce alineatul 2 cu următorul cuprins:"Asigurătorul este obligat să notifice asiguratul despre obligaţia de plată a primei, cu 20 de zile înainte de împlinirea termenului de plată pentru cazul prevăzut la alin. 1."16. După alineatul 2 al articolului 19 se introduce alineatul 3 cu următorul cuprins:"Comunicarea producerii riscului asigurat se poate face şi către brokerul de asigurare care, în acest caz, are obligaţia de a face la rândul său comunicarea către asigurător, în termenul prevăzut în contractul de asigurare."17. După alineatul 2 al articolului 20 se introduce alineatul 3 cu următorul cuprins:"În cazul producerii riscului asigurat, asigurătorul va plăti indemnizaţia de asigurare în condiţiile prevăzute de contractul de asigurare. În situaţia în care părţile nu se înţeleg asupra cuantumului indemnizaţiei de asigurare, suma care nu face obiectul litigiului va fi plătită de asigurător înainte ca acesta să se fi soluţionat prin negocieri sau de către instanţa judecătorească."18. După articolul 20 se introduce articolul 20^1 cu următorul cuprins:"Art. 20^1 . - În cazurile prevăzute de condiţiile de asigurare, la împlinirea termenului pentru care a fost încheiat, contractul de asigurare poate fi reînnoit, pentru o nouă perioadă, egală cu cea anterioară, dacă una dintre părţi nu îl denunţă.În cazul contractului de asigurare pe durată nelimitată, acesta se poate denunţa de oricare dintre părţi.Asiguratul poate să denunţe contractul de asigurare după comunicarea de către asigurător a unor modificări dispuse prin condiţiile de asigurare.Denunţarea contractului de asigurare de către una dintre părţi se poate efectua numai cu notificarea prealabilă a celeilalte părţi, care trebuie făcută cu cel puţin 20 de zile înainte de denunţare.În cazurile prevăzute la alin. 1-4, denunţarea contractelor se poate face la termenele prevăzute de condiţiile de asigurare."19. Articolul 21 va avea următorul cuprins:"Art. 21. - În cazul în care contractul de asigurare este modificat prin acordul părţilor, denunţat sau reziliat, plata ori, după caz, restituirea primelor se va face conform contractului de asigurare sau în baza unei hotărâri judecătoreşti definitive şi irevocabile."20. Articolul 24 va avea următorul cuprins:"Art. 24. - În asigurarea de bunuri, asigurătorul se obligă ca la producerea riscului asigurat să plătească asiguratului, beneficiarului desemnat al asigurării sau altor persoane în drept o despăgubire."21. Articolul 30 va avea următorul cuprins:"Art. 30. - Dacă nu s-a convenit altfel prin contractul de asigurare, în cazul în care bunul asigurat este înstrăinat, contractul de asigurare se reziliază."22. Articolul 31 va avea următorul cuprins:"Art. 31. - Prevederile prezentei secţiuni se referă la categoria asigurărilor de viaţă, iar din categoria asigurărilor generale, la asigurările de accidente şi boală şi la asigurările de sănătate.În asigurările prevăzute la alin. 1 asigurătorul se obligă ca, la producerea riscului asigurat, definit conform condiţiilor contractului de asigurare, să plătească o indemnizaţie de asigurare.Asigurarea în vederea unui risc privind o altă persoană decât aceea care a încheiat contractul de asigurare se poate încheia potrivit contractului de asigurare. În acest caz, persoana care a încheiat contractul de asigurare are calitatea de contractant al asigurării."23. Articolul 32 va avea următorul cuprins:"Art. 32. - Indemnizaţia de asigurare se plăteşte asiguratului sau beneficiarului desemnat de acesta. În cazul decesului asiguratului, dacă nu s-a desemnat un beneficiar, indemnizaţia de asigurare se plăteşte moştenitorilor legali ai asiguratului."24. Alineatul 1 al articolului 33 va avea următorul cuprins:"Desemnarea beneficiarului se poate face fie la încheierea contractului de asigurare, fie în cursul executării acestuia, prin declaraţia scrisă comunicată asigurătorului de către asigurat sau de contractantul asigurării, cu acordul asiguratului, ori prin testament."25. Articolul 34 va avea următorul cuprins:"Art. 34. - Dacă asiguratul nu a dispus altfel, atunci când sunt mai mulţi beneficiari desemnaţi, aceştia au drepturi egale asupra indemnizaţiei de asigurare."26. Articolul 35 va avea următorul cuprins:"Art. 35. - Asigurătorul nu datorează indemnizaţia de asigurare, dacă riscul asigurat a fost produs prin sinuciderea asiguratului în termen de 2 ani de la încheierea contractului de asigurare sau prin comiterea cu intenţie de către asigurat ori beneficiar a unor fapte grave prevăzute în contractul de asigurare.Dacă un beneficiar a produs intenţionat decesul asiguratului, indemnizaţia de asigurare se plăteşte celorlalţi beneficiari desemnaţi sau, în lipsa acestora, moştenitorilor legali ai asiguratului."27. La articolul 36 se introduce alineatul 2 cu următorul cuprins:"Orice altă plată, indiferent de forma sub care este făcută de asigurător, diferită de indemnizaţia de asigurare sau de suma reprezentând restituirea rezervei în condiţiile alin. 1, nu va putea fi efectuată mai devreme de 2 ani de la data încheierii contractului de asigurare. După trecerea acestui termen, retragerile parţiale din rezervă sunt posibile numai la intervale de minimum 6 luni."28. Articolul 37 va avea următorul cuprins:"Art. 37. - Asiguratul sau contractantul asigurării, cu acordul asiguratului, poate să ceară repunerea în vigoare a asigurării la care se constituie rezerva tehnică, în cazurile prevăzute în contractul de asigurare."29. Articolul 38 va avea următorul cuprins:"Art. 38. - Indemnizaţia de asigurare se datorează, independent de sumele cuvenite asiguratului sau beneficiarului din asigurările sociale, de repararea prejudiciului de cei răspunzători de producerea sa, precum şi de sumele primite de la alţi asigurători în temeiul altor contracte de asigurare.Creditorii asiguratului nu au dreptul să urmărească indemnizaţia de asigurare cuvenită beneficiarului sau moştenitorului legal, după caz."30. Articolul 39 se abrogă.31. Articolul 40 va avea următorul cuprins:"Art. 40. - Drepturile asiguraţilor asupra sumelor rezultând din rezervele tehnice ce se constituie la asigurările de viaţă pentru obligaţii de plată scadente în viitor nu sunt supuse prescripţiei."32. După articolul 40 se introduce articolul 40^1 cu următorul cuprins:"Art. 40^1 . - Asigurătorii şi împuterniciţii lor au obligaţia de a pune la dispoziţia asiguraţilor sau contractanţilor asigurării informaţii în legătură cu contractele de asigurare, atât înaintea încheierii, cât şi pe durata derulării acestora. Aceste informaţii vor fi prezentate în scris, în limba română, vor fi redactate într-o formă clară şi vor cuprinde cel puţin următoarele elemente: a) clauzele opţionale/suplimentare şi beneficiile rezultate din fructificarea rezervelor tehnice; ... b) momentul începerii şi cel al încetării contractului, inclusiv modalităţile de încetare a acestuia; ... c) modalităţile şi termenele de plată a primelor de asigurare; ... d) elementele de calcul ale indemnizaţiilor de asigurare, cu indicarea sumelor de răscumpărare, a sumelor asigurate reduse, precum şi a nivelului până la care acestea sunt garantate; ... e) modalitatea de plată a indemnizaţiilor de asigurare; ... f) legea aplicabilă contractului de asigurare. ... În aplicarea prevederilor alin. 1, se vor adopta norme în baza legii, prin care se vor stabili şi alte informaţii pe care asigurătorii şi împuterniciţii lor au obligaţia să le pună la dispoziţia asiguraţilor sau contractanţilor asigurării."33. Titlul secţiunii a 5-a din cadrul capitolului II va avea următorul cuprins:"Asigurări de credite şi garanţii, asigurări de pierderi financiare şi alte asigurări"34. După articolul 44, în secţiunea a 5-a din cadrul capitolului II, se introduc articolele 44^1 şi 44^2 cu următorul cuprins:"Art. 44^1 . - Asigurările de credite şi garanţii au ca obiect acoperirea riscurilor de insolvabilitate generală, de credit de export (cu excepţia celor reglementate prin legi speciale), de vânzare cu plata preţului în rate, de credit ipotecar, de credit agricol, precum şi de garanţii directe sau indirecte.La încheierea tipurilor de contracte prevăzute la alin. 1, prin metoda folosită în evaluarea riscurilor de credit şi a riscului la subscrierea unei garanţii, trebuie să rezulte că asiguratul îndeplineşte condiţiile necesare pentru a putea fi angajată răspunderea asigurătorului.Dacă s-a convenit ca printr-un contract de asigurare directă de credite şi garanţii să se acopere riscul neplăţii de către un debitor al asiguratului pentru un credit acordat acestuia, asigurătorul nu poate condiţiona acordarea indemnizaţiei de asigurare de începerea acţiunii de recuperare a prejudiciului, inclusiv prin executare silită, de la respectivul debitor.Art. 44^2 . - Dacă nu s-a convenit altfel prin contractul de asigurare, indemnizaţia pentru asigurarea împotriva riscului de pierderi financiare va cuprinde atât dauna efectivă, cât şi pierderea de profit, precum şi cheltuielile generale şi cele decurgând direct sau indirect din producerea riscului asigurat."35. Titlul secţiunii a 6-a din cadrul capitolului II va avea următorul cuprins:"Coasigurarea, reasigurarea şi retrocesiunea"36. După articolul 45, în secţiunea a 6-a din cadrul capitolului II, se introduce articolul 45^1 cu următorul cuprins:"Art. 45^1 . - Coasigurarea este operaţiunea prin care doi sau mai mulţi asigurători subscriu acelaşi risc, fiecare asumându-şi o cotă-parte din acesta.Fiecare coasigurător răspunde faţă de asigurat numai în limita sumei pentru care s-a angajat prin contract."37. Articolul 46 va avea următorul cuprins:"Art. 46. - Reasigurarea este operaţiunea de asigurare a unui asigurător de către alt asigurător, primul fiind reasigurat, iar al doilea, reasigurător.Prin reasigurare: a) asigurătorul, în calitate de reasigurător, primeşte prime de reasigurare, în schimbul cărora contribuie, potrivit obligaţiilor preluate, la suportarea indemnizaţiilor pe care reasiguratul le plăteşte la producerea riscului care a făcut obiectul reasigurării; ... b) asigurătorul, în calitate de reasigurat, cedează prime de reasigurare, în schimbul cărora reasigurătorul contribuie, potrivit obligaţiilor preluate, la suportarea indemnizaţiilor pe care reasiguratul le plăteşte la producerea riscului care a făcut obiectul reasigurării; ... c) prin operaţiunea de retrocesiune reasigurătorul poate ceda, la rândul său, o parte din riscul acceptat." ... 38. Alineatele 1 şi 2 ale articolului 48 vor avea următorul cuprins:"Persoanele fizice şi juridice care au în proprietate autovehicule supuse înmatriculării în România, precum şi tramvaie sunt obligate să le asigure pentru cazurile de răspundere civilă, ca urmare a pagubelor produse prin accidente de autovehicule pe teritoriul României, şi să menţină valabilitatea contractului de asigurare prin plata primelor de asigurare.Persoanele care intră pe teritoriul României cu autovehicule înmatriculate în străinătate se consideră asigurate, în condiţiile prezentei legi, dacă îndeplinesc una dintre următoarele condiţii: a) posedă documente internaţionale de asigurare valabile pe teritoriul României; ... b) numărul de înmatriculare atestă încheierea asigurării potrivit legii sau acordurilor internaţionale la care România este parte." ... 39. După articolul 48 se introduce articolul 48^1 cu următorul cuprins:"Art. 48^1 . - La înscrierea în circulaţie, la efectuarea de modificări în certificatul de înmatriculare sau în cartea de identitate a unui autovehicul şi la efectuarea verificărilor tehnice periodice, este obligatorie prezentarea dovezii existenţei unei asigurări de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule, în condiţiile prezentei legi.Contractul de asigurare atestă existenţa asigurării de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule. Încheierea contractului de asigurare se dovedeşte cu poliţa/tichetul/certificatul de asigurare şi cu orice alt document probator al plăţii primei de asigurare, prevăzut de legislaţia în vigoare."40. Articolul 50 va avea următorul cuprins:"Art. 50. - Despăgubirile se acordă pentru sumele pe care asiguratul este obligat să le plătească cu titlu de dezdăunare şi cheltuielile de judecată persoanelor păgubite prin vătămare corporală sau deces, precum şi prin avarierea ori distrugerea de bunuri.În caz de vătămare corporală sau deces, despăgubirile se acordă pentru persoanele aflate în afara autovehiculului care a produs accidentul, iar pentru persoanele aflate în acel autovehicul, numai dacă acestea nu erau transportate în baza unui raport contractual existent cu proprietarul autovehiculului respectiv.Se acordă despăgubiri şi în cazul în care persoanele care formulează pretenţii de despăgubiri sunt soţul (soţia) sau persoane care se află în întreţinerea proprietarului ori conducătorului autovehiculului asigurat, răspunzător de producerea accidentului.Pentru avarierea sau distrugerea bunurilor, despăgubirile se acordă pentru bunurile aflate în afara autovehiculului care a produs accidentul, iar pentru bunurile aflate în acel autovehicul, numai dacă acestea nu erau transportate în baza unui raport contractual existent cu proprietarul autovehiculului respectiv, precum şi dacă nu aparţineau proprietarului ori conducătorului autovehiculului, răspunzător de producerea accidentului."41. Alineatul 1 al articolului 52 va avea următorul cuprins:"În cazul în care, pentru acelaşi proprietar de autovehicul, la data producerii accidentului, existau mai multe asigurări valabile, despăgubirea se suportă în părţi egale de către toţi asigurătorii. Despăgubirea se va plăti integral de către asigurătorul la care s-a adresat terţul păgubit, urmând ca ulterior asigurătorul în cauză să se îndrepte împotriva celorlalţi asigurători pentru recuperarea părţii de despăgubire, plătită în numele acestora."42. Articolul 53 va avea următorul cuprins:"Art. 53. - Prin norme adoptate în baza legii de Comisia de Supraveghere a Asigurărilor cu privire la aplicarea asigurării de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule pe teritoriul şi în afara teritoriului României se stabilesc nivelul primelor de asigurare, limita despăgubirilor de asigurare, termenele de plată, durata asigurării, limita cheltuielilor de achiziţie, facilităţile şi penalităţile ce pot fi aplicate asiguraţilor, criteriile de selecţie şi condiţiile de autorizare, precum şi de retragere a autorizării asigurătorilor, persoanele care sunt obligate să se asigure, precum şi alte elemente referitoare la aceste asigurări, în condiţiile legii."43. Articolul 54 va avea următorul cuprins:"Art. 54. - Despăgubirile se stabilesc, fără a se depăşi limitele prevăzute de legislaţia în vigoare, pe baza convenţiei dintre asigurat, persoanele păgubite şi asigurător, ori, în cazul în care nu s-a realizat înţelegerea, prin hotărâre judecătorească definitivă şi irevocabilă pronunţată în România.În cazurile în care despăgubirile nu urmează să fie recuperate potrivit prevederilor art. 58, convenţia prevăzută la alin. 1 poate fi încheiată şi de către conducătorul autovehiculului răspunzător de producerea accidentului, altul decât asiguratul.Convenţia încheiată numai între asigurat şi persoana păgubită, urmată de o hotărâre judecătorească de expedient care consfinţeşte tranzacţia acestora, nu-l obligă pe asigurător la plată.În cazul stabilirii despăgubirii prin hotărâre judecătorească definitivă şi irevocabilă, asiguraţii sunt obligaţi să se apere în proces. Citarea în proces a asigurătorului este obligatorie.Încuviinţarea cu privire la stabilirea despăgubirii pe baza convenţiei dintre asiguraţi, persoane păgubite şi asigurători se dă: a) de către proprietarul autovehiculului răspunzător de producerea pagubei sau de conducătorul acestuia - numai în cazul în care despăgubirile nu urmează să fie recuperate potrivit prevederilor art. 58, pe actele eliberate de autorităţile publice competente să constate şi să cerceteze accidentele de autovehicule, pe înştiinţarea sau pe procesul-verbal de constatare a pagubelor, întocmit de asigurător. Această încuviinţare constituie şi avizare de daună pentru asigurătorul de răspundere civilă; ... b) de către persoana fizică sau de reprezentantul legal al persoanei juridice păgubite, după caz, pe procesul-verbal de constatare a pagubelor, întocmit de asigurător în dublu exemplar. ... În situaţiile prevăzute la alin. 5, în cazul persoanelor fizice încuviinţarea poate fi dată de soţia (soţul) asiguratului, respectiv a persoanei păgubite, ori, în caz de imposibilitate temeinic motivată a ambilor soţi, cum ar fi: spitalizare, deces, detenţie, lipsă îndelungată din localitate, de oricare dintre următoarele persoane majore: copii, părinţi, surori sau fraţi ai asiguratului, respectiv ai persoanei păgubite ori ai soţiei (soţului) acestora."44. Alineatele 2 şi 3 ale articolului 56 vor avea următorul cuprins:"La intrarea şi ieşirea din ţară, personalul poliţiei de frontieră de la punctele de control pentru trecerea frontierei de stat a României va controla documentele de asigurare şi va solicita proprietarului, împuternicitului acestuia sau conducătorului autovehiculului dovada plăţii primei de asigurare datorate.Persoanele neasigurate sau care nu pot face, la control, dovada asigurării ori a plăţii acesteia vor fi îndrumate să achite primele de asigurare la reprezentanţii asigurătorilor autorizaţi în acest sens."45. Alineatul 2 al articolului 57 va avea următorul cuprins:"Drepturile persoanelor păgubite prin accidente produse de autovehiculele aflate în proprietatea persoanelor asigurate în străinătate se exercită împotriva asigurătorului prin Biroul Român Carte Verde, dacă sunt îndeplinite condiţiile prevăzute la art. 48 alin. 2."46. Articolul 59 se abrogă.47. Articolul 60 va avea următorul cuprins:"Art. 60. - În vederea protejării asiguraţilor, beneficiarilor asigurării şi terţelor persoane păgubite, prin contribuţia asigurătorilor se constituie Fondul de garantare, destinat plăţilor de indemnizaţii rezultate din contractele de asigurare facultative şi obligatorii, încheiate în condiţiile prezentei legi, în cazul constatării insolvabilităţii asigurătorului, conform art. 31 alin. (2) din Legea nr. 32/2000 privind societăţile de asigurare şi supravegherea asigurărilor, cu modificările şi completările ulterioare.Fondul de garantare se va constitui, administra şi utiliza de către Comisia de Supraveghere a Asigurărilor, care va stabili anual o cotă de maximum 10% ce se va aplica asupra volumului primelor brute încasate de asigurători din activitatea de asigurări directe.Disponibilităţile Fondului de garantare astfel constituite vor fi plasate în instrumente financiare ale Trezoreriei Statului sau derulate prin aceasta: titluri de stat, depozite purtătoare de dobândă etc., în scopul unei cât mai bune fructificări a acestora.În aplicarea prevederilor alin. 2, Comisia de Supraveghere a Asigurărilor va adopta în baza legii norme prin care va stabili: a) modul de constituire şi reprezentare; ... b) modul de administrare şi structura bugetului de venituri şi cheltuieli al Fondului de garantare; ... c) procedura şi condiţiile de efectuare a plăţilor de la şi către Fondul de garantare; ... d) recuperarea plăţilor avansate din Fondul de garantare; ... e) alte aspecte referitoare la Fondul de garantare. ... În caz de deficit al Fondului de garantare, Comisia de Supraveghere a Asigurărilor, pentru acoperirea obligaţiilor Fondului de garantare, poate majoră în cursul anului contribuţia stabilită prin norme.Sumele depuse la Fondul de garantare nu pot fi urmărite silit."48. Articolul 61 va avea următorul cuprins:"Art. 61. - Se constituie Fondul de protecţie a victimelor străzii, în vederea protejării celor păgubiţi prin evenimentele rutiere produse de autovehicule supuse înmatriculării, precum şi de tramvaie, în care autorul a rămas neidentificat sau autovehiculul , respectiv tramvaiul, nu este asigurat pentru răspundere civilă pentru pagube produse terţilor pentru accidente de autovehicule.Asigurătorii autorizaţi să încheie asigurarea de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor pentru accidente de autovehicule sunt obligaţi să contribuie la constituirea Fondului prevăzut la alin. 1, proporţional cu volumul primelor încasate pentru această asigurare, până la acoperirea obligaţiilor de plată ale acestuia. Această contribuţie nu va depăşi 5% din volumul primelor brute încasate pentru această asigurare.Fondul de protecţie a victimelor străzii este destinat plăţilor de despăgubiri pentru vătămări corporale sau decese, dacă autorul a rămas neidentificat, respectiv plăţilor de despăgubiri pentru avarierea ori distrugerea de bunuri şi vătămări corporale sau decese, dacă autovehiculul, respectiv tramvaiul, a fost neasigurat.În cazul avarierii sau distrugerii bunurilor prin evenimente rutiere produse de autovehicule, respectiv tramvaie neasigurate, se poate stabili, prin norme, o franciză care să rămână în sarcina victimei.Fondul de protecţie a victimelor străzii se va constitui, administra, utiliza şi prelua, în condiţiile normelor emise de Comisia de Supraveghere a Asigurărilor.Disponibilităţile acestui fond pot fi investite în aceleaşi condiţii cu cele ale Fondului de garantare.În caz de deficit al Fondului de protecţie a victimelor străzii, Comisia de Supraveghere a Asigurărilor, pentru acoperirea obligaţiilor acestuia, poate majoră în cursul anului contribuţia stabilită prin norme."49. După articolul 61 se introduce articolul 61^1 cu următorul cuprins:"Art. 61^1 . - Cheltuielile de constituire, administrare şi utilizare se vor acoperi din disponibilităţile fondurilor prevăzute la art. 60 şi 61.Excedentul bugetelor fondurilor prevăzute la art. 60 şi 61 la finele exerciţiului financiar se reportează în exerciţiul financiar următor cu aceeaşi destinaţie.Actul prin care se constată şi se individualizează obligaţia de plată a unui asigurător la fondurile prevăzute la art. 60 şi 61, întocmit sau emis, după caz, de organele Comisiei de Supraveghere a Asigurărilor sau de administratorul fondurilor, constituie, potrivit legii, titlu de creanţă.La data scadenţei titlul de creanţă devine titlu executoriu, în baza căruia Comisia de Supraveghere a Asigurărilor sau administratorul fondului, după caz, va declanşa procedura silită de recuperare a creanţelor, conform dispoziţiilor Codului de procedură civilă.Comisia de Supraveghere a Asigurărilor şi administratorul fondului au legitimare procesuală activă, în orice proces împotriva persoanelor aflate într-o relaţie juridică cu fondurile prevăzute la art. 60 şi 61, pentru obligaţiile de plată achitate sau care urmează cu certitudine să fie achitate de către fonduri.În vederea recuperării sumelor cheltuite din fondurile respective, Comisia de Supraveghere a Asigurărilor şi administratorul fondurilor au drept de regres împotriva entităţii care a determinat prejudiciul."50. Articolul 62 va avea următorul cuprins:"Art. 62. - Pentru neplata la termen a sumelor datorate fondurilor constituite conform prevederilor art. 60 şi 61 se datorează dobânzi şi penalităţi de întârziere, calculate în conformitate cu reglementările legale în vigoare, aplicabile la colectarea creanţelor bugetare. Dobânzile şi penalităţile vor fi virate în conturile fondurilor respective."51. Articolul 63 va avea următorul cuprins:"Art. 63. - Constituie contravenţie, dacă, potrivit condiţiilor în care au fost săvârşite nu constituie infracţiune conform legii penale, săvârşirea următoarelor fapte: a) refuzul asigurătorului autorizat de a încheia asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule, la cererea asiguratului; ... b) neplata la termen a sumelor destinate fondurilor de protecţie, precum şi a contribuţiei procentuale din valoarea primelor brute încasate aferente asigurărilor obligatorii; ... c) nedepunerea de către intermediarii în asigurări, la asigurători, a sumelor încasate cu titlu de prime de asigurare; ... d) neplata la termen a despăgubirilor datorate din asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule, către terţele persoane păgubite sau către asiguraţi, în condiţiile art. 55 alin. 3; ... e) lipsa notificării asigurătorului către asigurat despre obligaţia de plată a primei, cu 20 de zile înainte de împlinirea termenului de plată, pentru cazul prevăzut la art. 17 alin. 2; ... f) necomunicarea de către brokerul de asigurare către asigurător a producerii riscului asigurat, în termenul prevăzut în contractul de asigurare, în condiţiile art. 19 alin. 3. ... Contravenţiile prevăzute la alin. 1 se sancţionează după cum urmează: a) pentru faptele asigurătorilor prevăzute la alin. 1 lit. a), b), d) şi e), cu avertisment scris sau cu amendă de la 5.000.000 lei la 50.000.000 lei şi cu limitarea operaţiunilor, cu interzicerea temporară sau definitivă pentru asigurători a exercitării activităţii de asigurare, pentru una sau mai multe categorii de asigurări, sau cu suspendarea ori retragerea autorizaţiei asigurătorilor; ... b) pentru faptele administratorilor, directorilor sau directorilor executivi, prevăzute la alin. 1 lit. a), b), d) şi e), cu amendă între 1-6 salarii medii pe societate, din luna precedentă, la data constatării faptei; ... c) pentru faptele agenţilor de asigurare, prevăzute la alin. 1 lit. c), cu amendă de la 1.000.000 lei la 5.000.000 lei; ... d) pentru faptele brokerilor prevăzute la alin. 1 lit. c) şi f), cu avertisment scris sau amendă de la 1.000.000 lei la 5.000.000 lei şi cu interzicerea temporară sau definitivă a activităţii definite la art. 2 pct. 6 din Legea nr. 32/2000, cu modificările şi completările ulterioare, sau cu suspendarea ori retragerea autorizaţiei. ... Sancţiunile pentru faptele prevăzute la alin. 1 lit. a), b), d) şi e) se aplică fie asigurătorilor prevăzuţi la alin. 2 lit. a), fie persoanelor prevăzute la alin. 2 lit. b).Încălcarea dispoziţiilor prezentei legi şi a normelor adoptate în aplicarea acesteia se constată de către persoanele anume împuternicite de Comisia de Supraveghere a Asigurărilor şi se sancţionează de Consiliul Comisiei de Supraveghere a Asigurărilor.Decizia de sancţionare este semnată de preşedintele Comisiei de Supraveghere a Asigurărilor şi produce efecte la data comunicării ei persoanei sancţionate."52. Articolul 64 va avea următorul cuprins:"Art. 64. - Încălcarea de către persoanele fizice şi juridice a obligaţiei de asigurare prevăzute la art. 48 şi 56 constituie contravenţie şi se sancţionează cu amendă de la 1.000.000 lei la 2.000.000 lei şi cu reţinerea certificatului de înmatriculare a autovehiculului, până la prezentarea documentului privind încheierea asigurării.Constatarea şi aplicarea acestora se fac de către personalul Poliţiei."53. Articolul 65 se abrogă.54. Articolul 66 va avea următorul cuprins:"Art. 66. - Pentru sancţiunile contravenţionale prevăzute la art. 63 şi 64, plângerile se depun la instanţele judecătoreşti competente, potrivit legii."55. Articolul 67 va avea următorul cuprins:"Art. 67. - Nivelul amenzilor prevăzute la art. 63 şi 64 se va actualiza prin hotărâri ale Guvernului, în corelaţie cu evoluţia indicelui preţurilor de consum."56. Articolul 68 va avea următorul cuprins:"Art. 68. - Contravenţiilor prevăzute la art. 63 şi 64 le sunt aplicabile dispoziţiile Ordonanţei Guvernului nr. 2/2001 privind regimul juridic al contravenţiilor, aprobată cu modificări şi completări prin Legea nr. 180/2002, cu modificările ulterioare, în măsura în care acestea nu sunt contrare prevederilor prezentei legi."57. Articolul 69 va avea următorul cuprins:"Art. 69. - Unităţile de poliţie, unităţile de pompieri şi celelalte autorităţi publice competente să cerceteze accidente de autovehicule sau alte evenimente, după caz, vor comunică, la cererea asigurătorilor, în termen de cel mult 30 de zile de la solicitare, actele şi datele cu privire la cauzele şi împrejurările producerii riscurilor asigurate şi la pagubele provocate, în vederea stabilirii şi plăţii de către asigurători a indemnizaţiilor de asigurare."58. După articolul 69 se introduc articolele 69^1 şi 69^2 cu următorul cuprins:"Art. 69^1 . - În toate problemele privind asigurările şi reasigurările în România se aplică prevederile prezentei legi.Pentru situaţiile nereglementate în prezenta lege, aceasta se completează cu Legea nr. 32/2000, cu modificările şi completările ulterioare, precum şi cu alte prevederi legale, aplicabile după caz.Art. 69^2 . - Comisia de Supraveghere a Asigurărilor adoptă norme obligatorii în aplicarea prevederilor prezentei legi." + Articolul IIÎn termen de un an de la data intrării în vigoare a prezentei legi, Comisia de Supraveghere a Asigurărilor şi Ministerul Administraţiei şi Internelor vor crea o bază unică de date la nivel naţional, care va cuprinde informaţii privind încheierea asigurărilor obligatorii de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule, atât pe teritoriul României, cât şi în afara teritoriului acesteia.Baza de date prevăzută la alin. 1 va fi utilizată pentru: a) identificarea autovehiculelor care nu au încheiată asigurarea de răspundere civilă pentru pagube produse terţilor prin accidente de autovehicule, lista acestora urmând să fie comunicată organelor competente pentru a fi luate măsurile prevăzute în legislaţia care reglementează circulaţia pe drumurile publice; ... b) identificarea asigurătorului la care a fost contractată asigurarea obligatorie prevăzută la art. 4 pentru autovehiculele implicate în accidente; ... c) stocarea altor informaţii necesare reglementării şi controlului acestei asigurări. ... + Articolul IIIPe data intrării în vigoare a prezentei legi, disponibilităţile aflate în Fondul de protejare a asiguraţilor se preiau de Fondul de garantare. + Articolul IVLegea nr. 136/1995 privind asigurările şi reasigurările în România, publicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 303 din 30 decembrie 1995, cu modificările şi completările ulterioare, inclusiv cu cele aduse prin prezenta lege, va fi republicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, dându-se textelor o nouă numerotare.Această lege a fost adoptată cu respectarea prevederilor art. 75 alin. (1) şi (3) şi ale art. 76 alin. (1) din Constituţia României, republicată.PREŞEDINTELE SENATULUINICOLAE VĂCĂROIUp. PREŞEDINTELE CAMEREI DEPUTAŢILOR,VIOREL HREBENCIUCBucureşti, 14 mai 2004.Nr. 172.------


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 21980D1001(01)
 Decisione n. 1/80 del comitato misto CEE-Austria, del 3 giugno 1980, che modifica gli elenchi A e B allegati al protocollo n. 3 relativo alla definizione della nozione di prodotti originari e ai metodi di cooperazione amministrativa
 Gazzetta ufficiale n. L 257 del 01/10/1980 pag. 0002 - 0002
 DECISIONE N. 1/80 DEL COMITATO MISTO del 3 giugno 1980 che modifica gli elenchi A e B allegati al protocollo n. 3 relativo alla definizione della nozione di prodotti originari e ai metodi di cooperazione amministrativa IL COMITATO MISTO, visto l'accordo fra la Comunità economica europea e la Repubblica d'Austria, firmato a Bruxelles il 22 luglio 1972, visto il protocollo n. 3 relativo alla definizione della nozione di prodotti originari e ai metodi di cooperazione amministrativa, in appresso denominato «protocollo n. 3», in particolare l'articolo 28, considerando che dall'esperienza successiva all'entrata in vigore dell'accordo risulta che le regole d'origine previste per taluni prodotti nel protocollo n. 3 devono essere adattate per tener conto dell'evoluzione sia delle tecniche di fabbricazione di tali prodotti sia delle condizioni economiche internazionali connesse con gli scambi di tali prodotti; considerando che è pertanto necessario completare e modificare alcune delle regole di origine, DECIDE:Articolo 1 Nell'elenco A allegato al protocollo n. 3, la regola relativa alla voce 59.17 deve essere sostituita dalla regola di cui all'allegato I della presente decisione.Articolo 2 Nell'elenco B allegato al protocollo n. 3, la regola di cui all'allegato II della presente decisione deve essere inserita nel posto determinato dall'ordine numerico delle voci della tariffa doganale.Articolo 3 La presente decisione entra in vigore il 1o ottobre 1980. Fatto a Bruxelles, addì 3 giugno 1980. Per il comitato misto Il Presidente J. MEISL ALLEGATO I ALLEGATO II


text:
22.12.2006
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 367/68
 EB IR TURKIJOS ASOCIACIJOS TARYBOS SPRENDIMAS Nr. 2/2006
 2006 m. spalio 17 d.
 iš dalies keičiantis Sprendimo Nr. 1/98 dėl žemės ūkio produktams taikomo prekybos režimo 1 ir 2 protokolus
 (2006/999/EB)
 EB IR TURKIJOS ASOCIACIJOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Susitarimą, įsteigiantį Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociaciją (1),
 atsižvelgdama į Susitarimo, įsteigiančio Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociaciją, papildomą protokolą (2), ypač į jo 35 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 1998 m. vasario 25 d. EB ir Turkijos asociacijos tarybos sprendime Nr. 1/98 (3) dėl žemės ūkio produktams taikomo prekybos režimo nustatytas preferencinis režimas, taikomas Turkijos ir Bendrijos prekybai žemės ūkio produktais. To sprendimo 1 protokole išsamiai apibūdintas preferencinis režimas, kurį Bendrija turi taikyti importuojamiems žemės ūkio produktams, kurių kilmės šalis yra Turkija. To sprendimo 2 protokole išsamiai apibūdintas preferencinis režimas, kurį Turkija turi taikyti iš importuojamiems žemės ūkio produktams, kurių kilmės šalis yra Bendrija.
 (2)
 Bendrija ir Turkija (toliau – Šalys) vykdė konsultacijas ir susitarė pritaikyti preferencinį režimą tam, kad būtų atsižvelgta į neseniai įvykusią Bendrijos plėtrą.
 (3)
 Atitinkami Sprendimo Nr. 1/98 1 ir 2 protokolų priedai turėtų būti pakeisti naujais konsoliduotais priedais, kurie atitiktų Šalių susitarimą dėl jų pritaikymo ir tam tikras technines permainas, susijusias su tarifų kodais.
 (4)
 Asociacijos taryba turėtų nuspręsti dėl kiekvienai Šaliai suteikiamo preferencinio režimo apimties ir jo tvarkos.
 (5)
 Sprendimas 1/98/EB dėl to turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
 NUSPRENDĖ:
 1 straipsnis
 Sprendimas Nr. 1/98 iš dalies keičiamas taip:
 1)
 1 protokolo I priedas pakeičiamas šio sprendimo I priedo tekstu.
 2)
 2 protokolo priedas pakeičiamas šio sprendimo II priedo tekstu.
 2 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
 Jis taikomas nuo pirmos mėnesio dienos po jo priėmimo.
 Priimta Briuselyje, 2006 m. spalio 17 d.
 EB ir Turkijos asociacijos tarybos vardu
 Pirmininkas
 E. TUOMIOJA
 (1) OL 217, 1964 12 29, p. 3687.
 (2) OL L 293, 1972 12 29, p. 4.
 (3) OL L 86, 1998 3 20, p. 1.
 I PRIEDAS
 „I PRIEDAS
 TVARKA, TAIKOMA IMPORTUOJANT Į BENDRIJĄ ŽEMĖS ŪKIO PRODUKTUS, KURIŲ KILMĖS ŠALIS YRA TURKIJA
 Šiame priede santrumpa BMT reiškia muitų tarifų normas, parodytas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (1) I priedo I skirsnio antros dalies arba trečios dalies 3 skiltyje.
 KN kodas (2)
 Aprašymas (3)
 BMT ad valorem muito norma
 Specifinė muito norma
 Muito normos sumažinimas
 (%)
 Tarifinė kvota
 (neto masė tonomis)
 Kvotos muito norma
 (EUR/t)
 Tarifinė kvota
 (neto masė tonomis)
 Muito norma viršijus kvotą
 (EUR/t)
 0204
 Aviena arba ožkiena
 100
 —
 0
 200 (skerdenos svorio ekvivalentas)
 0207 25 10
 Kalakutų skerdenos, nesukapotos į gabalus, sušaldytos
 170
 1 000
 0207 25 90
 186
 0207 27 30
 Kalakutų skerdenų gabalai ir valgomieji mėsos subproduktai, išskyrus kepenis, sušaldyti
 134
 0207 27 40
 93
 0207 27 50
 339
 0207 27 60
 127
 0207 27 70
 230
 0406 90 29
 Kashkaval sūriai
 0
 2 300
 671,9
 0406 90 31
 Sūris iš avių arba buivolių pieno, induose su sūrymu arba burdiukuose iš avių arba ožkų odos
 0406 90 50
 Kiti sūriai iš avių arba buivolių pieno, induose su sūrymu arba burdiukuose iš avių arba ožkų odos
 ex 0406 90 86
 ex 0406 90 87
 ex 0406 90 88
 Tulum Peyniri, iš avių arba buivolių pieno, atskirose plastikinėse pakuotėse ar kito tipo pakuotėse, mažiau kaip po 10 kg
 0701 90 50
 Bulvės, šviežios, nuo sausio 1 d. iki kovo 30 d.
 100
 —
 0701 90
 Bulvės, šviežios arba šaldytos, kitos
 100
 2 500
 0703 10 11
 0703 10 19
 Svogūnai, nuo vasario 15 d. iki gegužės 15 d.
 100
 —
 0703 10 11
 0703 10 19
 Svogūnai, nuo gegužės 16 d. iki vasario 14 d.
 100
 2 000
 0703 20 00
 Valgomieji česnakai, švieži arba atšaldyti
 100
 —
 0
 —
 0708 20 00
 Pupelės, nuo lapkričio 1 d. iki balandžio 30 d.
 100
 —
 ex 0708 90 00
 Daržo pupa (Vicia Faba major L.), nuo liepos 1 d. iki balandžio 30 d.
 100
 —
 0709 30 00
 Baklažanai, nuo sausio 15 d. iki balandžio 30 d.
 100
 —
 0709 30 00
 Baklažanai, nuo gegužės 1 d. iki sausio 14 d.
 100
 1 000
 ex 0709 40 00
 Salierai (Apium graveolens L., var dulce (Mill) Pers.), lapiniai ir lapkotiniai, nuo sausio 1 d. iki balandžio 30 d.
 100
 —
 0709 90 70
 Cukinijos, nuo gruodžio 1 d. iki vasario pabaigos
 100
 —
 0709 90 70
 Cukinijos, nuo kovo 1 d. iki lapkričio 30 d.
 100
 500
 ex 0709 90 90
 Moliūgai, nuo gruodžio 1 d. iki vasario pabaigos
 100
 —
 ex 0709 90 90
 Laukiniai svogūnai, Muscari comosum veislės, nuo vasario 15 d. iki gegužės 15 d.
 100
 —
 0802 21 00
 0802 22 00
 Lazdyno arba amerikiniai (Corylus spp.) riešutai
 Muito norma: (%) 3 %
 —
 0806 10 10
 Šviežios valgomosios vynuogės, nuo gegužės 1 d. iki birželio 17 d. ir nuo rugpjūčio 1 d. iki lapkričio 14 d.
 100
 350
 0806 10 10
 Šviežios valgomosios vynuogės, nuo lapkričio 15 d. iki balandžio 30 d. ir nuo birželio 18 d. iki liepos 31 d.
 100
 —
 0807 11 00
 Arbūzai, nuo balandžio 1 d. iki birželio 15 d.
 100
 —
 0807 11 00
 Arbūzai, nuo birželio 15 d. iki kovo 31 d.
 100
 16 500
 0807 19 00
 Kiti melionai, nuo lapkričio 1 d. iki gegužės 1 d.
 100
 —
 0809 40 05
 Slyvos, nuo gegužės 1 d. iki birželio 15 d.
 100
 —
 0811 10 11
 Braškės ir žemuogės, sušaldytos
 100
 —
 0
 100
 0811 20 11
 Avietės, etc., sušaldytos
 0811 90 19
 Kiti vaisiai, sušaldyti
 1002 00 00
 Rugiai
 Sumažinimas pagal 3 str. 4 d.: (DPS – iki 11,68 EUR/t)
 1107 10
 Salyklas, neskrudintas
 sumažinimas 6,57 EUR/t
 —
 1107 20 00
 Salyklas, skrudintas
 sumažinimas 6,57 EUR/t
 —
 1509 10 10
 Pirmojo spaudimo klasikinis alyvuogių aliejus („lampante“)
 sumažinimas 10 %
 —
 1509 10 90 (4)
 Kitas pirmojo spaudimo alyvuogių aliejus
 7,5 % ad valorem
 100
 0
 100
 1509 10 90
 Kitas pirmojo spaudimo alyvuogių aliejus
 sumažinimas 10 %
 —
 1509 90 00
 Kitas nei pirmojo spaudimo alyvuogių aliejus
 sumažinimas 5 %
 —
 1510 00 10
 Neapdorotas alyvuogių aliejus
 sumažinimas 10 %
 —
 1510 00 90
 Kitas alyvuogių aliejus
 sumažinimas 5 %
 —
 2002 10
 Paruošti pomidorai, sveiki arba supjaustyti gabalais
 100
 8 900
 2002 90 11
 2002 90 19
 Kiti paruošti pomidorai, kuriuose esančios sausosios medžiagos kiekis mažesnis kaip 12 % masės
 2002 90 31
 2002 90 39
 2002 90 91
 2002 90 99
 Kiti pomidorai, paruošti arba konservuoti, kuriuose esančios sausosios medžiagos kiekis mažesnis kaip 12 % masės
 100
 30 000 (28–30 % sausosios medžiagos kiekio ekvivalentas)
 2007 10 10
 2007 91 10
 2007 91 30
 2007 99 20
 2007 99 31
 2007 99 33
 2007 99 35
 2007 99 39
 2007 99 55
 2007 99 57
 Džemai, vaisių drebučiai (želė), marmeladai, tyrės ir pastos
 100
 —
 sumažinimas 67 %
 1 750
 2007 91 30
 Džemai, vaisių drebučiai (želė), marmeladai, tyrės ir pastos gauti virimo būdu, išskyrus homogenizuotus produktus iš citrusinių vaisių, kurių sudėtyje esančio cukraus kiekis didesnis kaip 13 % masės, bet ne didesnis kaip 30 % masės
 100
 —
 0
 100
 2007 99 39
 Homogenizuoti produktai, kurių sudėtyje esančio cukraus kiekis didesnis kaip 30 % masės
 100
 —
 0
 100
 2008 30 19
 2008 50 19
 2008 50 51
 2008 50 92
 2008 50 94
 2008 60 19
 2008 70 19
 2008 70 51
 2008 80 19
 Vaisiai, riešutai ir kitos valgomos augalų dalys, kitaip paruošti arba konservuoti
 100
 2 100
 2009 11 11
 2009 11 91
 2009 19 11
 2009 19 91
 2009 29 11
 2009 29 91
 2009 39 11
 2009 39 51
 2009 39 91
 2009 61 90
 2009 69 11
 2009 69 79
 2009 69 90
 2009 80 11
 2009 80 32
 2009 80 33
 2009 80 35
 2009 80 61
 2009 80 83
 2009 80 84
 2009 80 86
 2009 90 11
 2009 90 21
 2009 90 31
 2009 90 71
 2009 90 92
 2009 90 94
 Vaisių sultys
 100
 —
 sumažinimas 67 %
 3 400
 2204 10
 Putojantys vynai
 0
 —
 2204 21
 Kiti vynai, vynuogių misa, kurios fermentacijai neleista vykti arba ji sustabdyta pridedant alkoholio, induose, kurių talpa ne didesnė kaip 2 litrai
 0
 —
 2204 29
 Kiti vynai, vynuogių misa, kurios fermentacijai neleista vykti arba ji sustabdyta pridedant alkoholio, induose, kurių talpa didesnė kaip 2 litrai
 0
 —
 2206 00
 Kiti fermentuoti gėrimai, fermentuotų gėrimų mišiniai, taip pat fermentuotų gėrimų ir nealkoholinių gėrimų mišiniai, nenurodyti kitoje vietoje
 0
 —
 ex 2207
 Nedenatūruotas etilo alkoholis, kurio alkoholio koncentracija, išreikšta tūrio procentais, ne mažesnė kaip 80 % tūrio; denatūruotas etilo alkoholis ir kiti denatūruoti bet kurio stiprumo spiritai, gauti iš žemės ūkio produktų, išvardytų EB sutarties I priede
 0
 —
 2209 00
 Actas ir acto pakaitalai, pagaminti iš acto rūgšties
 0
 —
 (1) OL L 256, 1987 9 7, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1758/2006 (OL L 335, 2006 12 1, p. 1).
 (2) KN kodai atitinka Reglamentą (EB) Nr. 1810/2004 (OL L 327, 2004 10 30, p. 1).
 (3) Neatsižvelgiant į kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisykles turi būti laikoma, kad produktų aprašymo formuluotė yra tik nurodomojo pobūdžio, o šiame priede pateiktos preferencinės sistemos taikymas nustatomas pagal KN kodus. Kai nurodomi KN kodai su ženkleliu ex, preferencinės sistemos taikymas nustatomas atsižvelgiant į KN kodą ir atitinkamą aprašymą.
 (4) Šią nuolaidą sudaro viena 100 tonų dydžio tarifinė kvota su 7,5 % kvotos muito norma.“
 II PRIEDAS
 „PRIEDAS
 TVARKA, TAIKOMA IMPORTUOJANT Į TURKIJĄ ŽEMĖS ŪKIO PRODUKTUS, KURIŲ KILMĖS ŠALIS YRA BENDRIJA
 KN kodas (1)
 Aprašymas (2)
 DPS muito normos sumažinimas (%)
 Tarifinė kvota (neto masė tonomis)
 0102 10
 Gyvi galvijai: grynaveisliai veisliniai gyvuliai
 100
 neribota
 0102 90 29
 Kiti gyvi galvijai, išskyrus grynaveislius veislinius gyvulius, didesnės kaip 80 kg, bet ne didesnės kaip 160 kg masės
 100
 2 260
 ex 0102 90
 Kiti gyvi galvijai, išskyrus grynaveislius veislinius gyvulius, didesnės kaip 80 kg, bet ne didesnės kaip 160 kg masės
 50
 4 025
 0202 20
 Kiti galvijienos gabalai su kaulais, sušaldyti
 50 % sumažinimas; didžiausias muitas neviršija 30 %
 5 000
 0202 20
 Kiti galvijienos gabalai su kaulais, sušaldyti
 30 % sumažinimas; didžiausias muitas neviršija 43 %
 14 100
 0210
 Mėsa ir valgomieji mėsos subproduktai, sūdyti, užpilti sūrymu, džiovinti arba rūkyti; valgomieji mėsos arba mėsos subproduktų miltai ir rupiniai
 52 % ad valorem
 250
 0402 10
 Miltelių, granulių arba kitokio pavidalo sausieji pieno ir grietinėlės produktai, kurių riebumas ne didesnis kaip 1,5 % masės
 100
 2 500 (3)
 0402 21
 Miltelių, granulių arba kitokio pavidalo sausieji pieno ir grietinėlės produktai, kurių riebumas didesnis kaip 1,5 % masės, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitų saldiklių
 100
 2 500 (3)
 0404
 Išrūgos, koncentruotos arba nekoncentruotos, į kurias pridėta arba nepridėta cukraus ar kitų saldiklių; produktai iš natūralių pieno sudedamųjų dalių, į kuriuos pridėta arba nepridėta cukraus ar kitų saldiklių, nenurodyti kitoje vietoje
 30 % ad valorem
 700
 0405 10
 0405 20 90
 0405 90
 Sviestas ir kiti pieno riebalai ir aliejai; pieno pastos
 100
 3 700
 0406 30
 Lydyti sūriai, išskyrus trintus arba miltelių pavidalo sūrius
 100
 300
 0406 90
 Kiti sūriai
 100
 2 000
 ex 0406 90
 Kiti sūriai, išskyrus 0406 90 29 / 31 / 50 / 86 / 87 / 88
 100
 1 000
 0408 11 80
 Kiaušinių tryniai, džiovinti, kiti
 24 % ad valorem
 75
 0601
 Svogūnėliai, gumbai, šakniagumbiai, gumbasvogūniai, šaknų skrotelės ir šakniastiebiai, esantys vegetacinės ramybės, vegetacijos arba žydėjimo būsenoje; trūkažolės (cikorijos) augalai ir šaknys, išskyrus šaknis, klasifikuojamas 1212 pozicijoje
 100
 200
 ex 0602 90
 Kiti augantys augalai, išskyrus 0602 90 91
 100
 3 400
 0603 10
 Skintos gėlės, etc., gyvos
 100
 100
 0604
 Lapai, šakos ir kitos augalų dalys be žiedų arba žiedpumpurių, taip pat žolės, samanos ir kerpės, tinkamos puokštėms ar kitiems dekoratyviniams tikslams, gyvos, džiovintos, dažytos, balintos, įmirkytos arba kitu būdu apdorotos
 100
 100
 0701 10 00
 Sėklinės bulvės, šviežios arba šaldytos
 100
 6 000
 0709 51 00
 Pievagrybiai (Agaricus genties), švieži arba atšaldyti
 7 % ad valorem
 100
 0710 22 00
 Pupelės, sušaldytos
 11,5 % ad valorem
 100
 ex 0808 10
 (išsk. (4)0808 10 80 00 110808 10 80 00 130808 10 80 00 14)
 Obuoliai, švieži, išskyrus Golden Delicious, Starking ir Starkrimson
 100
 1 750
 0808 20
 Kriaušės ir svarainiai, švieži
 30 % ad valorem
 500
 0809 30
 Persikai, įskaitant nektarinus, švieži, nuo liepos 15 d. iki gruodžio 31 d.
 100
 1 000
 0810 90 30
 Tamarindai (tamarinds), anakardžių (cashew) obuoliai, ličiai (lychees), duonvaisiai (jackfruit), sapodilės, švieži
 100
 1 000
 0810 90 40
 Pasiflorų (kryžiažiedės) vaisiai, karambolos (carambola) ir kertuočiai (pitahaya), švieži
 100
 500
 0810 90 95
 Kiti vaisiai, švieži
 100
 500
 0811 10
 Braškės ir žemuogės, šviežios
 20 % ad valorem
 100
 0902
 Arbata
 Didžiausias muitas: 45 %
 200
 1001
 Kviečiai ir meslinas (kviečių bei rugių mišinys), nuo rugsėjo 1 d. iki gegužės 31 d.
 100
 30 000
 1001 10 00
 Kietieji kviečiai, nuo rugsėjo 1 d. iki gegužės 31 d.
 100
 100 000
 1001 90
 Kiti kviečiai, nuo rugsėjo 1 d. iki gegužės 31 d.
 100
 200 000
 1002 00 00
 Rugiai, nuo rugsėjo 1 d. iki gegužės 31 d.
 100
 22 500
 ex 1003 00
 Miežiai, nuo rugsėjo 1 d. iki gegužės 31 d., skirti salyklo gamybai
 100
 49 500
 1004 00 00
 Avižos, nuo rugsėjo 1 d. iki gegužės 31 d.
 50
 5 000
 1005 90 00
 Kukurūzai, nuo rugsėjo 1 d. iki gegužės 31 d., išskyrus sėklą
 100
 53 640
 1005 90 00
 Kukurūzai, nuo gruodžio 1 d. iki gegužės 31 d., išskyrus sėklą
 100
 52 000
 1006 30
 Iš dalies arba visiškai nulukštenti ryžiai
 100
 28 000
 1104 12 90
 Avižų grūdai, perdirbti į dribsnius
 50
 100
 1107
 Salyklas, skrudintas arba neskrudintas
 100
 500
 1206 00 91
 1206 00 99
 Kitos saulėgrąžų sėklos, išskyrus skirtas sėjai, nuo sausio 1 d. iki rugpjūčio 31 d.
 100
 1 000
 1207 20 90
 Vilnamedžių (medvilnės) sėklos, išskyrus skirtas sėjai
 100
 1 500
 ex 1209
 Sėklos, vaisiai ir sporos, tinkamos sėti, išskyrus 1209 10 00
 100
 1 050
 1209 10 00
 Cukrinių runkelių sėklos
 100
 300
 1502 00
 Galvijų, avių arba ožkų taukai
 100
 3 000
 1507 10
 Neapdorotas sojų aliejus, nuo sausio 1 d. iki rugpjūčio 31 d.
 100
 60 000
 1507 90
 Rafinuotas sojų aliejus, nuo sausio 1 d. iki rugpjūčio 31 d.
 50
 2 000
 1512 11
 Neapdorotas saulėgrąžų sėklų arba dygminų aliejus, nuo sausio 1 d. iki rugpjūčio 31 d.
 100
 18 400
 1514 11
 1514 91
 Neapdorotas rapsų, rapsukų arba garstyčių aliejus ir jo frakcijos, chemiškai nemodifikuoti, neturintys eruko rūgšties, nuo sausio 1 d. iki rugpjūčio 31 d.
 100
 10 600
 1602 10 00
 Homogenizuoti produktai
 30 % ad valorem
 400
 1701 99
 Cukranendrių arba cukrinių runkelių cukrus ir chemiškai gryna sacharozė, kurių būvis kietas, išskyrus žaliavinį cukrų (pusgaminį), į kurį nepridėta aromatinių arba dažančiųjų medžiagų
 20 % sumažinimas; didžiausias muitas neviršija 50 %
 80 000
 2001 90 50
 Grybai, paruošti arba konservuoti su actu arba acto rūgštimi
 50
 325
 2001 90 99
 Kitos daržovės ir vaisiai, paruošti arba konservuoti su actu arba acto rūgštimi
 2002 90
 Pomidorai, paruošti arba konservuoti be acto arba acto rūgšties, kiti
 100
 1 500
 2003
 Grybai ir trumai, paruošti arba konservuoti be acto arba acto rūgšties
 13 % ad valorem
 50
 2005 10
 Homogenizuotos daržovės
 15 % ad valorem
 300
 2005 40
 Žirniai, paruošti arba konservuoti be acto arba acto rūgšties, nesušaldyti
 100
 300
 2007 10
 Homogenizuoti produktai
 25 % ad valorem
 450
 2007 99 10
 2007 99 33
 2007 99 35
 ex 2007 99 39
 ex 2007 99 57
 ex 2007 99 98
 Džemai, vaisių drebučiai (želė), marmeladai, į kuriuos pridėta arba nepridėta cukraus ar kitų saldiklių (išskyrus riešutų tyrę)
 20 % ad valorem
 1 000
 2009 11
 2009 12
 2009 19
 Apelsinų sultys
 15 % ad valorem
 1 000
 2009 61
 Vynuogių sultys
 2009 71
 2009 79
 Obuolių sultys
 2009 80 89
 Bet kurių kitų vienos rūšies vaisių arba daržovių sultys, kurių sudėtyje pridėtojo cukraus kiekis ne didesnis kaip 30 % masės
 2009 80 96
 Vyšnių sultys
 2009 90 11
 2009 90 19
 2009 90 21
 2009 90 29
 2009 90 31
 2009 90 39
 Sulčių mišiniai
 2204 10
 Putojantys vynai
 35 % ad valorem
 750 hl
 2209 00
 Actas ir acto pakaitalai, pagaminti iš acto rūgšties
 100
 2 500
 2301
 Miltai, rupiniai ir granulės iš mėsos arba mėsos subproduktų, žuvų arba vėžiagyvių, moliuskų arba kitų vandens bestuburių, netinkami vartoti žmonių maistui; taukų likučiai
 100
 —
 2304 00 00
 Išspaudos ir kitos kietos sojos pupelių aliejaus ekstrakcijos liekanos
 100
 —
 2309 10
 Kačių ir šunų maistas, supakuotas į mažmeninei prekybai skirtas pakuotes
 100
 1 400
 2309 90
 Kiti produktai, naudojami gyvūnų pašarams
 100
 6 700
 (1) KN kodai atitinka Reglamentą (EB) Nr. 1810/2004 (OL L 327, 2004 10 30, p. 1).
 (2) Neatsižvelgiant į kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisykles turi būti laikoma, kad produktų aprašymo formuluotė yra tik nurodomojo pobūdžio, o šiame priede pateiktos preferencinės sistemos taikymas nustatomas pagal KN kodus. Kai nurodomi ex KN kodai, lengvatų sistemą nulemia KN kodas ir atitinkamas aprašymas, paimti kartu.
 (3) Šios kvotos yra numatytos importuojant pagal įvežimo perdirbti procedūrą.
 (4) Turkijos muitinės kodai.“


type: wikipedia

text:
1698 (MDCXCVIII) je bilo navadno leto, ki se je po gregorijanskem koledarju začelo na sredo, po 10 dni počasnejšem julijanskem koledarju pa na soboto.
 Dogodki
 Peter Veliki začne reformirati Rusijo.
 Rojstva
 17. julij - Pierre-Louis Moreau de Maupertuis, francoski matematik, astronom in filozof († 1759)
 27. avgust - Israel ben Eliezer, imenovan tudi Ba'al Shem Tov, začetnik hasidijske ločine Judov († 1760)
 Smrti
 4. november - Rasmus Bartholin, danski znanstvenik in zdravnik (* 1625)


text:
 23.11.2017
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 L 308/34
 DEĊIŻJONI TAL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE
 Nru 127/2016
 tat-3 ta' Ġunju 2016
 li temenda l-Anness XVI (Akkwist pubbliku) tal-Ftehim ŻEE [2017/2145]
 IL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE,
 Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea (“il-Ftehim ŻEE”), u b'mod partikolari l-Artikolu 98 tiegħu,
 Billi:
 (1)
 Ir-Regolament ta' Implimentazzjoni tal-Kummissjoni (UE) 2016/7 tal-5 ta' Jannar 2016 li jistabbilixxi formola standard għad-Dokument Ewropew Uniku għall-Akkwist (1) għandu jiġi inkorporat fil-Ftehim ŻEE.
 (2)
 Għalhekk, l-Anness XVI tal-Ftehim ŻEE jenħtieġ li jiġi emendat skont dan,
 ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
 Artikolu 1
 Il-punt li ġej jiddaħħal wara l-punt 2 (id-Direttiva 2014/24/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill) tal-Anness XVI tal-Ftehim ŻEE:
 “2a.
 32016 R 0007: Ir-Regolament ta' Implimentazzjoni tal-Kummissjoni (UE) 2016/7 tal-5 ta' Jannar 2016 li jistabbilixxi formola standard għad-Dokument Ewropew Uniku għall-Akkwist (ĠU L 3, 6.1.2016, p. 16).”
 Artikolu 2
 It-test tar-Regolament ta' Implimentazzjoni (UE) 2016/7 bl-Iżlandiż u bin-Norveġiż, li se jiġi ppubblikat fis-Suppliment taż-ŻEE ta' Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea, għandu jkun awtentiku.
 Artikolu 3
 Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fl-4 ta' Ġunju 2016, dment li jkunu saru n-notifiki kollha skont l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim ŻEE (*1), jew dakinhar tad-dħul fis-seħħ tad-Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 97/2016 tad-29 ta' April 2016 (2), skont liema data tkun l-iżjed tard.
 Artikolu 4
 Din id-Deċiżjoni għandha tiġi ppubblikata fit-Taqsima taż-ŻEE ta' Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea, u fis-Suppliment tiegħu dwar iż-ŻEE.
 Magħmul fi Brussell, it-3 ta' Ġunju 2016.
 Għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEE
 Il-President
 Claude MAERTEN
 (1) ĠU L 3, 6.1.2016, p. 16.
 (*1) Ma huma indikati l-ebda rekwiżiti kostituzzjonali.
 (2) ĠU L 300, 16.11.2017, p. 49.


text:
Związek Polski Piłki Nożnej (zwany również wymiennie Polskim Związkiem Piłki Nożnej) – stowarzyszenie sportowe (związek klubów piłkarskich), założone 25 czerwca 1911 we Lwowie z inicjatywy Stanisława Kopernickiego przez cztery polskie kluby piłkarskie: Czarnych Lwów, Pogoń Lwów, Cracovię i RKS Kraków.
 Związek działał do czasu wybuchu I wojny światowej wyłącznie na terenie Galicji i miał organizować życie piłkarskie w tym zaborze. Powstanie ZPPN było ważnym krokiem dla podkreślenia narodowej odrębności Polaków. Przed jego powstaniem polskie kluby należały bezpośrednio do austriackiej federacji. Do ZPPN nie przystąpiły żydowskie i ukraińskie kluby z terenu Galicji.
 Historia
 Prace nad statutem organizacji rozpoczęły się jesienią 1910, a zakończyły w kwietniu 1911. Zebranie założycielskie stowarzyszenia odbyło się 25 czerwca 1911 we Lwowie. 13 grudnia 1911 oficjalnie zarejestrowano ZPPN, zatwierdzając jego statut. 8 maja 1913 dzięki staraniom ZPPN zainaugurowano 1. mistrzostwa Galicji w piłce nożnej (klasy A i klasy B). Formalnie związek ten działał w strukturach Austriackiego Związku Piłki Nożnej (niem. Österreichischer Fußball-Verband – ÖFV), jako w pełni autonomiczna jednostka - miał pełną swobodę organizowania własnych rozgrywek piłkarskich, nie mógł jednak oficjalnie wystawiać własnej reprezentacji narodowej, bowiem FIFA zezwalała - i zezwala do dziś na grę tylko jednej reprezentacji w ramach jednego związku (przy ÖFV grała już reprezentacja Austrii). ÖFV nie miał wpływu na działalność ZPPN, stosowny punkt statutu stwierdzał bowiem, że ewentualne spory rozstrzygać miała FIFA. W rzeczywistości wpływ był odwrotny, to bowiem Polacy zasiadali we władzach austriackiej federacji, a wiceprezesem ÖFV wybrano Stanisława Kopernickiego. Reprezentant ZPPN brał udział w kongresie FIFA zajmując jedno z czterech miejsc przynależnych ÖFV. Od 1911 Austriacki Związek Piłki Nożnej miał strukturę federacji, a związek galicyjski był jednym z pięciu (obok czeskiego, morawsko-śląskiego, dolnoaustriackiego i alpejskiego) związków członkowskich.
 Jako pierwszą siedzibę ZPPN obrano Kraków, jednak w 1912 przeniesiono ją do Lwowa. ZPPN nadawał rangi tzw.klasy klubom - w zależności od prezentowanego poziomu od klasy I poprzez klasy II A, II B do II C. W 1913 ZPPN zrzeszał aż 24 kluby (4 w klasie I i 20 w klasie II).
 Protoplasta - założonego po odzyskaniu przez Polskę niepodległości - Polskiego Związku Piłki Nożnej. Wśród członków pierwszego zarządu PZPN niemal komplet stanowili działacze ZPPN. Sam związek, który po 1918 nazywano Małopolskim Związkiem Piłki Nożnej rozwiązał się 16 maja 1920.
 Prezesi ZPPN
 Stanisław Kopernicki – tymczasowy prezes komitetu organizacyjnego od 25 czerwca 1911 do 23 listopada 1911
 Ludwik Żeleński – od 23 listopada 1911 jako p.o. prezesa komitetu organizacyjnego, od 21 stycznia 1912 do 23 lutego 1913 jako prezes
 Ludwik Christelbauer – od 23 lutego 1913 do 30 listopada 1919 (w tej dacie rozpatrywano jego rezygnację, nie ma pewności, czy została formalnie przyjęta)
 Edward Cetnarowski - po 30 listopada 1919 (prawdopodobnie faktycznie kierujący związkiem, który nie prowadził już aktywności do dnia rozwiązania)
 Członkowie
 stan na 17 marca 1912
 Zobacz też
 mistrzostwa Galicji w piłce nożnej
 piłka nożna w Polsce
 Polski Związek Piłki Nożnej
 Przypisy
 Bibliografia
 Kukulski Janusz "Pierwsze mecze, pierwsze bramki...", Wydawnictwo Literackie, Kraków, 1988
 WikiPasy.pl - encyklopedia KS Cracovia online
 Piłka nożna w Polsce
 Organizacje piłkarskie
 Nieistniejące polskie związki sportowe


type: other

text:
La nuova legge regionale sulla polizia locale nel Lazio.
 Mancini Massimiliano, 23 marzo 2006
 Proseguiamo l’analisi, iniziata sul numero precedente, della nuova Legge sulla Polizia Locale nella Regione Lazio, approvata il 13 Gennaio scorso, ( L.R. 01/2005), arrivata dopo 15 anni dalla prima legge regionale sulla polizia locale che risaliva al 24 febbraio 1990 (Legge 20/90).
 RIDEFINIZIONE DELLE FUNZIONI DELLA POLIZIA LOCALE
 Nella precedente legge regionale del 1990 traspariva la vecchia e triste concezione della polizia locale come istituzione minoritaria e quasi ausiliaria alle altre forze di polizia, soprattutto dove disponeva (art.6) che le funzioni della polizia locale erano svolte “limitatamente ai servizi di istituto e alle qualifiche rivestite”, una frase giuridicamente incomprensibile, sappiamo bene infatti che le qualifiche rivestite dalla polizia locale sono le medesime di qualsiasi altra forza di polizia, e poi quale è il senso di limitare queste funzioni “ai servizi d’istituto”, forse la legge regionale si preoccupava di vietare l’attività a fini di interesse privato o per fini illeciti, più di quanto non facesse già il codice penale!
 La precedente legge regionale definiva i compiti dei servizi e corpi di Polizia Locale nelle funzioni di polizia amministrativa (art.6 comma 3) e nell’elenco tassativo contenuto nel primo comma dell’art.6:
 a) prevenire e reprimere le infrazioni ai regolamenti di polizia locale;
 b) vigilare sull’osservanza delle leggi statali e regionali, dei regolamenti, delle ordinanze e provvedimenti amministrativi, la cui esecuzione e demandata alla polizia locale;
 c) assolvere incarichi di informazione, di accertamento e di rilevazione con nessi ai compiti di istituto;
 e) prestare i servizi d’ordine, di vigilanza e di scorta necessari per l’espletamento delle attività e i compiti istituzionali degli enti di appartenenza;
 f) prestare opera di soccorso in occasione di pubbliche calamità e disastri.
 La nuova normativa (art.3) ribalta l’idea della definizione tassativa dei compiti della polizia locale, per esprimere una definizione generale dell’attività di polizia locale intesa come “le funzioni ed i compiti dei corpi e dei servizi di polizia locale comprendono l’insieme delle attività dirette a tutelare l’ordinata e civile convivenza a livello locale attraverso la prevenzione e il contrasto delle situazioni e dei comportamenti che violano le leggi o i regolamenti”
 A questa nuova concezione del ruolo della polizia locale alla quale sono attribuite tutte le funzioni che non siano riservate istituzionalmente (e potremo dire costituzionalmente) alla competenza dello Stato e dei suoi organi, si unisce anche una elencazione di funzioni particolari che, all’elenco della precedente normativa introduce una dimensione diversa di polizia amministrativa, definita dall’articolo 183 della legge regionale 6 agosto 1999, n.14 (Organizzazione delle funzioni a livello regionale e locale per la realizzazione del decentramento amministrativo) ed inoltre dispone che nello svolgimento dell’attività di soccorso in occasione di pubbliche calamità e disastri si operi in collegamento con gli altri servizi operanti nel settore della protezione civile.
 Si registra inoltre una grande novità costituita dall’attribuzione alla Polizia Locale della funzione di Polizia Tributaria (art.3 comma 1 punto g), intesa come l’attività ispettive e di vigilanza sull’osservanza delle disposizioni relative ai tributi locali e a quelle di cui all’articolo 36 del decreto del Presidente della Repubblica 29 settembre 1973 n.600.
 Su questo punto ci si riserva di svolgere un approfondimento specifico poiché si apre un nuovo campo dagli sviluppi tutti da definire nel cammino di rivalutazione del ruolo della polizia locale e nel rapporto amministrazioni locali – cittadini.
 ARMI E STRUMENTI DI AUTOTUTELA
 La nuova legge entra nel merito della dotazione e del porto delle armi da fuoco e degli strumenti da difesa non letali, sebbene nella votazione in aula il testo originario, evoluto e perequativo per tutti gli operatori della regione, ha dovuto subire emendamenti importanti che hanno purtroppo lasciato troppo spazio ai regolamenti degli enti locali che, in molti casi, sono influenzati più dal confronto partitico che non da una astratta visione professionale che meriterebbe l’argomento e la tutela della sicurezza degli operatori.
 Innanzitutto si stabilisce (art.3 comma 4) che tutti gli appartenenti ai corpi e servizi di polizia locale possono portare le armi da fuoco e gli strumenti di autotutela senza licenza anche fuori dall’orario di servizio.
 Benché la stessa disposizione faccia salve le modalità previste dai regolamenti degli enti locali questa è sicuramente una conquista sotto il profilo della dignità, poiché sappiamo bene che la qualifica di agente ausiliario di P.S. consente ex lege il porto senza licenza e senza alcun limite della sola arma di ordinanza (a differenza degli ufficiali di P.S.) e non si capisce perché possano essere imposte limitazioni agli operatori della Polizia Locale, che non sono previste non solo per le altre forze di polizia, ma anche per tutti gli altri soggetti muniti della qualifica di Pubblica Sicurezza, come ad esempio gli ex ufficiali sanitari ora U.P.G. delle Aziende Sanitarie Locali.
 Altra novità di rilievo è la previsione di apposito regolamento regionale che disponga le modalità di organizzazione dei corsi di addestramento obbligatori per il personale di polizia locale dotato di armi da fuoco e dei corsi di addestramento alla difesa personale (art.15 comma 1 lettera e). E’ previsto che il medesimo regolamento regionale stabilisca le tipologie e le caratteristiche degli strumenti di autotutela e dei relativi accessori nonché i criteri generali per l’assegnazione (art.15 comma 1 lettera d).
 Purtroppo anche in questo caso, il testo originario è stato variato in aula per salvaguardare la potestà regolamentare degli enti locali sia in ordine all’eventuale adozione dei predetti strumenti che degli specifici criteri per l’assegnazione; questo emendamento contrasta con la premessa su cui si basa la previsione del Regolamento Regionale di Polizia Locale (art.15 comma 1), e cioè la volontà di garantire funzionalità, economicità ed omogeneità sull’intero territorio regionale.
 ISTITUZIONALIZZAZIONE VIGILE DI QUARTIERE
 La Regione Lazio aveva già istituzionalizzato la figura del Vigile di Quartiere attraverso la Legge Regionale 10 maggio 2001 n.10 (art.41), prevedendo anche specifici contributi.
 Questa nuova legge prevede espressamente interventi diretti della Regione per favorire l’istituzione del vigile di quartiere (art.8 comma 1 lettera b punto 2) attraverso la costituzione nei corpi di polizia municipale di appositi nuclei o unità operative di quartiere, ai quali siano preposti almeno due addetti, destinati in via principale ad un rapporto di specifica conoscenza della realtà del territorio a livello di quartiere, di rione o di zona. E’ previsto anche che i vigili di quartiere provvedano ad inserire tutte le informazioni che raccolgono nella banca dati della polizia locale istituita con questa stessa legge.
 La serietà di questi interventi presuppongono, per espressa previsione della stessa legge (art. 8 comma 2), un piano triennale dei finanziamenti che preveda sia un cofinanziamento da parte degli enti locali attraverso i proventi delle sanzioni amministrative, troppo spesso destinate a settori estranei alla Polizia Locale, ed inoltre un sistema di verifica sulla realizzazione degli interventi ammessi al finanziamento a pena di revoca dell’intervento regionale in caso di mancata attuazione.
 FINANZIAMENTI PER LA POLIZIA LOCALE E LA SICUREZZA URBANA
 Già con la Legge Regionale 11 settembre 2003 n.29 (art.10), erano stati previsti contributi regionali per il potenziamento dei servizi di polizia locale.
 La nuova legge sulla polizia locale ha stabilito, con le stesse modalità viste sopra per garantire l’efficacia e l’attuazione dell’intervento, importanti finanziamenti regionali per realizzare il controllo del territorio mediante un più efficiente svolgimento delle funzioni di polizia locale.
 Sono previsti quindi contributi sulla spesa d’acquisto di attrezzature necessarie per il potenziamento dei corpi e dei servizi di polizia locale (art.8 comma 1 lettera a), per la costituzione e il miglioramento delle sale operative (art.8 comma 1 lettera b punto 1) per il potenziamento delle attività di vigilanza nelle aree più soggette a rischio di esposizione ad attività criminose (art.8 comma 1 lettera b punto 3).
 PROMOZIONE DELLA GESTIONE ASSOCIATA DEI CORPI E SERVIZI DI POLIZIA LOCALE
 Uno delle novità di maggior rilievo di questa riforma normativa è costituita dalla promozione di forme di collaborazione istituzionale tra le forze di polizia locale (ed in particolare tra le polizie provinciali e municipali) estesa anche alle altre forze di polizia ed organi dello stato (art.7). Per queste finalità sono previste sale operative della polizia locale collegate con quelle delle polizie nazionali, l’integrazione nella gestione degli interventi di emergenza, l’interscambio di informazioni e la realizzazione di sistemi informativi integrati.
 Il tempo ci dirà se queste lungimiranti disposizioni produrranno risultati concreti o rimarranno semplici dichiarazioni di principio.
 Per quanto riguarda i consorzi e la gestione associata dei corpi e servizi di polizia locale dobbiamo registrare grandi novità, infatti mentre la precedente normativa (art.2 comma 3 L.R,20/1990) si esprimeva in termini molto restrittivi su queste possibilità, riservandole esclusivamente ai Comuni che non possedevano i requisiti per costituire un proprio corpo di polizia locale (quindi almeno 7 addetti), ora l’articolo 12 della nuova legge prevede espressamente che “Le funzioni di polizia locale sono esercitate dagli enti locali mediante i corpi ed i servizi di polizia locale istituiti, in forma singola o associata, in maniera tale da garantirne l’efficienza, l’efficacia e la continuità operativa.”.
 Questa nuova filosofia è una delle novità più importanti di questa nuova legge, che pur favorendo la gestioni associate dei servizi e corpi di polizia locale nei comuni più piccoli (art.9), con popolazione inferiore ai cinquemila abitanti, con questa dicitura così ampia non esclude i comuni più grandi, estendendo questo strumento a tutte le realtà come già avviene, in maniera molto diffusa ed estesa nelle realtà dell’Italia Settentrionale.
 Ma l’articolo 12, a ben vedere, estendendo le gestioni associate a tutti gli enti locali, include implicitamente persino le province, aprendo la partecipazione dei Corpi di Polizia Provinciale ai Consorzi ed alle gestioni associate di Polizia Locale dei comuni, con sviluppi del tutto nuovi nel panorama nazionale ed assolutamente imprevedibili.
 Si deve registrare inoltre che questa nuova legge ha disciplinato espressamente tutti gli aspetti istituzionali e normativi più importanti della gestione associata dei servizi e dei corpi di polizia locale, prevedendo tra l’altro la competenza degli enti locali a definire, con apposito regolamento, l’istituzione, il territorio di competenza e la regolamentazione della gestione associata dei servizi e corpi di polizia locale (art.12 comma 4), stabilendo che con lo stesso regolamento gli enti locali associati istituiscano un organo che assuma le funzioni di indirizzo politico-amministrativo e che possa impartire le direttive al responsabile del servizio o al comandante del corpo di polizia associato o consorziato (art.13 comma 1).
 Sono previsti anche specifici finanziamenti Regionali a favore delle gestioni in forma associata dei corpi e dei servizi di polizia locale (art.9 comma 1 lettera b).
 PATENTI DI SERVIZIO E TARGHE PER LE AUTO DELLA POLIZIA LOCALE
 L’articolo 20 della nuova legge dispone lo svolgimento di appositi corsi per il personale della Polizia Locale per il conseguimento della Patente di Servizio, prevista dall’art.139 del nuovo C.d.S., da svolgere in strutture pubbliche o private attraverso un adeguato insegnamento sia teorico che pratico.
 E’ previsto anche che i veicoli adibiti all’espletamento delle funzioni e dei compiti di polizia locale siano dotati, nel rispetto della normativa statale vigente, di un’apposita targa identificativa da definire con il Regolamento Regionale (art.15 comma 2).
 Sappiamo che di questa possibilità si sta discutendo da tempo (si sarebbe anche definita la sigla FPL) nell’ambito della riforma della legge quadro dello Stato sulla polizia locale, e sebbene non sarà facile intervenire sulle disposizioni relative alla targa degli autoveicoli con gli attuali strumenti normativi rimessi alla competenza delle regioni, questa norma è comunque da apprezzare per la volontà, dimostrata, ancora una volta, di rivalutare il ruolo della polizia locale e la dignità dei suoi operatori.


type: caselaw

text:
19.2.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 47/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom kompetente myndighed, når de ansøger om udstedelse af
 afsagt den 23. november 1999 af Kongeriget Belgiens en første opholdstilladelse eller bliver udvist før udstedelsen
 Conseil d’État i sagen ASBL Mouvement contre le racisme, heraf?
 l’antisémitisme et la xénophobie (MRAX) mod État belge
 (1) om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for
 Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familie-
 medlemmer (EFT L 257, s. 13).
 (Sag C-459/99) (2) om ophævelse af rejse- og opholdsbegrænsninger inden for
 Fællesskabet for statsborgere i medlemsstaterne med hensyn til
 etablering og udveksling af tjenesteydelser (EFT L 172, s. 14).
 (3) fastlægger de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse
 af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser (EFT
 L 234, s. 1).
 (2000/C 47/30) (4) om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for
 udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet
 i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT
 L 56, s. 850).
 Ved dom afsagt den 23. november 1999, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 2. december 1999, har Kongeriget
 Belgiens Conseil d’État i sagen ASBL Mouvement contre le
 racisme, l’antisémitisme et la xénophobie (MRAX) mod État
 belge forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en an-
 modning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Sag anlagt den 1. december 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 1) Skal artikel 3 i direktiv 68/360 af 15. oktober 1968(1), (Sag C-461/99)
 artikel 3 i direktiv 73/148 af 21. maj 1973 (2) og forord-
 ning 2317/95 af 25. september 1995 (3), under hensyn til
 proportionalitetsprincippet, forbuddet mod forskelsbe- (2000/C 47/31)
 handling og princippet om ret til respekt for familielivet,
 fortolkes således, at medlemsstaterne ved grænsen kan Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. de-
 afvise udlændinge, der er undergivet visumpligt og er cember 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for
 ægtefæller til EF-statsborgere, og som forsøger at indrejse i De Europæiske Fællesskaber ved ledende juridisk konsulent
 en medlemsstat uden at være i besiddelse af et identitetsdo- Richard Wainwright og Lena Ström, Kommissionens Juridiske
 kument eller et visum? Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, Wagnercentret.
 2) Skal artikel 4 i direktiv 68/360 og artikel 6 i direktiv Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 73/148, under hensyn til artikel 3 i de ovennævnte direkti-
 ver og til proportionalitetsprincippet, forbuddet mod for- — Det fastslås, at Irland har undladt at opfylde de forpligtelser,
 skelsbehandling og princippet om ret til respekt for der påhviler det i henhold til traktaten samt artikel 7 i
 familielivet, fortolkes således, at medlemsstaterne kan Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 (1) om affald
 nægte at give opholdstilladelse til en EF-statsborgers ægte- som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts
 fælle, som er indrejst ulovligt, og udvise den pågældende? 1991 (2), artikel 6 i Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. de-
 cember 1991 om farligt affald (3) og artikel 14 i Europa-
 Parlamentet og Rådets direktiv 94/62/EF (4) af 20. decem-
 3) Indebærer artikel 3 og artikel 4, stk. 3, i direktiv 68/360, ber 1994 om emballage og emballageaffald, idet Irland
 artikel 3 i direktiv 73/148 og artikel 3, stk. 3, i direktiv ikke har sat alle de nødvendige love og administrative
 64/221 af 25. februar 1964 (4) at medlemsstaterne hverken bestemmelser i kraft til gennemførelse af disse direktiver i
 kan nægte at give opholdstilladelse til eller udvise en national ret.
 EF-statsborgers udenlandske ægtefælle, som er indrejst
 lovligt, men hvis visum er udløbet på det tidspunkt, hvor — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 den pågældende ansøger om udstedelse af den nævnte
 tilladelse?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen anser af følgende grunde de foreliggende
 4) Skal artikel 1 og artikel 9, stk. 2, i direktiv 64/221 af generelle affaldsplaner og de foreliggende planer for giftigt
 25. februar 1964 fortolkes således, at EF-statsborgeres affald, som Irland har forelagt den, for at være utilstrækkelige
 udenlandske ægtefæller, som ikke har identitetsdokumen- til at opfylde kravene i direktiv 75/442/EØF som ændret
 ter eller visum, eller hvis visum er udløbet, har mulighed for ved direktiv 91/156/EØF, direktiv 91/689/EØF og direktiv
 at indbringe sagen for den i artikel 9, stk. 1, omhandlede 94/62/EF:
 ---pagebreak--- C 47/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.2.2000
 — Ingen af de foreliggende generelle affaldsplaner eller planer som en berørt part indgiver over en afgørelse fra det nationale
 for giftigt affald, som Irland har forelagt, indeholder et myndighedsorgan?
 særligt kapitel om håndtering af emballage og emballageaf-
 fald. Derved er artikel 14 i direktiv 94/62/EF ikke blevet
 gennemført i national ret. 2. Dersom det første spørgsmål besvares bekræftende,
 spørges: Skal artikel 82 EF og artikel 86, stk. 1, EF samt
 — Med hensyn til artikel 6 i direktiv 91/689/EØF omfatter de artikel 2, stk. 3, og stk. 4, i Kommissionens direktiv 96/2/EF (3)
 generelle affaldsplaner, som Irland har forelagt, ikke farligt ligesom artikel 9, stk. 2, og artikel 11, stk. 2, i Europa-
 affald. Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF (4) eller andre fælles-
 skabsretlige bestemmelser fortolkes således, at de er til hinder
 — Med hensyn til artikel 7 i direktiv 75/442/EØF som ændret for en national regel, hvorefter der kan tildeles yderligere
 ved direktiv 91/156/EØF blev de generelle affaldshåndte- frekvenser inden for frekvensområder, som er reserveret til
 ringsplaner, som Irland har forelagt, udarbejdet med DCS-1800-båndet, til virksomheder, der allerede har konces-
 hjemmel i den irske lovgivning til gennemførelse af direktiv sion på at levere teletjenesteydelser inden for det reserverede
 75/442/EØF, før det blev ændret ved direktiv 91/156/EØF. område for digitale celleopbyggede mobiltelefoner, inden
 De blev ikke udarbejdet for at opfylde de særlige krav til udløbet af en treårsperiode regnet fra det tidspunkt, da en
 den irske lovgivning til gennemførelse af ændringerne i meddelelse af en DCS-1800-koncession til en ansøger er
 direktiv 75/442/EØF, som de blev formuleret i direktiv blevet endelig, når det godtgøres, at deres kundekapacitet ved
 91/156/EØF. De kan derfor ikke anses for at opfylde de anvendelse alle økonomisk forsvarlige tekniske muligheder er
 forpligtelser, der påhviler Irland i henhold til direktiv fuldt udnyttet, idet frekvenstildelingen kan ske, uden at der
 75/442/EØF som ændret ved direktiv 91/156/EØF. kræves betaling herfor, ligesom tildelingen kan ske til en
 offentlig virksomhed med en markedsdominerende stilling på
 900 MHz-området?
 ( 1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.
 ( 2) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.
 ( 3) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 48. ( 1) EFT L 192 af 24.7.1990, s. 1.
 ( 4) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10. ( 2) EFT L 295 af 29.10.1997, s. 23.
 ( 3) EFT L 20 af 26.1.1996, s. 59.
 ( 4) EFT L 117 af 7.5.1997, s. 15.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 24. november 1999 af Verwaltungsgerichts-
 hof (Østrig) i klagesagen Connect Austria Gesellschaft für Sag anlagt den 2. december 1999 af Kommissionen for De
 Telekommunikation GmbH mod Telekom-Control- Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 Kommission, den berørte part i sagen: Mobilkom Austria
 Aktiengesellschaft
 (Sag C-463/99)
 (Sag C-462/99)
 (2000/C 47/33)
 (2000/C 47/32)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. de-
 cember 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Ved kendelse afsagt den 24. november 1999, indgået til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 Domstolens Justitskontor den 2. december 1999, har Verwal- Valero Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Panagio-
 tungsgerichtshof (Østrig) i klagesagen Connect Austria Gesell- tis Panagiotopoulos, der er udstationeret som national ekspert
 schaft für Telekommunikation GmbH mod Telekom-Control- ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Kommission, den berørte part i sagen: Mobilkom Austria Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens
 Aktiengesellschaft, forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom- Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Skal artikel 5a, stk. 3, i Rådets direktiv 90/387/EØF (1) — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden for
 som affattet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv den fastsatte frist at have vedtaget de love og administrative
 97/51/EF (2) fortolkes således, at denne regel har umiddelbar bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets
 virkning i den forstand, at den fortrænger en modstående direktiv 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering og
 national regel, der foreskriver en anden »uafhængig myndig- styring af luftkvalitet (1), subsidiært ved ikke at have
 hed«, som allerede er etableret på nationalt plan og er tillagt underrettet Kommissionen herom, har tilsidesat sine for-
 kompetence til at fastsætte en »egnet procedure« for klager, pligtelser i henhold til traktaten og det nævnte direktiv.


text:
VgV § 14 Wahl der Verfahrensart - NWB Gesetze
 VgV § 14 i.d.F. 12.07.2019
 § 14 Wahl der Verfahrensart [1]
 (3) Der öffentliche Aufraggeber kann Aufträge im Verhandlungsverfahren mit Teilnahmewettbewerb oder im wettbewerblichen Dialog vergeben, wenn
 die Leistung, insbesondere ihre technischen Anforderungen, vom öffentlichen Auftraggeber nicht mit ausreichender Genauigkeit unter Verweis auf eine Norm, eine europäische technische Bewertung (ETA), eine gemeinsame technische Spezifikation oder technische Referenzen im Sinne der Anlage 1 Nummer 2 bis 5 beschrieben werden kann, oder
 im Rahmen eines offenen oder nicht offenen Verfahrens keine ordnungsgemäßen oder nur unannehmbare Angebote eingereicht wurden; nicht ordnungsgemäß sind insbesondere Angebote, die nicht den Vergabeunterlagen entsprechen, nicht fristgerecht eingereicht wurden, nachweislich auf kollusiven Absprachen oder Korruption beruhen oder nach Einschätzung des öffentlichen Auftraggebers ungewöhnlich niedrig sind; unannehmbar sind insbesondere Angebote von Bietern, die nicht über die erforderlichen Qualifikationen verfügen und Angebote, deren Preis die vor Einleitung des Vergabeverfahrens festgelegten und dokumentierten eingeplanten Haushaltsmittel des öffentlichen Auftraggebers übersteigt; der öffentliche Auftraggeber kann in diesen Fällen von einem Teilnahmewettbewerb absehen, wenn er in das Verhandlungsverfahren alle geeigneten Unternehmen einbezieht, die form- und fristgerechte Angebote abgegeben haben.
 (4) Der öffentliche Aufraggeber kann Aufträge im Verhandlungsverfahren ohne Teilnahmewettbewerb vergeben,
 wenn in einem offenen oder einem nicht offenen Verfahren keine oder keine geeigneten Angebote oder keine geeigneten Teilnahmeanträge abgegeben worden sind, sofern die ursprünglichen Bedingungen des Auftrags nicht grundlegend geändert werden; ein Angebot gilt als ungeeignet, wenn es ohne Abänderung den in den Vergabeunterlagen genannten Bedürfnissen und Anforderungen des öffentlichen Auftraggebers offensichtlich nicht entsprechen kann; ein Teilnahmeantrag gilt als ungeeignet, wenn das Unternehmen aufgrund eines zwingenden oder fakultativen Ausschlussgrundes nach den §§ 123 und 124 des Gesetzes gegen Wettbewerbsbeschränkungen auszuschließen ist oder ausgeschlossen werden kann, oder wenn es die Eignungskriterien nicht erfüllt,
 wenn äußerst dringliche, zwingende Gründe im Zusammenhang mit Ereignissen, die der betreffende öffentliche Auftraggeber nicht voraussehen konnte, es nicht zulassen, die Mindestfristen einzuhalten, die für das offene und das nicht offene Verfahren sowie für das Verhandlungsverfahren mit Teilnahmewettbewerb vorgeschriebenen sind; die Umstände zur Begründung der äußersten Dringlichkeit dürfen dem öffentlichen Auftraggeber nicht zuzurechnen sein,
 wenn eine Lieferleistung beschafft werden soll, die ausschließlich zu Forschungs-, Versuchs-, Untersuchungs- oder Entwicklungszwecken hergestellt wurde; hiervon nicht umfasst ist die Serienfertigung zum Nachweis der Marktfähigkeit des Produktes oder zur Deckung der Forschungs- und Entwicklungskosten,
 wenn Liefer- oder Dienstleistungen zu besonders günstigen Bedingungen bei Lieferanten, die ihre Geschäftstätigkeit endgültig einstellen, oder bei Insolvenzverwaltern oder Liquidatoren im Rahmen eines Insolvenz-, Vergleichs- oder Ausgleichsverfahrens oder eines in den Vorschriften eines anderen Mitgliedstaates der Europäischen Union vorgesehenen gleichartigen Verfahrens erworben werden,
 1Anm. d. Red.: § 14 i. d. F. des Gesetzes v. 18.7.2017 (BGBl I S. 2745) mit Wirkung v. 29.7.2017 .
 VgV § 14 Wahl der Verfahrensart ablegen in?


text:
10.11.2014
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 C 395/31
 Sentenza del Tribunale del 26 settembre 2014 — Evropaïki Dynamiki/Commissione
 (Causa T-498/11) (1)
 ((«Appalti pubblici di servizi - Gara d’appalto - Modernizzazione di un sito Internet - Rigetto dell’offerta di un concorrente - Aggiudicazione dell’appalto a un altro offerente - Ricorso di annullamento - Obbligo di motivazione - Criteri di aggiudicazione - Errori manifesti di valutazione - Domanda di risarcimento danni»))
 (2014/C 395/36)
 Lingua processuale: l'inglese
 Parti
 Ricorrente: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atene, Grecia) (rappresentanti: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis e N. Theologou, avvocati)
 Convenuta: Commissione europea (rappresentanti: S. Delaude e F. Moro, agenti, assistiti da P. Wytinck e T. Ruys, avvocati)
 Oggetto
 Da un lato, domanda di annullamento della decisione dell’Ufficio delle pubblicazioni dell’Unione europea (OP) di respingere l’offerta presentata dalla ricorrente in merito a una prestazione di servizi avente ad oggetto la modernizzazione del sito Internet dell’Ufficio europeo per la lotta antifrode (OLAF) e della decisione di attribuire l’appalto a un altro offerente e, dall’altro, domanda di risarcimento dei danni.
 Dispositivo
 1)
 Il ricorso è respinto.
 2)
 La Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sopporterà le proprie spese nonché quelle sostenute dalla Commissione europea.
 (1) GU C 347 del 26.11.2011.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/51
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 8 май 2013 г. — Alsteens/Комисия
 (Дело F-87/12) (1)
 (Публична служба - Срочно нает служител - Подновяване на договор - Частична отмяна - Изменение)
 2013/C 252/94
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Белгия) (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis, É. Marchal, A. Coolen и D. Abreu Caldas, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на Комисията за ограничаване периода на продължаване на договора на жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Г-н Alsteens понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 319, 20.10.2012 г., стр. 19.


text:
3-1-1-69-16 Riigikohus 07.12.2016
 Vt RKKKm 3-1-1-68-16 märksõnu ja annotatsioone.
 3-1-1-58-15 Riigikohus 19.06.2015
 KrMS § 185
 Valitud kaitsjale makstav tasu on käsitatav menetluskuluna KrMS § 175 lg 1 p 1 alusel üksnes osas, milles see tasu on mõistliku suurusega. Mõistlikku suurust ületavat kaitsjatasu menetluskulu hulka ei arvata ja järelikult ei saa kriminaalasja menetleja otsustada selle hüvitamist (vt nt RKKKo 3-1-1-79-14, p 44 koos viitega varasemale praktikale). Valitud kaitsjale kaebuse koostamise eest makstud tasu mõistlikkust hinnates tuleb võtta arvesse ka seda, millises ulatuses on kaebuse argumendid põhjendatud ja millises mitte (RKKKo 3-1-1-79-14, p 45), ühe tööühiku hinda kui ka õigusteenuse vajalikkust (RKKKm 3-1-1-78-14, p 29.3). (p 14)
 Kui subjektiivse koosseisu käsitlemata jätmist on maakohtule ette heidetud juba apellatsioonis ja ringkonnakohtu otsuses on jäetud sellele etteheitele põhjendamatult vastamata, on see käsitatav kriminaalmenetlusõiguse olulise rikkumisena KrMS § 339 lg 2 - § 306 lg 1 p 1 mõttes. (p 9.5)
 Riigikohtu kriminaalkolleegiumi lahendites korduvalt tsiteeritud KrMS § 363 lg 5 ei võimalda Riigikohtul enesel asuda tuvastama uusi faktilisi asjaolusid võrreldes maa ja/või ringkonnakohtu poolt tuvastatuga. Küll aga on Riigikohtu pädevuses anda menetlusõiguslik hinnang sellele, kas ja kuivõrd on maa- ja ringkonnakohus nn faktikohtutena põhjendanud enda seisukohti kriminaalasja lahendamiseks oluliste faktiliste asjaolude tuvastatuks lugemisel (vt nt RKKKo 3-1-1-63-14, p 10). (p 9.1)
 KarS § 2 lg 2 kohaselt karistatakse isikut koosseisupärase, õigusvastase ja süülise teo eest. Eelkirjeldatud kolmeastmeline deliktistruktuur, millest karistusseadustik lähtub, seab õigusliku küsimuse lahendamise metoodikale kindlad nõudmised (vt nt RKKKo 3-1-1-148-03, p 10.1; 3-1-1-99-04, p 10.1; 3-1-1-92-05, p 7 ja 3-1-1-49-09, p 9). Isiku käitumises karistatava teo olemasolu või puudumise kontrollimisel tuleb alustada süüteokoosseisust, seejuures lõpuleviidud delikti korral süüteokoosseisu objektiivsest küljest, liikudes selle tuvastamise korral subjektiivse teokoosseisu juurde, edasiselt õigusvastasuse ning süü tasandite kontrollimisele. Kui ühel kontrollitasandil tuvastatakse mõne nõutava tunnuse puudumine, puudub alus siirduda järgmisele kontrollitasandile. Tulenevalt KarS § 12 lg-st 3 peab isiku käitumise subsumeerimisel karistusseadustiku eriosa normi alla obligatoorselt tuvastama tema teo subjektiivse tunnusena tahtluse või ettevaatamatuse (vt nt RKKKo 3-1-1-74-10, p 6.4). (p 9.4)
 Altkäemaksu vahendamine viiakse lõpule altkäemaksu andja nimel ametiisikule ettepaneku tegemisega altkäemaksu võtmiseks või ametiisiku nimel teisele isikule ettepaneku tegemisega altkäemaksu andmiseks (vt RKKKo 3-1-1-7-08 p-d 10 ja 14.3).
 Kuna süüdistatav ei väljendanud soovi altkäemaksu anda, puudub altkäemaksu vahendamise koosseisu realiseerumiseks vajalik lisategu. Seega pole võimalik rääkida ka altkäemaksu vahendamise katsest.