type: legislation

text:
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) .../...
 af 21.2.2018
 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 427/2014 med henblik på dennes tilpasning til ændringen i den lovpligtige prøvningsprocedure og forenkling af de administrative procedurer for ansøgning og certificering
 (EØS-relevant tekst)
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 510/2011 af 11. maj 2011 om fastsættelse af præstationsnormer for nye lette erhvervskøretøjers emissioner inden for Unionens integrerede tilgang til nedbringelse af CO2-emissionerne fra personbiler og lette erhvervskøretøjer
 1
 , særlig artikel 12, stk. 2, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)Den globalt harmoniserede prøvningsprocedure for lette køretøjer (Worldwide Harmonized Light Vehicle Test Procedure – WLTP), der er fastlagt i Kommissionens forordning (EU) 2017/1151
 2
 , blev vedtaget af Kommissionen den. 1. juni 2017. WLTP erstatter den nye europæiske kørselscyklus (New European Driving Cycle – NEDC), som er fastlagt i bilag XII til forordning (EF) nr. 692/2008
 3
 . Fra 2021 skal overholdelsen af de specifikke CO2-emissionsmål i forordning (EU) nr. 510/2011 verificeres på grundlag af CO2-emissioner, der bestemmes i overensstemmelse med WLTP. Fra denne dato bør også CO2-besparelser opnået gennem miljøinnovationer bestemmes med henvisning til WLTP.
 (2)For at afspejle ændringen i den lovpligtige prøvningsprocedure og under hensyntagen til proceduren med henblik på korrelation af WLTP-CO2-værdierne med de tilsvarende NEDC-CO2-værdier, der er fastlagt i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1153
 4
 , bør Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 427/2014
 5
 ændres.
 (3)For at sikre en smidig overgang fra NEDC til WLTP bør det være muligt at indgive en ansøgning om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation med henvisning til NEDC indtil den 31. december 2019 og med henvisning til WLTP fra denne forordnings ikrafttræden.
 (4)Selv om Kommission har givet mere end tyve godkendelser af miljøinnovationer, har fabrikanternes anvendelse af disse teknologier i EU's bilpark frem til 2017 været temmelig begrænset. Godkendelses- og certificeringsprocessen bør forenkles for at fremme en mere omfattende anvendelse af disse teknologier og opnå det største potentiale for nedbringelse af CO2-emissionerne fra lette erhvervskøretøjer.
 (5)En sænkelse af besparelsestærsklen til 0,5 g CO2/km vil sandsynligvis fremme en større udbredelse af innovative teknologier, der kan nedbringe CO2-emissioner. For at sikre, at disse CO2-besparelser faktisk realiseres, er det afgørende, at der foretages en meget nøjagtig bestemmelse deraf. Det er derfor nødvendigt at vurdere og kvantificere den usikkerhed, som er forbundet med de metoder, der anvendes til påvisning af besparelser, og at tage hensyn til denne usikkerhed, når CO2-besparelserne certificeres af godkendelsesmyndigheden. Ændringen af besparelsestærsklen bør afstemmes med indførelsen af WLTP, og den nye tærskel bør følgelig finde anvendelse med henblik på ansøgninger, der indgives med henvisning til WLTP.
 (6)Med henblik på påvisning af CO2-besparelserne bør det være muligt at foretage prøvning af komponenter i de tilfælde, hvor besparelserne ikke afhænger af køretøjet, for derved at forbedre nøjagtigheden og forenkle bestemmelsen af CO2-besparelserne.
 (7)For at forenkle certificeringen af CO2-besparelser bør ansøgeren ud over en detaljeret prøvningsmetodologi til bestemmelse af besparelserne kunne foreslå en forenklet evalueringsmetode eller foruddefinerede CO2-besparelser i ansøgningen om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation. Hvor sådanne forenklede metoder eller foruddefinerede CO2-besparelser anvendes, bør de besparelser, der certificeres af godkendelsesmyndighederne, bestemmes på en konservativ måde, som afspejler det laveste niveau af påviste besparelser.
 (8)En teknologi, som allerede i nogen tid har været almindelig tilgængelig på markedet, kan ikke anses for innovativ i henhold til artikel 12 i forordning (EU) nr. 510/2011 og bør ikke komme i betragtning som en miljøinnovation. For at skabe de rette incitamenter bør referenceåret 2009 derfor erstattes med et dynamisk referenceår som udgangspunkt for bestemmelsen af, i hvilken grad en teknologi har innovativ karakter. Det nye dynamiske referenceår bør anvendes for ansøgninger, der indgives fra 1. januar 2020.
 (9)Finder Kommissionen på baggrund af de indhøstede erfaringer fra vurderingen af en række innovative teknologier med samme karakteristika, at det er blevet tilfredsstillende og endegyldigt påvist, at sådanne teknologier opfylder de kriterier, der er omhandlet i artikel 12 i forordning (EU) nr. 510/2011, eller er der tilfælde, hvor en innovativ teknologi ikke er afhængig af fabrikantspecifikke køretøjsparametre, bør det være muligt at godkende den innovative teknologi som en miljøinnovation ved en afgørelse, som giver alle producenter mulighed for at certificere CO2-besparelserne ved at henvise til denne afgørelse, forudsat at betingelserne deri er opfyldt.
 (10)Nogle innovative teknologier kræver omfattende statistisk dokumentation til støtte for antagelserne i ansøgningen om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation og til støtte for de foreslåede parametre i prøvningsmetodologien. For at opnå de bredest mulige datasæt bør det være muligt for en gruppe af fabrikanter eller leverandører at ansøge i fællesskab. Er dette tilfældet, bør gruppen have mulighed for at indgive en ansøgning, der omfatter flere verifikationsrapporter, såfremt dette er nødvendigt af fortroligheds- eller konkurrencemæssige årsager.
 (11)Med henblik på at sikre, at de certificerede CO2-besparelser, som fabrikanterne anvender med henblik på at sikre måloverholdelse, er korrekte, bør Kommissionen kunne reagere hurtigt og underrette fabrikanterne, når den konstaterer eller underrettes om eventuelle afvigelser eller uoverensstemmelser i prøvningsmetodologien eller den innovative teknologi, som vil kunne påvirke niveauet af de certificerede besparelser.
 (12)Erfaringerne har vist, at det kan være nødvendigt at tilpasse de prøvningsmetodologier, der er fastlagt i afgørelserne om godkendelse af en miljøinnovation, bl.a. for at tage hensyn til den tekniske udvikling eller for at udvide anvendelsesområdet for afgørelsen om godkendelse til flere køretøjer. Det bør derfor være muligt for både den oprindelige ansøger og Kommissionen at tage initiativ til at foretage ændringer af disse afgørelser.
 (13)Gennemførelsesforordning (EU) nr. 427/2014 bør derfor ændres.
 (14)Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 I gennemførelsesforordning (EU) nr. 427/2014 foretages følgende ændringer:
 (1)Artikel 2 ændres således:
 (a)stk. 2, første punktum, affattes således:
 "En ansøgning om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation kan indgives i henhold til denne forordning med hensyn til teknologi, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:"
 (b)stk. 2, litra a), affattes således:
 "a)den er monteret i højst 3 % af alle nyregistrerede lette erhvervskøretøjer i 2009 for ansøgninger indgivet indtil 31. december 2019 eller i højst 3 % af alle nyregistrerede lette erhvervskøretøjer i år n-4, hvor n er ansøgningsåret for ansøgninger indgivet fra 1. januar 2020"
 (c)som stk. 4 tilføjes:
 "4."En ansøgning om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation kan indgives med henvisning til standardprøvningsproceduren i overensstemmelse med følgende:
 a)den nye europæiske kørselscyklus som omhandlet i bilag XII til forordning (EF) nr. 692/2008 indtil den 31. december 2019
 b)den globalt harmoniserede prøvningsprocedure som omhandlet i Kommissionens forordning (EU) 2017/1151 fra [... 2018] [OPOCE please insert the date of entry into force of this amending Regulation].".
 (2)Artikel 3 ændres således:
 (a)nr. 3) affattes således:
 "3)"ansøger": den fabrikant eller leverandør eller gruppe af fabrikanter eller leverandører, der indgiver en ansøgning om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation"
 (b)nr. 6) affattes således:
 "6)"anmodende part": en fabrikant eller leverandør eller en gruppe af fabrikanter eller leverandører, der anmoder om ændring af en afgørelse om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation.".
 (3)Artikel 4 ændres således:
 (a)overskriften affattes således:
 "Ansøgning om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation"
 (b)stk. 2 ændres således:
 i) indledningen affattes således:
 "En ansøgning om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation skal indeholde følgende:"
 ii) litra e) affattes således:
 "e)en metodologi, der skal anvendes til at påvise CO2-emissionsreduktionerne ved den innovative teknologi, herunder en henvisning til den relevante standardprøvningsprocedure i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, eller en henvisning til en sådan metodologi, hvis den allerede er godkendt af Kommissionen"
 iii)som litra ea) indsættes følgende:
 "ea)såfremt det er relevant, og udover den i litra e) omhandlede metodologi, en forenklet metode til evaluering af de CO2-besparelser, der skal certificeres, eller foruddefinerede værdier for CO2-besparelser til anvendelse ved certificering af alle køretøjer, som er udstyret med den innovative teknologi"
 iv)litra f), nr. i) og ii), affattes således:
 "i)den emissionsreduktion, der opnås ved hjælp af den innovative teknologi, og som bestemmes i overensstemmelse med litra e) og, såfremt det er relevant, litra ea), opfylder den relevante tærskelværdi, der er angivet i artikel 9, stk. 1, idet der tages hensyn til en eventuel indtrådt forringelse af teknologien
 ii)CO2-besparelserne ved den innovative teknologi ikke eller kun delvist er omfattet af de CO2-målinger i standardprøvningsproceduren, der henvises til i artikel 12, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 510/2011, jf. den nærmere angivelse i artikel 2, stk. 4, i nærværende forordning"
 v)følgende litra f), nr. iv), tilføjes:
 "iv)den værdi for CO2-reduktion, der for så vidt angår litra ea) tilregnes et køretøj på certificeringstidspunktet via den forenklede evalueringsmetode eller ved hjælp af foruddefinerede værdier for CO2-besparelser som omhandlet i litra ea), er lavere end eller lig med den emissionsreduktion, som opnås med den innovative teknologi, som bestemmes ved hjælp af den i litra e) omhandlede prøvningsmetodologi, herunder iberegnet eventuelle interaktioner med andre miljøinnovationer".
 (1)Artikel 5 ændres således:
 (a)overskriften affattes således:
 "Basis og miljøinnovation"
 (b)stk. 1, litra a) og b), affattes således:
 "a)et miljøinnovativt køretøj, der er udstyret med den innovative teknologi, eller i givet fald den innovative teknologi som en særskilt komponent
 b)et basiskøretøj, der ikke er udstyret med den innovative teknologi, men i alle andre henseender er identisk med det miljøinnovative køretøj, eller i givet fald en basisteknologi som særskilt komponent."
 (c)stk. 3 affattes således:
 "3. Hvis ansøgeren mener, at de oplysninger, der henvises til i artikel 8 og 9, kan påvises med andre midler end dem, der er omhandlet i stk. 1, skal ansøgningen om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation indeholde de nødvendige oplysninger som begrundelse for denne konklusion og en metodologi, der giver tilsvarende resultater."
 (d)
 som stk. 4 tilføjes:
 "4.Indgives ansøgningen om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation med henvisning til WLTP, jf. artikel 2, stk. 4, litra b), er basiskøretøjet det køretøj inden for interpolationsfamilien eller køremodstandsmatrixfamilien, som repræsenterer den værst tænkelige situation med henblik på at påvise besparelserne ved miljøinnovationen.
 I det tilfælde, som er omhandlet i underbilag 6, punkt 1.2.3.1, andet afsnit, eller i underbilag 7, punkt 3.2.3.1, i bilag XXI til forordning (EU) 2017/1151, skal basiskøretøjet være prøvningskøretøjet H.
 Valget af basiskøretøj skal være baseret på et solidt og uafhængigt statistisk materiale, på hvis grundlag det er muligt at fremsætte verificerbare antagelser om basiskøretøjets hensigtsmæssighed og repræsentativitet.".
 (2)Artikel 7 ændres således:
 (a)som stk. 1a tilføjes:
 "1a.
 Hvis ansøgeren er en gruppe af fabrikanter eller leverandører, finder følgende betingelser anvendelse:
 a)afhængigt af indholdet af ansøgningen om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation gennemfører det uafhængige og godkendte organ, såfremt det er relevant, de kontroller, som er omhandlet i stk. 2, litra a)-e), for hvert medlem af ansøgergruppen
 b)såfremt det er relevant af fortroligheds- eller konkurrencemæssige årsager, kan medlemmerne af ansøgergruppen fremlægge flere verifikationsrapporter vedrørende forskellige datasæt til støtte for den samme ansøgning."
 (b)stk. 2 ændres således:
 i)i første afsnit indsættes følgende litra ca):
 "ca)i tilfældet i artikel 4, stk. 2, litra ea), kontrollere, at den forenklede evalueringsmetode eller de foruddefinerede værdier for CO2-besparelser, der henvises til i nævnte litra, egner sig til certificering af de CO2-besparelser for de relevante køretøjer, der omhandles i artikel 4, stk. 2, litra d), og overholder de minimumskrav, der er fastsat i artikel 4, [stk. 2][, litra f)], nr. iv)"
 ii)sidste afsnit affattes således:
 "Med henblik på litra c) og ca) forelægger det uafhængige og godkendte organ de prøvningsprotokoller, der er fastsat for verifikationen."
 (c)stk. 3, første afsnit, affattes således:
 "Med henblik på certificeringen af CO2-besparelserne i overensstemmelse med artikel 11 udarbejder det uafhængige og godkendte organ på anmodning af fabrikanten en rapport om interaktionen mellem flere miljøinnovationer, der anvendes i en type, variant, og udgave af et køretøj, og, såfremt det er relevant, i en interpolationsfamilie."
 (d)stk. 4 udgår.
 (3)Artikel 8 ændres således:
 (a) stk. 1, litra a) og b), affattes således:
 "a)CO2-emissionerne fra basiskøretøjet og fra det miljøinnovative køretøj med den innovative teknologi i brug som resultat af anvendelsen af den metodologi, der henvises til i artikel 4, stk. 2, litra e), og, såfremt det er relevant, anvendelsen af den forenklede evalueringsmetode, der henvises til i nævnte artikels litra ea)
 b)CO2-emissionerne fra basiskøretøjet og fra det miljøinnovative køretøj med den innovative teknologi i brug som resultat af anvendelsen af den fastlagte standardprøvningsprocedure, jf. artikel 2, stk. 4, litra a) eller b)."
 (b)i stk. 2 tilføjes følgende afsnit:
 "Ved ansøgninger om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation indgivet med henvisning til artikel 2, stk. 4, litra b), vurderes og kvantificeres usikkerheden med henblik på at fastlægge besparelserne. Den kvantificerede usikkerhed trækkes fra de samlede besparelser."
 (c)som stk. 3 tilføjes:
 "3. Ved foruddefinerede værdier for CO2-besparelser, der er foreslået i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra ea), fastsættes disse værdier på et niveau, der er lavere end eller lig med de samlede besparelser, der bestemmes i overensstemmelse med stk. 2.".
 (4)Artikel 9 ændres således:
 (a)stk. 1 affattes således:
 "1. Den minimumsreduktion, der opnås med den innovative teknologi i overensstemmelse med artikel 8, stk. 2, skal være
 a)1 g CO2/km ved en ansøgning indgivet med henvisning til artikel 2, stk. 4, litra a)
 b)0,5 g CO2/km ved en ansøgning indgivet med henvisning til artikel 2, stk. 4, litra b)."
 (b)i stk. 2 erstattes "standardprøvecyklussen" med "standardprøvningsproceduren".
 (5)Overskriften til artikel 10 affattes således:
 "Vurdering af en annsøgning om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation".
 (6)Artikel 11 ændres således:
 (a)stk. 2 affattes således:
 "2.De certificerede CO2-besparelser ved miljøinnovationen, som er påvist i overensstemmelse med den relevante afgørelse om at godkende den innovative teknologi som en miljøinnovation, angives særskilt i både dokumentationen for typegodkendelsen og typeattesten i overensstemmelse med direktiv 2007/46/EF på grundlag af de prøvninger, der er foretaget af de tekniske tjenester i overensstemmelse med artikel 11 i nævnte direktiv ved hjælp af den godkendte prøvningsmetodologi.
 Uden at dette berører kravene i afgørelsen om godkendelse, skal den kvantificerede usikkerhed, jf. artikel 8, stk. 2, trækkes fra de samlede besparelser, der skal certificeres. Hvis CO2-besparelserne ved en miljøinnovation til en bestemt type, variant, udgave og, såfremt det er relevant, interpolationsfamilie ligger under den tærskelværdi, der er angivet i artikel 9, stk. 1, certificeres besparelserne ikke.
 Hvis de foruddefinerede CO2-besparelser, der bestemmes i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra ea), er nærmere angivet i afgørelsen om godkendelse, kan den relevante foruddefinerede værdi for CO2-besparelser indføres direkte i dokumentationen for typegodkendelsen, forudsat at godkendelsesmyndigheden kan bekræfte, at køretøjet er udstyret med teknologien i overensstemmelse med de nærmere angivelser i afgørelsen om godkendelse."
 (b)i stk. 4, andet afsnit, erstattes værdien "1 g CO2/km" med "0,5 g CO2/km".
 (7)Artikel 12 ændres således:
 (a)i stk. 1 indsættes følgende afsnit efter andet afsnit:
 "Kommissionen kan også, hvis den konstaterer eller underrettes om afvigelser eller uoverensstemmelser i prøvningsmetodologien eller i den innovative teknologi sammenlignet med de oplysninger, den har modtaget som led i ansøgningen om godkendelse af den innovative teknologi som en miljøinnovation, give fabrikanten meddelelse herom."
 (b)stk. 3 affattes således:
 "En fabrikant, hvis certificerede CO2-besparelser ikke længere tages i betragtning, kan ansøge om en ny certificering for de pågældende køretøjer i overensstemmelse med proceduren i artikel 11 eller, såfremt det er relevant, anmode om en ændring af afgørelsen om godkendelse i overensstemmelse med artikel 12a, og denne anmodning skal understøttes af den nødvendige dokumentation til at bekræfte prøvningsmetodologiens relevans og størrelsen af de CO2-besparelser, som opnås med den innovative teknologi.".
 (8)Som artikel 12a indsættes følgende:
 "Artikel 12a
 Ændring af en afgørelse om godkendelse af en innovativ teknologi som en miljøinnovation
 1.En fabrikant eller leverandør, herunder den oprindelige ansøger, kan indgive en anmodning til Kommissionen om ændring af en eksisterende afgørelse om godkendelse. Anmodningen og al støttedokumentationen forelægges via e-mail eller et elektronisk datamedium eller uploades på en server, som administreres af Kommissionen. Den skriftlige anmodning skal indeholde en liste over støttedokumentationen.
 2.Følgende oplysninger og dokumentation fremsendes sammen med ændringsanmodningen:
 a)den anmodende parts kontaktoplysninger
 b)henvisning til den afgørelse om godkendelse, som ønskes ændret
 c)en beskrivelse af de foreslåede ændringer, herunder en sammenfatning af denne beskrivelse
 d) dokumentation for nødvendigheden og hensigtsmæssigheden af ændringerne
 e)dokumentation til påvisning af, at de emissionsreduktioner, som opnås med den innovative teknologi eller, såfremt det er relevant, med den nye eller ændrede forenklede evalueringsmetode eller de foruddefinerede CO2-besparelser, opfylder den tærskelværdi, der er angivet i artikel 9, stk. 1, idet der tages hensyn til en eventuel indtrådt forringelse af teknologien
 f) en særskilt valideringsrapport udarbejdet af et uafhængigt og godkendt organ, som verificerer følgende:
 –at den ændrede prøvningsmetodologi opfylder kravene i artikel 6, stk. 1, og, såfremt det er relevant, kravene i artikel 4, stk. 2, litra f), nr. iv)
 –at de emissionsreduktioner, som opnås med den innovative teknologi eller, såfremt det er relevant, den nye eller ændrede forenklede evalueringsmetode eller de foruddefinerede CO2-besparelser, opfylder den tærskelværdi, der er angivet i artikel 9, stk. 1, idet der tages hensyn til en eventuel indtrådt forringelse af teknologien.
 3.Når Kommissionen modtager en ændringsanmodning, offentliggør den en kortfattet beskrivelse af de foreslåede ændringer som omhandlet i stk. 2, litra c).
 4.Kommissionen vurderer ansøgningen, og senest ni måneder efter modtagelsen af en fuldstændig anmodning ændrer den afgørelsen om godkendelse, medmindre der gøres indsigelse med hensyn til ændringernes hensigtsmæssighed.
 Den ændrede afgørelse skal, såfremt det er nødvendigt, indeholde en nærmere angivelse af dens anvendelsesområde og de informationer, som er nødvendige for certificeringen af CO2-besparelserne i overensstemmelse med artikel 11 i denne forordning, dog med forbehold af anvendelsen af de undtagelser fra retten til aktindsigt, der er nærmere angivet i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 5.Kommissionen kan foreskrive tilpasninger af de foreslåede ændringer. Kommissionen hører i givet fald den anmodende part og andre relevante interessenter om de foreslåede ændringer, herunder den oprindelige ansøger om godkendelsen af den innovative teknologi som en miljøinnovation, og tager, såfremt det er hensigtsmæssigt, hensyn til de modtagne kommentarer.
 6.Vurderingsperioden kan forlænges med fem måneder, hvis Kommissionen mener, at anmodningen ikke kan vurderes på en passende måde inden for vurderingsperioden på ni måneder som følge af den innovative teknologis og den ledsagende ændrede prøvningsmetodologis kompleksitet eller som følge af ændringsanmodningens omfang og indhold.
 Hvis vurderingsperioden skal forlænges, underretter Kommissionen den anmodende part senest 40 dage efter modtagelsen af anmodningen.
 7.Kommissionen kan til enhver tid på eget initiativ ændre en afgørelse om godkendelse, navnlig for at tage hensyn til tekniske fremskridt. Kommissionen hører den oprindelige ansøger om godkendelsen af den innovative teknologi som en miljøinnovation og andre relevante interessenter om de ændringer, som den overvejer, og tager, såfremt det er hensigtsmæssigt, hensyn til de modtagne kommentarer.".
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 21.2.2018.
 På Kommissionens vegne
 Formand
 Jean-Claude JUNCKER
 (1)
 EUT L 145 af 31.5.2011, s. 1.
 (2)
 Kommissionens forordning (EU) 2017/1151 af 1. juni 2017 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF, Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008 og Kommissionens forordning (EU) nr. 1230/2012 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008 (EUT L 175 af 7.7.2017, s. 1).
 (3)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008 af 18. juli 2008 om gennemførelse og ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (EUT L 199 af 28.7.2008, s. 1).
 (4)
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1153 af 2. juni 2017 om fastsættelse af en metode til at bestemme de nødvendige korrelationsparametre til at afspejle ændringen i den lovpligtige testprocedure og om ændring af forordning (EU) nr. 1014/2010 (EUT L 175 af 7.7.2017, s. 679).
 (5)
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 427/2014 af 25. april 2014 om indførelse af en procedure for godkendelse og certificering af innovative teknologier til nedbringelse af CO2-emissionerne fra lette erhvervskøretøjer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 510/2011 (EUT L 125 af 26.4.2014, s. 57).


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
19.7.2003 PT Jornal Oficial da União Europeia C 171/31
 Recurso interposto em 10 de Abril de 2003 pela Pfizer lugar, a recorrente alega que não foi informada claramente da
 Limited contra Comissão das Comunidades Europeias questão que foi enviada ao CEF, nem recebeu uma explicação
 satisfatória das questões levantadas. Em terceiro lugar, a
 recorrente invoca a inexistência de qualquer questão de
 (Processo T-123/03)
 qualidade, segurança e/ou eficácia do produto. A inexistência
 de genuínas questões de saúde pública pode ser inferida do
 (2003/C 171/53) facto de não se terem incluido versões genéricas do «Lopid» na
 questão submetida ao CEF.
 (Língua do processo: inglês)
 Além disso, a recorrente alega que a Comissão violou o
 principio da boa administração e/ou acusa-a de desvio de
 Deu entrada, em 10 de Abril de 2003, no Tribunal de Primeira poder. Invocando o julgamento do Tribunal de Primeira
 Instância das Comunidades Europeias, um recurso contra Instância das Comunidades Europeias no processo Artegodan
 Comissão das Comunidades Europeias, interposto pela Pfizer e o./Comissão ( 1), a recorrente alega que o processo do
 Limited, com sede em Sandwich, Reino Unido, representada artigo 30.o não pode implicar uma decisão vinculativa da
 por D. Anderson QC, K. Bacon, Barrister, I. Dodds-Smith e Comissão. Além disso, a recorrente alega que é extremamente
 T. Fox, solicitors. improvável que todas as autoridades nacionais competentes
 alterem o seu ponto de vista face a uma decisão não vinculativa
 da Comissão. A recorrente conclui então que o pedido ao
 A recorrente conclui pedindo que o Tribunal se digne: abrigo do artigo 30.o foi feito com um objectivo que não pode
 alcançar e que a Comissão, ao não ter isto em consideração,
 — anular a decisão da Comissão de 6 de Janeiro de violou o principio da boa administração. Além disso, ou
 2002 que submete uma questão «Lopid» ao Comité subsidiariamente, a abordagem da Comissão constitui desvio
 das Especialidades Farmacêuticas («CEP») nos termos do de poder.
 artigo 30.o do código comunitário relativo aos medica-
 mentos para uso humano.
 (1 ) Processo T-74/00; sob recurso interposto pela Comissão: Processo
 C-39/03 P.
 — condenar a recorrida nas despesas, incluindo as do
 recorrente.
 Fundamentos e principais argumentos
 A recorrente opera no mercado dos produtos farmacêuticos.
 Representa várias sociedades que são titulares da autorização Recurso interposto em 18 de Abril de 2003 pela SUC-
 de introdução no mercado («AIM») do «Lopid» na UE e na CESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft
 Islândia. As autorizações na UE foram obtidas de acordo m.b.H. contra o Instituto de Harmonização do Mercado
 com os procedimentos de comercialização nacionais. Daí Interno (marcas, desenhos e modelos)
 resultaram algumas diferenças entre as autorizações na UE.
 Devido a divergências nas decisões nacionais, a Comissão
 submeteu a questão à Agência Europeia de Avaliação dos (Processo T-128/03)
 Medicamentos («AEAM»), nos termos do artigo 30.o do código
 comunitário relativo aos medicamentos para uso humano, (2003/C 171/54)
 com o objectivo de proceder a um resumo harmonizado das
 características do produto (a seguir «RHCP»). A AEAM deu
 conhecimento desta decisão da Comissão ao recorrente por (Língua do processo a determinar em conformidade com o
 carta de 27 de Janeiro de 2003. artigo 131.o, n.o 2, do Regulamento de Processo — Língua da
 petição: alemão)
 Em apoio das suas alegações, a recorrente invoca a incom-
 petência, a violação de formalidades essenciais e/ou desvio de
 poder.
 Deu entrada em 18 de Abril de 2003, no Tribunal de Primeira
 Instância das Comunidades Europeias, um recurso contra o
 Segundo a recorrente, a decisão impugnada deve ser anulada Instituto de Harmonização do Mercado Interno (marcas,
 por incompetência da AEAM/CEF e da Comissão. A recorrente desenhos e modelos), interposto pela SUCCESS-MARKETING
 alega que nenhum dos três requisitos para um processo válido Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H., com sede em Linz
 nos termos do artigo 30. está preenchido. Em primeiro lugar, (Áustria), representada pelo advogado G. Secklehner, com
 o recorrente alega que decisões divergentes relativas aos domicílio escolhido no Luxemburgo. A outra parte no pro-
 termos dos RHCP não são decisões divergentes relativas às cesso perante a Câmara de Recurso foi a Chipita International
 autorizações do «Lopid» na acepção do artigo 30.o Em segundo S.A., com sede em Atenas.
 ---pagebreak--- C 171/32 PT Jornal Oficial da União Europeia 19.7.2003
 A recorrente conclui pedindo que o Tribunal se digne: aprovados sob o nome «Alex». Esta autorização de introdução
 no mercado («AIM») abrange três formas farmacêuticas: com-
 — anular a decisão da Câmara de Recurso, de 13 de Fevereiro primidos revestidos por película, xarope e liofilizado oral.
 de 2003, e/ou a alteração da decisão da Primeira Câmara
 de Recurso, de 13 de Março de 2003;
 Em 2 de Outubro de 2002, o recorrente submeteu à AEAM
 — condenar o recorrido nas despesas do processo. um pedido para uma alteração do tipo I da AIM para alterar o
 nome da forma liofilizado oral de «Allex 5 mg liofilizado oral»
 para «Allex Reditabs 5 mg liofilizado oral». De acordo com
 várias explicações fornecidas pelo recorrente a AEAM recusou,
 Fundamentos e principais argumentos através da decisão impugnada, autorizar a alteração do nome.
 O recurso tem a mesma origem do processo T-380/02 Em apoio do seu pedido, a recorrente invoca a violação da
 (SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft/ legislação aplicável e do principio da não discriminação. Além
 /IHMI, JO C 101, de 26.4.2003, p. 35) e os seus fundamentos disso, a recorrente alega que o seu direito de defesa foi violado
 e argumentos correspondem aos apresentados nesse processo. e que a AEAM violou o dever de fundamentação.
 Na opinião da recorrente, a decisão impugnada aplica de forma
 errada a decisão do Tribunal de Primeira Instância no processo
 T-123/00 Thomae ( 1) ao recusar a alteração de nome proposta.
 O recorrente alega que o presente processo não respeita à
 questão de saber se diferentes nomes podem ser utilizados
 Recurso interposto em 18 de Abril de 2003 pela Shering- para diferentes medicamentos abrangidos pela mesma AIM.
 -Plough Ltd. contra Comissão das Comunidades Europeias Por conseguinte, o recorrente alega que o acórdão no processo
 e a Agência Europeia de Avaliação dos Medicamentos T-123/00 não se aplica nem se pode aplicar, mesmo interpre-
 («AEAM») tado extensivamente, ao presente processo.
 (Processo T-133/03) Além disso, a recorrente alega que a AEAM violou o principio
 da não discriminação. De acordo com a recorrente, não existe
 (2003/C 171/55) razão objectiva para tratar de forma diferente titulares da
 autorização de introdução no mercado com duas formas
 farmacêuticas abrangidas pela mesma AIM e outros em que
 (Língua do processo: inglês) duas formas farmacêuticas estão abrangidas por duas AIM
 diferentes.
 Deu entrada, em 18 de Abril de 2003, no Tribunal de Primeira (1 ) Acórdão de 10.12.2002, Karl Thomae GmbH/Comissão (ainda
 Instância das Comunidades Europeias, um recurso contra não publicado).
 Comissão das Comunidades Europeias e Agência Europeia
 de Avaliação dos Medicamentos («AEAM»), interposto pela
 Shering-Plough Ltd., com sede em Bruxelas, Bélgica, represen-
 tada pelos advogados G. Berrish e P. Bogaert.
 A recorrente conclui pedindo que o Tribunal se digne:
 — anular a Decisão da AEAM, de 14 de Fevereiro de 2003, Recurso interposto, em 14 de Abril de 2003, pela Sniace,
 que indefere a denominada alteração de tipo I do nome S.A. contra Comissão das Comunidades Europeias
 do medicamento «Allex 5 mg oral lyophilisate» para «Alex
 Reditabs 5 mg oral lyophilisate».
 (Processo T-141/03)
 — condenar a recorrida nas despesas, incluindo as do
 recorrente. (2003/C 171/56)
 (Língua do processo: espanhol)
 Fundamentos e principais argumentos
 O recorrente opera no sector dos medicamentos e é titular da Deu entrada, em 14 de Abril de 2003, no Tribunal de Primeira
 autorização de introdução no mercado dos medicamentos Instância das Comunidades Europeias, um recurso contra a


text:
 26.1.2015
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 C 26/20
 Recurso de casación interpuesto el 24 de noviembre de 2014 por Vadzim Ipatau contra la sentencia del Tribunal General (Sala Primera) dictada el 23 de septiembre de 2014 en el asunto T-646/11, Ipatau/Consejo
 (Asunto C-535/14 P)
 (2015/C 026/24)
 Lengua de procedimiento: francés
 Partes
 Recurrente: Vadzim Ipatau (representante: M. Michalauskas, abogado)
 Otra parte en el procedimiento: Consejo de la Unión Europea
 Pretensiones de la parte recurrente
 —
 Que se anule la sentencia del Tribunal General de 23 de septiembre de 2014 (asunto T-646/11).
 —
 Que se resuelva definitivamente el litigio o se devuelva al Tribunal General para que este último resuelva.
 —
 Que se condene en costas al Consejo, incluidas aquellas costas en que se haya incurrido ante el Tribunal General.
 Motivos y principales alegaciones
 La parte demandante invoca cuatro motivos en apoyo de su recurso de casación.
 En primer lugar, la demandante estima que el Tribunal General vulneró el derecho a la tutela judicial efectiva al denegar efecto suspensivo a la presentación de una solicitud de justicia gratuita durante el plazo previsto para interponer un recurso de anulación contra el acto impugnado.
 En segundo lugar, la demandante reprocha al Tribunal General haber vulnerado el derecho de defensa. En efecto, aduce que el Tribunal General declaró que el Consejo no tenía la obligación de comunicar a la parte demandante las pruebas de cargo ni de darle la oportunidad de ser oída antes de la adopción de la Decisión 2012/642/PESC (1) y del Reglamento de Ejecución no 1017/2012 (2).
 En tercer lugar, la demandante sostiene que el Tribunal General incurrió en error de Derecho al considerar que los motivos expuestos en los actos controvertidos eran suficientes.
 Por último, aduce que el Tribunal General incurrió en error de Derecho al considerar que los actos controvertidos no eran desproporcionados.
 (1) Decisión 2012/642/PESC del Consejo, de 15 de octubre de 2012, relativa a la adopción de medidas restrictivas contra Belarús (DO L 285, p. 1).
 (2) Reglamento de Ejecución (UE) no 1017/2012 del Consejo, de 6 de noviembre de 2012, por el que se aplica el artículo 8 bis, apartado 1, del Reglamento (CE) no 765/2006, relativo a la adopción de medidas restrictivas con respecto a Belarús (JO L 307, p. 7).


type: other

text:
Stuiver en Weijling advocaten | Ontslag “op andere gronden” staat onder druk
 Ontslag “op andere gronden” staat onder druk
 Koen Weijling, 12 april 2016 - Jurisprudentie, Nieuws, ontslag
 Het ontslag op andere gronden wordt in het ambtenarenrecht wel “het ventiel” op het systeem van gesloten ontslaggronden genoemd. Uit een aantal (recente) uitspraken van de Centrale Raad van Beroep (CRvB) is af te leiden, dat de CRvB strenge eisen aan deze ontslaggrond stelt. Dat roept de vraag op hoeveel druk een arbeidsverhouding aan moet kunnen, voordat tot een ontslag op andere gronden overgegaan kan worden.
 In de rechtspositieregelingen van de verschillende overheidssectoren is steeds een bepaling opgenomen, inhoudende dat ontslag kan worden verleend op nader bij besluit omschreven “andere gronden”, dan de overige gronden die genoemd zijn in het rechtspositiebesluit. Deze nader omschreven grond betreft dan een zogenaamde onverenigbaarheid van karakters, een verstoorde arbeidsverhouding, of een impasse in de arbeidsrelatie.
 Bij een ontslag op andere gronden is volgens vaste jurisprudentie van de CRvB doorslaggevend of, ten tijde van het nemen van het ontslagbesluit, sprake is van een verstoorde arbeidsverhouding waardoor voortzetting van het dienstverband niet van het bestuursorgaan kan worden verlangd (zie bijvoorbeeld CRvB 22 januari 2015, ECLI:NL:CRVB:2015:137). Dat betekent volgens de CRvB, dat acht moet worden geslagen op de relevante feiten en omstandigheden, die zich hebben voorgedaan vóór de datum waarop het ontslagbesluit is genomen en dat de situatie op die datum bepalend is.
 In een uitspraak van 17 november 2015 (ECLI:NL:CRVB:2015:4087) oordeelt de CRvB, dat het ontslag met ingang van 1 augustus 2013 van een teamleider, die aanvankelijk vrijwillig heeft ingestemd met buitengewoon verlof in verband met problemen binnen zijn team, die bovendien nadien meerdere keren heeft aangegeven niet terug te willen of te kunnen, onterecht is, omdat de teamleider nadien op basis van gewijzigde inzichten tot het oordeel is gekomen toch terug te willen. Het feit dat sinds het verlenen van het buitengewoon verlof en het ontslag anderhalf jaar is verstreken, waarin ook nog tevergeefs getracht is een minnelijke ontslagregeling te treffen, is voor de CRvB als zodanig geen reden om een impasse aan te nemen. De ambtenaar die vanaf 2 november 2011 thuis zat, is met ingang 16 november 2015 met terugwerkende kracht in dienst van de betreffende gemeente.
 Dat een ambtenaar op zijn schreden mag terugkeren, blijkt ook uit een uitspraak van de CRvB van 31 maart 2016 (ECLI:NL:CRVB:2016:1167). De medewerkster in kwestie werkt bij een waterschap en wordt door haar leidinggevende op 3 februari 2011 aangesproken op het feit, dat zij haar privégesprekken met collega’s dient te beperken. De betrokken medewerkster reageert hier zeer emotioneel en heftig op. Vervolggesprekken op 7 en 14 februari 2011 leiden niet tot de-escalatie en na een ziekmelding wordt besloten, dat de medewerkster op een andere afdeling gaat re-integreren.
 Ondertussen wordt mediation gestart. Uitkomst daarvan is, dat de leidinggevende bereid is de strijdbijl te begraven en afspraken te maken over een terugkeer. De medewerkster is echter alleen bereid afspraken over een terugkeer te maken, als de leidinggevende toegeeft fouten te hebben gemaakt. In een vervolggesprek op 20 juli 2011 ontstaat geen toenadering. De leidinggevende vraagt aan de medewerkster aan het einde van het gesprek of zij haar werkzaamheden wil oppakken. De medewerkster geeft daarop te kennen, dat zij zich eerst verder wil beraden. De leidinggevende geeft aan dat hij op basis van het gesprek een advies zal uitbrengen aan de secretaris-directeur.
 Het dagelijks bestuur van het waterschap besluit op 28 juli 2011 betrokkene met onmiddellijke ingang te ontheffen uit haar functie en boventallig te verklaren. Verder is medegedeeld, dat indien uiterlijk per 1 september 2012 herplaatsing niet mogelijk is gebleken, het dagelijks bestuur zal overgaan tot beëindiging van het dienstverband, omdat betrokkene zich niet meer in staat acht haar werkzaamheden te hervatten, vanwege een door haar ervaren gebrek aan veiligheid en vertrouwen.
 In het aanvullend bezwaarschrift van 16 oktober 2011 gericht tegen de ontheffing heeft de medewerkster zich op het standpunt gesteld, dat zij haar werkzaamheden alsnog wenst te hervatten en dat zij het gezag van haar leidinggevende erkent. Omdat herplaatsing niet mogelijk bleek, heeft het dagelijks bestuur de medewerkster uiteindelijk bij besluit van 30 augustus 2012 ontslag verleend wegens functionele ongeschiktheid met ingang van 1 september 2012.
 In hoger beroep oordeelt de CRvB, dat de medewerkster niet uit haar functie ontheven had mogen worden, omdat het dagelijks bestuur haar eerst had moeten opdragen haar werkzaamheden te hervatten en haar had moeten waarschuwen, dat anders rechtspositionele maatregelen zouden volgen. Bij het nemen van een nieuw besluit op bezwaar stelt het dagelijks bestuur zich op het standpunt, dat vanaf 3 februari 2011 sprake is van een vertrouwensbreuk. Het dagelijks bestuur wijzigt dan ook de ontslaggrond en verleent met terugwerkende kracht een ontslag op “andere gronden” met ingang van 1 september 2012.
 De CRvB overweegt, dat op het moment dat betrokkene uit haar functie werd ontheven, nog niet sprake was van een onoplosbaar conflict. Dat zou ook blijken uit het feit, dat het dagelijks bestuur uitdrukkelijk heeft aangegeven nog naar interne herplaatsingsmogelijkheden te zoeken. Bovendien heeft betrokkene in haar bezwaarschrift van 16 oktober 2011 uitdrukkelijk aangegeven, dat zij het gezag van haar leidinggevende erkende, waarmee zij ruim voor de datum van het ontslag op haar schreden is teruggekeerd. De CRvB vernietigt zowel het besluit op bezwaar, als het primaire besluit van 30 augustus 2012. Na ruim drie en een half jaar procederen is de medewerkster, met terugwerkende kracht weer in dienst van het waterschap.
 Dat de leidinggevende en kennelijk ook het dagelijks bestuur het wel met betrokkene “gehad hadden”, acht de CRvB kennelijk onvoldoende aangetoond.
 Ook in een uitspraak van 30 april 2015 (ECLI:NL:CRVB:2015:1382) kent de raad gewicht toe aan het feit, dat het college de betrokken ambtenaar nog getracht heeft te herplaatsen, waaruit zou blijken, dat er dus nog wel vertrouwen bestond in de betreffende ambtenaar. De CRvB overweegt dat de leidinggevende betrokkene daags na het ontslagbesluit, op 29 juni 2012 geattendeerd heeft op mogelijk geschikte vacatures bij de gemeente. Bovendien is in het re-integratieplan als doel omschreven: het aanvaarden van een passende functie binnen of buiten de gemeente. Onder deze omstandigheden is volgens de CRvB de conclusie dat voortzetting van het dienstverband met betrokkene in redelijkheid niet van het college kan worden gevergd niet gerechtvaardigd. Dat betekent dat het college niet bevoegd was om betrokkene ontslag te verlenen.
 In deze zaak speelde verder nog dat betrokkene inmiddels niet meer terug kon in haar eigen functie. De CRvB geeft een vingerwijzing hoe met dit soort situaties, die bijvoorbeeld ook kunnen spelen als een ambtenaar na een gerechtelijke uitspraak terug in dienst is, dient te worden omgegaan. De CRvB overweegt: “Het is nu aan appellant om, in overleg met betrokkene, haar een andere functie op te dragen. (...) Het standpunt van appellant dat betrokkene ook elders binnen de gemeentelijke organisatie niet als leidinggevende zou kunnen functioneren is dan ook niet onderbouwd. (...) De conclusie dat van verdere herplaatsingsinspanningen geen resultaat is te verwachten is dan ook evenmin gerechtvaardigd.”
 De les die we uit de uitspraken kunnen trekken is, dat ook het ontslag op andere gronden slechts als een ultimum remedium is toegestaan en slechts toepasbaar als een situatie in redelijkheid onoplosbaar is. Over wat daarbij in redelijkheid van een bestuursorgaan verwacht mag worden, heeft de CRvB een duidelijke opvatting, namelijk: “veel”.
 Wat je als ambtenaar niet mag zeggen
 Koen Weijling, 14 oktober 2015
 In een opvallende reeks van vijf recente uitspraken oordeelt de CRvB dat het doen van bepaalde uitlatingen door een ambtenaar plichtsverzuim is. De CRvB kleurt hiermee het begrip “een goed ambtenaar” verder in. Uit deze uitspraken blijkt dat “een goed ambtenaar” niet zo maar alles kan zeggen wat in hem opkomt. Deze jurisprudentie roept tevens de vraag op hoe het ambtelijke tuchtrecht straks een plek krijgt onder de Wet Normalisering rechtspositie ambtenaren, als die wordt aangenomen door de Eerste Kamer.
 Einde aanstelling: verlof opnemen, of afkopen/uitbetalen, dat is de vraag!
 Hans Stuiver, 18 mei 2015
 Mag worden bepaald dat resterende verlofdagen, voor het einde van de aanstelling, worden opgenomen, of moet het afkoopverzoek van de ambtenaar worden gehonoreerd? Wat is rechtens?
 Strafontslag en toch WW-uitkering? Kan (nie) waar zijn! Duur foutje
 Hans Stuiver, 3 februari 2015
 Bij zeer ernstig plichtsverzuim krijgt een ambtenaar strafontslag (ontslag op staande voet) en soms, zoals op kerstavond 2014 blijkt, zelfs een WW-uitkering. Feiten bekend? Overheidswerkgevers moeten voortvarend doorpakken anders wordt het strafontslag alsnog een duur ontslag.


type: wikipedia

text:
Az ausztronéz nyelvcsalád a természetes nyelvek egyik nyelvcsaládja. Elterjedési területe Délkelet-Ázsia és Óceánia, valamint Madagaszkár. A 21. század elején a nyelvtudomány mintegy 960 különböző nyelvet tart számon ebben a családban, 380 millió beszélővel. Az ausztronéz nyelvek között sok nagy irodalmi és államnyelv van, a többségük azonban a Csendes-óceán kisebb-nagyobb szigetein használatos, némelyikük csak néhány száz vagy ezer beszélővel.
 Története, jellegzetességei
 A nyelvtudomány a nyelvcsalád eredetét Tajvan szigetéig tudja visszavezetni, ahol az őslakosok még ma is használnak néhány ausztronéz nyelvet. E nyelvek hordozóinak széttelepülése az i. e. 5. évezredben kezdődött meg, de csak jóval később gyorsult fel.
 Az ausztronéz nyelvek ezen az óriási területen hasonló szerkezetűek, alapszókincsükben is sok a közös szó, azonban a kölcsönös érthetőség bizonyos foka csak az egymással szorosabban rokon nyelvek, egymáshoz közelebb élő népcsoportok között fordul elő.
 E nyelvek hangrendszerére általában a kevés különböző fonéma (magán- vagy mássalhangzó) jellemző. Gyakoriak a magánhangzók, a szó vége legtöbbször magánhangzóra végződik. Ragozó nyelvek, elő-, utó- és belragokkal - vagy különírás esetében elöljárókkal és névutókkal.
 Többes szám első személyben megkülönböztetnek inkluzív és exkluzív alakokat: például a maláj nyelvben kita = mi (én és ti); illetve kami = mi (én és ők, nem ti)
 A névszók között gyakori a kettős szám, sőt keleten hármas szám is előfordul az egyes és többes szám mellett. A nyelvcsalád sok tagja megkülönbözteti a birtokviszony esetében az állandó és alkalmi birtokosságot.
 Az írásuk túlnyomórészt latin betűs; a batak nyelvnek indiai eredetű írása van.
 Az ausztronéz nyelvcsalád etnikumai a maláj-polinéz rasszhoz tartoznak, de egyes csoportjaik észrevehetően különböznek egymástól: például az új-zélandi maorikban feltűnőbbek a mongolos vonások, a melanéziaiak bőre sötétebb. A madagaszkári malagaszok afrikai eredetű etnikumokkal is keveredtek, ezért rajtuk negrid vonások figyelhetők meg.
 A családhoz tartozó nyelvek
 Tajvani ág
 atajal
 coni
 Pajvan nyelvek
 ami
 bunun
 pajvan
 szároa
 Maláj-polinéz ág
 maláj
 tyam (cham – kihalt)
 Nyugati maláj-polinéz nyelvek
 Délkelet-ázsiai nyelvek
 Fülöp-szigeteki nyelvek
 szebuano
 maranao
 minahaszanó
 tagalog
 Malgas nyelvek
 Nyugat-indonéziai nyelvek
 indonéz
 borneói nyelvek
 szumátrai nyelvek
 jávai nyelvek
 bali-szaszak nyelvek
 celebeszi nyelvek
 Nyugati-mikronéziai nyelvek
 papaui
 chamorro
 Középső maláj-polinéz nyelvek
 manggarai
 ngadha
 roti
 tetum
 burui
 Dél-halmaherai nyugat-új-guineai nyelvek
 buli
 numfor-biak
 varopen
 Óceániai nyelvek
 Polinéz nyelvek
 hawaii
 tahiti
 maori
 szamoai
 tongai
 tokelaui
 tuvalui
 Mikronéziai nyelvek
 csúki
 fidzsi
 gilberti (kiribati)
 mota
 hiri motu (pidzsin)
 palaui
 yap-szigeteki
 Korábban a tai-kadai nyelvcsalád nyelveit (például thai nyelv, lao nyelv) is ide sorolták egy külön ágként („thai ág”).
 Források
 Nyelvcsaládok