type: caselaw

text:
 15.2.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 45/35
 Tužba podnesena 4. studenoga 2013. — Real Express protiv OHIM-a — MIP Metro (real)
 (Predmet T-580/13)
 2014/C 45/61
 Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski
 Stranke
 Tužitelj: Real Express Srl (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: C. Anitoae, lawyer)
 Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
 Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka)
 Zahtjevi
 Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
 —
 poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 16. rujna 2013. donesenu u predmetu R 1519/2012-4;
 —
 naloži tuženiku i intervenijentu snošenje troškova postupka.
 Tužbeni razlozi i glavni argumenti
 Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem
 Predmetni žig Zajednice: figurativni žig u plavoj i crvenoj boji koji sadrži verbalni element „real” za proizvode i usluge iz razreda 3 i 35 — prijava žiga Zajednice br. 9 512 609
 Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj
 Navedeni žig ili znak: rumunjski žigovi br. 38 089 i br. 80 065
 Odluka odjela za prigovore: prigovor je odbačen u cijelosti
 Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena
 Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


type: other

text:
Sammelvuo nimesi seitsemän tulokasta Maailmanliigaan - UrheiluSuomi.com
 Sammelvuo nimesi seitsemän tulokasta Maailmanliigaan
 431229 Lentopallo 26.4.2013
 Päävalmentaja Tuomas Sammelvuo nimesi seitsemän tulokasta miesten lentopallomaajoukkueen Maailmanliigan 22 pelaajan ryhmään. Kuukauden päästä alkavan Maailmanliigan ryhmästä löytyy myös kaikki kokeneet tutut runkopelaajat.
 - Lista syntyi monien pelien ja Kuortaneen leirin (14.-18.4.) näkemisen perusteella. Valinnoissa painoivat tietysti paljon pelityylimmekin vaatimukset, päävalmentaja Sammelvuo taustoittaa.
 Maailmanliiga käynnistyy Suomen osalta reilun kuukauden päästä huhti-toukokuun vaihteessa kotipeleillä Helsingissä Portugalia vastaan. Muut lohkon joukkueet ovat Etelä-Korea, Japani, Hollanti sekä Kanada.
 Leireilyn maajoukkueryhmä aloittaa puolestaan 15 pelaajan vahvuisena 2. toukokuuta Kuortaneen urheiluopistolla.
 - Meillä jää harjoitteluun kuukausi aikaa. Aikaa ei tosiaan ole liikaa ja kevät on aina haastava, koska sarjat loppuvat monilla niin eri aikaa. On tärkeintä saada kaikki fyysisesti sille tasolle, että voidaan panostaa oman pelityylin asioihin lajitreeneissä. Mutta se on sama asia muillakin joukkueilla ja olen tyytyväinen meidän valmistautumisohjelmaan.
 Nyt valitussa ryhmässä on seitsemän pelaajaa, jotka eivät ole vielä miesten maajoukkueessa pelanneet. Tulokkaiden miksaus on todella mielenkiintoinen, kun joukosta löytyy pelaajia 18-vuotiaasta nuorukaisesta 32-vuotiaaseen konkariin.
 - Uusia kavereita on paljon, etenkin nuorella kaartilla on hieno tulevaisuus edessä, kunhan pojilla on kirkkaana mielessä mitä he itse oikeasti haluavat ja mitä se päivittäin heiltä vaatii. Muutamat nuorista taistelevat varmasti myös peliajasta kentällä, päävalmentaja toteaa.
 - Minusta meillä on joka pelipaikalla selkeää kilpailuasetelmaa ja laatua löytyy sopivasti. Mutta totta kai haluaisin, että joukkueen valitseminen tulee tulevaisuudessa vielä haastavammaksi laajentuneen pelaajamateriaalin ansiosta.
 Uudet kasvot ovat tuoreen liigamestarijoukkueen Kokkolan Tiikereiden Lauri Kerminen, 32-vuotias Ettan keskitorjuja Juha Aho, Saimaa Volleyn tehokaksikko Ville Juntura - Joni Mikkonen, Loimun libero Juho Rajala sekä nuoret Niklas Seppänen (19-v, Korson Veto) ja Elviss Krastins (18-v, VaLePa).
 Toisaalta joukkueesta löytyy peräti kahdeksan yli sadan maaottelun kokemuksen omaavaa pelaajaa. Sammelvuon siirryttyä kentiltä valmentajaksi, kokeneimman pelaajan viitan peri passari Mikko Esko. 34-vuotias Esko on pelannut 220 maaottelua.
 Etenkin liberopaikalla tilanne on erittäin mielenkiitoinen, kun molemmat ryhmään valitut liberot ovat ensikertalaisia maajoukkueessa: 20-vuotias Lauri Kerminen ja 27-vuotias Juho Rajala.
 - Liberoitten valinta oli todella mielenkiintoinen ja tiukka päätös lopulta. Kerminen ja Rajala hoitavat sen tontin nyt ja näen molemmissa tärkeän potentiaalin laajaan tonttiin etenkin leijavastaanotossa. Pojat pitää saada ajettua heti sisään porukkaan ja kun päästään harjoittelemaan päivittäin, uskon, että kaikki hoituu nopeasti. Kumpi pelaa...katsotaan, Sammelvuo kommentoi.
 Maajoukkueryhmästä seurajoukkuepelit jatkuvat tällä hetkellä enää Venäjän liigan välierissä Mikko Eskolla ja Ranskan finaaleissa Mikko Oivasella. Apuvalmentaja Nikola Giolito on myös kiinni vielä venäläisen seurajoukkueensa Fakelin sijoitusotteluissa.
 Maailmanliigan lopputurnaukseen selviää isäntäjoukkue Argentiinan lisäksi A ja B-lohkojen kaksi parasta sekä Suomen lohkon (C) voittaja. Lisäksi A-lohkosta mukaan selviää lohkokolmonen, jos Argentiina on lohkossa kahden parhaan joukossa.
 Maailmanliigan lopputurnaus pelataan Argentiinassa, Mar del Platassa. Kuuden parhaan joukkueen lopputurnaus pelataan 17.-21. heinäkuuta.
 Maajoukkueryhmä Maailmanliigaan 2013
 Mikko Esko, Nizhni Novgorod, Venäjä (220 maaottelua)
 Eemi Tervaportti, Roeselare, Belgia (76)
 Antti Esko, Vammalan Lentopallo (24)
 Ville Juntura, Saimaa Volley (0)
 Olli Kunnari, Vammalan Lentopallo (195)
 Antti Siltala, Sora, Italia (168)
 Matti Hietanen, Gdansk, Puola (201)
 Urpo Sivula, Kokkolan Tiikerit (myös hakkuri) (99)
 Niklas Seppänen, Korson Veto (0)
 Jouni Palokangas, Team Lakkapää (18)
 Elviss Krastins, VaLePa (0)
 Matti Oivanen, Hurrikaani-Loimaa (182)
 Konstantin Shumov, Generali Haching, Saksa (147)
 Jukka Lehtonen, Lugano, Sveitsi (124)
 Tommi Siirilä, Pielaveden Sampo (8)
 Aleksi Kaatrasalo, Hurrikaani-Loimaa (6)
 Juha Aho, Lentopalloseura Etta (0)
 Mikko Oivanen, Paris Volley, Ranska (160)
 Olli-Pekka Ojansivu, Kokkolan Tiikerit (90)
 Joni Mikkonen, Saimaa Volley (0)
 Lauri Kerminen, Kokkolan Tiikerit (0)
 Juho Rajala, Raision Loimu (0)
 Apuvalmentaja Nicola Giolito, Italia
 Tilastomies Kamil Soloducha, Puola
 Osteopaatti Marko Panu
 Maajoukkueen alkukauden ohjelma
 2.5. Maajoukkueen leiritys alkaa Kuortaneella
 22.-24.5. Tshekki: Kolme maaottelua Tshekki – Suomi
 31.5. klo 18:30 Suomi – Portugali (Helsinki)
 1.6. klo 18:30 Suomi – Portugali (Helsinki)
 8.6. klo 8:00 Etelä-Korea – Suomi (Suwon, Korea)
 9.6. klo 8:00 Etelä-Korea – Suomi (Suwon, Korea)
 15.6. klo ? Japani - Suomi (Komaki, Japani)
 16.6. klo ? Japani - Suomi (Komaki, Japani)
 28.6. klo 18:30 Suomi – Kanada (Tampere)
 29.6. klo 18.30 Suomi – Kanada (Tampere)
 5.7. klo 18.30 Suomi – Hollanti (Tampere)
 6.7. klo 18.30 Suomi – Hollanti (Tampere)
 16.-21.7. Kuuden maan lopputurnaus. (Mar de Plata, Argentiina)
 Lohko A: Brasilia, Puola, USA, Bulgaria, Argentiina, Ranska.
 Lohko B: Venäjä, Italia, Kuuba, Serbia, Saksa, Iran.
 Lohko C: Kanada, Etelä-Korea, Suomi, Hollanti, Portugali, Japani.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2016 12 15
 COM(2016) 789 final
 2016/0394(COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos direktyvos 87/217/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/31/EB, Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1257/2013, Tarybos direktyvos 86/278/EEB ir Tarybos direktyvos 94/63/EB nuostatos dėl aplinkos srities ataskaitų teikimo procedūrinių taisyklių ir panaikinama Tarybos direktyva 91/692/EEB
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 Bendrosios aplinkybės
 Nemažai Sąjungos teisės aktų buvo priimta nenustačius jų galiojimo pabaigos datos. Oficialiai šie aktai tebegalioja net jei jie yra praradę teisinį poveikį.
 Nebetaikytinus ar praradusius aktualumą teisės aktus pašalinus iš Sąjungos teisės aktų paieškos priemonių (CELEX, EUR-Lex ir galiojančių teisės aktų rodyklės), jos taptų patogesnės naudoti, o pati paieška taptų veiksmingesnė ir spartesnė. Sąjungos teisės aktų skaidrinimas – labai svarbus geresnio reglamentavimo darbotvarkės, kurią, vadovaudamosi naujuoju tarpinstituciniu susitarimu dėl geresnės teisėkūros
 1
 , įgyvendina Sąjungos institucijos, aspektas. 2014 m. REFIT komunikate
 2
 nurodyta, kad Komisija parengs teisės aktų, inter alia, susijusių su standartizuota atskaitomybe aplinkos srityje, panaikinimo priemones. Be to, 2015 m. Komunikate dėl geresnio reglamentavimo
 3
 paraginta atlikti plataus masto ataskaitų teikimo reikalavimų kai kuriose politikos srityse, įskaitant aplinką, peržiūrą. Atsižvelgiant į šias sąsajas, šiuo metu pasiūlymu siūloma panaikinti 1991 m. gruodžio 23 d. Tarybos direktyvą, standartizuojančią ir racionalizuojančią ataskaitas apie tam tikrų su aplinka susijusių direktyvų įgyvendinimą (toliau – Direktyva 91/692/EEB). Tai taip pat susiję su platesnio masto aplinkos monitoringo ir ataskaitų teikimo tinkamumo patikra. Šiuo metu ta tinkamumo patikra atliekama pagal 2016 m. Komisijos darbo programą, kurios V priede išdėstytame siūlomų panaikinti aktų sąraše nurodyta Direktyva 91/692/EEB ir susijęs Sprendimas 95/337/EEB dėl vandens sektoriaus klausimyno
 4
 .
 Pasiūlymų dėl aktų panaikinimo rinkinį sudaro keturios siūlomos iniciatyvos, susijusios su Direktyvos 91/692/EEB ir Sprendimo 95/337/EEB panaikinimu:
 1.Komunikatas, kuriuo pripažįstama, kad Komisijos priimti 11 įgyvendinimo aktų, kuriais patvirtinti aplinkos srities ataskaitų teikimo reikalavimai, įskaitant Sprendimą 95/337/EEB, yra nebeaktualūs.
 2.Du pasiūlymai dėl Komisijos sprendimų, kuriais panaikinami du įgyvendinimo sprendimai (taikant komiteto procedūrą) – 2011 m. vasario 10 d. Komisijos sprendimas 2011/92/ES
 5
 ir 2010 m. lapkričio 9 d. Komisijos sprendimas 2010/681/ES
 6
 , kurie neteko teisinės galios, bet dėl procedūrinių priežasčių bus panaikinti Komisijai vėliau taikant komiteto procedūrą.
 3.Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo, kuriuo bus panaikintos ir iš dalies pakeistos 6 teisės aktų, kuriuose daroma nuoroda į Direktyvą 91/692/EEB, nuostatos.
 Siekdama parengti šias iniciatyvas, Komisija atliko analizę ir įvertino, kokios pasekmės kiltų palikus galioti arba panaikinus įvairius įpareigojimus. Toliau pateikiama šio darbo santrauka, o išsamiau ji apžvelgiama atskirai paskelbtuose pagalbinio tyrimo dokumentuose
 7
 . Kadangi siekiama panaikinti nebeaktualias nuostatas ir teisės aktus, manytina, kad atlikti oficialaus poveikio vertinimo nebereikia. Svarbu pabrėžti, kad, panaikinus šias nuostatas ir teisės aktus, realios ekonominės naudos nebus. Pagrindinė nauda bus susijusi daugiausia su tuo, kad panaikinus neaktualias nuostatas ataskaitų teikimo taisyklės taps aiškesnės.
 Direktyvos 91/692/EEB trūkumai
 Direktyva 91/692/EEB siekta supaprastinti visuose jos priėmimo momentu galiojusiuose aplinkos srities ES teisės aktuose nustatytus ataskaitų teikimo reikalavimus. Tačiau praktikoje su Direktyva 91/692/EEB suderinti ne visi aplinkos srities ataskaitų teikimo reikalavimai. Pavyzdžiui, tai nebuvo taikoma direktyvoms 91/271/EEB
 8
 ir 91/676/EEB
 9
 . Taip pat pažymėtina, kad nuo pat pradžių direktyvos įgyvendinimas buvo sudėtingas ir neveiksmingas. Viena pagrindinių problemų buvo ta, kad direktyva priimta dar iki pradedant plačiai naudotis informacinėmis technologijomis. Be to, dauguma atskirų priemonių, kurioms Direktyvoje 91/692/EEB buvo nustatyti ataskaitų teikimo reikalavimai, vėliau buvo pakeistos kitomis, o šiose nepaisyta direktyvos nuostatų dėl ataskaitų teikimo. Pavyzdžiui, Direktyva 2000/60/EB
 10
 buvo panaikinti septyni vandens srities teisės aktai, taigi ir susijęs pagal Direktyvą 91/692/EEB priimtoje Direktyvoje 95/337/EEB pateiktas vandens sektoriaus klausimynas tapo neaktualus. Tokiomis priemonėmis, kaip direktyvos 2000/60/EB ir 2010/75/EB
 11
 (ir anksčiau galiojusi Direktyva 96/61/EB)
 12
 , nustatyti savarankiški ataskaitų teikimo reikalavimai.
 Europos aplinkos agentūrai sėkmingai sukūrus sistemą ReportNet ir įgyvendinant sektorines ataskaitų teikimo reikalavimų supaprastinimo iniciatyvas (pavyzdžiui, plėtojant Europos vandens informacinės sistemos iniciatyvą), kilo vis daugiau abejonių, ar reikalingos ir veiksmingos horizontaliosios priemonės dėl ataskaitų teikimo. Galiausiai priėmus INSPIRE direktyvą (Direktyva 2007/2/EB) ir atsižvelgiant į susijusį tolesnį bendros informacijos apie aplinką sistemos (BIAS) veikimą
 13
 , suformuotas pažangesnis ir veiksmingesnis horizontalusis požiūris į ES aplinkos politikos srities informacijos valdymą ir ataskaitų teikimą.
 Tuo metu Komisija padarė išvadą, kad „[...] svarbus žingsnis įgyvendinant BIAS ir ypač siekiant tikėtinos supaprastinimo teikiamos naudos bus atnaujinti teisines nuostatas, susijusias su tuo, kaip pateikiama Bendrijos aplinkos teisės aktais reikalaujama informacija. Tikimasi, kad tai bus pasiekta persvarstant standartizuotą ataskaitų teikimo direktyvą 91/692/EEB, kurią reikia atnaujinti ir suderinti su BIAS principais. Todėl Komisija ketina 2008 m. pateikti atitinkamą teisės akto pasiūlymą, įskaitant pasenusių dabar galiojančios standartizuotos ataskaitų teikimo direktyvos nuostatų panaikinimą.“
 14
 Galiausiai Komisija nusprendė nesiūlyti naujo teisės akto dėl ataskaitų teikimo, bet verčiau šį klausimą spręsti neteisinėmis priemonėmis (žr. ES bendros informacijos apie aplinką sistemos įgyvendinimo perspektyvą
 15
 ) ir kartu imtis koordinuotų veiksmų įvairiose aplinkos politikos srityse (pavyzdžiui, vandens, oro, gamtos ir pan.).
 Dabartinės Direktyvos 91/692/EEB taikymo srities ir aktualumo apžvalga
 Direktyvoje 91/692/EEB daroma nuoroda į 28 aplinkos srities aktus, kuriems taikomos jos nuostatos. Direktyva 91/692/EEB grindžiama ir daugiau aktų. Dėl to, kad vėliau šie aktai buvo panaikinti (žr. 2 lentelėje pateiktą apžvalgą), šiuo metu tebegalioja 1 reglamentas, 9 direktyvos (žr. 1 lentelėje pateiktą apžvalgą) (jos nuostatos tebėra taikomos dviem direktyvoms, t. y. direktyvoms 86/278/EEB ir 87/217/EEB) ir 23 sprendimai, kuriuose tebėra nuorodų į tas nuostatas (žr. 3 lentelėje pateiktą apžvalgą).
 Taigi dauguma Direktyvoje 91/692/EEB išdėstytų pirminių reikalavimų prarado aktualumą ir nebeturi teisinės galios. Todėl siekiant užtikrinti teisinį tikrumą, padidinti skaidrumą, sumažinti administracinę naštą ir užtikrinti, kad, remiantis geresnio reglamentavimo darbotvarke, ES teisės aktai atitiktų savo paskirtį, pateiktas pasiūlymas dėl panaikinimo.
 Siūlomos priemonės siekiant panaikinti Direktyvą 91/692/EEB ir susijusius aktus
 Pirmoji priemonė – tai pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo, kuriuo panaikinami standartizuoto ataskaitų teikimo reikalavimai. Be to, siūloma nuorodas į senąsias komiteto procedūros taisykles pakeisti nuorodomis į 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai, kaip ir reikalaujama to reglamento 13 straipsnyje dėl pereinamojo laikotarpio priemonių.
 Antrąja priemone siekiama priimti komunikatą, kuriuo tebegaliojantys pagal Direktyvą 91/692/EEB priimti įgyvendinimo sprendimai pripažįstami negaliojančiais. Komunikate nurodomi nebeaktualūs sprendimai ir tie sprendimai, kurių teisinis pagrindas panaikintas.
 Trečiąja priemone siekiama panaikinti du įgyvendinimo sprendimus, kurių teisinis pagrindas tebegalioja, bet kurie per tą laiką prarado teisinį poveikį
 16
 .
 Atliekant parengiamąją analizę, buvo išnagrinėtos kelios galimybės, kurias pasirinkus būtų galima užtikrinti, kad teisės aktai bus panaikinti veiksmingai ir prireikus bus kartu išsaugotas teisinis poveikis. Šios analizės išvados pateikiamos pagalbinio tyrimo dokumentuose
 17
 ; rekomenduojama Direktyvos 91/692/EEB nuostatas panaikinti visiškai, o nebeaktualias nuostatas išbraukti ir pateikti nuorodas į naująsias taisykles dėl įgyvendinimo aktų. Ši galimybė, kurią sudaro trys pirmiau minėtos priemonės, pripažinta veiksmingiausia, kad būtų sumažintas biurokratizmas ir padidintas teisinis tikrumas.
 Direktyvoje 91/692/EEB nurodytos ankstesnės direktyvos
 Kaip nurodyta pirmiau, iš ankstesnių Direktyvoje 91/692/EEB nurodytų 28 priemonių (žr. 2 lentelėje pateiktą apžvalgą) tebegalioja tik direktyvos 86/278/EEB ir 87/217/EEB (žr. 1 lentelėje pateiktą apžvalgą).
 Siūloma palikti galioti Direktyvoje 86/278/EEB nustatytus ataskaitų teikimo reikalavimus ir direktyvą suderinti su naujosiomis SESV nustatytomis įgyvendinimo aktams taikomomis taisyklėmis.
 Direktyvoje 87/217/EEB nustatyti ataskaitų teikimo reikalavimai netaikomi – taip yra pirmiausia dėl to, kad, taikant REACH reglamentą (Reglamentas (EB) Nr. 1907/2006), ES laipsniškai nutraukta asbesto žaliavos gamyba ir naudojimas, ir ES valstybėse narėse asbestas nebenaudojamas.
 1 lentelė. Direktyvų ir reglamentų, kuriems taikomas siūlomas sprendimas, kuriuo panaikinama Direktyva 91/962/EEB (visi kiti Direktyvai 91/692/EEB aktualūs aktai yra negaliojantys arba per tą laiką netekę aktualumo)
 Tebegaliojantys teisės aktai, kuriuose daroma nuoroda į Direktyvą 91/692/EEB arba į kuriuos daroma nuoroda toje direktyvoje
 Teisės aktų nuostatos, kurioms daro poveikį naikinamos Direktyvos 91/692/EEB nuostatos
 Su teisės aktais susijęs siūlomo sprendimo straipsnis
 1) 1986 m. birželio 12 d. Direktyva 86/278/EEB dėl aplinkos, ypač dirvožemio, apsaugos naudojant žemės ūkyje nuotėkų dumblą
 13, 14, 15, 15a ir 17 straipsniai
 3 straipsnis
 2) 1987 m. kovo 19 d. Tarybos direktyva 87/217/EEB dėl aplinkos taršos asbestu prevencijos ir mažinimo
 13 straipsnis
 4 straipsnis
 3) 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB, nustatanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje
 21 straipsnis
 1 straipsnis
 4) 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/31/EB dėl anglies dioksido geologinio saugojimo daroma nuoroda į Direktyvą 91/692/EEB
 27, 29 ir 30 straipsniai
 2 straipsnis
 5) Reglamentas (ES) Nr. 1257/2013 dėl laivų perdirbimo
 21 straipsnis
 5 straipsnis
 6) 1994 m. gruodžio 20 d. Direktyva 94/63/EB dėl lakiųjų organinių junginių išsiskyrimo į aplinką laikant benziną ir tiekiant jį iš terminalų į degalines kontrolės
 9 straipsnis
 6 straipsnis
 7) 2008 m. lapkričio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinančios kai kurias direktyvas
 18
 37 straipsnio 1 dalis
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 8) 2000 m. rugsėjo 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/53/EB dėl eksploatuoti netinkamų transporto priemonių 9 straipsnis
 19
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 9) 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvos 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų 15 straipsnis
 20
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 10) 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų 17 straipsnis
 21
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 Taikomos Atliekų tvarkymo dokumentų rinkinio nuostatos
 2 lentelė. Panaikintų direktyvų ir reglamentų, kuriems anksčiau buvo taikoma Direktyva 91/692/EEB, apžvalga
 Panaikinti teisės aktai, kuriems anksčiau buvo taikoma Direktyva 91/692/EEB
 Panaikinimo data
 1975 m. gruodžio 8 d. Tarybos direktyva 76/160/EEB dėl maudyklų kokybės
 22
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 3 straipsniu, buvo panaikinta 2006 m. vasario 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/7/EB dėl maudyklų vandens kokybės valdymo, panaikinančia Direktyvą 76/160/EEB
 23
 .
 2014 m. gruodžio 31 d.
 1976 m. gegužės 4 d. Tarybos direktyva 76/464/EEB dėl tam tikrų į Bendrijos vandenis išleidžiamų pavojingų medžiagų sukeltos taršos
 24
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta 2006 m. vasario 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/11/EB dėl tam tikrų į Bendrijos vandenis išleidžiamų pavojingų medžiagų sukeltos taršos
 25
 .
 2006 m. kovo 23 d.
 1978 m. vasario 20 d. Tarybos direktyva 78/176/EEB dėl titano dioksido pramonės atliekų
 26
 su pakeitimais, padarytais Direktyva 83/29/EEB
 27
 ir Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų
 28
 .
 2014 m. sausio 7 d.
 1978 m. liepos 18 d. Tarybos direktyva 78/659/EEB dėl gėlojo vandens, kuriam reikalinga apsauga arba kurį reikia gerinti, kad būtų išsaugoma žuvų gyvybė, kokybės
 29
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta 2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/44/EB dėl gėlojo vandens, kuriam reikalinga apsauga arba kurį reikia gerinti, kad jame galėtų gyventi žuvys, kokybės
 30
 , o ši buvo panaikinta 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatančia Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus
 31
 .
 2013 m. gruodžio 21 d.
 1979 m. spalio 9 d. Tarybos direktyva 79/869/EEB dėl valstybėse narėse esančio paviršinio vandens, skirto geriamajam vandeniui imti matavimo metodų, ėminių ėmimo bei tyrimų dažnio
 32
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, ir su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/855/EEB
 33
 , buvo panaikinta Direktyva 2000/60/EB.
 2007 m. gruodžio 21 d.
 1979 m. spalio 30 d. Tarybos direktyva 79/923/EEB dėl vandenų, kuriuose veisiasi vėžiagyviai, kokybės
 34
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta ir kodifikuota 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/113/EB dėl vandenų, kuriuose veisiasi vėžiagyviai, kokybės
 35
 , o ši panaikinta Direktyva 2000/60/EB.
 2013 m. gruodžio 21 d.
 1979 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyva 80/68/EEB dėl požeminio vandens apsaugos nuo tam tikrų pavojingų medžiagų keliamos taršos
 36
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 2000/60/EB.
 2013 m. gruodžio 21 d.
 1982 m. kovo 22 d. Tarybos direktyva 82/176/EEB dėl gyvsidabrio išleidimo iš chloro šarminės elektrolizės pramonės ribinių verčių ir kokybės siektinų normų
 37
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 2008/105/EB dėl aplinkos kokybės standartų vandens politikos srityje
 38
 .
 2012 m. gruodžio 22 d.
 1983 m. rugsėjo 26 d. Tarybos direktyva 83/513/EEB dėl kadmio išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų
 39
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 2008/105/EB.
 2012 m. gruodžio 22 d.
 1984 m. kovo 8 d. Tarybos direktyva 84/156/EEB dėl pramonės sektorių, išskyrus chloro šarminės elektrolizės pramonę, gyvsidabrio teršalų išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų
 40
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 2008/105/EB.
 2012 m. gruodžio 22 d.
 1984 m. spalio 9 d. Tarybos direktyva 84/491/EEB dėl heksachlorcikloheksano išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų
 41
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 2008/105/EB.
 2012 m. gruodžio 22 d.
 1986 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva 86/280/EEB dėl tam tikrų pavojingų medžiagų, įtrauktų į Direktyvos 76/464/EEB priedo I sąrašą, išleidimo ribinių verčių ir kokybės siektinų normų
 42
 su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 90/415/EEB
 43
 , ir su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 1 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 2008/105/EB.
 2012 m. gruodžio 22 d.
 1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyva 75/440/EEB dėl paviršinio vandens, skirto geriamajam vandeniui imti, kokybės valstybėse narėse reikalavimų
 44
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 2 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 2000/60/EB.
 2007 m. gruodžio 21 d.
 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 80/778/EEB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės
 45
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 2 straipsnio 2 dalimi, buvo panaikinta 1998 m. lapkričio 3 d. Direktyva 98/83/EB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės
 46
 .
 2003 m. gruodžio 25 d.
 1985 m. kovo 7 d. Tarybos direktyva 85/203/EEB dėl azoto dioksidui nustatytų oro kokybės normų
 47
 su pakeitimais, padarytais Direktyva 85/580/EEB
 48
 ir Direktyvos 91/692/EEB 4 straipsnio 3 dalimi, buvo panaikinta 1999 m. balandžio 22 d. Tarybos direktyva 1999/30/EB dėl sieros dioksido, azoto dioksido, azoto oksidų, kietųjų dalelių ir švino ribinių verčių aplinkos ore, bet šioje direktyvoje nebuvo nuorodos į Direktyvą 91/692/EEB ir ji vėliau buvo panaikinta 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/50/EB dėl aplinkos oro kokybės ir švaresnio oro Europoje.
 2010 m. birželio 11 d.
 1975 m. lapkričio 24 d. Tarybos direktyva 75/716/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių sieros kiekį tam tikrose skysto kuro rūšyse, suderinimo
 49
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 4 straipsnio 2 dalimi, buvo panaikinta Direktyva 93/12/EEB
 50
 .
 1994 m. rugsėjo 30 d.
 1984 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva 84/360/EEB dėl kovos su pramonės įmonių keliama oro tarša
 51
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 4 straipsnio 2 dalimi, buvo panaikinta 2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/1/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės
 52
 , o ši buvo panaikinta 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų
 53
 .
 2014 m. sausio 7 d.
 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 80/779/EEB dėl oro kokybės sieros dioksido ir suspenduotų dalelyčių ribinių ir orientacinių verčių
 54
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 4 straipsnio 1 ir 3 dalimis, buvo panaikinta Direktyva 1999/30/EB
 55
 , o ši nuo 2010 m. birželio 11 d. panaikinta Direktyva 2008/50/EB.
 2010 m. birželio 11 d.
 1982 m. gruodžio 3 d. Tarybos direktyva 82/884/EEB dėl ore esamo švino ribinės vertės
 56
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 4 straipsnio 1 ir 3 dalimis, buvo panaikinta Direktyva 1999/30/EB, o ši buvo panaikinta Direktyva 2008/50/EB.
 2010 m. birželio 11 d.
 1985 m. kovo 7 d. Tarybos direktyva 85/203/EEB dėl azoto dioksidui nustatytų oro kokybės normų
 57
 su pakeitimais, padarytais Direktyva 85/580/EEC
 58
 ir Direktyvos 91/692/EEB 4 straipsnio 1 ir 3 dalimis, buvo panaikinta Direktyva 1999/30/EB, o ši buvo panaikinta Direktyva 2008/50/EB.
 2010 m. birželio 11 d.
 1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyva 75/439/EEB dėl naudotų alyvų šalinimo
 59
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 5 straipsniu, buvo panaikinta 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/98/EB dėl atliekų
 60
 .
 2010 m. gruodžio 12 d.
 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 75/442/EEB dėl atliekų
 61
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 5 straipsniu, buvo panaikinta 2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/12/EB dėl atliekų, o ši buvo panaikinta Direktyva 2008/98/EB
 62
 .
 2010 m. gruodžio 11 d.
 1976 m. balandžio 6 d. Tarybos direktyva 76/403/EEB dėl polichloruotų bifenilų ir polichlorintų terfenilų šalinimo
 63
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 5 straipsniu, buvo panaikinta 1996 m. rugsėjo 16 d. Tarybos direktyva 96/59/EB dėl polichlorintų bifenilų ir polichlorintų terfenilų šalinimo (PCB/PCT)
 64
 .
 1996 m. rugsėjo 16 d.
 1978 m. kovo 20 d. Tarybos direktyva 78/319/EEB dėl nuodingų ir pavojingų atliekų
 65
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 5 straipsniu, buvo panaikinta 1991 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyva 91/689/EEB dėl pavojingų atliekų
 66
 .
 1995 m. birželio 27 d.
 1984 m. gruodžio 6 d. Tarybos direktyva 84/631/EEB dėl pavojingų atliekų pervežimo per valstybių sienas Europos Bendrijos viduje priežiūros ir kontrolės
 67
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 5 straipsniu, buvo panaikinta 1993 m. vasario 1 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 259/93 dėl atliekų vežimo Europos bendrijos viduje, į Bendriją ir iš jos priežiūros ir kontrolės
 68
 , o šis buvo panaikintas 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1013/2006 dėl atliekų vežimo
 69
 .
 2007 m. liepos 11 d.
 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyva 85/339/EEB dėl žmonėms skirtų skysčių konteinerių
 70
 su pakeitimais, padarytais Direktyvos 91/692/EEB 5 straipsniu, buvo panaikinta 1994 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų
 71
 .
 1996 m. birželio 29 d.
 3 lentelė. Įgyvendinimo aktų, kurie lieka galioti arba turi būti panaikinti ar pripažinti neaktualiais, apžvalga
 Pagal Direktyvą 91/692/EEB priimti teisės aktai
 Lieka galioti
 Siūloma pripažinti neaktualiais
 Siūloma panaikinti
 1) 2014 m. kovo 21 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2014/166/ES, kuriuo iš dalies keičiamos Sprendimo 2005/381/EB nuostatos dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB taikymo ataskaitos klausimyno (pranešta dokumentu Nr. C(2014) 1726)
 72
 .
 
 2) 2005 m. gegužės 4 d. Komisijos sprendimas 2005/381/EB, nustatantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies pakeičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, taikymo ataskaitos klausimyną (pranešta dokumentu Nr. C(2005) 1359)
 73
 .
 
 3) 2006 m. lapkričio 23 d. Komisijos sprendimas 2006/803/EB, iš dalies pakeičiantis Sprendimą 2005/381/EB, nustatantį Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies pakeičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, taikymo ataskaitos klausimyną (pranešta dokumentu Nr. C(2006) 5546)
 74
 .
 
 4) 2012 m. balandžio 18 d. Komisijos sprendimas, kuriuo priimamas valstybių narių teikiamų Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/98/EB dėl atliekų įgyvendinimo ataskaitų klausimynas
 75
 .
 
 5) 2004 m. kovo 11 d. Komisijos sprendimas 2004/249/EB dėl Direktyvos 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos (EEĮ) atliekų įgyvendinimo
 76
 .
 
 6) 2007 m. kovo 6 d. Komisijos sprendimas 2007/151/EB, iš dalies keičiantis sprendimuose 94/741/EB ir 97/622/EB nustatytus klausimynus, naudojamus rengiant ataskaitas apie Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/12/EB dėl atliekų įgyvendinimą ir apie Tarybos direktyvos 91/689/EEB dėl pavojingų atliekų įgyvendinimą
 77
 .
 
 7) 2000 m. lapkričio 17 d. Komisijos sprendimas 2000/738/EB dėl klausimyno, skirto valstybių narių ataskaitoms apie Direktyvos 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų įgyvendinimą
 78
 .
 
 8) 2001 m. spalio 17 d. Komisijos sprendimas 2001/753/EB dėl klausimyno, skirto valstybių narių ataskaitoms dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/53/EB dėl eksploatuoti netinkamų transporto priemonių įgyvendinimo
 79
 .
 
 9) 1997 m. gegužės 27 d. Komisijos sprendimas 97/622/EB dėl valstybių narių ataskaitų klausimynų dėl tam tikrų atliekų sektoriaus direktyvų įgyvendinimo
 80
 .
 
 10) 1994 m. spalio 24 d. Komisijos sprendimas 94/741/EB dėl valstybių narių ataskaitų klausimynų dėl tam tikrų atliekų sektoriaus direktyvų įgyvendinimo
 81
 .
 
 11) 2011 m. rugsėjo 21 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2011/632/ES, kuriuo patvirtinamas klausimynas, naudotinas teikiant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/76/EB dėl atliekų deginimo įgyvendinimo ataskaitas
 82
 .
 
 12) 2011 m. vasario 10 d. Komisijos sprendimas 2011/92/ES, kuriuo pateikiamas klausimynas, skirtas naudoti rengiant pirmą Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/31/EB dėl anglies dioksido geologinio saugojimo įgyvendinimo ataskaitą
 83
 .
 
 13) 2010 m. lapkričio 9 d. Komisijos sprendimas 2010/681/ES dėl klausimyno, skirto valstybėms narėms rengiant Tarybos direktyvos 1999/13/EB dėl tam tikrų veiklos rūšių ir tam tikrų įrenginių lakiųjų organinių junginių, susidarančių naudojant organinius tirpiklius, emisijų apribojimo 2011–2013 m. įgyvendinimo ataskaitas
 84
 .
 
 14) 2007 m. liepos 26 d. Komisijos sprendimas 2007/531/EB dėl klausimyno, skirto valstybių narių ataskaitoms apie Tarybos direktyvos 1999/13/EB dėl tam tikrų veiklos rūšių ir tam tikrų įrenginių lakiųjų organinių junginių, susidarančių naudojant organinius tirpiklius, emisijų apribojimo įgyvendinimą 2008–2010 m. laikotarpiu rengti.
 85
 
 15) 2003 m. kovo 26 d. Komisijos sprendimas 2003/241/EB, iš dalies keičiantis 1999 m. gegužės 31 d. Komisijos sprendimą 1999/391/EB dėl klausimyno, susijusio su Tarybos direktyva 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės
 86
 .
 
 16) 2002 m. liepos 17 d. Komisijos sprendimas 2002/605/EB dėl klausimyno, susijusio su Tarybos Direktyva 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės
 87
 .
 
 17) 1999 m. gegužės 31 d. Komisijos sprendimas 1999/391/EB dėl klausimyno, susijusio su Tarybos Direktyva 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės.
 88
 
 18) 1999 m. balandžio 9 d. Komisijos sprendimas 1999/314/EB dėl klausimyno, susijusio su Tarybos Direktyva 96/82/EB dėl didelių, su pavojingomis medžiagomis susijusių avarijų pavojaus kontrolės
 89
 .
 
 19) 1998 m. vasario 25 d. Komisijos sprendimas 98/184/EB dėl klausimyno, skirto valstybių narių ataskaitoms dėl Tarybos direktyvos 94/67/EB dėl pavojingų atliekų deginimo įgyvendinimo
 90
 .
 
 20) 1996 m. liepos 29 d. Komisijos sprendimas 96/511/EB dėl klausimynų, numatytų Tarybos direktyvose 80/779/EEB, 82/884/EEB, 84/360/EEB ir 85/203/EEB
 91
 .
 
 21) 1996 m. balandžio 17 d. Komisijos sprendimas 96/302/EB, nustatantis Tarybos direktyvos 91/689/EEB dėl pavojingų atliekų 8 straipsnio 3 dalyje nurodytos informacijos teikimo formą
 92
 .
 
 22) 1992 m. liepos 27 d. Komisijos sprendimas 92/446/EEB dėl klausimynų, naudojamų vandens sektoriaus direktyvoms
 93
 , buvo iš dalies pakeistas 1995 m. liepos 25 d. Komisijos sprendimu 95/337/EB dėl klausimynų, naudojamų vandens sektoriaus direktyvomis.
 
 23) 1995 m. liepos 25 d. Komisijos sprendimas 95/337/EB, iš dalies keičiantis 1992 m. liepos 27 d. Sprendimą 92/446/EEB dėl klausimynų, naudojamų su vandens sektoriaus direktyvomis
 94
 .
 
 Poveikio vertinimas
 Rengiant Komunikatą dėl bendros informacijos apie aplinką sistemos (BIAS)
 95
 jau atliktas ekonominio, aplinkos ir socialinio poveikio vertinimas. Nuo to laiko buvo atnaujinti pagrindinės analizės duomenys ir parengtas išsamus informacinis dokumentas
 96
 . Gauta pakankamai įrodymų, pagrindžiančių pasiūlymo dėl panaikinimo pagrįstumą, todėl atlikti papildomo poveikio vertinimo neprireikė.
 Dėl tikslams pasiekti pasirinktų priemonių – dviejų sprendimų ir vieno komunikato – praktikoje ataskaitų teikimas nesikeistų. Taip yra todėl, kad pagal siūlomą pasiūlymų rinkinį panaikinus nebeaktualias nuostatas teisinis aiškumas taps didesnis, o procedūras pritaikius prie Lisabonos sutarties
 97
 bus supaprastinti įvairūs ataskaitų teikimo reikalavimai. Tikimasi, kad supaprastinus ES acquis padidės veiksmingumas, o tai reiškia, kad gauta nauda bus ne ekonominė, bet greičiau techninė ir teisinė. Vis dėlto gauti kiekybinių duomenų apie sąnaudas ir (arba) naudą, kurios yra tiesiogiai susijusios su panaikinimu, negalima daugiausia dėl to, kad didelė dalis pirminių direktyvoje nustatytų reikalavimų praktikoje yra nebeaktualūs.
 3.TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
 Siūlomų priemonių santrauka
 Pasiūlyme dėl nuostatų, susijusių su aplinkos srities ataskaitų teikimu, panaikinimo nustatytos teisinės priemonės, kurios yra nebeaktualios arba atitinkamai pakeistos galiojančiomis nuostatomis, kuriose daromos tinkamos nuorodos į Reglamentą (ES) Nr. 182/2011.
 Teisinis pagrindas
 Pasiūlymo dėl sprendimo dėl panaikinimo teisinis pagrindas yra Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 192 straipsnis.
 Subsidiarumo ir proporcingumo principai
 Šiame pasiūlyme nurodytos priemonės nebeaktualios dėl to, kad jų turinys buvo perkeltas į vėlesnius teisės aktus, arba dėl to, kad jos yra laikino pobūdžio. Todėl šių priemonių panaikinimas atitinka subsidiarumo ir proporcingumo principą. Reikiamų priemonių šiuo tikslu turi imtis Sąjungos teisės aktų leidėjas.
 Pagrindinės siūlomo sprendimo teisinės nuostatos
 1 straipsnis
 Iš dalies keičiama 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, 21 straipsnio 1 dalis – įterpiama nuoroda į Reglamentą (ES) Nr. 182/2011.
 2 straipsnis
 Iš dalies keičiama 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/31/EB dėl anglies dioksido geologinio saugojimo 27 straipsnio 1 dalis – įterpiama nuoroda į Reglamentą (ES) Nr. 182/2011 ir Direktyvos 2009/31/EB 29 straipsnis, kuriame nustatyta reguliavimo procedūra su tikrinimu, pritaikomas prie SESV 290 straipsnio.
 3 straipsnis
 Iš dalies keičiami 1986 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 86/278/EEB dėl aplinkos, ypač dirvožemio, apsaugos naudojant žemės ūkyje nuotėkų dumblą 13, 15 ir 17 straipsniai ir įterpiamas naujas 15a straipsnis bei nuorodos į Reglamentą (ES) Nr. 182/2011.
 4 straipsnis
 Iš dalies keičiamas 1987 m. kovo 19 d. Tarybos direktyvos 87/217/EEB dėl aplinkos taršos asbestu prevencijos ir mažinimo 13 straipsnis – išbraukiama jo pirma dalis.
 5 straipsnis
 Iš dalies keičiama Reglamento (ES) Nr. 1257/2013 dėl laivų perdirbimo 21 straipsnio 2 dalis.
 6 straipsnis
 Iš dalies keičiama 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/63/EB dėl lakiųjų organinių junginių išsiskyrimo į aplinką laikant benziną ir tiekiant jį iš terminalų į degalines kontrolės – iš dalies keičiamos 4 straipsnio 4 dalis ir 6 straipsnio 4 dalis ir išbraukiamas 9 straipsnio dėl monitoringo ir ataskaitų teikimo pirmas sakinys.
 7 ir 8 straipsniai
 Direktyva panaikinama ir nustatoma ją naikinančio teisės akto įsigaliojimo ir taikymo data. Įsigaliojimas suderinamas su pasiūlymu dėl žiedinės ekonomikos
 98
 , kuris yra susijęs su, be kita ko, 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinančia kai kurias direktyvas, 2000 m. rugsėjo 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/53/EB dėl eksploatuoti netinkamų transporto priemonių, 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyva 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų ir 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų, taip pat pasiūlymu dėl Direktyvos, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/87/EB siekiant ekonomiškai efektyviai dar labiau sumažinti išmetamų teršalų kiekį ir paskatinti investicijas į mažo anglies dioksido kiekio technologijas
 99
 .
 Pasirinkta priemonė
 Siūloma priemonė – Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas.
 4.POVEIKIS BIUDŽETUI
 Šis pasiūlymas poveikio biudžetui neturi.
 2016/0394 (COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos direktyvos 87/217/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/31/EB, Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1257/2013, Tarybos direktyvos 86/278/EEB ir Tarybos direktyvos 94/63/EB nuostatos dėl aplinkos srities ataskaitų teikimo procedūrinių taisyklių ir panaikinama Tarybos direktyva 91/692/EEB
 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 192 straipsnio 1 dalį,
 atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
 teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
 atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę
 100
 ,
 atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę
 101
 ,
 laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros,
 kadangi:
 (1)Tarybos direktyvų 86/278/EEB
 102
 ir 87/217/EEB
 103
 pagrindas – Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties 100 ir 235 straipsniai, o dabar – Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 115 ir 352 straipsniai. Šių direktyvų pakeitimai yra susiję su Sąjungos aplinkos politika ir yra tiesioginė Tarybos direktyvos 91/692/EEB
 104
 panaikinimo remiantis SESV 192 straipsnio 1 dalimi pasekmė. Todėl tikslinga iš dalies pakeisti direktyvas 86/278/EEB ir 87/217/EEB remiantis SESV 192 straipsnio 1 dalimi;
 (2)Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/63/EB
 105
 pagrindas – Europos bendrijos steigimo sutarties 100a straipsnis, o dabar – SESV 114 straipsnis. Tos direktyvos pakeitimai yra susiję su Sąjungos aplinkos politika ir yra tiesioginė Direktyvos 91/692/EEB panaikinimo remiantis SESV 192 straipsnio 1 dalimi pasekmė. Todėl tikslinga iš dalies pakeisti Direktyvą 94/63/EB remiantis SESV 192 straipsnio 1 dalimi;
 (3)Direktyva 91/692/EEB buvo priimta siekiant racionalizuoti ir patobulinti nuostatas dėl informacijos perdavimo pagal sektorius ir ataskaitų dėl tam tikrų aplinkos apsaugos direktyvų skelbimą. Siekiant to tikslo, Direktyva 91/692/EEB buvo padaryta kelių direktyvų pakeitimų ir nustatyti vienodi ataskaitų teikimo reikalavimai;
 (4)Direktyva 91/692/EEB nustatytų ataskaitų teikimo reikalavimų įgyvendinimas yra sudėtingas ir neveiksmingas. Daugybė Direktyva 91/692/EEB iš dalies pakeistų Sąjungos aktų yra pakeista ir juose nebėra Direktyva 91/692/EEB nustatytų ataskaitų teikimo reikalavimų. Pavyzdžiui, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB
 106
 buvo panaikinti septyni vandens politikos srities Sąjungos aktai ir neperimta Direktyva 91/692/EEB nustatyta ataskaitų teikimo sistema. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2010/75/ES
 107
 nėra nuorodų į Direktyvą 91/692/EEB ir nustatyta atskira ataskaitų teikimo sistema;
 (5)Direktyvoje 91/692/EEB taip pat nenumatyta galimybės naudoti elektronines priemones. Europos aplinkos agentūrai sėkmingai sukūrus sistemą ReportNet ir įgyvendinant sektorines ataskaitų teikimo reikalavimų supaprastinimo iniciatyvas, pavyzdžiui, plėtojant Europos vandens informacinės sistemos iniciatyvą, kilo vis daugiau abejonių, ar reikalingos ir veiksmingos horizontaliosios priemonės dėl ataskaitų teikimo. Galiausiai priėmus Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2007/2/EB
 108
 ir atsižvelgiant į susijusį tolesnį bendros informacijos apie aplinką sistemos
 109
 veikimą, suformuotas pažangesnis ir veiksmingesnis horizontalusis požiūris į Sąjungos aplinkos politikos srities informacijos valdymą ir ataskaitų teikimą;
 (6)todėl Direktyva 91/692/EEB turėtų būti panaikinta;
 (7)dauguma direktyvų, kurios buvo iš dalies pakeistos Direktyva 91/692/EEB, nebegalioja. Tačiau direktyvos 87/217/EEB ir 86/278/EEB tebegalioja;
 (8)Direktyvoje 86/278/EEB įtvirtintas reikalavimas valstybėms narėms, laikantis Direktyvoje 91/692/EEB nustatytos procedūros, pateikti Komisijos sudaryto klausimyno arba gairių pagrindu parengtą tos direktyvos įgyvendinimo ataskaitą. Siekiant išvengti teisinio vakuumo, kuris atsirastų panaikinus Direktyvą 91/692/EEB, būtina nuorodą į Direktyvą 91/692/EEB pakeisti nuoroda į Direktyvoje 86/278/EEB nurodytą procedūrą;
 (9)teikti ataskaitas pagal Direktyvą 87/217/EEB nebėra būtina. Priėmus Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1907/2006
 110
 , kuriuo numatyta laipsniškai nutraukti asbesto žaliavos bei produktų, kurių sudėtyje yra asbesto, gamybą ir naudojimą Sąjungoje, valstybėse narėse asbestas nebenaudojamas. Todėl tikslinga išbraukti Direktyvoje 87/217/EEB nustatytus ataskaitų teikimo reikalavimus;
 (10)priėmus Direktyvą 91/692/EEB, nuorodų į ją buvo šiuose reglamentuose ir direktyvose: Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/62/EB
 111
 , Direktyvoje 94/63/EB, Tarybos direktyvoje 1999/31/EB
 112
 , Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/53/EB
 113
 , Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2003/87/EB
 114
 , Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/98/EB
 115
 , Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/31/EB
 116
 ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1257/2013
 117
 .
 (11)ES žiedinės ekonomikos veiksmų plane
 118
 Komisija pasiūlė iš dalies pakeisti direktyvas 2008/98/EB, 94/62/EB, 1999/31/EB ir 2000/53/EB ir pakeisti jose esančias nuorodas į Direktyvą 91/692/EEB. Siekiant užtikrinti, kad panaikinus Direktyvą 91/692/EEB neatsirastų teisinis vakuumas, šis sprendimas turėtų būti taikomas nuo tos pačios dienos kaip ir ES žiedinės ekonomikos dokumentų rinkinyje siūlomi aktai;
 (12)direktyvose 2009/31/EB ir 2003/87/EB įtvirtintas reikalavimas valstybėms narėms, laikantis Direktyvoje 91/692/EEB nurodytos procedūros, pateikti Komisijos sudaryto klausimyno arba gairių pagrindu parengtą tų direktyvų įgyvendinimo ataskaitą. Siekiant išvengti teisinio vakuumo, kuris atsirastų panaikinus Direktyvą 91/692/EEB, būtina nuorodą į Direktyvą 91/692/EEB pakeisti nuoroda į atitinkamoje direktyvoje nurodytą procedūrą;
 (13)siekiant užtikrinti, kad tam tikros Direktyvos 86/278/EEB priedų nuostatos būtų atnaujintos, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus dėl tų nuostatų suderinimo su mokslo ir technikos pažanga. Siekiant užtikrinti, kad Direktyvos 2009/31/EB priedai būtų atnaujinti, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus dėl tų priedų derinimo su mokslo ir technikos pažanga. Ypač svarbu, kad atlikdama parengiamąjį darbą Komisija tinkamai konsultuotųsi, taip pat ir su ekspertais, ir kad tos konsultacijos vyktų vadovaujantis 2016 m. balandžio 13 d. Tarpinstituciniame susitarime dėl geresnės teisėkūros nustatytais principais. Visų pirma, siekiant užtikrinti vienodas galimybes dalyvauti atliekant su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą, Europos Parlamentui ir Tarybai visi dokumentai turėtų būti pateikiami tuo pačiu metu kaip ir valstybių narių ekspertams, be to, jų ekspertams sistemingai turėtų būti suteikiama galimybė dalyvauti Komisijos ekspertų grupių, kurios atlieka su deleguotaisiais aktais susijusį parengiamąjį darbą, posėdžiuose;
 (14)Reglamente (ES) Nr. 1257/2013 yra nuoroda į Direktyvą 91/692/EEB. Atitinkama nuostata yra susijusi su pirmosios ataskaitos teikimu, tačiau jos pateikimo laikotarpis jau yra praėjęs. Todėl atitinkama nuostata turėtų būti išbraukta;
 (15)vykdant Direktyvos 94/63/EB įgyvendinimo stebėseną, toje direktyvoje nustatytas ataskaitų teikimo reikalavimas nebėra būtinas. Todėl atitinkama nuostata turėtų būti išbraukta;
 (16)todėl direktyvos 87/217/EEB, 2003/87/EB ir 2009/31/EB, Reglamentas (ES) Nr. 1257/2013 ir direktyvos 86/278/EEB ir 94/63/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeisti,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Direktyvos 2003/87/EB pakeitimai
 Direktyvos 2003/87/EB 21 straipsnio 1 dalies ketvirtas sakinys pakeičiamas taip:
 „Ataskaita rengiama remiantis klausimynu arba gairėmis; juos Komisija patvirtina priimdama įgyvendinimo aktus. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 22a straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.“
 2 straipsnis
 Direktyvos 2009/31/EB pakeitimai
 Direktyva 2009/31/EB iš dalies keičiama taip:
 1)27 straipsnio 1 dalies trečias sakinys pakeičiamas taip:
 „Ataskaita rengiama remiantis klausimynu arba gairėmis; juos Komisija patvirtina priimdama įgyvendinimo aktus. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 30 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.“;
 2)29 straipsnis pakeičiamas taip:
 „29 straipsnis
 Priedų pakeitimai
 Komisijai pagal 29a straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl priedų suderinimo su mokslo ir technikos pažanga.“;
 3) Įterpiamas šis 29a straipsnis:
 „29a straipsnis
 Įgaliojimų delegavimas
 1.
 Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
 2.
 29 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo [šio sprendimo įsigaliojimo dienos].
 3.
 Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 29 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
 4.
 Prieš priimdama deleguotąjį aktą, Komisija konsultuojasi su kiekvienos valstybės narės paskirtais ekspertais, vadovaudamasi 2016 m. balandžio 13 d. Tarpinstituciniame susitarime dėl geresnės teisėkūros nustatytais principais.
 5.
 Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
 6.
 Pagal 29 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.“;
 4)30 straipsnis pakeičiamas taip:
 „30 straipsnis
 Komiteto procedūra
 1.
 Komisijai padeda Klimato kaitos komitetas, įsteigtas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 525/2013* 26 straipsnį. Tas komitetas – tai komitetas, kaip nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 182/2011**.
 2.
 Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
 ______________________________________
 *
 2013 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 525/2013 dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo stebėsenos bei ataskaitų ir kitos su klimato kaita susijusios nacionalinio bei Sąjungos lygmens informacijos teikimo mechanizmo ir kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 280/2004/EB (OL L 165, 2013 6 18, p. 13).
 **
 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL L 55, 2011 2 28, p. 13).“
 3 straipsnis
 Direktyvos 86/278/EEB pakeitimai
 Direktyva 86/278/EEB iš dalies keičiama taip:
 1) 13 straipsnis pakeičiamas taip:
 „13 straipsnis
 Komisijai pagal 15a straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais priedai suderinami su mokslo ir technikos pažanga.
 Pirma pastraipa netaikoma I A, I B ir I C prieduose išvardytiems parametrams ir vertėms, visiems veiksniams, galintiems paveikti tų verčių nustatymą, ir II A ir II B prieduose nurodytiems analizės parametrams.“;
 2) 14 straipsnis išbraukiamas;
 3) 15 straipsnis pakeičiamas taip:
 „15 straipsnis
 1.
 Komisijai padeda komitetas, įsteigtas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/98/EEB* 39 straipsnį. Tas komitetas – tai komitetas, kaip nustatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 182/2011**.
 2.
 Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.
 _______________________________________________
 *
 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinanti kai kurias direktyvas (OL L 312, 2008 11 22, p. 3).
 **
 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL L 55, 2011 2 28, p. 13).“;
 4) Įterpiamas šis 15a straipsnis:
 „15a straipsnis
 1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
 2. 13 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos.
 3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 13 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
 4. Prieš priimdama deleguotąjį aktą, Komisija konsultuojasi su kiekvienos valstybės narės paskirtais ekspertais, vadovaudamasi 2016 m. balandžio 13 d. Tarpinstituciniame susitarime dėl geresnės teisėkūros nustatytais principais.
 5. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
 6. Pagal 13 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.“;
 5) 17 straipsnio pirmos pastraipos antras sakinys pakeičiamas taip:
 „Sektorių ataskaitos rengiamos remiantis klausimynu arba gairėmis; juos Komisija patvirtina priimdama įgyvendinimo aktą. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 15 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.“
 4 straipsnis
 Direktyvos 87/217/EEB pakeitimai
 Direktyvos 87/217/EEB 13 straipsnio 1 dalis išbraukiama.
 5 straipsnis
 Reglamento (ES) Nr. 1257/2013 pakeitimai
 Reglamento (ES) Nr. 1257/2013 21 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
 „2. Kiekvienoje ataskaitoje apžvelgiami trejų metų duomenys ir ta ataskaita elektroninėmis priemonėmis pateikiama Komisijai ne vėliau kaip per devynis mėnesius nuo joje apžvelgiamo trejų metų laikotarpio pabaigos.
 Pirmoje elektroninėje ataskaitoje apžvelgiami laikotarpio nuo Europos sąrašo paskelbimo iki 2018 m. gruodžio 31 d. duomenys.“
 6 straipsnis
 Direktyvos 94/63/EB pakeitimai
 Direktyva 94/63/EB iš dalies keičiama taip:
 1) 4 straipsnio 4 dalies antra pastraipa pakeičiama taip:
 „Valstybės narės praneša Komisijai apie terminalus, kuriems taikomos šios išimtys.“;
 2) 6 straipsnio 4 dalies antra pastraipa pakeičiama taip:
 „Valstybės narės praneša Komisijai išsamius duomenis apie tas vietoves, kurioms jos numato taikyti šią išimtį, ir vėliau informuoja apie visus su tomis vietovėmis susijusius pasikeitimus.“;
 3) 9 straipsnio pirmas sakinys išbraukiamas.
 7 straipsnis
 Direktyvos 91/692/EEB panaikinimas
 Direktyva 91/692/EEB panaikinama.
 8 straipsnis
 Įsigaliojimas ir taikymas
 Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 Jis taikomas nuo [OL: Direktyvos 2008/98/EB 37 straipsnio 1 dalies pakeitimų
 119
 , Direktyvos 2000/53/EB 9 straipsnio pakeitimų
 120
 , Direktyvos 1999/31/EB 15 straipsnio pakeitimų
 121
 ir Direktyvos 94/62/EB 17 straipsnio pakeitimų
 122
 įsigaliojimo DIENA].
 1 straipsnis taikomas nuo [OL: Direktyvos 2003/87/EB
 123
 22a straipsnio pakeitimų įsigaliojimo DIENA].
 Priimta Briuselyje
 Europos Parlamento vardu
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 Pirmininkas
 (1)
 OL L 123, 2016 5 12, p. 1–14.
 (2)
 Komisijos komunikato „Reglamentavimo kokybės ir rezultatų programa (REFIT). Dabartinė padėtis ir perspektyva“, COM(2014) 368, III skirsnis „Būsimos REFIT iniciatyvos“.
 (3)
 COM(2015) 215, 2015 m. gegužės 19 d.
 (4)
 COM(2015) 610, 2015 m. spalio 27 d.
 (5)
 OL L 37, 2011 2 11, p. 19–24.
 (6)
 OL L 292, 2010 11 10, p. 65–67.
 (7)
 Adresas internete http://ec.europa.eu/environment/legal/reporting/other_actions_en.htm.
 (8)
 Miesto nuotekų direktyva.
 (9)
 Nitratų direktyva.
 (10)
 Vandens pagrindų direktyva.
 (11)
 Pramoninių išmetamų teršalų direktyva.
 (12)
 Taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (TIPK) direktyva.
 (13)
 KOM(2008) 46, 2008 m. vasario 1 d.
 (14)
 Komisijos komunikatas Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Bendros informacijos apie aplinką sistemos (BIAS) kūrimas“, {SEK(2008) 111}, {SEK(2008) 112} / KOM(2008) 46 galutinis.
 (15)
 SWD(2013) 18, 2013 m. sausio 25 d.
 (16)
 2011 m. vasario 10 d. Komisijos sprendimas 2011/92/ES (OL L 37, 2011 2 11, p. 19–24) ir 2010 m. lapkričio 9 d. Komisijos sprendimas 2010/681/ES (OL L 292, 2010 11 10, p. 65–67).
 (17)
 Adresas internete: http://ec.europa.eu/environment/legal/reporting/index_en.htm.
 (18)
 37 straipsnio 1 dalis.
 (19)
 9 straipsnis.
 (20)
 15 straipsnis.
 (21)
 COM(2015) 595 final; COM(2015) 593 final; COM(2015) 594 final; COM(2015) 596 final.
 (22)
 OL L 31, 1976 2 5, p. 1–7.
 (23)
 OL L 64, 2006 3 4, p. 37–51.
 (24)
 OL L 129, 1976 5 18, p. 23–29.
 (25)
 OL L 64, 2006 3 4, p. 52-59.
 (26)
 OL L 54, 1978 2 25, p. 19–24.
 (27)
 OL L 32, 1983 2 3, p. 28.
 (28)
 OL L 334, 2010 12 17, p. 17–119.
 (29)
 OL L 222, 1978 8 14, p. 1–10.
 (30)
 OL L 264, 2006 9 25, p. 20–31.
 (31)
 OL L 327, 2000 12 22, p. 1–73.
 (32)
 OL L 271, 1979 10 29, p. 44–53.
 (33)
 OL L 319, 1981 11 7, p. 16–16.
 (34)
 OL L 281, 1979 11 10, p. 47–52.
 (35)
 OL L 376, 2006 12 27, p. 14–20.
 (36)
 OL L 20, 1980 1 26, p. 43–48.
 (37)
 OL L 81, 1982 3 27, p. 29–34.
 (38)
 OL L 348, 2008 12 24, p. 84–97.
 (39)
 OL L 291, 1983 10 24, p. 1–8.
 (40)
 OL L 74, 1984 3 17, p. 49–54.
 (41)
 OL L 274, 1984 10 17, p. 11–17.
 (42)
 OL L 181, 1986 7 4, p. 16–27.
 (43)
 OL L 219, 1990 08 14, p. 49–57.
 (44)
 OL L 194, 1975 7 25, p. 26-31.
 (45)
 OL L 229, 1980 8 30, p. 11–29.
 (46)
 OL L 330, 1998 12 5, p. 32–54.
 (47)
 OL L 87, 1985 03 27, p. 1–7.
 (48)
 OL L 372, 1985 12 31, p. 36.
 (49)
 OL L 307, 1975 11 27, p. 22–24.
 (50)
 OL L 74, 1993 3 27, p. 81-83.
 (51)
 OL L 188, 1984 7 16, p. 20–25.
 (52)
 OL L 24, 2008 1 29, p. 8–29.
 (53)
 OL L 334, 2010 12 17, p. 17–119.
 (54)
 OL L 229, 1980 8 30, p. 30–48.
 (55)
 OL L 163, 1999 6 29, p. 41–60.
 (56)
 OL L 378, 1982 12 31, p. 15–18.
 (57)
 OL L 87, 1985 03 27, p. 1–7.
 (58)
 OL L 372, 1985 12 31, p. 36.
 (59)
 OL L 194, 1975 7 25, p. 23-25.
 (60)
 OL L 312, 2008 11 22, p. 3–30.
 (61)
 OL L 194, 1975 7 25, p. 39-41.
 (62)
 OL L 114, 2006 4 27, p. 9–21.
 (63)
 OL L 108, 1976 4 26, p. 41–42.
 (64)
 OL L 243, 1996 9 24, p. 31–35.
 (65)
 OL L 84, 1978 3 31, p. 43–48.
 (66)
 OL L 377, 1991 12 31, p. 20–27.
 (67)
 OL L 326, 1984 12 13, p. 31–41.
 (68)
 OL L 30, 1993 2 6, p. 1–28.
 (69)
 OL L 190, 2006 7 12, p. 1–98.
 (70)
 OL L 176, 1985 7 6, p. 18–21.
 (71)
 OL L 365, 1994 12 31, p. 10–23.
 (72)
 OL L 89, 2014 3 25, p. 45–76.
 (73)
 OL L 126, 2005 5 19, p. 43.
 (74)
 OL L 329, 2006 11 25, p. 38–63.
 (75)
 C(2012) 2384 final.
 (76)
 OL L 78, 2004 3 16, p. 56–59.
 (77)
 OL L 67, 2007 3 7, p. 7–9.
 (78)
 OL L 298, 2000 11 25, p. 24-26.
 (79)
 OL L 282, 2001 10 26, p. 77–80.
 (80)
 OL L 256, 1997 9 19, p. 13–19.
 (81)
 OL L 296, 1994 11 17, p. 42–55.
 (82)
 OL L 247, 2011 9 24, p. 54–58.
 (83)
 OL L 37, 2011 2 11, p. 19–24.
 (84)
 OL L 292, 2010 11 10, p. 65-67.
 (85)
 OL L 195, 2007 7 27, p. 47–49.
 (86)
 OL L 89, 2003 4 5, p. 17–23.
 (87)
 OL L 195, 2002 7 24, p. 74–80.
 (88)
 OL L 148, 1999 6 15, p. 39–43.
 (89)
 OL L 120, 1999 5 8, p. 43–45.
 (90)
 OL L 67, 1998 3 48, p. 7-50.
 (91)
 OL L 213, 1996 8 22, p. 16–24.
 (92)
 OL L 116, 1996 5 11, p. 26–27.
 (93)
 OL L 247, 1992 8 27, p. 10–36.
 (94)
 OL L 200, 1995 8 24, p. 1–34.
 (95)
 Žr. BIAS poveikio vertinimą, SEK(2008) 111, 2008 m. vasario 1 d.
 (96)
 http://ec.europa.eu/environment/legal/reporting/index_en.htm.
 (97)
 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (OL L 55, 2011 2 28, p. 13–18).
 (98)
 Komisijos komunikatas Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui „Uždaro ciklo kūrimas. ES žiedinės ekonomikos veiksmų planas“ (COM(2015) 614 final).
 (99)
 COM(2015) 337 final/2.
 (100)
 OL C [...], [...], p. [...].
 (101)
 OL C [...], [...], p. [...].
 (102)
 1986 m. birželio 12 d. Tarybos direktyva 86/278/EEB dėl aplinkos, ypač dirvožemio, apsaugos naudojant žemės ūkyje nuotėkų dumblą (OL L 181, 1986 7 4, p. 6).
 (103)
 1987 m. kovo 19 d. Tarybos direktyva 87/217/EEB dėl aplinkos taršos asbestu prevencijos ir mažinimo (OL L 85, 1987 3 28, p. 40).
 (104)
 1991 m. gruodžio 23 d. Tarybos direktyva 91/692/EEB, standartizuojanti ir racionalizuojanti ataskaitas apie tam tikrų su aplinka susijusių direktyvų įgyvendinimą (OL L 377, 1991 12 31, p. 48).
 (105)
 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/63/EB dėl lakiųjų organinių junginių išsiskyrimo į aplinką laikant benziną ir tiekiant jį iš terminalų į degalines kontrolės (OL L 365, 1994 12 31, p. 24).
 (106)
 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/60/EB, nustatanti Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (OL L 327, 2000 12 22, p. 1).
 (107)
 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės) (OL L 334, 2010 12 17, p. 17).
 (108)
 2007 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2007/2/EB, sukurianti Europos bendrijos erdvinės informacijos infrastruktūrą (INSPIRE) (OL L 108, 2007 4 25, p. 1).
 (109)
 KOM(2008) 46, 2008 m. vasario 1 d.
 (110)
 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006 12 30, p. 1).
 (111)
 1994 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/62/EB dėl pakuočių ir pakuočių atliekų (OL L 365, 1994 12 31, p. 10).
 (112)
 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyva 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų (OL L 182, 1999 7 16, p. 1).
 (113)
 2000 m. rugsėjo 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/53/EB dėl eksploatuoti netinkamų transporto priemonių (OL L 269, 2000 10 21, p. 34).
 (114)
 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB, nustatanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 96/61/EB (OL L 275, 2003 10 25, p. 32).
 (115)
 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/98/EB dėl atliekų ir panaikinanti kai kurias direktyvas (OL L 275, 2003 10 25, p. 32).
 (116)
 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/31/EB dėl anglies dioksido geologinio saugojimo, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 85/337/EEB, direktyvas 2000/60/EB, 2001/80/EB, 2004/35/EB, 2006/12/EB, 2008/1/EB ir Reglamentą (EB) Nr. 1013/2006 (OL L 275, 2003 10 25, p. 32).
 (117)
 2013 m. lapkričio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1257/2013 dėl laivų perdirbimo, kuriuo iš dalies keičiami Reglamentas (EB) Nr. 1013/2006 ir Direktyva 2009/16/EB (OL L 330, 2013 12 10, p. 1).
 (118)
 COM(2015) 614 final, 2015 m. gruodžio 2 d.
 (119)
 COM(2015) 595 final.
 (120)
 COM(2015) 593 final.
 (121)
 COM(2015) 594 final.
 (122)
 COM(2015) 596 final, COM(2015) 337.
 (123)
 COM(2015) 337.


text:
 24.11.2012
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 366/39
 Acțiune introdusă la 28 septembrie 2012 — Steiff/OAPI (etichetă sub formă de steguleț din material textil cu buton metalic aplicată în zona mediană a urechii unei jucării de pluș)
 (Cauza T-434/12)
 2012/C 366/79
 Limba de procedură: germana
 Părțile
 Reclamantă: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt D. Fissl)
 Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
 Concluziile
 Reclamanta solicită Tribunalului:
 —
 Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 iulie 2012 în cauza R 1692/2011-1;
 —
 anularea deciziei OAPI de respingere a cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 439 654;
 —
 obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.
 Motivele și principalele argumente
 Marca comunitară vizată: marca de poziție prin care se solicită protecția pentru o etichetă rectangulară și alungită sub formă de steguleț din material textil aplicată în zona mediană a urechii unei jucării de pluș cu ajutorul unui buton metalic rotund, lucios sau mat, pentru produse din clasa 28 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 439 654
 Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare
 Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac
 Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


type: wikipedia

text:
Harri Hermanni Holkeri (6. tammikuuta 1937 Oripää – 7. elokuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen valtioneuvoksen arvonimen saanut poliitikko. Hän toimi Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1971–1979, Suomen pääministerinä vuosina 1987–1991 (Holkerin hallitus) ja Suomen Pankin johtokunnassa.
 Kansainvälisissä yhteyksissä Holkeri toimi Yhdistyneiden kansakuntien 55. yleiskokouksen, Millennium Assemblyn, puheenjohtajana 5. syyskuuta 2000 – 11. syyskuuta 2001. Viimeisinä aktiivivuosinaan Holkeri toimi YK:n rauhanneuvottelutehtävissä.
 Kokoomusjohtajana Holkerin keskeisiin saavutuksiin kuului puolueen suhteiden normalisoiminen niin presidentti Urho Kekkoseen kuin Neuvostoliittoonkin.
 Nuoruus ja opiskelu
 Harri Holkeri syntyi Oripäässä, Varsinais-Suomessa, konstaapeli (myöhemmin kamreeri) Antti Edward Holkerin ja Maire Kyllikki Holkerin (o.s. Ahlgren) perheeseen. Perhe muutti Toijalaan, jossa Harri Holkeri vietti lapsuutensa ja nuoruutensa, valmistuen vuonna 1957 ylioppilaaksi Toijalan yhteiskoulusta. Holkeri toimi myös partiossa, Toijalan Eräveikoissa. Suoritettuaan asepalveluksen 1958 Holkeri aloitti opinnot Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, josta hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1962 ja maisteriksi vuonna 1963. Holkerin pro gradun aiheena oli kokoomuksen kannatus.
 Poliittinen ura
 Vuonna 1961 Harri Holkeri toimi Urho Kekkosen kaatamiseen tähdänneen niin sanotun Honka-liiton tiedottajana. Tämä ei estänyt häntä luomasta toimivia suhteita Kekkoseen myöhemmin.
 Holkeri toimi opiskeluaikoinaan ja valmistuttuaan Kokoomuksen Nuorten Liiton ja puoluetoimiston virkailijana kuuden vuoden ajan, kunnes vuonna 1965 kokoomuksen vastavalittu puheenjohtaja Juha Rihtniemi kutsui hänet puoluesihteeriksi. Holkeri lupautui tehtävään viideksi vuodeksi. Holkeri lukeutui kokoomuksen uudistusmieliseen siipeen yhdessä puheenjohtaja Rihtniemen kanssa.
 Puoluesihteerinä Holkeri teki ulosmarssin Ylen Sirkus Pasila -ohjelmasta, kun siinä oli esitetty kokoomusta pilkkaava laulu. Ohjelman ennakkokatselussa Holkeri oli kuitenkin sallinut sen lähettämisen. Myöhemmin Holkeri sanoi sekä ohjelman hyväksymisen että ulosmarssin olleen suunniteltua huomiontavoittelua.
 Kansanedustajaksi Holkeri valittiin vuoden 1970 eduskuntavaaleissa, jossa kokoomus otti suuren vaalivoiton kärsittyään aiemmin tappion vuoden 1966 vaaleissa. Rihtniemen kuoltua tammikuussa 1971 Holkeri valittiin samana vuonna pidetyssä puoluekokouksessa kokoomuksen puoluejohtajaksi, ja oli valituksi tultuaan Euroopan nuorin konservatiivipuolueen johtaja. Puheenjohtajana Holkerin tärkeimpiä tehtäviä oli suhteiden parantaminen presidentti Kekkosen kanssa. Kokoomuksen ja Kekkosen välit olivat tulehtuneet kokoomuksen asetettua vuoden 1968 presidentinvaaliin ehdokkaaksi Matti Virkkusen, joka menestyi yllättävän hyvin saaden 66 valitsijamiestä.
 Kokoomus oli 1970-luvulla varsin toraisa puolue. Holkeri piti etäisyyttä niin puolueen radikaaliin nuorisosiipeen kuin vanhoilliseen oikeistoonkin ja onnistuikin säilyttämään puolueen jotenkuten koossa. Kokoomuksen kannatus kasvoi tasaisesti Holkerin puheenjohtajakauden ajan. Viimeisissä Holkerin johdolla käydyissä vuoden 1979 eduskuntavaaleissa puolueen kannatus ylsi ensimmäistä kertaa yli 20:een prosenttiin ja kokoomus saavutti siihen asti historiallisen toiseksi suurimman puolueen aseman.
 Holkeri luopui puheenjohtajuudestaan ja kansanedustajan paikastaan 1978 tullessaan valituksi Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi. Holkerin paikalle eduskuntaan nousi Ritva Laurila. Holkeri toimi myös Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1981–1987.
 Presidenttiehdokkaana Holkeri oli kahdesti, vuosien 1982 ja 1988 vaaleissa. Kummatkin vaalit päättyivät Mauno Koiviston voittoon. Ensimmäisellä kerralla Holkeri sai toiseksi eniten valitsijamiehiä, jälkimmäisellä kerralla Holkerin ohi kiri oppositiojohtaja Paavo Väyrynen. Holkeri ei itse ollut kummallakaan kerralla kiinnostunut ehdokkuudesta eikä uskonut voittoon. Hän oli pitänyt kokoomuksen mahdollisena presidenttiehdokkaana Päiviö Hetemäkeä. Hetemäki kuitenkin oli kuollut jo vuonna 1980 eikä kokoomuksella ollut asettaa ketään arvostukseltaan Holkerin veroista ehdokasta. Holkeria esitti ehdokkaaksi vuoden 1982 vaaliin ensimmäisenä Kymen läänin maaherra Erkki Huurtamo, joka kuului Urho Kekkosen ystäväpiiriin. Huurtamo piti Holkerin vahvuutena ulkopoliittista luotettavuutta, sillä tämä oli puheenjohtajakaudellaan luotsannut kokoomuksen Paasikiven-Kekkosen linjalle. Presidentin valitsijamiehenä Holkeri oli vuoden 1978 presidentinvaalissa.
 Nousu pääministeriksi
 Holkeri nousi ensimmäiseksi kokoomuslaiseksi pääministeriksi 43 vuoteen vuonna 1987, kun presidentti Mauno Koivisto nosti hänet hallitustunnustelijaksi ohi keskustan, kokoomuksen ja RKP:n kassakaappisopimuksen sen sisällön paljastuttua Koivistolle. Hallitusohjelmassa sovittiin talouspoliittisista uudistuksista, joista käytettiin nimitystä hallittu rakennemuutos. Holkerin hallituksen alkuvaiheessa elettiin taloudessa nousevien osakekurssien, kulutusjuhlan ja kasinotalouden aikaa. 1990-luvun koittaessa talous alkoi ajautua taantumaan ja idänkauppa hiipui. Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa pääoppositiopuolue keskusta sai suuren voiton ja Holkeri jättäytyi uuden Esko Ahon hallituksen ulkopuolelle.
 Pääministerinä ollessaan Holkeri herätti julkista kohua suosittelemalla edullista silakkaa hyväksi ruokakalaksi. Keskusta käytti tätä lausumaa vaalimainonnassa häntä vastaan. Klassiseksi lentäväksi lauseeksi muodostui Holkerin kokoomuksen puoluetilaisuudessa vuonna 1990 lausuma ärsyyntynyt kommentti toimittajan kysymykseen hänen mahdollisesta presidenttiehdokkuudestaan vuoden 1994 vaaleissa: "Minä juon nyt kahvia."
 Pääministerikautensa päätyttyä Holkeri palasi Suomen Pankkiin ja työskenteli siellä vuoteen 1997 – aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän toimi Paasikivi-seuran puheenjohtajana vuosina 1995−2000. Suomen Pankin johtajana toimiessaan Harri Holkeri soitti maailman ensimmäiseksi mainostetun GSM-puhelun 1. heinäkuuta 1991 Radiolinjan järjestämässä avajaistilaisuudessa Helsingissä. Puheluun vastasi Tampereen apulaiskaupunginjohtaja Kaarina Suonio.
 Ongelmallinen mediasuhde
 Kolumnisti Risto Uimonen on käsitellyt Holkerin ongelmallista mediasuhdetta. Uimosen mukaan Holkeri ei nauttinut poliitikkovuosinaan laajaa yhteiskunnallista arvostusta. Holkeri johti Kokoomusta presidentti Urho Kekkosen kaudella, jolloin presidentin valtakautta jatkettiin neljä vuotta poikkeuslailla. Poikkeuslaki jakoi Kokoomusta, samoin kuin suhde Kekkoseen ja Neuvostoliittoon. Holkerin väheksyntä mediassa alkoi hänen puheenjohtajakautensa lopulla: Holkeria syytettiin ”kulmikkuudesta”, hampaiden kiristelystä; siitä ettei hän avaudu journalisteille, ja pinnallisuudesta. Holkerin pankinjohtajakaudella häntä kuvailtiin johtajaksi, jonka "täytyi hiihtää myös työaikana, sillä muuten hän ei olisi saanut hiihdettyä vuotuisia hiihtokilometrejään".
 Uimosen mukaan Holkerista tuli pääministeri vuonna 1987 presidentti Mauno Koiviston manuaalisen valinnan seurauksena: Holkeri sai pääministerin salkun, jonka piti mennä porvaripuolueiden johtajien (Ilkka Suominen ja RKP:n puheenjohtaja Christoffer Taxell) ja Nokian Kari Kairamon salaisen kassakaappisopimuksen mukaan Paavo Väyryselle. Valitsemalla Holkerin Koivisto sivuutti silloisen Kokoomuksen puheenjohtajan Ilkka Suomisen, mistä seurasi sittemmin Kokoomuksen sisäistä polemiikkia. Myös erityisesti Suomen Yhdyspankki vastusti Holkerin talouspolitiikkaa jota leimasi vakaan markan puolustaminen sillä seurauksella, että Holkerin oli vaikea saavuttaa laajaa poliittista arvostusta. Holkerin vähättelyssä kunnostautuivat erityisesti Iltalehti ja Uusi Suomi; syntyi myytti huonosta mediajulkisuudesta. Holkerin kommenteista ”minä juon nyt kahvia” kuvastanee hankalaa suhdetta joukkotiedotusvälineisiin.
 Kansainvälinen rauhantekijä
 Kotimaisen poliittisen uransa lisäksi Holkeri toimi YK:n tehtävissä ja oli Pohjois-Irlannin rauhankomitean jäsenenä, kun ns. Pitkäperjantain sopimus solmittiin keväällä 1998.
 Vuonna 2000 Holkeri toimi YK:n 55. yleiskokoksen puheenjohtajana ja vielä samana vuonna johti järjestön 10. hätäkokousta. Vuonna 2001 hän toimi 25. ja 26. erikoiskokouksen puheenjohtajana. Elokuussa 2003 Holkerista tuli YK:n siviilihallinnon UNMIK:n päällikkö Kosovossa, mutta hän joutui eroamaan tehtävästä terveydellisistä syistä seuraavana keväänä.
 Suomen urheiluliikkeen yhdistäjänä
 Vuonna 1991 Harri Holkeri nimitettiin valtion liikuntaneuvoston puheenjohtajaksi. Tässä roolissaan hän oli keskeinen toimija suomalaisen urheilujärjestelmän uudelleenorganisoinnissa. Sen seurauksena vanhat keskusjärjestöt SVUL ja TUL menettivät asemansa ja luotiin uusi keskusjärjestö Suomen Liikunta ja Urheilu, joka rakenteeltaan oli edeltäjiään kevyempi ja suosi lajiliittojen keskeistä roolia.,
 Kuolema
 Harri Holkeri kuoli Helsingissä 7. elokuuta 2011 pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana. Hän oli kuollessaan 74-vuotias. Valtioneuvosto päätti 11. elokuuta, että Holkerille järjestetään valtiolliset hautajaiset, jotka pidettiin 27. elokuuta 2011 Helsingin tuomiokirkossa.
 Kuvanveistäjä Pekka Jylhä suunnitteli Holkerille hautamuistomerkin, joka pystytettiin Hietaniemen hautausmaalle syyskuussa 2012. Veden muisti -teoksessa esitetään joutsen aallokossa ja sitä koristaa Holkerin nimikirjoitus.
 Yksityiselämä
 Harri Holkeri avioitui Marja-Liisa Lepistön kanssa vuonna 1960. Lepistö oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Perheeseen syntyivät lapset Jukka ja Katju vuosina 1962 ja 1964.
 Holkeri mursi lonkkansa marraskuussa 2008, kun kruununhakalaisesta Alepa-myymälästä pakoon rynnännyt varas kaatoi hänet. Hänet vietiin ensin Töölön ja sitten Peijaksen sairaalaan, jossa hänet leikattiin heti. Holkerin kaatanut varas antautui poliisille myöhemmin tammikuussa 2009. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi marraskuun alussa 2009 varkaan maksamaan Holkerille 8 400 euron korvaukset kivusta ja särystä sekä pysyvästä haitasta. Holkeri ilmoitti heti oikeudenkäynnin jälkeen lahjoittavansa korvaussumman Suomen Punaisen Ristin katastrofirahastolle ja Kirkon ulkomaanavulle.
 Harri Holkeri tunnettiin innokkaana kuntoilijana, jota lähellä oli erityisesti hiihto. Sotilasarvoltaan Holkeri oli reservin majuri (1991).
 Tamminiemen pesänjakajat -kirjassa ”Kokoomuksen mannekiiniksi” kutsutun Holkerin irvailtiin hiihtäneen yhden talven aikana niin paljon, että hänen oli täytynyt käyttää suoritukseen myös vapaa-aikaansa, sillä Suomen Pankin työaika ei olisi siihen riittänyt.
 Tunnustuksia
 Harri Holkerille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan suurristi vuonna 1988. Vapaudenristin ritarikunnan 1. luokan Vapaudenristin rintatähtineen hän sai vuonna 2001.
 Työstään Pohjois-Irlannin rauhankomitean jäsenenä Holkeri sai kuningatar Elisabet II:lta Brittiläisen imperiumin ritarikunnan ritarin arvoa vastaavan kunnianosoituksen (Honorary Knight Commander of the Order of the British Empire, KBE). Suomessa Holkeri on palkittu vuonna 1998 valtioneuvoksen arvonimellä.
 Holkeri valittiin kesäkuussa 2002 kokoomuksen kaikkien aikojen toiseksi kunniapuheenjohtajaksi.
 Mauri Sariola -seura myönsi 23. lokakuuta 2009 Harri Holkerille arvonimen Vuoden Susikoski 2010. Valintaperusteluissa korostettiin Holkerin olevan suorasanainen ja isänmaallinen ihminen kuten Mauri Sariolakin.
 Holkerin hallitukset
 Holkerin hallitus 30. huhtikuuta 1987 – 26. huhtikuuta 1991 (1458 päivää)
 Lähteet
 Kirjallisuutta
 Holopainen, Kauko: Harri Holkeri, kahden presidentin mies, Kirjayhtymä, 1989
 Lehtilä, Hannu: Mainettaan parempi. Valtioneuvos Harri Holkeri, Otava, 2001
 Aiheesta muualla
 Harri Holkerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Yle Elävä arkisto: Harri Holkeri – pitkän linjan poliitikko ja rauhan mies
 Harri Holkeri, Northern Ireland Peace Negotiator, Is Dead at 74 (The New York Times)
 Ylen Elävä arkisto: Pääministeri Holkeri kehotti suomalaisia syömään silakkaa
 Kansanedustajat
 Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
 Suomen pääministerit
 Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajat
 Kansallisen Kokoomuksen puoluesihteerit
 Helsingin kaupunginvaltuutetut
 Helsingin vaalipiiri
 Suomalaiset urheiluvaikuttajat
 Suomalaiset päätoimittajat
 Suomen Pankin johtajat
 Valtioneuvokset
 Vuonna 1937 syntyneet
 Vuonna 2011 kuolleet
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
TEXT consolidat: 32001L0109 — RO — 23.08.2008
 2001L0109 — RO — 23.08.2008 — 004.001
 DIRECTIVA 2001/109/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
 privind anchetele statistice care trebuie efectuate de statele membre pentru a determina potențialul de producție al plantațiilor anumitor specii de pomi fructiferi
 (JO L 013, 16.1.2002, p.21)
 DECIZIA COMISIEI din 3 februarie 2006
 DIRECTIVA 2006/110/CE A CONSILIULUI din 20 noiembrie 2006
 DECIZIA COMISIEI din 4 august 2008
 hotărând în conformitate cu procedura stabilită în articolul 251 din tratat ( 2 ),
 Comisia, pentru a îndeplini sarcina conferită de tratat și de dispozițiile comunitare care guvernează organizarea comună a piețelor în sectorul fructelor și legumelor, trebuie să fie informată exact cu privire la potențialul de producție al plantațiilor anumitor specii de pomi fructiferi în Comunitate și să aibă la dispoziție estimări pe termen mediu ale producției și ofertei pe piețe. Aceste informații sunt furnizate, în prezent, în cadrul Directivei 76/625/CEE a Consiliului din 20 iulie 1976 privind anchetele statistice care trebuie desfășurate de statele membre pentru a determina potențialul de producție al plantațiilor anumitor specii de pomi fructiferi ( 3 ). Cu ocazia noilor modificări, este necesar, din motive de claritate, să se abroge respectiva directivă și să fie înlocuită cu prezenta directivă.
 Toate statele membre trebuie să desfășoare simultan anchete asupra plantațiilor de pomi fructiferi din aceleași specii în conformitate cu aceleași criterii și cu o exactitate comparabilă. Noile plantații ajung la deplină capacitate numai după un anumit număr de ani. În consecință, aceste anchete trebuie să fie repetate o dată la cinci ani pentru a obține statistici sigure cu privire la potențialul de producție, ținând cont de pomii fructiferi care încă nu sunt productivi.
 În fiecare stat membru trebuie desfășurate anchete uniforme asupra principalelor soiuri din fiecare specie de fruct, încercându-se, în același timp, să se stabilească subdiviziuni cât se poate de complete în funcție de soiuri.
 Experiența câștigată în anchetele anterioare ale plantațiilor de pomi fructiferi a arătat că este necesar să se introducă o anumită flexibilitate în metodele de anchetă utilizate de statele membre, păstrându-se, în același timp, comparabilitatea datelor între statele membre.
 Obiectivele acțiunii propuse, și anume de a obține statistici complete și sigure privind potențialul de producție al plantațiilor anumitor specii de pomi fructiferi în Comunitate și privind estimările pe termen mediu ale producției și ofertei comunitare, nu pot fi realizate la un nivel suficient de statele membre în mod individual și pot, în consecință, din motive ce țin de efectele acțiunii, să fie atinse mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității stabilit în articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, stabilit în acest articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.
 Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei ( 4 ),
 (1) Statele membre desfășoară, în cursul anului 2002, și apoi o dată la cinci ani, anchete asupra plantațiilor anumitor specii de pomi fructiferi existente pe teritoriul acestora.
 (2) Sunt cuprinse în anchetă următoarele specii:
 (a) mere de masă;
 (b) pere de masă;
 (c) piersici;
 (d) caise;
 (e) portocale;
 (f) lămâi;
 (g) citrice mici.
 Speciile care trebuie cuprinse în anchete în diferitele state membre sunt stabilite în tabelul din anexă.
 Lista respectivelor specii și respectivul tabel pot fi modificate în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 8 alineatul (2).
 Cuprinderea în anchetă a plantațiilor de soiuri de mere și pere destinate exclusiv altor utilizări decât mere și pere de masă este opțională.
 (3) Ancheta se aplică tuturor exploatațiilor cu o suprafață plantată cu pomi fructiferi, cu condiția ca fructele produse să fie destinate în întregime sau în principal pieței.
 Ancheta acoperă culturile pure și mixte, adică plantațiile de pomi fructiferi din mai multe specii din cele prevăzute la alineatul (2) primul paragraf sau una sau mai multe dintre acestea împreună cu alte specii.
 (4) Ancheta poate fi exhaustivă sau bazată pe eșantioane aleatorii, în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 3.
 (1) Anchetele prevăzute la articolul 1 sunt organizate astfel încât rezultatele să poată fi prezentate în diverse combinații ale următoarelor caracteristici:
 A. Soiul de pom fructifer:
 Pentru fiecare specie de pomi fructiferi, și în ordinea importanței, trebuie indicate suficiente soiuri pentru a permite realizarea unei evaluări separate pentru fiecare stat membru, după soi, a cel puțin 80 % din suprafețele totale plantate cu pomi fructiferi din speciile în cauză și, în orice caz, toate soiurile care reprezintă cel puțin 3 % din suprafața totală plantată cu pomi fructiferi din speciile în cauză.
 B. Vârsta arborilor:
 Vârsta arborilor trebuie calculată din momentul plantării lor în livadă. Sezonul de plantare care durează din toamnă până în primăvară este considerat o singură perioadă.
 C. Suprafața plantată, numărul de arbori și densitatea plantației:
 Densitatea plantației poate fi cuprinsă în anchetă și stabilită direct sau poate fi calculată pe baza suprafeței plantate.
 (2) Normele de aplicare a prezentului articol sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8 alineatul (2).
 (1) În cazul unei anchete prin sondaj, eșantionul este reprezentativ pentru cel puțin 95 % din suprafața plantată cu pomi fructiferi. Estimările se fac pentru suprafețele neacoperite de eșantionare.
 (2) În privința rezultatelor anchetelor prin sondaj, statele membre iau toate măsurile pentru a se asigura că erorile de eșantionare la un nivel de încredere de 68 % sunt cel mult de ordinul a 3 % din totalul suprafeței naționale plantate cu pomi fructiferi din fiecare specie.
 (3) Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a limita erorile de raportare și, dacă este necesar, pentru a estima efectul acestora asupra totalului suprafeței plantate cu pomi fructiferi din fiecare specie.
 (4) Normele de aplicare a prezentului articol sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8 alineatul (2).
 (1) Statele membre informează, cât se poate de repede, Comisia cu privire la rezultatele acestor anchete și în orice caz înainte de 1 octombrie din anul ce urmează anului anchetei.
 (2) Rezultatele prevăzute la alineatul (1) sunt furnizate pentru fiecare suprafață de producție. Limitele suprafețelor de producție de adoptat pentru statele membre sunt fixate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8 alineatul (2).
 (3) Erorile de eșantionare, împreună cu celelalte erori descoperite în raportare prevăzute în articolul 3, sunt notificate înainte de 1 octombrie din anul ce urmează anului anchetei.
 (4) Statele membre trimit Comisiei un raport metodologic cu privire la modul de desfășurare a anchetei până la 1 octombrie cel târziu din anul ce urmează anului anchetei.
 Statele membre care au estimări anuale:
 (a) ale suprafețelor cultivate cu pomi fructiferi, a căror defrișare a fost desfășurată pe teritoriul lor și
 (b) ale noilor plantații de pomi fructiferi pe teritoriul lor,
 notifică aceste informații Comisiei până cel târziu la 31 octombrie din anul ce urmează anului de referință.
 Comisia studiază, în cadrul consultărilor și al unei colaborări permanente cu statele membre:
 (a) rezultatele furnizate;
 (b) problemele tehnice apărute, în special prin pregătirea și punerea în aplicare a acestor anchete;
 (c) semnificația rezultatelor anchetelor.
 Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, în termen de un an de la notificarea rezultatelor anchetelor efectuate de statele membre, un raport privind experiența acumulată în cursul anchetelor.
 (1) Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru statistică agricolă, instituit de Decizia 72/279/CEE a Consiliului ( 5 ).
 (2) În cazul în care se face referire la prezentul alineat, se aplică articolelor 4 și 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolul 8 din această decizie.
 Perioada prevăzută în articolul 4 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
 Directiva 76/625/CEE se abrogă începând cu 16 aprilie 2002.
 Orice trimiteri la Directiva 76/625/CEE abrogată sunt considerate trimiteri la prezenta directivă.
 Statele membre iau măsurile necesare pentru intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative pentru a se conforma dispozițiilor prezentei directive până cel târziu la 16 aprilie 2002. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
 În cazul în care statele membre adoptă aceste măsuri, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
 SPECII CARE FAC OBIECTUL ANCHETELOR ÎN DIFERITELE STATE MEMBRE
 Citrice mici
 (1) Nu se vor efectua anchete privind: vârsta pomilor, densitatea plantației și soiul de fruct.
 ( 1 ) JO C 96 E, 27.3.2001, p. 212.
 ( 2 ) Aviz al Parlamentului European din 13 iunie 2001 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial), Poziția comună a Consiliului din 8 noiembrie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Parlamentului European din 11 decembrie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).
 ( 3 ) JO L 218, 11.8.1976, p. 10. Directivă modificată ultima dată de Directiva 1999/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 16, 21.1.2000, p. 72).
 ( 4 ) JO L 184, 17.7.1999, p. 23.
 ( 5 ) JO L 179, 7.8.1972, p. 1.


type: contracts

text:
 5.11.2020
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 L 368/7
 DEĊIŻJONI TAL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE
 Nru 107/2018
 tal-31 ta’ Mejju 2018
 li temenda l-Anness II (Regolamenti tekniċi, standards, ittestjar u ċertifikazzjoni) tal-Ftehim dwar iż-ŻEE [2020/1611]
 IL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE,
 Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea (“il-Ftehim dwar iż-ŻEE”), u b’mod partikolari l-Artikolu 98 tiegħu,
 Billi:
 (1)
 Id-Deċiżjoni ta' Implimentazzjoni tal-Kummissjoni (UE) 2018/133 tal-24 ta’ Jannar 2018 li temenda d-Deċiżjoni 2008/911/KE li tistabbilixxi lista ta' sustanzi erbali, preparazzjonijiet erbali u kombinazzjonijiet tagħhom għal użu fi prodotti mediċinali erbali tradizzjonali (1) għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim dwar iż-ŻEE.
 (2)
 Jenħtieġ għalhekk, li l-Anness II tal-Ftehim dwar iż-ŻEE jiġi emendat skont dan,
 ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
 Artikolu 1
 L-inċiż li ġej jiżdied fil-punt 15zl (id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2008/911/KE) tal-Kapitolu XIII tal-Anness II tal-Ftehim dwar iż-ŻEE:
 “—
 32018 D 0133: Id-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni tal-Kummissjoni (UE) Nru 2018/133 tal-24 ta’ Jannar 2018 (ĠU L 22, 26.1.2018, p. 36), kif ikkoreġut minn ĠU L 38, 10.2.2017, p. 42.”
 Artikolu 2
 It-test tad-Deċiżjoni ta’ Implimentazzjoni (UE) Nru 2018/133, kif ikkoreġut mill-ĠU L 38, 10.2.2018, p. 42, bil-lingwa Iżlandiża u b’dik Norveġiża, li se jiġi ppubblikat fis-Suppliment taż-ŻEE ta’ Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea, għandu jkun awtentiku.
 Artikolu 3
 Din id-Deċiżjoni tidħol fis-seħħ fl-1 ta’ Ġunju 2018, ladarba jkunu saru l-avviżi kollha skont l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim dwar iż-ŻEE (*1).
 Artikolu 4
 Din id-Deċiżjoni għandha tiġi ppubblikata fit-Taqsima taż-ŻEE ta' Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea u fis-Suppliment tiegħu dwar iż-ŻEE.
 Magħmul fi Brussell, il-31 ta’ Mejju 2018.
 Għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEE
 Il-President
 Claude MAERTEN
 (1) ĠU L 22, 26.1.2018, p. 36.
 (*1) Ma huwa indikat l-ebda rekwiżit kostituzzjonali.


text:
90482 Orcus (symbol: ) je transneptúnske teleso v Kuiperovom páse patriace do skupiny plutín. Objavili ho 17. februára 2004 astronómovia Michael Brown, Chadwick Trujillo a David Rabinowitz.
 Meno
 Pretože má podobnú veľkosť a orbitu ako Pluto, musel byť pomenovaný po nejakej mytologickej postave z podsvetia. V súlade s pravidlami IAU, mu objavitelia navrhli meno po Orcovi, vládcovi podsvetia v rímskej mytológii. Meno bolo potvrdené a zverejnené 22. novembra 2004. Orcus je aj iné meno pre Háda z gréckej mytológie.
 Základné vlastnosti
 Orcus sa pohybuje po eliptickej dráhe (e = 0,218) so sklonom k ekliptike 20,559 stupňov. Jeho vzdialenosť od Slnka je v perihéliu 30,9 AU a v aféliu 48,1 AU. Doba obehu tejto planétky je 248 rokov. Veľkosť sa pravdepodobne pohybuje v rozmedzí 840 až 1880 km.
 ... | Predchádzajúci asteroid | 90482 Orcus | Nasledujúci asteroid | ...
 Orcus, 90482
 Plutína
 Astronomické objekty objavené v roku 2004


text:
Sotsiaalkorteri üürile andmise ja kasutamise kord – Riigi Teataja
 Sotsiaalkorteri üürile andmise ja kasutamise kord
 Sotsiaalkorteri üürile andmise ja kasutamise kord - sisukord
 § 2 Sotsiaalkorteri mõiste
 § 3 Sotsiaalkorteri üürile andja
 § 4 Sotsiaalkorteri taotleja
 § 5 Sotsiaalkorteri üürilepingu sõlmimise taotlemine ja üürilepingu sõlmimine
 § 6 Üürilepingu lõpetamine
 § 7 Sotsiaalkorteri kasutamine
 RT IV, 29.06.2016, 13
 Vastu võetud 27.06.2016 nr 7
 Määrus kehtestatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 6 lõike 1 ja sotsiaalhoolekande seaduse § 14 lõike 1 ning § 41 alusel.
 Määrusega sätestatakse sotsiaalkorteri üürile andmise ja kasutamise kord.
 (1) Sotsiaalkorter on Rakvere valla munitsipaalomandis olev eluruum, mis antakse üürile isikule, kes ei ole sotsiaalmajanduslikust olukorrast tulenevalt võimeline enda ja oma perekonna vajadustele vastavat eluruumi tagama.
 (2) Munitsipaalomandis oleva korteri kinnitab sotsiaalkorteriks Rakvere Vallavolikogu.
 Sotsiaalkorteri üürile andmise otsustab Rakvere Vallavalitsus (edaspidi vallavalitsus).
 (1) Sotsiaalkorteri taotlejad võivad olla alljärgnevad isikud, kelle elukoht Eesti rahvastikuregistri andmetel on Rakvere vallas:
 1) seadusjärgsete hooldajateta isikud;
 2) regulaarseid sotsiaalteenuseid, sh laste hoolekannet vajavad vähekindlustatud ja probleemsete lastega pered;
 5) isikud, kes lähtuvalt oma vanusest, arengutasemest või varalisest olukorrast ei ole ise suutelised eluruumi endale või oma perekonnale soetama ning sotsiaalkorteri eraldamata jätmine ohustab nende toimetulekut, elu ja tervist;
 6) muudel asjaoludel väljapääsmatusse olukorda sattunud isikud, kelle kohta vallavalitsuse sotsiaalnõunik on teinud vastavasisulise põhjendatud ettepaneku.
 (2) Taotlejatele, kelle aadressiandmed Eesti rahvastikuregistris ei ole Rakvere vallas, eraldatakse sotsiaalkorter võimalusel järgmistel juhtudel:
 1) taotleja on tulnud lastekodust ja vahetult enne lastekodusse suunamist oli isiku elukoht Rakvere vald;
 2) taotleja vabanes kinnipidamiskohast ja vahetult enne kinnipidamiskohta paigutamist oli tema elukohaks Rakvere vald;
 3) isikul, kes ei oma alalist elukohta, kuid tema kohta on sotsiaalhoolekande-, meditsiini-, pääste- või politseiasutus oma ülesannete täitmise käigus teatanud, et isik viibib püsivalt Rakvere valla haldusterritooriumil ja eluruumi eraldamata jätmine ohustab isiku elu ja tervist.
 (3) Sotsiaalkorteri lühiajalist kasutamist võib taotleda vabade pindade olemasolul käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetamata isik.
 § 5. Sotsiaalkorteri üürilepingu sõlmimise taotlemine ja üürilepingu sõlmimine
 (1) Taotleja esitab vallavalitsusele kirjaliku avalduse sotsiaalkorteri üürilepingu sõlmimiseks. Avalduses peab olema ära märgitud taotleja isiku- ja kontaktandmed, andmed perekonnaliikmete ja ülalpeetavate kohta ning sotsiaalkorteri üürilepingu sõlmimise taotlemise põhjendus.
 (2) Vajadusel on vallavalitsusel õigus nõuda sotsiaalkorteri taotlejalt lisaks täiendavaid dokumente ja andmeid.
 (3) Otsuse sotsiaalkorteri üürilepingu sõlmimise ja selle tingimuste ning tähtaja kohta kinnitab vallavalitsus korraldusega.
 § 6. Üürilepingu lõpetamine
 (1) Sotsiaalkorteri üürilepingu võib üürnik ennetähtaegselt lõpetada, esitades vastava avalduse vallavalitsusele vähemalt kaks nädalat enne üürilepingu lõpetamist.
 (2) Vallavalitsus võib sotsiaalkorteri üürilepingu ennetähtaegselt lõpetada juhul, kui sotsiaalkorteri üürnik ja temaga kooselavad isikud rikuvad pidevalt üürilepingu tingimusi.
 (3) Üürilepingu ennetähtaegne lõpetamine vormistatakse vallavalitsuse korraldusega.
 § 7. Sotsiaalkorteri kasutamine
 (1) Sotsiaalkorteri kasutamine toimub üürilepinguga määratud tingimustel.
 (2) Sotsiaalkorteris on keelatud:
 1) lärmakas käitumine, teiste elanike tülitamine ning muud tegevused, mis rikuvad rahu ja korda;
 2) koosviibimiste korraldamine öörahu ajal (kella 22.00-st kuni 6.00-ni, puhkepäevale eelneval ööl kella 00.00-st kuni 7.00-ni);
 3) sotsiaalkorteri vara ilma loata sotsiaalkorterist välja viimine;
 4) ohtlike ainete ja esemete, külm-või tulirelvade ruumidesse toomine;
 5) tubades koduloomade pidamine ilma vallavalitsuse loata;
 6) suitsetamine.
 (3) Sotsiaalkorteri üürnikul on õigus majutada temale üürile antud sotsiaalkorterisse oma abikaasat ja alaealisi lapsi. Sotsiaalkorteri üürnikul ei ole õigust anda korterit või selle osa allüürile ega majutada teisi elanikke.
 (1) Rakvere Vallavolikogu 21.04.1999 määrus nr 3 ,,Sotsiaalkorterite andmise ja kasutamise korra kinnitamine’’ tunnistatakse kehtetuks.