text:
Skat.dk: Syn og skøn - bilag til skønsmand
 22 Jun 2010 08:59
 15 Jun 2010 13:38
 SKM2010.375.HR
 Syn, skøn, relevans, betydning, utilbørlig, efterfølgende, forhold
 Syns- og skønsmanden skal som udgangspunkt have udleveret alle sagens akter. Dette udgangspunkt må dog fraviges under visse konkrete omstændigheder. Udgangspunktet må således fraviges, når et bilag på forhånd må skønnes at være uden betydning for besvarelsen af skønstemaet, jf. princippet i rpl. § 341, og når et bilag må anses for egnet til at påvirke besvarelsen på utilbørlig måde.
 I den konkrete sag fandt Højesteret ikke grundlag for at antage, at de omtvistede bilag på forhånd måtte antages at være uden betydning for besvarelsen af et spørgsmål om kursværdien af nogle pantebreve i december 2005, selv om de angik debitors betalingsstandsning m.v. 3 år senere. Højesteret fandt heller ikke, at bilagenes oplysninger om efterfølgende omstændigheder var egnede til at påvirke besvarelsen af skønstemaet på utilbørlig måde. Højesteret stadfæstede derfor kendelsen om tilladelse til udlevering af de omtvistede bilag til skønsmanden.
 Processuelle regler 2010-1 H.3.5.1
 H1.2 ApS
 (advokat Torben Bagge for begge)
 Asbjørn Jensen, Lene Pagter Kristensen, Niels Grubbe, Vibeke Rønne og Jens Peter Christensen.
 Kærende, SKAT, har nedlagt påstand om, at bilag 11 og 12 ikke forelægges for skønsmanden, og at skønstemaet justeres i overensstemmelse hermed.
 Indkærede, H1.1 ApS og H1.2 ApS, har påstået stadfæstelse, subsidiært at bilag 12 tillades fremlagt i ekstraheret stand.
 Udkastet til syns- og skønstema er revideret under hensyntagen til Østre Landsrets kendelse.
 Af det reviderede udkast af 14. december 2009 fremgår bl.a.
 Nærmere om ejendommen ...1
 H1.2 ApS anskaffede ved købsaftale af den 14. juni 2005 ejendommen beliggende ...1. Købsaftalen fremlægges som bilag 1.
 Ejendommen har et vurderet areal på 1.148 kvm og indeholder 13 lejligheder. Ejendommen blev anskaffet for en pris på kr. 23.500.000.
 Selskabet fik kort efter købet af ejendommen et tilbud på ejendommen, som var meget fordelagtigt. På denne baggrund besluttede selskabet at sælge ejendommen ...1 allerede efter 5 måneder.
 Ved aftale af den 8. december 2005, jf. bilag 2, solgte selskabet H1.2 ApS ejendommen ...1, til Andelsboligforeningen G1 med overtagelse pr. 1. januar 2006. Det fremgår af aftalen, at Andelsboligforeningens købesum i alt udgør 36.247.767. Købesummen er i skødet, jf. bilag 3 fordelt således
 Deponeret ved underskrift
 Deponeret i sælgers pengeinstitut
 7.241.925
 Overtagelse af prioriteter
 20.446.422
 Nyt pantebrev på kr. 2.378.972,60 omregnet til kontant
 2.164.420
 36.247.767
 Ved handlen blev der afholdt omkostninger, herunder til stempel og tinglysning for en samlet sum af kr. 417.600. Drift og renovering af ejendommen i selskabets ejertid udgjorde en sum på kr. 224.486.
 I forbindelse med H1.2 ApS' salg af ejendommen blev der udstedt to pantebreve med Andelsboligforeningen G1, som debitor og med H1.2 ApS som kreditor, jf. bilag 4 og 5.
 Nærmere om ejendommen ...2
 H1.1 ApS anskaffede ved købsaftale af den 1. juni 2005 ejendommen beliggende ...2. Købsaftalen fremlægges som bilag 7.
 Ejendommen har et samlet bygningsareal på 1.032 m2 og indeholder 16 lejligheder. Ejendommen blev anskaffet for en pris på kr. 22.000.000.
 Selskabet fik kort efter købet af ejendommen et tilbud på ejendommen, som var meget fordelagtigt. På denne baggrund besluttede selskabet at sælge ejendommen L...2 allerede efter 5 måneder.
 Ved aftale af den 13. december 2005, jf. bilag 8, solgte selskabet H1.1 ApS ejendommen ...2, til Andelsboligforeningen G2 med overtagelse pr. 1. januar 2006. Det fremgår af aftalen, at Andelsboligforeningens købesum i alt udgør kr. 37.341.850. Købesummen er i skødet, jf. bilag 9 fordelt således:
 20.524.461
 7.673.440
 Nyt pantebrev på kr. 1.170.626,26 omregnet til kontant
 1.085.949
 37.341.850
 Ved handlen blev der afholdt omkostninger, herunder til stempel og tinglysning for en samlet sum af kr. 1.694.500, og der blev afgivet refusioner for kr. 200.000.
 I forbindelse med H1.1 ApS' salg af ejendommen blev der udstedt et pantebrev med Andelsboligforeningen G2, som debitor og med H1.1 ApS som kreditor, jf. biIag 10.
 Andelsboligforeningen G2
 På et bestyrelsesmøde den 13. november 2008 traf Andelsboligforeningen G2 beslutning om indledning af en "stille" betalingsstandsning med henblik på at opnå en rekonstruktion af foreningen, idet denne ikke længere havde midler til at opfylde sine forpligtigelser i takt med at disse forfaldt, jf. bilag 11.
 Det må forventes, at såfremt ejendommen skal sælges på tvangsauktion vil det udstedte pantebrev ikke opnå nogen form for dækning. Af skrivelse fra advokat TI af den 25. november 2008 fremgår endvidere, at foreningens medlemmer ikke hæfter personligt for andelsboligforeningens gæld, jf. bilag 12.
 Syns- og skønsmanden bedes på baggrund af oplysningerne i begæringen om syn og skøn med tilhørende bilag og ved indhentelse af fornødne oplysninger besvare følgende spørgsmål
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse kursværdien på pantebrevet fremlagt som bilag 4 pr. 8. december 2005.
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse kursværdien på pantebrevet fremlagt som bilag 5 pr. 8. december 2005.
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse kursværdien på pantebrevet fremlagt som bilag 10 pr. 13. december 2005.
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse hvilken betydning det ved besvarelsen af spørgsmål 1-3 er tillagt, at de omhandlede pantebreve er rente- og afdragsfri indtil den enkelte bolig som pantebrevet er knyttet til overgår til andelsbolig eller indtil 1. januar 2026?
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse hvilken betydning det ved besvarelsen af spørgsmål 1-3 er tillagt, at de omhandlede pantebreve er tinglyst med yderste panteret i de omhandlede ejendomme?
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse hvilken betydning det ved besvarelsen af spørgsmål 1-3 er tillagt, at andelsboligforeningens medlemmer ikke hæfter personligt for foreningens gæld, herunder betaling af de omhandlede pantebreve.
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse, hvilke forhold, han i forbindelse med sin besvarelse af de stillede spørgsmål har tillagt særlig betydning.
 I det omstridte bilag 11, referatet af bestyrelsesmøde den 13. november 2008 i Andelsboligforeningen G2, anføres bl.a.:
 Budget for 2009 blev forelagt. Budgettet forudsætter en boligafgiftsstigning på grund af løbende tab ved en tom lejlighed.
 Ved møde d. 21. oktober blev det tilkendegivet af andelshaverne, at man ikke var villig til at acceptere yderligere forhøjelser af boligafgiften. Da foreningens drift således ikke længere hænger sammen, og da foreningen i øvrigt må antages at være insolvent, besluttede bestyrelsen at foreningen skal træde i betalingsstandsning.
 Betalingsstandsningen etableres som en "stille" betalingsstandsning uden anmeldelse til Sø- & Handelsretten.
 Bestyrelsen vurderede at det ikke ville tjene noget formål at indgive anmeldelse om betalingsstandsning eller egen konkursbegæring. Bestyrelsen bemyndigede derimod advokat TI til at indlede forhandling med kreditorerne om en rekonstruktion. Dette sker i overensstemmelse med ønsket fra andelshaverne, som udtrykt på mødet d. 21. oktober.
 Såfremt en rekonstruktion ikke viser sig mulig, må det forventes, at foreningens ejendom vil blive begæret bortsolgt ved tvangsauktion af panthaverne.
 Det omstridte bilag 12 indeholder bl.a. et brev af 25. november 2008 fra advokat TI til G3 A/S, der er kreditor ifølge det af Andelsboligforeningen G2 udstedte pantebrev, som skønsforretningen angår. I brevet hedder det bl.a.
 Kreditorordning - Andelsboligforeningen G2
 Som advokat for Andelsboligforeningen G2 skal jeg rette henvendelse til Dem, idet Andelsboligforeningen har udstedt et pantebrev på kr. 1.170.626 til Dem med pant i foreningens ejerlejlighed.
 Foreningen blev etableret ved årsskiftet 2005-2006, hvor foreningen erhvervede ejl. nr. 1 af matr. nr. ... Der er tale om den oprindelige ejendom efter frastykning af tagarealet til nye ejerlejligheder.
 Foreningen erhvervede ejerlejligheden for kr. 37.341.850 kontant, hvilket både dengang og nu vel nok må betegnes som dyrt.
 Købet blev finansieret, dels ved lån til BRF Kredit, stort kr. 21.081.000, dels ved pantebrev til F2-bank, stort kr. 7.712.000.
 Herudover blev der oprettet et pantebrev til sælger på kr. 1.170.626, der først skulle betales, når den sidste andelsbolig blev solgt efter lejerens fraflytning.
 Restbeløbet kr. 8.058.000 blev indskudt af andelshaverne. Uanset dette store indskud er foreningen teknisk insolvent i dag, og indskuddet er for længst tabt.
 Der er ikke kreditorer udover panthaverne efter det oplyste.
 I dag er situationen derfor således, at andelene er uomsættelige. Boligafgiften er så høj, at andelene end ikke kan sælges for 0 kr., idet gælden til BRF Kredit og F2-bank til sammen udgør over kr. 27.000 pr. kvm.
 En enkelt andelshaver er ekskluderet på grund af manglende betaling, og de øvrige andelshavere har således været nødt til at betale for den pågældende i en periode, og dette har bevirket, at foreningen nu er løbet tør for likviditet. Ved betaling af oktober termin måtte foreningen således overtrække sin driftskonto, og det kan bestyrelsen ikke tage ansvar for igen.
 På et beboermøde d. 21. oktober 2008 blev det klart, at andelshaverne ikke ville foretage den nødvendige forhøjelse af boligafgiften for at dække underskuddet, og bestyrelsen ser sig i den forbindelse nødsaget til at standse betalingerne på foreningens lån.
 Efter beboermødet er foreningens situation yderligere forværret, idet De har meddelt, at De er gået i en stille betalingsstandsning. Der er således nu 2 ud af 15 andelshavere, der ikke betaler. I forhold til Dem må jeg derfor nu taget forbehold for modregning i videst muligt omfang.
 Jeg vedlægger foreningens seneste regnskab og seneste ikke godkendte budget til orientering, idet jeg bemærker, at budgettet ikke tager højde for manglende betaling fra Dem eller eventuelle andre.
 Jeg vedlægger tillige protokollat af bestyrelsens beslutning truffet d. 13. november 2008.
 Jeg bemærker også, at andelshaverne ikke hæfter personligt for nogen del af foreningens gæld, idet der ikke er taget forbehold herom fra panthavernes side.
 En kreditorordning bør derfor tage udgangspunkt i, at de eksisterende andelshavere, der kan og vil fortsætte indskyder et nyt kontant indskud, mens det oprindelige indskud nedskrives til 0 kr., og gælden samtidig nedskrives, således at andelene bliver omsættelige. Dette indebærer, at nedskrivningen skal være så stor, at udefrakommende nye andelshavere vil være villige til at erhverve de frigjorte andele på markedsvilkår.
 Jeg har ikke foretaget nogen beregning af hvilken værdi andelene vil skulle have, men det er min umiddelbare vurdering, at både pantebrevet til F2-bank og til sælger skal slettes helt, og at der herudover skal ske en nedskrivning af BRF Kredits pantebrev.
 Jeg forventer dog, at nedskrivningen vil være væsentligt mindre end nedskrivningen i forbindelse med en tvangsauktion, hvor ejendommens fremtidige værdi vil blive fastlagt som udlejningsejendom.
 SKAT har for Højesteret navnlig gjort gældende, at sagens hovedspørgsmål vedrører problemstillingen, om skønsmanden skal have forelagt samtlige sagens akter eller alene de relevante akter. SKAT har herved blandt andet anført, at relevanskriteriet bør være afgørende ud fra synspunkter om tidsspilde og ressourceforbrug ved fremsendelse af akter, der ikke er relevante for besvarelsen af skønstemaet. Endvidere ses der ikke at være nogen overbevisende begrundelse for at forelægge irrelevante bilag, ligesom der vil være risiko for utilbørlig påvirkning af skønsmanden, hvis der forelægges bilag eller oplysninger, som skønsmanden ved sin besvarelse ikke bør tillægge betydning. Bilag 11 og 12 er uden relevans for sagen, fordi de vedrører begivenheder, der fandt sted næsten 3 år efter det tidspunkt, der er relevant for værdiansættelsen, og fordi de faktiske oplysninger med undtagelse af oplysningen om den stille betalingsstandsning fremgår af sagens øvrige dokumenter. Skønsmanden skal alene tage udgangspunkt i de oplysninger, der forelå i december 2005, eller forhold, som var påregnelige på det tidspunkt.
 H1.1 ApS og H1.2 ApS har navnlig gjort gældende, at det ikke kan udelukkes, at bilag 11 og 12 har betydning for fastsættelse af pantebrevenes værdi pr. december 2005. Bilagene indeholder en række faktiske oplysninger af betydning for skønsmandens besvarelse, herunder oplysninger om andelsboligforeningernes økonomi på overdragelsestidspunktet og om hæftelsesforhold. Visse af oplysningerne fremgår ikke af andet materiale. Det gælder f.eks. oplysninger om størrelsen af andelshavernes kontante indskud, og om at andelshaverne ikke hæfter personligt for gælden. Også efter relevanskriteriet bør bilag 11 og 12 derfor forelægges for skønsmanden. Overordnet taler væsentlige retssikkerhedsmæssige hensyn for, at samtlige bilag forelægges skønsmanden, da skønsmanden i kraft af sin særlige sagkundskab er bedst kvalificeret til at vurdere et bilags relevans.
 Ved udmeldelse af syn og skøn skal retten tage stilling til og i udmeldelsesdekretet tydeligt angive, hvad der er forretningens genstand og øjemed, jf. retsplejelovens § 201. Denne bestemmelse finder anvendelse også ved udmeldelse af syn og skøn som led i isoleret bevisoptagelse, jf. retsplejelovens § 343, herunder i forbindelse med sager for Landsskatteretten, jf. skatteforvaltningslovens § 47, stk. 1. En angivelse af genstand og øjemed omfatter ikke alene formulering af spørgsmål i et skønstema, men også stillingtagen til grundlaget for besvarelsen.
 Højesteret finder, at besvarelsen som udgangspunkt skal baseres på kendskab til alle sagens akter, men dette udgangspunkt må dog fraviges under visse konkrete omstændigheder.
 Udgangspunktet må således fraviges, f.eks. hvor et bilag på forhånd må skønnes at være uden betydning for besvarelsen af skønstemaet, jf. princippet i retsplejelovens § 341. Ved afgørelsen må det tages i betragtning, at skønsmanden som sagkyndig kan være bedre egnet til at bedømme bilagets relevans, og at der gennem alternative spørgsmål kan indhentes svar, hvor der bortses fra oplysningerne i et bilag, selvom det i øvrigt indgår i grundlaget for besvarelsen.
 Udgangspunktet må ligeledes fraviges, f.eks. hvor et bilag må anses for egnet til at påvirke besvarelsen på utilbørlig måde.
 Under sagen for Landsskatteretten er der tvist om kursværdien i december 2005 af de omhandlede pantebreve. De omstridte bilag indeholder oplysninger om de økonomiske forhold i den ene pantebrevsdebitor, Andelsboligforeningen G2, herunder om andelshavernes samlede indskud ved stiftelsen, om deres hæftelse for pantegæld samt om betalingsstandsning og forsøg på rekonstruktion i slutningen af 2008. Højesteret finder ikke grundlag for på forhånd at antage, at disse bilag er uden betydning for besvarelsen af spørgsmålet om kursværdien i december 2005 af det af denne andelsboligforening udstedte pantebrev.
 Højesteret finder heller ikke grundlag for at antage, at bilagenes oplysninger om efterfølgende omstændigheder er egnet til på utilbørlig måde at påvirke besvarelsen af skønstemaet.
 Herefter stadfæster Højesteret kendelsen om at tillade, at de to bilag forelægges skønsmanden.
 Ved afgørelsen er der givet de indkærede skatteydere fuldt medhold for Højesteret. Herefter, og idet der ikke i forbindelse med den isolerede bevisoptagelse tillægges skatteyderne som rekvirenter af syn og skøn sagsomkostninger, jf. retsplejelovens § 343, stk. 3, modsætningsvis, skal SKAT betale sagsomkostninger for Højesteret til skatteyderne. Sagsomkostningerne fastsættes til 10.000 kr. Det bemærkes herved, at adgangen til i forbindelse med sagen for Landsskatteretten at tilkende skatteyderne godtgørelse for udgifter, herunder nettoudgifter til syn og skøn, jf. skatteforvaltningslovens § 52, stk. 1 og 3,jf. § 54, stk. 1, nr. 3, og stk. 2, nr. 1, og jf. § 22, stk. 7, i lov nr. 525 af 12. juni 2009, ikke kan føre til at undlade at tilkende skatteyderne sagsomkostninger for Højesteret.
 Østre Landsrets kendelse om, at bilag 11 og 12 tillades forelagt for syns- og skønsmanden, stadfæstes.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal kærende, SKAT, betale i alt 10.000 kr. til de indkærede, H1.1 ApS og H1.2 ApS, inden 14 dage efter afsigelsen af denne kendelse. Sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 117 HR 2152 IH: Pretrial Integrity and Safety Act of 2021
 U.S. House of Representatives
 2021-03-23
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 I
 117th CONGRESS1st Session
 H. R. 2152
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 March 23, 2021
 Mr. Lieu (for himself and Mr. Nadler) introduced the following bill; which was referred to the Committee on the Judiciary
 A BILL
 To provide grants to States, localities, and Indian Tribes to reform their criminal justice system to encourage the replacement of the use of payment of secured money bail as a condition of pretrial release in criminal cases, and for other purposes.
 1.Short titleThis Act may be cited as the Pretrial Integrity and Safety Act of 2021. 2.Purpose and findings (a)PurposeThe purpose of this Act is to provide grants to States, units of local government, and Indian Tribes to reform their criminal justice system to encourage the replacement of the use of payment of money bail as a condition of pretrial release in criminal cases.
 (b)FindingsCongress finds the following: (1)The justice system of the United States, a cornerstone of our free society, is built on the ideals that all accused people are presumed innocent unless and until proven guilty, that all accused people have the right to assert their innocence in a trial, that liberty should not be denied absent due process of law, that rich and poor people should be treated equally, and that people should be judged by their own individual actions, and not prejudged based on the actions of others.
 (2)Pretrial detention and the money bail systems prevalent in most States undermine these ideals by jailing people unnecessarily before a finding of guilt and with minimal due process, and by establishing a system that allows wealthy people to pay for their liberty, while poor people remain in jail. (3)The inability to post money bail may result in innocent people pleading guilty to low-level crimes they did not commit so they can be released.
 (4)Money bail systems have resulted in disparate harms to poor people and communities of color. Compared to white men charged with the same crime and with the same criminal histories, African-American men receive bail amounts that are 35 percent higher, and for Latino men, bail is set 19 percent higher than for white men. (5)African Americans are 24 percent more likely to be denied bail and 21 percent less likely to be granted non-financial release than whites with similar legal characteristics. Latinos are 25 percent less likely to be granted nonfinancial conditions of release.
 (6)Although most women in jail are charged with nonviolent crimes, women are less likely to be able to afford money bail, and women in jail before trial earn scarcely more per year than the average bail amount of $10,000. (7)Detaining people who would otherwise be highly likely to succeed in pretrial compliance, even just for a few days, is strongly correlated with higher rates of new criminal activity both during the pretrial period and years after case disposition.
 (8)When held for 2 to 3 days, people who would have been highly likely to succeed in their communities are almost 40 percent more likely to be arrested for new crimes before trial than similarly situated defendants held no more than 24 hours. (9)Court reminder programs are a low-cost, highly effective way of improving court appearance rates. One review of different forms of court reminders found failure-to-appear rates were reduced by 23 to 43 percent with the use of reminders.
 (10)Pretrial supervision is most effective for people with a decreased probability of appearing in court, reducing failures to appear by 33 to 38 percent. (11)Jailing individuals before trial is the greatest expense generated by current pretrial justice practice. Unconvicted detainees account for 95 percent of jail population growth, nationally, since 2000. Taxpayers now spend approximately $38,000,000 per day to jail individuals who are awaiting trial. Annually, this adds up to $14,000,000,000 used to detain individuals.
 3.Pretrial integrity and safetyTitle I of the Omnibus Crime Control and Safe Streets Act of 1968 (34 U.S.C. 10101 et seq.) is amended by adding at the end the following: OOPRETRIAL INTEGRITY AND SAFETY 3051.Grants and conditions (a)Grants authorized (1)Replacement of money bailThe Assistant Attorney General may make grants to eligible entities for the replacement of the use of payment of money bail as a condition of pretrial release with respect to criminal cases.
 (2)National pretrial reporting programThe Assistant Attorney General may make grants to eligible entities to implement a National Pretrial Reporting Program to collect data on the processing of defendants by courts of States, units of local government, and Indian Tribes. (b)Terms and conditions (1)Duration of grantsA grant under subsection (a) shall be for a period of 3 fiscal years.
 (2)Maximums
 (A)Replacement of money bail
 (i)Maximum numbersDuring each fiscal year for which amounts are made available to carry out subsection (a)(1), the Assistant Attorney General may award not more than 6 grants under such subsection to eligible entities for the 3-year grant period beginning in such fiscal year. (ii)Maximum amountsIn making grants under subsection (a)(1) for a 3-year grant period beginning in a fiscal year, the Assistant Attorney General shall ensure that the total amount awarded under all grants for the duration of such period does not exceed $10,000,000, of which—
 (I)not more than $6,500,000 shall be grants to State, local, or Tribal court systems; and (II)not more than $3,500,000 shall be grants to eligible entities that are not a State, local, or Tribal court system to provide technical assistance, training, and performance evaluation.
 (B)National pretrial reporting programThe Assistant Attorney General may not make more than $5,000,000 in grants under subsection (a)(2) for any 3-year period. (c)Use of funds for replacement of money bail grants (1)ActivitiesAmounts received under a grant under subsection (a)(1)—
 (A)shall be used for developing the long-term, sustainable capacity to perform more effective pretrial practices that include system analysis, training and technical assistance, meeting facilitation, research and performance evaluation, and information technology reprogramming; and (B)in carrying out pretrial practices, shall seek to incorporate and implement the elements described in paragraph (2).
 (2)ElementsThe elements described in this paragraph are— (A)expanding the use of citations instead of custodial arrest;
 (B)replacing the use of payment of money as a condition of pretrial release; (C)requiring representation by counsel with adequate training in representing defendants at pretrial detention hearing for all defendants as soon as feasible after custodial restraint, but not later than the first hearing at which a defendant’s liberty is subject to restriction;
 (D)providing for— (i)a presumption of release in all cases; and
 (ii)limiting the authority to request pretrial detention to those defendants who have been charged with— (I)felony offenses involving actual violence against another person or punishable by a maximum term of life imprisonment;
 (II)misdemeanor crimes of domestic violence; (III)misdemeanor crimes of stalking; or
 (IV)misdemeanor hate crimes; (E)ensuring that before detention or any condition of pretrial release more restrictive than release on recognizance is imposed, there is a pretrial release hearing that—
 (i)provides for the right to present evidence, the right to cross-examine adverse witnesses, and the right to testify or remain silent; (ii)results in a written record explaining the clear and convincing evidence relied on by the judicial officer to justify a detention order or additional condition of release; and
 (iii)occurs as soon as feasible after custodial restraint, but not later than 24 hours after custodial restraint if the individual is being detained, unless the defendant requests a continuance; (F)ensuring that before pretrial detention is imposed—
 (i)a judicial officer determines by clear and convincing evidence that the individual poses a high risk of intentional avoidance of prosecution or of seriously physically harming another reasonably identifiable person during the adjudication period; (ii)a judicial officer determines by clear and convincing evidence that no condition, or combination of conditions, can sufficiently mitigate a high risk of intentional avoidance of prosecution or of seriously physically harming another reasonably identifiable person during the adjudication period; and
 (iii)no less restrictive condition is adequate to address the specific risk or risks identified; (G)ensuring that before any condition of pretrial release more restrictive than release on recognizance is imposed—
 (i)a judicial officer determines by clear and convincing evidence that the individual poses a high risk of intentional avoidance of prosecution or of seriously physically harming another reasonably identifiable person during the adjudication period; and (ii)a judicial officer determines by clear and convincing evidence that no less restrictive conditions or pretrial supports can sufficiently mitigate a high risk of intentional avoidance of prosecution or of seriously physically harming another reasonably identifiable person during the adjudication period;
 (H)if pretrial release requires imposing additional conditions beyond release on recognizance, ensuring that these conditions— (i)are nonfinancial, pose no cost to the defendant, and are relevant only to the charge;
 (ii)are the least restrictive conditions that would reasonably ensure the appearance of the defendant in court or that would reasonably ensure that the defendant does not present an imminent threat of serious physical harm to a reasonably identifiable person; and (iii)were set without consideration of or with decreased weight given to criminal convictions older than 2 years;
 (I)ensuring supervision of the conditions of pretrial release is based on proven data outcomes; (J)improvements made to the applicable pretrial services agency that, among other functions—
 (i)provides support to defendants awaiting trial to effectively meet the conditions of release placed on them by the judicial officer; (ii)provides outreach to and partnership with community-based support structures to connect defendants with supportive services; and
 (iii)provides data collection, analysis, and research capabilities to assist the jurisdiction in achieving the benchmarks listed in paragraph (3); (K)ensuring an officer of the State, unit of local government, or Indian Tribe that brought the charges against the defendant appears before a committing magistrate, judge, or other judicial officer at all hearings;
 (L)ensuring the constitutional right of a defendant to a speedy trial is effectuated, including— (i)setting specific limits on the time within which either the defendant shall be brought to trial or the case shall be resolved through a nontrial disposition;
 (ii)providing guidelines for computing the time within which the trial must be commenced or the case otherwise resolved; and (iii)establishing appropriate consequences in the event that the right of the defendant to a speedy trial is denied, and ensuring that under no circumstances a person is detained longer than the maximum sentence allowable if convicted of the charges;
 (M)ensuring that the defendant and the State, unit of local government, or Indian Tribe that brought the charges against the defendant is entitled to an immediate, expedited appeal of a pretrial detention decision; and (N)instituting a system of data collection and reporting to determine the effectiveness of the process replacing the money bail system.
 (3)BenchmarksA State, local, or Tribal court system receiving a grant under subsection (a)(1) shall seek to achieve the following: (A)Defendants return to court rates are not less than 95 percent.
 (B)Not more than 10 percent of defendants are rearrested pending trial. (C)Overall release rates of defendants pending trial are not less than 95 percent.
 (D)100 percent of defendants have an attorney at the first appearance of the defendant before a magistrate, judge, or other judicial officer. (E)100 percent of defendants preventively detained were detained after a pretrial release hearing that occurred not later than 24 hours after custodial restraint, unless the defendant requested a continuance.
 (F)To the extent feasible, charging decisions are made not later than 14 days after the date of the issuance of a citation or custodial arrest. (G)To the extent feasible, the trial of the defendant begins not later than 30 days after the date of the issuance of a citation or custodial arrest.
 (H)No defendants were detained during any portion of time from arrest through adjudication simply due to an inability to satisfy a legal financial obligation set by the court. (4)Alternative pretrial release mechanismsNothing in this part shall be construed to prohibit the consideration of alternative pretrial release mechanisms that replace money bail systems while furthering the principles described in this part.
 (d)Annual report
 (1)In generalEach entity receiving a grant under this section shall submit to the Assistant Attorney General, for each fiscal year during which the entity expends amounts received under the grant, a report, at such time and in such manner as the Assistant Attorney General may reasonably require, that contains— (A)a summary of the activities carried out using amounts made available under the grant;
 (B)an assessment of whether the activities are meeting the need for the program identified in the application for the grant; (C)for a grant under subsection (a)(1), data on the money bail program of the State, local, or Tribal court system; and
 (D)such other information as the Assistant Attorney General may require. (2)DataThe data provided under paragraph (1)(C) shall—
 (A)be broken down by the demographic variables of age group, sex, race and ethnicity, disability, and charges filed; (B)include the percentage of defendants detained in jail or prison who are released from jail or prison prior to case disposition, broken down by demographic variables of age group, sex, race and ethnicity, charges filed, and release condition;
 (C)provide the average time to release from jail for defendants who are released pretrial, broken down by demographic variables of age group, sex, race and ethnicity, disability, charges filed, and release condition; (D)provide the percentage of defendants who are detained for the entire duration of the pretrial phase of their case, broken down by demographic variables of age group, sex, race and ethnicity, disability, charges filed, and reason for detention;
 (E)provide the average duration of the period defendants who are not released are in custody in a prison or jail before the disposition of their case, broken down by demographic variables of age group, sex, race and ethnicity, disability, charges filed, and reason for detention; (F)provide the percentage of defendants released from custody before trial who appeared at all court appearances for which the court expected them to appear during the pretrial phase of their case, broken down by demographic variables of age group, sex, race and ethnicity, disability, charges filed, and release condition;
 (G)provide the percentage of defendants released from custody before trial who were not arrested for or charged with a new crime during the pretrial phase of their case, broken down by demographic variables of age group, sex, race and ethnicity, disability, charges filed, and release condition; (H)provide data on the access of defendants to counsel, including the number of counsel appointments and the outcomes of pretrial release decisions in all cases where counsel was provided; and
 (I)provide data on the most serious offense with which defendants were charged and the classification of the offense. (e)Allocation of funds (1)In generalFor fiscal year 2021, of the amounts appropriated to the Office, the Assistant Attorney General shall use $15,000,000 to carry out this part.
 (2)Limitations; equitable distribution
 (A)LimitationsOf the amount made available to carry out this section in any fiscal year— (i)not more than 2 percent may be used by the Assistant Attorney General for salaries and administrative expenses; and
 (ii)not more than 25 percent may be used for technical assistance, training, and evaluation. (B)Equitable distributionThe Assistant Attorney General shall ensure that grants awarded under this section are equitably distributed among the geographical regions and between urban and rural populations, including Indian Tribes, until all funds made available are expended, consistent with the objective of reducing recidivism among criminal offenders.
 (f)Reallocation of appropriationsA recipient of a grant under subsection (a) shall return to the Assistant Attorney General any amounts received under a grant under subsection (a) that are not expended for a purpose described in this section. (g)Ability to pay determination (1)In generalA recipient of a grant under subsection (a) may only impose a fee or fine in a criminal proceeding if a court makes a written determination that the defendant has sufficient resources or income to pay all or part of the fee, fine and costs. In making that determination, the court shall consider whether the defendant qualifies for a public defender or appointed counsel.
 (2)DefinitionsIn this subsection: (A)The term fees—
 (i)means monetary fees that are imposed for the costs of fine surcharges or court administrative fees; and (ii)includes additional late fees, payment-plan fees, interest added if an individual is unable to pay a fine in its entirety, collection fees, and any additional amounts that do not include the fine.
 (B)The term fines means monetary fines imposed as punishment. 3052.DefinitionsIn this part—
 (1)the term domestic violence means a pattern of behavior involving the use or attempted use of physical, sexual, verbal, emotional, economic, or technological abuse or any other coercive behavior committed, enabled, or solicited to gain or maintain power and control over a victim, by a person who— (A)is a current or former spouse or dating partner of the victim, or other person similarly situated to a spouse of the victim under the family or domestic violence laws of the jurisdiction;
 (B)is cohabitating with or has cohabitated with the victim as a spouse or dating partner, or other person similarly situated to a spouse of the victim under the family or domestic violence laws of the jurisdiction; (C)shares a child in common with the victim;
 (D)is an adult family member of, or paid or nonpaid caregiver for, a victim aged 50 or older or an adult victim with disabilities; or (E)commits acts against a youth or adult victim who is protected from those acts under the family or domestic violence laws of the jurisdiction.
 (2)the term eligible entity means a public or private entity, including— (A)a nonprofit entity (including a tribal nonprofit);
 (B)a faith-based or community organization; (C)a State or Tribal court system;
 (D)a unit of local government; and (E)an Indian Tribe;
 (3)the term proven data outcomes, with respect to supervision of the conditions of pretrial release, means intervention programs and supervision policies, procedures, programs, and practices that use data to identify the least restrictive conditions necessary to provide reasonable assurance that the individual does not pose a high risk of intentional avoidance of prosecution or of seriously physically harming another reasonably identifiable person during the adjudication period; (4)the term least restrictive conditions—
 (A)includes court date notifications by phone call, letter, postcard, text message, or in-person reminder or another nonrestrictive pretrial supervisory condition; and (B)does not include a condition that imposes additional financial obligations on the defendant, including charging the defendant for implementation of the conditions;
 (5)the term misdemeanor crime of stalking means an offense that— (A)is a misdemeanor crime of stalking under Federal, State, Tribal, or municipal law; and
 (B)is a course of harassment, intimidation, or surveillance of another person that— (i)places that person in reasonable fear of material harm to the health or safety of—
 (I)that person; (II)an immediate family member (as defined in section 115 of title 18, United States Code) of that person;
 (III)a household member of that person; or (IV)a spouse or intimate partner of that person; or
 (ii)causes, attempts to cause, or would reasonably be expected to cause emotional distress to a person described in items subclauses (I) through (IV) of clause (i); (6)the term misdemeanor hate crime means an offense that—
 (A)is a misdemeanor under Federal, State, or tribal law; (B)has, as an element, that the conduct of the offender was motivated by hate or bias because of the actual or perceived race, color, religion, national origin, gender, sexual orientation, gender identity, or disability of any person; and
 (C)involves the use or attempted use of physical force, the threatened use of a deadly weapon, or other credible threat to the physical safety of any person; (7)the term money bail means a secured monetary obligation that is imposed by a court as a condition of the initial release of a defendant or ongoing court conditions of release before the trial or adjudication of the criminal charges pending against the defendant;
 (8)the term reason for detention means whether a defendant was held without bond, held on another charge, or held for another reason; (9)the term release condition means whether a defendant was released—
 (A)based on nonfinancial, personal recognizance; (B)with pretrial supervision;
 (C)with an unsecured financial obligation; (D)with a secured financial obligation; or
 (E)with a combination of the conditions described in subparagraphs (A) through (D); and (10)the term State, local, or Tribal court system means the court, court system, administrative offices of the courts, or similarly situated agency of a State, unit of local government, or Indian Tribe. .


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 7.4.2016
 EN
 Official Journal of the European Union
 L 93/28
 DECISION OF THE EEA JOINT COMMITTEE
 No 16/2015
 of 25 February 2015
 amending Annex II (Technical regulations, standards, testing and certification) to the EEA Agreement [2016/504]
 THE EEA JOINT COMMITTEE,
 Having regard to the Agreement on the European Economic Area (‘the EEA Agreement’), and in particular Article 98 thereof,
 Whereas:
 (1)
 Commission Regulation (EU) No 900/2014 of 15 July 2014 amending, for the purposes of its adaptation to technical progress, Regulation (EC) No 440/2008 laying down test methods pursuant to Regulation (EC) No 1907/2006 of the European Parliament and of the Council on the Registration, Evaluation, Authorisation and Restriction of Chemicals (REACH) (1) is to be incorporated into the EEA Agreement.
 (2)
 Annex II to the EEA Agreement should therefore be amended accordingly,
 HAS ADOPTED THIS DECISION:
 Article 1
 The following indent is added in point 12zza (Commission Regulation (EC) No 440/2008) of Chapter XV of Annex II to the EEA Agreement:
 ‘—
 32014 R 0900: Commission Regulation (EU) No 900/2014 of 15 July 2014 (OJ L 247, 21.8.2014, p. 1).’
 Article 2
 The text of Regulation (EU) No 900/2014 in the Icelandic and Norwegian languages, to be published in the EEA Supplement to the Official Journal of the European Union, shall be authentic.
 Article 3
 This Decision shall enter into force on 26 February 2015, provided that all the notifications under Article 103(1) of the EEA Agreement have been made (*).
 Article 4
 This Decision shall be published in the EEA Section of, and in the EEA Supplement to, the Official Journal of the European Union.
 Done at Brussels, 25 February 2015.
 For the EEA Joint Committee
 The President
 Gianluca GRIPPA
 (1) OJ L 247, 21.8.2014, p. 1.
 (*) No constitutional requirements indicated.


text:
 Avis juridique important
 |
 21995D1025(01)
 Decisão no 1/95 do Conselho de Associação entre as Comunidades Europeias e seus Estados-membros, por um lado, e a República da Bulgária, por outro, de 29 de Maio de 1995, que adopta o regulamento interno do Conselho de Associação
 Jornal Oficial no L 255 de 25/10/1995 p. 0019 - 0023
 DECISÃO No 1/95 DO CONSELHO DE ASSOCIAÇÃO entre as Comunidades Europeias e seus Estados-membros, por um lado, e a República da Bulgária, por outro, de 29 de Maio de 1995 que adopta o regulamento interno do Conselho de Associação (95/429/CE) O CONSELHO DE ASSOCIAÇÃO, Tendo em conta o Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Bulgária, por outro, e, nomeadamente, os seus artigos 105o, 106o, 107o, 108o, 109o e 110o, Considerando que o referido acordo entrou em vigor em 1 de Fevereiro de 1995, DECIDE: Artigo 1o Presidência O Conselho de Associação será presidido rotativamente por períodos de doze meses por um representante do Conselho da União Europeia, em nome da Comunidade e dos seus Estados-membros, e por um representante do Governo da República da Bulgária. O primeiro período terá início na data do primeiro Conselho de Associação e terminará em 31 de Dezembro de 1995. Artigo 2o Reuniões O Conselho de Associação reunir-se-á regularmente a nível ministerial uma vez por ano. Por acordo das partes, e a pedido de qualquer delas, poderão ser realizadas sessões extraordinárias do Conselho de Associação. Salvo decisão em contrário de ambas as partes, cada sessão do Conselho de Associação decorrerá no local habitual das sessões do Conselho da União Europeia em data a acordar por ambas as partes. As sessões do Conselho de Associação serão convocadas conjuntamente pelos secretários do Conselho de Associação, de acordo com o presidente. Artigo 3o Representação Os membros do Conselho de Associação poderão fazer-se representar caso estejam impossibilitados de participar na reunião. Se um membro quiser fazer-se representar, deverá notificar ao presidente o nome do seu representante antes da sessão em que se fará representar. O representante de um membro do Conselho de Associação exercerá todos os direitos do membro que representa. Artigo 4o Delegações Os membros do Conselho de Associação podem fazer-se acompanhar de funcionários. Antes de cada reunião, o presidente será informado da composição prevista das delegações de cada parte. Nas reuniões do Conselho de Associação poderá participar, na qualidade de observador, um representante do Banco Europeu de Investimentos, quando da ordem do dia constarem matérias que digam respeito ao referido banco. O Conselho de Associação pode convidar pessoas não membros do Conselho a assistirem às suas sessões a fim de prestarem informações acera de assuntos específicos. Artigo 5o Secretariado O Secretariado do Conselho de Associação será exercido conjuntamento por um funcionário do Secretariado-geral do Conselho da União Europeia e por um funcionário da Missão da República da Bulgária em Bruxelas. Artigo 6o Correspondência A correspondência destinada ao Conselho de Associação será enviada ao Presidente do Conselho de Associação para o endereço do Secretariado-geral do Conselho da União Europeia. Os dois secretários encarregam-se de a remeter ao Presidente do Conselho de Associação e, se for caso disso, aos outros membros do Conselho de Associação. A correspondência será enviada ao Secretariado-geral da Comissão, às Representações Permanentes dos Estados-membros e à Missão da República da Bulgária em Bruxelas. As comunicações do Presidente do Conselho de Associação serão enviadas aos seus destinatários pelos dois secretários e difundidas, se for caso disso, aos outros membros do Conselho de Associação para os destinos referidos no parágrafo anterior. Artigo 7o Publicidade Salvo decisão em contrário, as sessões do Conselho de Associação não são públicas. Artigo 8o Ordem do dia das reuniões 1. O presidente estabelecerá uma ordem do dia provisória para cada sessão. A ordem do dia será enviada pelos secretários do Conselho de Associação aos destinatários referidos no artigo 6o, o mais tardar quinze dias antes do início da reunião. A ordem do dia provisória incluirá os pontos para os quais o presidente tiver recebido um pedido de inclusão na ordem do dia o mais tardar vinte e um dias antes do início da reunião, com a ressalva de que os pontos só serão inscritos na ordem do dia provisória se a documentação aferente for enviada aos secretários o mais tardar até à data de envio da ordem do dia. A ordem do dia será aprovada pelo Conselho de Associação no início de cada sessão. Se ambas as partes concordarem, poderão ser inscritos na ordem do dia pontos não constantes da ordem do dia provisória. 2. O presidente pode, com o acordo de ambas as partes, encurtar os prazos referidos no no 1 para ter em conta situações especiais. Artigo 9o Actas Será elaborado um projecto de acta de cada sessão pelos dois secretários. A acta deve normalmente indicar, em relação a cada ponto da ordem do dia: - a documentação apresentada ao Conselho de Associação, - as declarações cuja inscrição na acta tenha sido pedida por um membro do Conselho de Associação, - as decisões tomadas, as declarações acordadas e as conclusões tiradas. Os projectos de acta serão apresentados ao Conselho de Associação para aprovação e aprovados no prazo de três meses a contar de cada sessão do Conselho de Associação. Depois de aprovadas, as actas serão assinadas pelo presidente e pelos dois secretários. As actas serão conservadas nos arquivos do Secretariado-geral do Conselho da União Europeia; será enviada uma cópia autenticada a cada um dos destinatários referidos no artigo 6o Artigo 10o Decisões e recomendações 1. O Conselho de Associação adoptará as suas decisões e recomendações por acordo mútuto das partes. Durante o período entre duas sessões, o Conselho de Associação poderá adoptar decisões ou recomendações por processo escrito, se ambas as partes assim acordarem. 2. As decisões e recomendações do Conselho de Associação adoptadas nos termos do artigo 107o do Acordo Europeu serão intituladas, respectivamente, « decisão » e « recomendação », sendo este termo seguido de um número de ordem, da data da adopção do acto e da indicação do assunto. As decisões e recomendações do Conselho de Associação serão assinadas pelo presidente e autenticadas pelos dois secretários. As decisões e recomendações serão enviadas a cada um dos destinatários referidos no artigo 6o O Conselho de Associação pode decidir a publicação das suas decisões e recomendações no Jornal Oficial das Comunidades Europeias e no Darjaven Vestnik. Artigo 11o Línguas As línguas oficiais do Conselho de Associação são as línguas oficiais das duas partes. Salvo decisão em contrário, as deliberações do Conselho de Associação basear-se-ão em documentação preparada nessas línguas. Artigo 12o Despesas A Comunidade e a República da Bulgária custearão cada uma as despesas em que incorrerem devido à sua participação nas sessões do Conselho de Associação, a saber, despesas de pessoal, de viagem e de estadia e despesas de correio e telecomunicações. As despesas de interpretação das sessões e de tradução e reprodução de documentos serão custeadas pela Comunidade, com excepção das despesas de interpretação e tradução de e para a língua búlgara, que serão custeadas pela República da Bulgária. As outras despesas relativas à organização material das sessões serão custeadas pela parte que organiza as reuniões. Artigo 13o Comité de associação 1. É instituído um Comité de associação para assistir o Conselho de Associação na execução das suas tarefas. O Comité de associação será constituído, por um lado, por representantes dos membros do Conselho da União Europeia e por representantes da Comissão Europeia e, por outro, por representantes do Governo búlgaro, em princípio a nível de altos funcionários. 2. O Comité de associação encarregar-se-á de preparar as sessões e as deliberações do Conselho de Associação, de executar as decisões do Conselho de Associação sempre que for caso disso e, em geral, de assegurar a continuidade das relações de associação e a correcta aplicação do Acordo Europeu. O comité procederá à apreciação de qualquer matéria que lhe seja apresentada pelo Conselho de Associação, bem como de qualquer questão que possa surgir no decurso da aplicação prática do Acordo Europeu, e poderá apresentar propostas ou eventuais projectos de decisões e/ou recomendações para adopção pelo Conselho de Associação. 3. Nos casos em que o Acordo Europeu prevê a obrigação ou a possibilidade de proceder a consultas, essas consultas poderão efectuar-se no âmbito do Comité de associação. As consultas poderão ser prosseguidas no Conselho de Associação se ambas as partes assim acordarem. 4. O regulamento interno do Comité de associação consta do anexo à presente decisão. Artigo 14o Subcomités e grupos especiais Os subcomités e os grupos de trabalho criados pelo Comité misto referido no artigo 39o do Acordo provisório de 8 de Março de 1993 entre a Comunidade Económica Europeia e a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço, por um lado, e a República da Bulgária, por outro, relativo ao comércio e matériais conexas, continuarão a existir até à primeira reunião do Comité de associação, que esteblecerá a nova lista de subcomités e grupos de trabalho. Estes trabalharão sob a autoridade do Comité de associação, ao qual deverão dar parte de cada uma das suas reuniões. O Comité de associação poderá decidir abolir subcomités ou grupos existentes, alterar os seus mandatos ou criar outros subcomités ou grupos para o assistir no cumprimento das suas tarefas. Os referidos subcomités e grupos não terão poder de decisão. Feito em Bruxelas, em 29 de Maio de 1995. Pelo Conselho de Associação O Presidente M. BARNIER


text:
 25 . 8 . 82 Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen Nr. L 249/ 11
 VERORDENING (EEG) Nr. 2318 /82 VAN DE COMMISSIE
 van 24 augustus 1982
 houdende instelling van een compenserende heffing bij invoer van bepaalde
 variëteiten van pruimen van oorsprong uit Bulgarije
 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE stateerd op de representatieve markten of, in bepaalde
 GEMEENSCHAPPEN , omstandigheden, op andere markten ;
 Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Overwegende dat voor de Bulgaarse pruimen van
 Economische Gemeenschap, groep I de aldus berekende invoerprijs zich gedurende
 twee opeenvolgende marktdagen gehandhaafd heeft op
 Gelet op Verordening (EEG) nr. 1035/72 van de Raad een peil dat ten minste 0,6 Ecu beneden de referentie
 van 18 mei 1972 houdende een gemeenschappelijke prijs ligt ; dat derhalve een compenserende heffing
 ordening der markten in de sector groenten en fruit ('), ingesteld moet worden voor deze pruimen ;
 laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 1738/
 82 (2), en met name op artikel 27, lid 2, tweede alinea, Overwegende dat, ten einde de normale werking van
 de regeling te verzekeren, het nodig is voor de bereke
 Overwegende dat artikel 25, lid 1 , van Verordening ning van de invoerprijs :
 (EEG) nr. 1035/72 bepaalt dat er, wanneer de invoer
 prijs van een uit een derde land ingevoerd produkt — een omrekeningskoers gebaseerd op de spilkoers
 zich gedurende twee opeenvolgende marktdagen voor de munteenheden welke onderling worden
 handhaaft op een peil dat ten minste 0,6 Ecu beneden gehandhaafd binnen een contante maximummarge
 de referentieprijs ligt, behoudens uitzonderlijke geval op een bepaald moment van 2,25 % ,
 len, een compenserende heffing voor de betrokken — een omrekeningskoers voor de andere munteen
 herkomst wordt ingesteld ; dat deze heffing gelijk heden gebaseerd op het rekenkundig gemiddelde
 moet zijn aan het verschil tussen de referentieprijs en van de contante wisselkoersen voor elk van deze
 het rekenkundig gemiddelde van beide laatste invoer munteenheden geconstateerd gedurende een
 prijzen welke voor deze herkomst bekend zijn ; bepaalde periode ten opzichte van de munteen
 heden van de Gemeenschap bedoeld in het vorige
 Overwegende dat in Verordening (EEG) nr. 961 /82 van streepje,
 de Commissie van 27 april 1982 tot vaststelling van de
 referentieprijs voor pruimen voor het verkoopseizoen aan te houden ,
 1 982 (3) de referentieprijs voor deze produkten van
 kwaliteitsklasse I van groep I voor de maand augustus
 1982 wordt vastgesteld op 55,05 Ecu per 100 kg netto ;
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING
 Overwegende dat de invoerprijs voor een bepaalde VASTGESTELD :
 herkomst gelijk is aan de laagste representatieve prijs
 of aan het gemiddelde van de laagste representatieve
 prijzen, genoteerd voor ten minste 30 % van de
 hoeveelheden van de betrokken herkomst die op alle Artikel 1
 representatieve markten waarvoor noteringen beschik
 baar zijn in de handel zijn gebracht, welke prijs of Bij de invoer van pruimen (onderverdeling 08.07 D
 prijzen worden verminderd met de in artikel 24, lid 3, van het gemeenschappelijk douanetarief) van de varië
 van Verordening (EEG) nr. 1035/72 bedoelde rechten teiten anders dan de volgende : Altesse simple (gewone
 en heffingen ; dat het begrip representatieve prijzen is kwets, Hauszwetschge), Reine-Claude d'Oullins (Oul
 omschreven in artikel 24, lid 2, van Verordening (EEG) lins Gage), Sveskeblommer, Ruth Gerstetter, Ontario,
 nr. 1035/ 72 ; Wangenheimer (vroege kwets van Wangenheim ), Per
 shore (Yellow Egg), Mirabelle en Bosniche, van
 Overwegende dat volgens het bepaalde in artikel 3, lid oorsprong uit Bulgarije wordt een compenserende
 1 , van Verordening (EEG) nr. 21 18/74 (4), laatstelijk heffing toegepast waarvan het bedrag is vastgesteld op
 gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 3011 /81 (*), de in 18,70 Ecu per 100 kilogram nettogewicht.
 aanmerking te nemen prijzen moeten worden gecon
 (') PB nr. L 118 van 20 . 5. 1972, blz. 1 . Artikel 2
 I1) PB nr. L 190 van 1 . 7. 1982, blz. 7.
 (3) PB nr. L 114 van 28 . 4. 1982, blz. 11 .
 (4) PB nr. L 220 van 10 . 8 . 1974, blz. 20 . Deze verordening treedt in werking op 26 augustus
 O PB nr. L 301 van 22. 10 . 1981 , blz. 18, 1982 .
 ---pagebreak--- Nr. L 249 / 12 Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen 25 . 8 . 82
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk
 in elke Lid-Staat.
 Gedaan te Brussel, 24 augustus 1982.
 Voor de Commissie
 Poul DALSAGER
 Lid van de Commissie


type: wikipedia

text:
B’fhile agus ba pholaiteoir é Edmund Spenser a mhair ag deireadh ré na dTúdarach, in aimsir na banríona Éilís (c. 1552–13 Eanáir 1599).
 Bhain Spencer clú amach de thoradh ar a dhán epiciúilThe Faerie Queene. Is aisling fháthchiallach í an 'Faerie Queene' ag ceiliúradh ríshliocht na dTúdair agus Eilís I.
 Chaith Spenser formhór a shaoil ghairmiúil in. Éirinn. Fuair sé talamh méith ar bhruach na hAbhann Móire mar luach saothair. Bhí dearcadh, diúltach, naimhdeach ag Spenser ar Éirinn agus a muintir (dearcadh a bhí bunaithe cuid mhaith ar Topographica Hibernica (1188) agus Expugnatio Hibernica le Giraldus Cambrensis).
 Saol
 Rugadh Spenser timpeall na bliana 1552. D'fhreastail sé ar bhunscoil i Londain, an Merchant Taylors' School ar dtús a shaoil scolaíochta agus bhain sé an scrúdú máithreánach amach i bPembroke College, Ollcoil Cambridge.
 In Éirinn
 Thaisteal Spenser go hÉirinn, thart fán bhliain 1570, agus é i seirbhís Arthur Grey, Fear Ionaid nua-cheaptha Shasana. Ó 1579 go 1580, d'fhreastail sé mar bhall d'fhórsaí Shasana, le linn an Dara Éirí Amach i nDeasmumhain.
 Tar éis briseadh ar na reibiliúnaí, fuair Spenser talamh (a bhí coigistithe) i gCúige Laighean agus i gCúige Mumhan agus chuir sé an phlandáil go mór chun cinn i ndeisceart na hÉireann.
 Tuairimí
 Scríobh Spenser A View of The Present State of Ireland sa bhliain 1596 agus léigh go leor daoine an leagan lámhscríofa de sular cuireadh i gcló den chéad uair é sa bhliain 1633. Is ann a fhaightear léargas ar ar an gcuid is nimhiúla de mheon polaitíochta na Sasanach in Éirinn an uair sin agus maítear nár foilsíodh lámhscríbhinn Spenser le linn dó a bheith beo toisc na tuairimí ann a bheith chomh binibeach sin.
 An Ghaeilge
 Bhí Spenser go mór ar son deireadh a chur leis an nGaeilge toisc gur thuig sé an ceangal idir í agus mianta lucht a labhartha agus cé mar a chuir an méid sin lena bhféiniúlacht.
 Conspóid
 Is pearsa conspóideach é mar gheall ar an díograis a léirigh sé roimh léirscrios a imirt ar na Gaeil.
 Ina theannta sin, ní mó ná sásta a bhí na filí in Éirinn ag an am, mar shampla an Céitinneach, leis an léargas diúltach ar na Gaeil a thug Spenser ina chuid scríbhneoireachta.
 Clár scríbhinní an údair
 The Shepheardes Calender (1579)
 The Faerie Queene (1590, 1596, 1609)
 Complaints Containing sundrie small Poemes of the Worlds Vanitie (1591)
 The Ruines of Time
 The Teares of the Muses
 Virgil's Gnat
 Prosopopoia, or Mother Hubberds Tale
 Ruines of Rome by Bellay
 Muiopotmos, or the Fate of the Butterflie
 Visions of the worlds vanitie
 The Visions of Bellay
 The Visions of Petrarch
 Daphnaïda. An Elegy upon the death of the noble and vertuous Douglas Howard, Daughter and heire of Henry Lord Howard, Viscount Byndon, and wife of Arthure Gorges Esquier (1594)
 Colin Clouts Come home againe (1595)
 Astrophel A Pastoral Elegie upon the death of the most Noble and valorous Knight, Sir Philip Sidney (1595)
 Amoretti (1595)
 Epithalamion (1595)
 Four Hymns (1596)
 Prothalamion (1596)
 A View of the Present State of Ireland (ca. 1598)
 Naisc Sheachtracha
 Leathanach Baile 'Edmund Spenser'.
 Edmund Spenser at Project Gutenburg
 Edmund Spenser at Luminarium.org
 The Edmund Spenser Home Page
 A View of the Present State of Ireland
 Project Gutenberg edition of Biography of Edmund Spenser by John W. Hales
 Poetry Archive: 154 poems of Edmund Spenser
 Cambridge site about Spenser
 Spenser, Edmund
 Spenser, Edmund
 Spenser, Edmund


text:
Richter (Rik) Frederik Roegholt (Semarang (Java), 24 oktober 1925 – Amsterdam, 2 maart 2005) was een Nederlands historicus en dichter.
 Levensloop
 Roegholt werd geboren als jongste van drie kinderen van een chirurg. Toen hij anderhalf jaar was verhuisde het gezin terug naar Nederland. Afgezien van de periode 1938-1942 die hij in Rotterdam doorbracht, zou Roegholt de rest van zijn leven in Amsterdam wonen.
 Roegholt volgde het Vossius Gymnasium in Amsterdam en studeerde geschiedenis aan de Universiteit van Amsterdam, waar hij in 1972 promoveerde op de geschiedenis van uitgeverij De Bezige Bij.
 Tijdens zijn studie was Roegholt redacteur van Propria Cures. In die periode had hij korte tijd een verhouding met Renate Rubinstein. In 1952 werd Roegholt journalist bij Het Vrije Volk. Later was hij geschiedenisleraar aan een Amsterdamse mms, en redacteur van Verstandig Ouderschap (maandblad van de NVSH).
 Soms maakte hij een uitstapje naar de poëzie. Zo gaf hij in de periode 1967 tot 1970 in eigen beheer het tijdschrift Spiegel van Sem uit. Verder verschenen zijn gedichten onder andere in Bzzlletin, Maatstaf, Hollands Maandblad, De Gids en Avenue. Ook in zijn bloemlezing van Amsterdamse poëzie met de titel Langs straten en gedichten (1985) zaten vier eigen gedichten. in 1992 leverde hij de tekst voor de Gedenksteen voor het voormalig Huis van Bewaring in Amsterdam.
 Uiteindelijk werd Richter Roegholt vooral bekend als Amsterdams stadshistoricus. Hij was ook lid van de Amsterdamse Commissie Straatnamen.
 Na enige tijd ernstig ziek te zijn geweest overleed Roegholt op 79-jarige leeftijd in een verzorgingshuis te Amsterdam. Roegholt was gehuwd met Truusje Willems (1924-2009) en had twee kinderen. Zijn dochter Alice Roegholt is eveneens historicus en directeur van Museum Het Schip te Amsterdam.
 Richter Roegholtprijs
 Het afdelingsbestuur van de Partij van de Arbeid in het stadsdeel Amsterdam-Centrum heeft in 2005 de Richter Roegholtprijs ingesteld die "wordt toegekend aan personen of organisaties die een belangrijke bijdrage leveren aan de sociale cohesie van de stad Amsterdam." De jury van de prijs bestond uit Alice Roegholt, Leon Deben (oud-fractievoorzitter) en Johan van Beek (oud-afdelingsvoorzitter).
 Op 1 mei 2005 (Dag van de Arbeid) werd de prijs toegekend aan het project "School's Cool".
 Op 27 september 2006 mocht Jeannet van Winsem van SOOP (Stichting Ontmoetingsruimte voor en door Ouderen in de Plantage-Weesperbuurt) de prijs in ontvangst nemen.
 In 2008 werd de prijs toegekend aan Nel de Jager, straatmanager in de Haarlemmerbuurt voor een project waarin ze daklozen klusjes in de buurt liet opknappen.
 De prijs van 2009 is in 2010 toegekend aan: Jan Bosman en zijn Belangengroep Ouderen in de Jordaan.
 De prijs van 2010 ging naar Vera Amende voor haar werk voor o.a. het behoud van Keurtuinen en de Hortus.
 Op 14 november 2012 werd de prijs overhandigd aan Wallenbewoner Bert Nap voor zijn bijdrage aan de leefbaarheid in de buurt.
 Bibliografie (incompleet)
 Aspecten, verzen, geschreven in 1945/6, in het jaar daarop uitgegeven te Amsterdam In signo hieronymi 1947
 Stad (1962)
 Haven (1963)
 Seks in de jaren ’60: over het liefdeleven van de Nederlandse maagd en de gevolgen (1969, samen met Dick P.J. van Reeuwijk)
 De geschiedenis van De Bezige Bij 1942-1972 (dissertatie) (1972)
 Amsterdam in de 20e eeuw
 deel 1: 1919/1945 (1976)
 deel 2: 1945/1970 (1979)
 Wonen en werken in de Plantage. De geschiedenis van een Amsterdamse buurt in driehonderd jaar (1982)
 Langs straten en gedichten (1985, deels eigen gedichten)
 Het verzet 1940-1945 (1985, red. Jacob Zwaan)
 Ben Sijes. Een biografie (1989, voorwoord Loe de Jong)
 De jodenhoek. Een Amsterdamse wandeling (1990)
 Walter Suskind en de Hollandse Schouwburg. De geschiedenis van de redding van joodse kinderen 1942-1943 (met Hans Wiedeman, 1990)
 Amsterdam na 1900 (1993)
 Het goud van de wandelaar - Over de geschiedenis van Amsterdam (1997)
 De stad is een gesprek. Terugblik op mijn leven (2003)
 De geschiedenis van Amsterdam in vogelvlucht (2004)
 Nederlands historicus
 20e-eeuws historicus


text:
Nr . L 224/ 18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 8 . 74
 DEN BLANDEDE KOMITÉS AFGØRELSE Nr. 2/74
 om indførelse af en forenklet procedure for udstedelse af varecertifikat EUR.1
 DEN BLANDEDE KOMITÉ HAR — byde tilfredsstillende garanti for kontrollen med
 varernes oprindelsesstatus.
 under henvisning til overenskomsten mellem Det eu 2. Toldmyndighederne skal nægte at give autorisa
 ropæiske økonomiske Fællesskab og Schweiz, under tion til en eksportør, som ikke tilbyder de garantier,
 tegnet i Bruxelles den 22. juli 1972, der skønnes nødvendige.
 under henvisning til protokol nr. 3 angående defini 3. Toldmyndighederne kan til enhver tid tilbage
 tionen af begrebet » varer med oprindelsesstatus « og kalde autorisationen. Tilbagekaldelse skal ske, når en
 angående metoderne for administrativt samarbejde, autoriseret eksportør ikke længere opfylder de betin
 særlig artiklerne 16 og 28 , og gelser eller ikke længere tilbyder de garantier, der
 omhandles i de foregående stykker.
 ud fra følgende betragtning :
 Formaliteterne i forbindelse med udstedelsen af vare Artikel 4
 certifikat EUR.1 kan lettes i betydeligt omfang for de
 eksportører, som ofte gennemfører eksportforretnin
 ger; betingelserne og retningslinjerne for denne let 1 . Autorisationen indebærer, efter toldmyndighe
 telse bør fastsættes — dernes valg, at rubrik nr. 11 » Toldvæsenets påtegnin
 ger « på varecertifikat EUR.1
 a) enten forud af toldvæsenet i eksportlandet atteste
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE : res med det kompetente toldsteds stempel samt
 påtrykt eller håndskreven underskrift af en told
 embedsmand ved det pågældende toldsted, eller
 Artikel 1
 b ) af den autoriserede eksportør forsynes med et
 særligt stempel som er godkendt af eksportland
 Som undtagelse fra artikel 8, stk. 1 , 2 og 5 , og artik ets toldmyndigheder, og som er i overensstem
 lerne 9 og 10 i protokol nr . 3 indføres ved denne melse med det i bilaget afbillede stempelaftryk.
 afgørelse en forenklet procedure for udstedelse af Dette stempel kan påtrykkes certifikatformularen.
 varecertifikat EUR.1 i overensstemmelse med neden
 stående regler. 2. I de i stk. 1 , litra a) omhandlede tilfælde skal
 rubrik nr. 7 »Bemærkninger« på varecertifikat EUR.1
 forsynes med en af følgende påtegninger : » Forenklet
 Artikel 2
 procedure «, » Vereinfachtes Verfahren «, » Simplified
 procedure «, » Procédure simplifiée «, » Procedura sem
 I forbindelse med udstedelse af varecertifikat EUR.1 i plificata «, » Vereenvoudigde procedure «.
 henhold til artikel 8 i protokol nr. 3 kan toldmyndig
 hederne i eksportlandet fritage enhver eksportør, i det 3 . Toldmyndighederne i eksportlandet kan i
 følgende benævnt » autoriseret eksportør «, både for at tilfælde af forenklet procedure foreskrive anvendelsen
 frembyde varen på eksportlandets toldsteder, og for at af varecertifikater EUR.1 forsynet med et karakteri
 indgive anmodning om udstedelse af et varecertifikat stisk mærke, gennem hvilket certifikaterne kan identi
 EUR.1 for de pågældende varer, forudsat at den ficeres .
 pågældende opfylder betingelserne i artikel 3 , og at
 vedkommende agter at gennemføre transaktioner, for
 hvilke der kan udstedes et varecertifikat EUR.1 .
 Artikel 5
 Artikel 3
 1. Toldmyndighedernes autorisation skal især an
 give :
 1. Den i artikel 2 omhandlede autorisation gives
 kun til en eksportør, der ofte foretager eksportforret a ) de betingelser, som skal overholdes ved udfærdi
 ninger, og som over for toldmyndighederne kan til gelse af anmodninger om varecertifikater EUR.1,
 ---pagebreak--- 13 . 8 . 74 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 224/ 19
 b ) bestemmelser om opbevaring i mindst 2 år af 2. Den autoriserede eksportør skal i rubrik nr. 13
 anmodningerne samt de varecertifikater EUR.l , » Anmodning om undersøgelse « på varecertifikat
 der er blevet anvendt ved udstedelsen af andre EUR.l i givet fald anføre navn og adresse på den
 varecertifikater EUR.l i medfør af artikel 8, stk. 2, toldmyndighed, der er kompetent til at kontrollere
 i protokol nr. 3 , certifikatet.
 c) samt i de i artikel 4, stk. 1 , litra b) nævnte tilfælde
 den toldmyndighed, der er kompetent til at Artikel 8
 udføre den efterfølgende kontrol, der omhandles i
 artikel 19 i Den blandede Komités afgørelse nr.
 3 /73 .
 Toldmyndighederne i eksportlandet kan hos de auto
 riserede eksportører foretage enhver kontrol, som
 2. Efter bestemmelser fastsat af toldmyndighederne skønnes påkrævet. Eksportøren er forpligtet til at un
 kan det pålægges den autoriserede eksportør at un derkaste sig denne kontrol .
 derrette toldmyndighederne om varesendingers afsen
 delse, med henblik på at gøre det muligt for det kom
 petente toldsted eventuelt at foretage en kontrol in
 den varernes afsendelse. Artikel 9
 Toldmyndighederne i eksportlandet kan udelukke
 Artikel 6
 visse varekategorier fra de i artikel 1 omhandlede let
 telser.
 I tilfælde, hvor artikel 20 i Den blandede Komités
 afgørelse nr. 3 /73 finder anvendelse under den i
 nærværende afgørelse omhandlede forenklede proce Artikel 10
 dure, skal de påtegninger, som er omfattet af nævnte
 artikel, attesteres enten med eksportlandets kompe
 tente toldsteds stempel eller med det særlige stempel, Denne afgørelse berører ikke anvendelsen af Fælles
 som er nævnt i artikel 4, stk. 1 , litra b ). Sidstnævnte skabets, medlemsstaternes og Schweiz's forskrifter om
 stempel kan påtrykkes certifikatformularen . toldformaliteter og benyttelse af tolddokumenter.
 Artikel 7 Artikel 11
 1. I de i artikel 4, stk. 1 , omhandlede tilfælde
 udfyldes rubrik nr. 11 » Toldvæsenets påtegninger« i Denne afgørelse finder tilsvarende anvendelse, når de
 varecertifikat EUR.l i givet fald af den autoriserede i artikel 13 , stk. 3 , i Den blandede Komités afgørelse
 eksportør. nr . 10/73 omhandlede varecertifikater anvendes .
 Udfærdiget i Bruxelles, den 8 . juli 1974.
 På Den blandede Komités vegne
 R. de KERGORLAY
 Formand
 Sekretærerne
 S. MEILI A. SLINGERLAND
 ---pagebreak--- Nr. L 224/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 8 . 74
 BILAG
 (*) Eksportlandets kendebogstaver eller våbenmærke.
 (2) Sådanne oplysninger som er nødvendige for identificeringen af den autoriserede eksportør.


text:
 30.11.2004
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 354/12
 ROZPORZĄDZENIE KOMISJI (WE) NR 2042/2004
 z dnia 29 listopada 2004 r.
 ustanawiające standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
 KOMISJA WSPÓLNOT EUROPEJSKICH,
 uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską,
 uwzględniając rozporządzenie Komisji (WE) nr 3223/94 z dnia 21 grudnia 1994 r. w sprawie szczegółowych zasad stosowania ustaleń dotyczących przywozu owoców i warzyw (1), w szczególności jego art. 4 ust. 1,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Rozporządzenie (WE) nr 3223/94 przewiduje, w zastosowaniu wyników wielostronnych negocjacji handlowych Rundy Urugwajskiej, kryteria do ustalania przez Komisję standardowych wartości dla przywozu z krajów trzecich, w odniesieniu do produktów i okresów określonych w jego Załączniku.
 (2)
 W zastosowaniu wyżej wymienionych kryteriów standardowe wartości w przywozie powinny zostać ustalone w wysokościach określonych w Załączniku do niniejszego rozporządzenia,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Standardowe wartości w przywozie, o których mowa w rozporządzeniu (WE) nr 3223/94, ustalone są zgodnie z tabelą zamieszczoną w Załączniku.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem 30 listopada 2004 r.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich Państwach Członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli, dnia 29 listopada 2004 r.
 W imieniu Komisji
 J. M. SILVA RODRÍGUEZ
 Dyrektor Generalny ds. Rolnictwa i Rozwoju Wsi
 (1) Dz.U. L 337 z 24.12.1994, str. 66. Rozporządzenie ostatnio zmienione rozporządzeniem (WE) nr 1947/2002 (Dz.U. L 299 z 1.11.2002, str. 17).
 ZAŁĄCZNIK
 do rozporządzenia Komisji z dnia 29 listopada 2004 r. ustanawiającego standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
 (EUR/100 kg)
 Kod CN
 Kod krajów trzecich (1)
 Standardowa wartość w przywozie
 0702 00 00
 052
 85,9
 070
 81,3
 204
 103,0
 999
 90,1
 0707 00 05
 052
 107,6
 204
 32,5
 999
 70,1
 0709 90 70
 052
 96,7
 204
 66,0
 999
 81,4
 0805 20 10
 052
 59,1
 204
 54,2
 999
 56,7
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 052
 66,4
 624
 93,9
 999
 80,2
 0805 50 10
 052
 50,7
 388
 41,4
 528
 21,3
 999
 37,8
 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90
 052
 90,5
 388
 137,1
 400
 83,2
 404
 95,7
 512
 104,5
 720
 67,6
 800
 194,0
 804
 107,6
 999
 110,0
 0808 20 50
 052
 120,9
 400
 96,5
 720
 52,0
 999
 89,8
 (1) Nomenklatura krajów ustalona w rozporządzeniu Komisji (WE) nr 2081/2003 (Dz.U. L 313 z 28.11.2003, str. 11). Kod „999” odpowiada „innym pochodzeniom”.


text:
Battle es un poblado ubicado en el distrito de Rother en East Sussex (Inglaterra), en las cercanías de Hastings y Bexhill-on-Sea. Acorde al censo de 2001, tiene una población de 6 048 habitantes.
 La batalla de Hastings (1066), donde el Duque de Normandía venció a Haroldo II para convertirse en rey de Inglaterra, tuvo lugar en las cercanías de esta localidad.
 Abadía de Battle
 En 1095, para conmemorar la batalla, fue construida la abadía en el pueblo. El altar mayor de la iglesia de la abadía estaba supuestamente en el lugar donde Harold II murió. La puerta de enlace de la abadía sigue siendo el rasgo dominante de la parte sur de la calle principal, aunque poco queda del resto de los edificios de la abadía. Los claustros restantes, parte de la cordillera occidental, se arrendaron a la Battle Abbey School poco después de la Primera Guerra Mundial.
 Ciudades hermanas
 Saint-Valery-sur-Somme, Francia
 Referencias
 Localidades de Sussex Oriental


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 6.7.2021
 COM(2021) 359 final
 2021/0178(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se členské státy Evropské unie opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Filipín k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Účelem Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 101 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.
 Vzhledem k tomu, že boj proti únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování Haagské úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.
 Filipíny uložily dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 16. března 2016. Úmluva vstoupila na Filipínách v platnost dne 1. června 2016.
 Ustanovení čl. 38 odst. 4 Haagské úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.
 Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.
 Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.
 Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti v této otázce na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.
 Vzhledem k tomu, že problematika mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení Filipín, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Proto by členské státy Evropské unie měly uložit prohlášení, že přistoupení Filipín v zájmu Evropské unie přijímají.
 Přijetím ze strany členských států Evropské unie by byla Haagská úmluva z roku 1980 použitelná mezi Filipínami a členskými státy EU s výjimkou Dánska.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Pokud jde o únosy dětí jedním z rodičů, je Haagská úmluva z roku 1980 mezinárodním protějškem nařízení Rady č. 2201/2003 (známého jako „nařízení Brusel IIa“), které je základním kamenem soudní spolupráce EU ve věcech manželských a věcech rodičovské zodpovědnosti.
 Jedním z hlavních cílů nařízení je zabránit únosům dětí mezi členskými státy zavedením postupů, které zajistí bezodkladný návrat dítěte do členského státu jeho obvyklého bydliště. Za tímto účelem nařízení Brusel IIa obsahuje ve svém článku 11 postup podle Haagské úmluvy z roku 1980 a doplňuje jej vyjasněním některých jeho aspektů, zejména výslechu dítěte, lhůty pro vydání rozhodnutí od podání žádosti o navrácení a důvodů nenavrácení dítěte. Zavádí rovněž ustanovení upravující protichůdná rozhodnutí o navrácení či nenavrácení vydaná v různých členských státech.
 Na mezinárodní úrovni Evropská unie podporuje přistoupení třetích států k Haagské úmluvě z roku 1980, aby se její členské státy mohly opírat o společný právní rámec pro řešení případů mezinárodních únosů dětí.
 V období od června 2015 do února 2019 již bylo přijato 18 rozhodnutí Rady za účelem přijetí přistoupení 26 třetích zemí k Haagské úmluvě z roku 1980 o mezinárodních únosech dětí (Maroka, Singapuru, Ruské federace, Albánie, Andorry, Seychel, Arménie, Korejské republiky, Kazachstánu, Peru, Gruzie, Jižní Afriky, Chile, Islandu, Baham, Panamy, Uruguaye, Kolumbie, Salvadoru, San Marina, Dominikánské republiky, Běloruska, Uzbekistánu, Hondurasu, Ekvádoru a Ukrajiny)
 1
 .
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Tento návrh zjevně souvisí s obecným cílem zakotveným v článku 3 Smlouvy o Evropské unii, jímž je ochrana práv dítěte. Systém Haagské úmluvy z roku 1980 má chránit děti před škodlivými účinky únosu dítěte jeho rodičem a zajistit, aby dítě mohlo udržovat styk s oběma rodiči, například zajištěním účinného výkonu práva na osobní styk.
 Za zmínku stojí rovněž spojení s podporou využívání mediace při řešení přeshraničních rodinných sporů. Směrnice o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech
 2
 se použije také na rodinné právo v rámci společného evropského soudního prostoru. Haagská úmluva z roku 1980 rovněž podporuje smírné řešení rodinných sporů. Jeden z pokynů pro správnou praxi na základě Haagské úmluvy z roku 1980 vydaný Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém je věnován využívání mediace pro řešení mezinárodních rodinných sporů týkajících se dětí v případech spadajících do oblasti působnosti úmluvy. Z podnětu Evropské komise byly tyto pokyny vypracované v angličtině a francouzštině přeloženy do všech jazyků EU, jakož i do arabštiny, s cílem podpořit dialog se státy, které úmluvu dosud neratifikovaly / k úmluvě dosud nepřistoupily, a pomoci nalézt konkrétní způsoby, jak řešit problémy související s únosy dětí
 3
 .
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Článek 38 Haagské úmluvy z roku 1980 stanoví, že „přístup [přistupujících států] je účinný jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přístupem souhlasí“. Vzhledem k tomu, že se rozhodnutí týká výslovného souhlasu členských států s přistoupením přistupujícího státu k Haagské úmluvě z roku 1980 v zájmu Unie, je použitelným právním základem čl. 218 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie. Hmotněprávním základem je čl. 81 odst. 3 SFEU, proto Rada rozhoduje jednomyslně po konzultaci s Evropským parlamentem.
 Pro Irsko je nařízení (ES) č. 2201/2003 závazné, a proto se účastní přijímání tohoto rozhodnutí.
 V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
 •Proporcionalita
 Tento návrh je vypracován po vzoru již přijatých rozhodnutí Rady týkajících se téže věci a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle, kterým je jednotný postup EU ve věci mezinárodních únosů dětí, tím, že zajistí, aby všechny členské státy Evropské unie přijaly přistoupení Filipín k Haagské úmluvě z roku 1980 ve stanovené lhůtě.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Převážná většina členských států Evropské unie, se kterými Komise konzultovala jejich připravenost přijmout přistoupení Filipín k Haagské úmluvě z roku 1980, vydala příznivé stanovisko.
 Jednání na zasedání odborníků dne 2. července 2019 ukázala, že kromě jedné výjimky v této fázi neexistují žádné námitky ze strany členských států vůči tomu, aby přijaly přistoupení Filipín k Haagské úmluvě z roku 1980.
 Komise věří, že další jednání na technické úrovni v pracovní skupině Rady pro otázky občanského práva povedou k jednomyslnosti nutné pro přijetí rozhodnutí Rady.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 V rámci přípravy na zasedání odborníků dne 2. července 2019 a navazujících kroků byla Komise v úzkém kontaktu s Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém, delegací EU v Manile a ministerstvem spravedlnosti Filipín, zejména nejvyšším státním zastupitelstvím, jakožto jmenovaným ústředním orgánem podle Haagské úmluvy z roku 1980.
 •Posouzení dopadů
 Jako v případě 18 rozhodnutí Rady, která již byla přijata v letech 2015 až 2019 a která se týkají přijetí přistoupení několika třetích států k Haagské úmluvě z roku 1980, nebylo vzhledem k povaze tohoto legislativního aktu provedeno konkrétní posouzení dopadů. Úroveň provádění úmluvy ze strany Filipín však byla přezkoumána na zasedání odborníků dne 2. července 2019, na němž byly zastoupeny všechny členské státy EU. V návaznosti na toto zasedání Komise další vývoj na Filipínách pozorně sledovala.
 Zvláštní prováděcí právní předpisy k Haagské úmluvě z roku 1980 dosud nebyly přijaty, jelikož bylo zapotřebí konzultací mezi různými odbory/ministerstvy. Jako prozatímní opatření připravuje ministerstvo spravedlnosti prezidentský dekret, který podepíše prezident.
 Jeho cílem je stanovit zvláštní úlohy příslušných agentur zapojených do procesu Haagské úmluvy z roku 1980 a mechanismus pro urychlení spolupráce a koordinace mezi agenturami, mimo jiné mezi ministerstvem spravedlnosti, Úřadem pro přistěhovalectví, Národním úřadem pro vyšetřování, ministerstvem sociálních věcí a rozvoje, Úřadem veřejného žalobce a ministerstvem zahraničních věcí. Ministerstvo spravedlnosti rovněž požádá prezidentskou kancelář o pomoc při stanovení počátečních rozpočtových požadavků na financování provádění Haagské úmluvy z roku 1980 touto zemí.
 Filipíny uvedly, že revidovaný návrh prezidentského dekretu bude rozeslán příslušným agenturám k vyjádření připomínek v květnu 2021 a poté bude následovat další meziagenturní konzultace, aby mohl být nejpozději do konce druhého čtvrtletí roku 2021 předán prezidentské kanceláři.
 Souběžně s návrhem prezidentského dekretu zkoumá ministerstvo spravedlnosti rovněž možnost požádat ministra spravedlnosti o vydání oběžníku ministerstva, který rovněž stanoví mechanismus meziagenturní koordinace, dokud nebude navrhovaný prezidentský dekret vydán. Podklady vyplývající z konzultací o obsahu návrhu prezidentského dekretu lze použít při přípravě oběžníku ministerstva. Postup a koordinace mezi agenturami, které mají být obsaženy v návrhu oběžníku ministerstva, pak poslouží jako navrhovaná prováděcí pravidla a nařízení k navrhovanému prezidentskému dekretu.
 Ačkoli proces vydávání prováděcích právních předpisů / prováděcích pravidel byl poměrně pomalý, očekává se, že Filipíny si jsou nyní plně vědomy potřeby předložit konkrétní výsledky, aby usnadnily souhlas členských států EU a dalších smluvních stran s přistoupením této země.
 S přistoupením Filipín k Haagské úmluvě z roku 1980 souhlasilo 16 smluvních stran.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Navrhované rozhodnutí nemá žádné rozpočtové důsledky.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Jelikož se návrh týká pouze oprávnění členských států Evropské unie přijmout přistoupení Filipín k Haagské úmluvě z roku 1980, je monitorování jeho provádění omezeno na to, jak členské státy dodržují znění prohlášení a lhůtu pro jeho uložení a uvědomění Komise o jeho uložení, jak je stanoveno v rozhodnutí Rady.
 2021/0178 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se členské státy Evropské unie opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Filipín k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s čl. 218 odst. 6 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu
 4
 ,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.
 (2)Rada přijala nařízení (ES) č. 2201/2003
 5
 (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.
 (3)Nařízení Brusel IIa doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále též „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.
 (4)Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.
 (5)Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.
 (6)Společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy Unie a třetími státy by mohl být nejlepším řešením citlivých případů mezinárodních únosů dětí.
 (7)Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a těmi smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.
 (8)Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.
 (9)V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.
 (10)Filipíny uložily dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 16. března 2016. Úmluva vstoupila na Filipínách v platnost dne 1. června 2016.
 (11)Posouzení situace na Filipínách vedlo k závěru, že členské státy Evropské unie jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Filipín v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.
 (12)Členské státy Evropské unie by proto měly být oprávněny v zájmu Unie uložit své prohlášení o přijetí přistoupení Filipín za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
 (13)Pro Irsko je nařízení Brusel IIa závazné, a proto se účastní přijímání tohoto rozhodnutí.
 (14)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Členské státy Evropské unie jsou oprávněny přijmout v zájmu Unie přistoupení Filipín k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“).
 Členské státy Evropské unie uloží do dne ... [dvanáct měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí] prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímají přistoupení Filipín k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:
 „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2021/... přijímá přistoupení Filipín k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“
 Členské státy Evropské unie uvědomí Radu a Komisi o uložení svého prohlášení o přijetí přistoupení Filipín a sdělí Komisi znění uvedeného prohlášení do dvou měsíců od jeho uložení.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Již bylo přijato 18 rozhodnutí Rady, kterými se členské státy opravňují, aby přijaly přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980, pokud jde o Andorru (rozhodnutí Rady 2015/1023 přijaté dne 15. června 2015), Seychely (rozhodnutí Rady 2015/2354 přijaté dne 10. prosince 2015), Rusko (rozhodnutí Rady 2015/2355 přijaté dne 10. prosince 2015), Albánii (rozhodnutí Rady 2015/2356 přijaté dne 10. prosince 2015), Singapur (rozhodnutí Rady (EU) 2015/1024 přijaté dne 15. června 2015), Maroko (rozhodnutí Rady 2015/2357 přijaté dne 10. prosince 2015), Arménii (rozhodnutí Rady 2015/2358 přijaté dne 10. prosince 2015), Korejskou republiku (rozhodnutí Rady 2016/2313 přijaté dne 8. prosince 2016), Kazachstán (rozhodnutí Rady 2016/2311 přijaté dne 8. prosince 2016), Peru (rozhodnutí Rady 2016/2312 přijaté dne 8. prosince 2016). Gruzii a Jižní Afriku (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2462 ze dne 18. prosince 2017), Chile, Island a Bahamy (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2424 ze dne 18. prosince 2017), Panamu, Uruguay, Kolumbii a Salvador (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2464 ze dne 18. prosince 2017), San Marino (rozhodnutí Rady (EU) 2017/2463 ze dne 18. prosince 2017), Dominikánskou republiku (rozhodnutí Rady (EU) 2019/305 ze dne 18. února 2019), Ekvádor a Ukrajinu (rozhodnutí Rady (EU) 2019/306 ze dne 18. února 2019), Honduras (rozhodnutí Rady (EU) 2019/307 ze dne 18. února 2019), Bělorusko a Uzbekistán (rozhodnutí Rady (EU) 2019/308 ze dne 18. února 2019).
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES ze dne 21. května 2008 o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 136, 24.5.2008, s. 3).
 (3)
 https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3
 (4)
 Úř. věst. C , , s. .
 (5)
 Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1).


type: caselaw

text:
 8.3.2014
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 71/22
 Žaloba podaná 4. decembra 2013 — Lomnici/Parlament
 (Vec T-650/13)
 (2014/C 71/41)
 Jazyk konania: maďarčina
 Účastníci konania
 Žalobca: Zoltán Lomnici (Budapešť, Maďarsko) (v zastúpení: Z. Lomnici Jr., advokát)
 Žalovaný: Európsky parlament
 Návrhy
 Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
 —
 zrušil rozhodnutie Výboru pre petície Európskeho parlamentu zo 17. októbra 2013 o petícii č. 1298/2012.
 Dôvody a hlavné tvrdenia
 Na podporu svojej žaloby žalobca poukazuje na nesplnenie povinnosti odôvodnenia a porušenie práva každého občana Únie na spravodlivý proces. V tejto súvislosti okrem iného uvádza, že jeho petícia bola odložená bez odôvodenia, že nebol predvolaný a že rozhodnutie mu nebolo oznámené.