text:
OUG 90 23/12/2014 - Portal Legislativ
 ORDONANŢĂ DE URGENŢĂ nr. 90 din 23 decembrie 2014pentru modificarea şi completarea Legii nr. 297/2004 privind piaţa de capital
 Publicat în MONITORUL OFICIAL nr. 964 din 30 decembrie 2014
 Având în vedere angajamentul Guvernului de a continua reformele economice şi financiare în vederea menţinerii stabilităţii economice în contextul crizei financiare globale actuale şi de a asigura îmbunătăţirea corespunzătoare a cadrului legislativ relevant,ţinând seama că adoptarea prezentei ordonanţe de urgenţă este impusă de necesitatea respectării termenelor şi condiţiilor asumate de Guvernului României în angajamentele internaţionale privind implementarea de reforme structurale care să permită creşterea competitivităţii economiei româneşti, reforme care presupun imperativ respectarea termenelor de privatizare realizată prin utilizarea mecanismelor pieţei de capital româneşti,luând în considerare faptul că Legea nr. 247/2005 privind reforma în domeniile proprietăţii şi justiţiei, precum şi unele măsuri adiacente, cu modificările şi completările ulterioare, prevede că procedurile de admitere la tranzacţionare privind anumite societăţi deţinute de stat vor fi finalizate cel târziu la data de 31 decembrie 2014,luând în considerare faptul că întârzierea măsurilor de modificare a legislaţiei primare va genera consecinţe negative care se vor răsfrânge nu numai asupra pieţei de capital, ci şi asupra economiei naţionale şi relaţiilor internaţionale ale României, în contextul în care piaţa de capital, în general, şi bursele de valori, în special, ar trebui să reprezinte o alternativă viabilă la creditarea bancară (marcată de reticenţă în finanţarea proiectelor investiţionale, ca urmare a crizei financiare), respectiv principala sursă de finanţare a companiilor (prin majorări de capital şi emisiune de acţiuni sau obligaţiuni),având în vedere faptul că progresul legislaţiei secundare şi al pieţei de capital sunt oprite de sistemul legal instituit de un act normativ ce a suferit modificări minore în ultimii 10 ani,ţinând cont de faptul că situaţiile concrete apărute în practică ulterior adoptării Legii nr. 297/2004 privind piaţa de capital, cu modificările şi completările ulterioare, reclamă modificarea, în regim de urgenţă, a unor prevederi existente astfel încât să se asigure facilitarea accesului investitorilor străini la piaţa de capital românească şi sporirea integrării României în economia europeană, respectarea drepturilor fundamentale ale tuturor investitorilor, guvernanţa corporativă a emitenţilor şi transparenţa acestora, simplificarea regimului ofertelor publice şi al listărilor de acţiuni şi obligaţiuni astfel încât piaţa de capital naţională să devină o piaţă funcţională şi competitivă cu pieţele de capital ale celorlalte state membre,având în vedere necesitatea trecerii pieţei de capital din România la statutul de piaţă emergentă, clasificare ce va atrage fluxuri de capital importante în România şi care se va putea realiza numai dacă barierele legislative sunt înlăturate de urgenţă, înaintea expirării termenelor impuse de lege şi de angajamentele externe asumate,în condiţiile în care neadoptarea urgentă a acestui act normativ ar conduce la conservarea unui sistem legal neadaptat în raport cu întreaga evoluţie în planul legislaţiei secundare şi a cerinţelor participanţilor la piaţa de capital,în acest sens orice întârziere în alinierea legislaţiei primare cu nevoile actuale ale pieţei şi ale legislaţiei secundare ar conduce la menţinerea nepermisă a unor neconcordanţe între prevederile legale din această materie, prin perpetuarea acelor norme care trebuie expres abrogate, fiind perimate sau chiar în contradicţie cu noile realităţi sociale,în condiţiile în care modificarea legislaţiei pieţei de capital se impune pentru a asigura înlăturarea formalismului legat de reprezentarea acţionarilor în adunările generale şi pentru a asigura o transpunere mai fidelă a dispoziţiilor Directivei 2003/71/CE referitoare la comunicatele cu caracter publicitar, precum şi pentru uniformizarea terminologică a noţiunilor ce creează dificultăţi în interpretarea şi aplicarea prevederilor legale,având în vedere că lămurirea aplicării practice a tuturor acestor probleme tehnice este necesară pentru crearea unui cadru legislativ stabil şi previzibil pentru toţi participanţii la piaţa de capital şi pentru crearea tuturor premiselor în vederea simplificării procedurii de listare şi accelerarea investiţiilor la nivel naţional,în vederea creării premiselor legale pentru modificarea actelor constitutive ale operatorilor de piaţă, în concordanţă cu prevederile Legii societăţilor nr. 31/1990, republicată, cu modificările şi completările ulterioare, având în vedere că toate aceste elemente vizează interesul public şi constituie situaţii extraordinare, a căror reglementare nu poate fi amânată,în temeiul art. 115 alin. (4) din Constituţia României, republicată,Guvernul României adoptă prezenta ordonanţă de urgenţă. + Articolul ILegea nr. 297/2004 privind piaţa de capital, publicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 571 din 29 iunie 2004, cu modificările şi completările ulterioare, se modifică şi se completează după cum urmează:1. La articolul 2 alineatul (1) punctul 33, litera b) se modifică şi va avea următorul cuprins:"b) obligaţiuni şi alte titluri de creanţă, inclusiv titluri de stat, negociabile pe piaţa de capital;"2. La articolul 2 alineatul (1), după punctul 36 se introduce un nou punct, punctul 37, cu următorul cuprins:"37. administrare de portofolii individuale - gestionarea discreţionară şi individualizată de portofolii incluzând unul sau mai multe instrumente financiare, în cadrul unui mandat acordat de client."3. Articolul 7 se modifică şi va avea următorul cuprins:"Art. 7. - (1) Capitalul iniţial al unei S.S.I.F. va fi determinat cu respectarea reglementărilor Uniunii Europene, putând fi format din unul sau mai multe din elementele prevăzute la lit. a)-e) ale paragrafului 1 al art. 26 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European şi al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerinţele prudenţiale pentru instituţiile de credit şi societăţile de investiţii şi de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012. (2) S.S.I.F. care nu efectuează tranzacţii cu instrumente financiare pe cont propriu sau care nu se angajează să subscrie în cadrul emisiunilor de instrumente financiare pe baza unui angajament ferm, dar care deţine fondurile băneşti şi/sau instrumentele financiare ale clienţilor şi oferă unul sau mai multe dintre următoarele servicii va dispune de un nivel al capitalului iniţial egal cu echivalentul în lei al sumei de 125.000 euro: ... a) preluarea şi transmiterea ordinelor investitorilor privind unul sau mai multe instrumente financiare; ... b) executarea ordinelor investitorilor, cu privire la instrumente financiare; ... c) administrarea portofoliilor de investiţii individuale în instrumente financiare. ... (3) S.S.I.F. care execută ordinele investitorilor referitoare la instrumente financiare poate să deţină asemenea instrumente în cont propriu dacă sunt îndeplinite următoarele condiţii: ... a) asemenea poziţii apar numai ca rezultat al incapacităţii societăţii de a executa întocmai ordinele investitorilor; ... b) valoarea totală de piaţă a tuturor poziţiilor de acest fel este supusă unui plafon de 15% din capitalul iniţial al societăţii; ... c) societatea îndeplineşte cerinţele prevăzute la art. 92-95 şi partea a IV-a din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; ... d) asemenea poziţii au caracter accidental şi provizoriu şi sunt limitate în mod strict la timpul necesar de a duce la îndeplinire tranzacţia în cauză. ... (4) S.S.I.F. dispune de un nivel al capitalului iniţial egal cu echivalentul în lei a 50.000 euro în cazul în care nu este autorizată să tranzacţioneze pe cont propriu sau să subscrie în cadrul emisiunilor de instrumente financiare în baza unui angajament ferm şi nu deţine fondurile sau instrumentele financiare ale clienţilor. ... (5) Deţinerea de către o S.S.I.F. de poziţii pe instrumente financiare, care nu se află în portofoliul tranzacţionabil al respectivei S.S.I.F., cu scopul de a investi fondurile proprii nu va fi considerată tranzacţionare în legătură cu serviciile prevăzute la alin. (2) sau în cazurile prevăzute la alin. (3). ... (6) S.S.I.F. care sunt autorizate să presteze numai consultanţă de investiţii şi/sau să preia şi să transmită ordinele investitorilor, fără a deţine fondurile sau instrumentele financiare ale clienţilor lor şi care din acest motiv nu se pot afla în poziţie debitoare faţă de respectivii clienţi, dispun după caz de: ... a) un nivel al capitalului iniţial egal cu echivalentul în lei a 50.000 euro; ... b) asigurare de răspundere civilă profesională cu acoperire pe întreg teritoriul Uniunii Europene sau o altă garanţie comparabilă de angajare a răspunderii pentru neglijenţă profesională, reprezentând cel puţin 1.000.000 euro pentru fiecare cerere de despăgubire şi în total 1.500.000 euro pe an pentru toate cererile de despăgubire; sau ... c) o combinaţie de capital iniţial şi asigurare de răspundere civilă profesională sub o formă din care să rezulte un nivel al acoperirii echivalent cu cel prevăzut la lit. a) şi b). ... (7) Prevederile alin. (6) se aplică în mod corespunzător şi S.S.I.F. care sunt autorizate să presteze servicii de administrare a portofoliilor individuale, fără a deţine fondurile sau instrumentele financiare ale clienţilor lor şi care din acest motiv nu se pot afla în poziţie debitoare faţă de respectivii clienţi, conform prevederilor legislaţiei Uniunii Europene. ... (8) S.S.I.F., altele decât cele prevăzute la alin. (2) - (7), vor dispune de un nivel al capitalului iniţial egal cu echivalentul în lei a 730.000 euro. ... (9) În scopul respectării cerinţelor prevăzute de legislaţia Uniunii Europene, A.S.F. modifică, prin hotărâre a Consiliului A.S.F., nivelul capitalului iniţial al S.S.I.F. ... (10) Cursul de referinţă la care se face referire în acest articol se stabileşte anual conform prevederilor art. 218 din Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal, cu modificările şi completările ulterioare." ... 4. Articolul 129 se modifică şi va avea următorul cuprins:"Art. 129. - (1) Niciun acţionar al unui operator de piaţă nu poate deţine, direct sau împreună cu persoanele cu care acţionează în mod concertat, mai mult de 20% din totalul drepturilor de vot. (2) Orice achiziţie de acţiuni ale operatorului de piaţă, care conduce la o deţinere de 20% din totalul drepturilor de vot, este notificată operatorului de piaţă în termenul stabilit prin reglementările emise de A.S.F. şi este supusă în prealabil aprobării A.S.F. ... (3) Orice înstrăinare de acţiuni ale operatorului de piaţă care conduce la scăderea sub pragul de deţinere de 20% este notificată operatorului de piaţă şi A.S.F., în termenul prevăzut de reglementările emise de A.S.F. ... (4) În cazul în care nu sunt îndeplinite cerinţele cu privire la dobândirea de acţiuni aferente pragului prevăzut la alin. (2), astfel cum sunt stabilite prin reglementările emise de A.S.F., sau se omite obţinerea aprobării A.S.F., dreptul de vot aferent acţiunilor deţinute cu nerespectarea prevederilor alin. (1) şi (2) este suspendat de drept, urmând a se aplica procedura stabilită la art. 283. ... (5) În situaţia în care acţiunile emise de operatorul de piaţă sunt tranzacţionate pe o piaţă reglementată sau în cadrul unui sistem alternativ de tranzacţionare, obligaţia notificării operatorului de piaţă cu privire la înstrăinarea acţiunilor sale revine şi depozitarului central, în termenul şi în condiţiile prevăzute de reglementările emise de A.S.F." ... 5. La articolul 146, alineatele (4) şi (5) se modifică şi vor avea următorul cuprins:"(4) Emitenţii pentru care se efectuează operaţiuni de depozitare încheie contracte cu depozitarul central, care efectuează şi operaţiuni de registru pentru aceştia, furnizând informaţii, în conformitate cu prevederile prezentului articol sau la solicitarea acestora. Depozitarul central este competent să furnizeze informaţii autorităţilor competente cu privire la acţionarii emitenţilor, cu respectarea prevederilor Legii nr. 677/2001 pentru protecţia persoanelor cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date, cu modificările şi completările ulterioare. (5) Depozitarul central furnizează emitenţilor informaţiile necesare pentru exercitarea drepturilor aferente valorilor mobiliare depozitate, putând presta servicii pentru îndeplinirea obligaţiilor emitentului faţă de deţinătorii de valori mobiliare, inclusiv în ceea ce priveşte distribuirea de dividende sau alte sume care se plătesc de către emitenţi în legătură cu respectivele valori mobiliare ca urmare a deciziilor organelor societare." ... 6. La articolul 146, după alineatul (4) se introduce un nou alineat, alineatul (4^1), cu următorul cuprins:"(4^1) Acţionarii sau, după caz, intermediarii au obligaţia de a transmite depozitarului central copia cărţii de identitate pentru persoane fizice, copia certificatului de înregistrare sau un document din care să rezulte constituirea entităţii sau un document similar conform dreptului naţional al acţionarului."7. La articolul 146, după alineatul (5) se introduce un nou alineat, alineatul (5^1), cu următorul cuprins:"(5^1) Emitenţii efectuează plata dividendelor şi a oricăror altor sume cuvenite deţinătorilor de valori mobiliare prin intermediul depozitarului central şi al participanţilor la sistemul compensare-decontare şi registru."8. La articolul 173, alineatul (1) se modifică şi va avea următorul cuprins:"Art. 173. - (1) Orice persoană care intenţionează să facă o ofertă publică înaintează A.S.F. o cerere de aprobare a prospectului, în cazul ofertei publice de vânzare, sau a documentului de ofertă, însoţit de un anunţ, în cazul ofertei publice de cumpărare, în conformitate cu reglementările emise de A.S.F."9. La articolul 175 alineatele (1) şi (2) se modifică şi vor avea următorul cuprins:"Art. 175. - (1) Anunţul de ofertă publică poate fi lansat după emiterea deciziei de aprobare a documentului de ofertă de către A.S.F. şi trebuie publicat potrivit reglementărilor emise de A.S.F. (2) Anunţul de ofertă publică va conţine informaţii privind modalităţile prin care documentul de ofertă este disponibil publicului." ... 10. La articolul 175 alineatul (3), litera c) se modifică şi va avea următorul cuprins:"c) este publicat în format electronic pe website-ul ofertantului sau, după caz, al intermediarului ofertei;"11. Articolul 176 se modifică şi va avea următorul cuprins:"Art. 176. - (1) Oferta publică de cumpărare devine obligatorie la data la care sunt publicate anunţul şi documentul de ofertă, iar în cazul ofertei publice de vânzare de valori mobiliare de la data la care este publicat prospectul, potrivit reglementărilor emise de A.S.F. (2) Prospectul sau documentul de ofertă trebuie să fie disponibil publicului ulterior aprobării acestuia de către A.S.F., în forma şi având conţinutul în care a fost aprobat." ... 12. Articolul 177 se modifică şi va avea următorul cuprins:"Art. 177. - Perioada de derulare a ofertei este cea prevăzută în prospect, în cazul ofertelor publice de vânzare de valori mobiliare sau în anunţul şi documentul de ofertă, în cazul ofertelor publice de cumpărare de valori mobiliare, dar nu poate depăşi termenele stabilite prin reglementările emise de A.S.F. La expirarea perioadei de derulare, oferta publică devine caducă."13. Articolul 178 se modifică şi va avea următorul cuprins:"Art. 178. - (1) Orice comunicat cu caracter publicitar care se referă la o ofertă publică de valori mobiliare sau la admiterea unor valori mobiliare la tranzacţionare pe o piaţă reglementată trebuie să respecte prevederile prezentului articol. Alineatele (2)-(5) nu se aplică în cazul în care oferta publică de valori mobiliare nu se află sub incidenţa obligativităţii de publicare a unui prospect. (2) Comunicatele cu caracter publicitar anunţă că un prospect/document de ofertă a fost sau va fi publicat şi indică locul şi data din/de la care investitorii pot sau vor putea procura respectivul prospect/document de ofertă. ... (3) Difuzarea comunicatelor cu caracter publicitar, anterior emiterii deciziei de aprobare a documentului de ofertă/prospectului, este interzisă. ... (4) Informaţiile furnizate în cadrul comunicatelor cu caracter publicitar trebuie să fie corecte, complete şi precise. De asemenea, informaţiile trebuie să fie în concordanţă cu cele precizate în cadrul prospectului/documentului de ofertă, în cazul în care respectivul prospect/document de ofertă a fost deja publicat sau în concordanţă cu informaţiile care trebuie să figureze în acesta, în cazul în care respectivul prospect/document de ofertă se publică ulterior. ... (5) Orice informaţie difuzată oral sau în scris, inclusiv în format electronic, în ceea ce priveşte oferta publică sau admiterea la tranzacţionare pe o piaţă reglementată, chiar dacă aceasta nu are caracter publicitar, trebuie să fie în concordanţă cu informaţiile prevăzute în prospectul/documentul de ofertă. ... (6) Orice formă de publicitate care incită la acceptarea ofertei publice, făcută cu prezentarea ofertei ca beneficiind de avantaje sau de alte calităţi decurgând din decizia A.S.F. de aprobare a documentului de ofertă/prospectului, constituie dol prin publicitate abuzivă sau mincinoasă, care viciază tranzacţiile probate ca fiind motivate de o asemenea prezentare. ... (7) În cazul în care publicarea unui prospect nu este obligatorie în sensul prezentei legi, informaţiile importante furnizate de către un emitent sau un ofertant şi adresate investitorilor calificaţi sau categoriilor speciale de investitori, inclusiv cele difuzate cu ocazia reuniunilor care au legătură cu ofertele de valori mobiliare, se comunică tuturor investitorilor calificaţi sau categoriilor speciale de investitori cărora această ofertă li se adresează în exclusivitate. În cazul în care publicarea prospectului este obligatorie, aceste informaţii figurează în prospect sau într-un supliment la prospect, în conformitate cu prevederile art. 179. ... (8) A.S.F. este împuternicită să verifice că desfăşurarea activităţilor publicitare privind oferta publică sau admiterea la tranzacţionare pe o piaţă reglementată de valori mobiliare este conformă cu prevederile alin. (2)-(5) şi alin. (7)." ... 14. La articolul 179, alineatul (2) se modifică şi va avea următorul cuprins:"(2) Acest amendament este aprobat de A.S.F. în termen de 7 zile lucrătoare cu respectarea aceleiaşi proceduri aplicabile în cazul aprobării prospectului şi este adus la cunoştinţa publicului în aceleaşi condiţii în care prospectul a fost adus la cunoştinţa publicului."15. La articolul 180, litera e) se modifică şi va avea următorul cuprins:"e) să dispună interzicerea sau suspendarea difuzării comunicatelor cu caracter publicitar aferente unei oferte publice de câte ori consideră necesar, pe o perioadă de maximum 10 zile lucrătoare pentru fiecare suspendare, dacă există indicii temeinice privind încălcarea prevederilor prezentei legi şi a reglementărilor emise de A.S.F.;"16. La articolul 183, alineatul (5) se modifică şi va avea următorul cuprins:"(5) În cazul O.P.C.V.M.-urilor, prospectul este întocmit potrivit prevederilor titlului I - Organismele de plasament colectiv în valori mobiliare şi societăţile de administrare a investiţiilor din Ordonanţa de urgenţă a Guvernului nr. 32/2012 privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare şi societăţile de administrare a investiţiilor, precum şi pentru modificarea şi completarea Legii nr. 297/2004 privind piaţa de capital."17. La articolul 184, după alineatul (4) se introduce un nou alineat, alineatul (5), cu următorul cuprins:"(5) În cazul i^n care prospectul se referă la admiterea la tranzacţionare pe o piaţă reglementată a unor titluri, altele decât cele de capital, cu o valoare nominală care reprezintă cel puţin echivalentul în lei al sumei de 100.000 euro, nu este obligatorie furnizarea unui rezumat, cu excepţia cazului în care un stat membru solicită acest lucru, în conformitate cu legislaţia aplicabilă a respectivului stat membru. În cazul în care admiterea se realizează pe o piaţă reglementată din România, se va redacta un rezumat în limba română."18. La articolul 185, alineatul (3) se modifică şi va avea următorul cuprins:"(3) Un emitent care are deja aprobată de către A.S.F. fişa de prezentare poate întocmi şi transmite spre aprobare numai documentele prevăzute la alin. (1) lit. b) şi c), în situaţia în care intenţionează lansarea unei oferte publice sau de admitere a respectivelor valori la tranzacţionare pe o piaţă reglementată."19. La articolul 189, alineatul (1) se modifică şi va avea următorul cuprins:"Art. 189. - (1) În situaţia în care preţul final de ofertă şi numărul valorilor mobiliare oferite publicului nu pot fi incluse în cadrul prospectului, la data aprobării acestuia, prospectul conţine: a) criteriile şi/sau condiţiile pe baza cărora preţul final de ofertă şi numărul valorilor mobiliare oferite publicului vor fi determinate sau, în cazul preţului, valoarea maximă a acestuia; sau ... b) posibilitatea retragerii subscrierilor realizate în cel puţin două zile lucrătoare de la data când preţul final şi numărul valorilor mobiliare oferite au fost înregistrate la A.S.F. şi aduse la cunoştinţa publicului conform art. 175 alin. (3)." ... 20. Articolul 190 se abrogă.21. După articolul 211 se introduce un nou articol, articolul 211^1, cu următorul cuprins:"Art. 211^1. - (1) Odată cu înaintarea cererii de aprobare de către A.S.F. a prospectului în vederea admiterii la tranzacţionare, persoana care solicită admiterea la tranzacţionare depune prospectul şi la operatorul pieţei reglementate, împreună cu, cererea provizorie de admitere la tranzacţionare şi toate celelalte documente solicitate potrivit reglementărilor emise de operatorul pieţei reglementate. (2) Cererea finală de admitere la tranzacţionare este înaintată către operatorul pieţei reglementate după emiterea deciziei de aprobare a prospectului de admitere la tranzacţionare de către A.S.F." ... 22. La articolul 238, alineatele (1) şi (3) se modifică şi vor avea următorul cuprins:"Art. 238. - (1) Prin derogare de la prevederile Legii societăţilor nr. 31/1990, republicată, cu modificările şi completările ulterioare, data la care va avea loc identificarea acţionarilor care urmează a beneficia de dividende sau de alte drepturi şi asupra cărora se răsfrâng efectele hotărârilor adunării generale a acţionarilor va fi stabilită de aceasta din urmă. Această dată va fi ulterioară cu cel puţin 10 zile lucrătoare datei adunării generale a acţionarilor.................................................................................................. (3) În cazul în care adunarea generală a acţionarilor nu stabileşte data plăţii dividendelor, potrivit alin. (2), acestea se plătesc în termen de 30 de zile de la data publicării hotărârii adunării generale a acţionarilor de stabilire a dividendelor în Monitorul Oficial al României, Partea a IV-a, dată de la împlinirea căreia societatea este de drept în întârziere." ... 23. La articolul 240, alineatele (1) şi (2) se modifică şi vor avea următorul cuprins:"Art. 240. - (1) În cazul majorărilor de capital social prin aport în numerar, ridicarea dreptului de preferinţă a acţionarilor de a subscrie noile acţiuni trebuie să fie hotărâtă în adunarea generală extraordinară a acţionarilor, la care participă acţionari reprezentând cel puţin 3/4 din capitalul social subscris, şi cu votul acţionarilor care deţin cel puţin 2/3 din drepturile de vot. (2) Majorările de capital social prin aport în natură trebuie să fie aprobate de adunarea generală extraordinară a acţionarilor, la care participă acţionari reprezentând cel puţin 3/4 din capitalul social subscris, şi cu votul acţionarilor care să reprezinte cel puţin 2/3 din drepturile de vot. Aporturile în natură pot consta numai în bunuri performante necesare realizării obiectului de activitate al societăţii emitente." ... 24. La articolul 243, alineatul (6) se modifică şi va avea următorul cuprins:"(6) Reprezentarea acţionarilor în adunarea generală a acţionarilor în cazul societăţilor ale căror acţiuni sunt admise la tranzacţionare se poate face şi prin alte persoane decât acţionarii, în baza unei împuterniciri speciale sau generale."25. La articolul 243, după alineatul (6) se introduc cinci noi alineate, alineatele (6^1)-(6^5), cu următorul cuprins:"(6^1) Împuternicirea specială poate fi acordată oricărei persoane pentru reprezentare într-o singură adunare generală şi conţine instrucţiuni specifice de vot din partea acţionarului emitent. În această situaţie, prevederile art. 125 alin. (5) din Legea nr. 31/1990, republicată, cu modificările şi completările ulterioare, nu sunt aplicabile.(6^2) Acţionarul poate acorda o împuternicire valabilă pentru o perioadă care nu va depăşi 3 ani, permiţând reprezentantului său a vota în toate aspectele aflate în dezbaterea adunărilor generale ale acţionarilor a uneia sau mai multor societăţi identificate în împuternicire, inclusiv în ceea ce priveşte acte de dispoziţie, cu condiţia ca împuternicirea să fie acordată de către acţionar, în calitate de client, unui intermediar definit conform art. 2 alin. (1) pct. 14, sau unui avocat.(6^3) Împuternicirile, înainte de prima lor utilizare, se depun la societate cu 48 de ore înainte de adunarea generală sau în termenul prevăzut de actul constitutiv al societăţii, în copie, cuprinzând menţiunea conformităţii cu originalul sub semnătura reprezentantului. Copii certificate ale împuternicirilor sunt reţinute de societate, făcându-se menţiune despre aceasta în procesul-verbal al adunării generale.(6^4) Acţionarii nu pot fi reprezentaţi în adunarea generală a acţionarilor pe baza unei împuterniciri indicate la alin. (6^2) de către o persoană care se află într-o situaţie de conflict de interese ce poate apărea în special în unul dintre următoarele cazuri: a) este un acţionar majoritar al societăţii, sau o altă entitate, controlată de respectivul acţionar; ... b) este membru al unui organ de administrare, de conducere sau de supraveghere al societăţii, al unui acţionar majoritar sau al unei entităţi controlate, conform celor prevăzute la lit. a); ... c) este un angajat sau un auditor al societăţii ori al unui acţionar majoritar sau al unei entităţi controlate, conform celor prevăzute la lit. a); ... d) este soţul, ruda sau afinul până la gradul al patrulea inclusiv al uneia dintre persoanele fizice prevăzute la lit. a)-c). ... (6^5) Împuternicitul nu poate fi substituit de o altă persoană. În condiţiile în care persoana împuternicită este o persoană juridică, aceasta poate să îşi exercite mandatul primit prin intermediul oricărei persoane ce face parte din organul de administrare sau conducere sau dintre angajaţii săi."26. La articolul 243, alineatul (9) se modifică şi va avea următorul cuprins:"(9) Societăţile au obligaţia să întocmească proceduri care să dea acţionarilor posibilitatea de a vota prin corespondenţă, înainte de adunarea generală. În cazul în care pe ordinea de zi a adunării generale a acţionarilor se află rezoluţii care necesită votul secret, votul prin corespondenţă va fi exprimat prin mijloace care nu permit deconspirarea acestuia decât membrilor secretariatului însărcinat cu numărarea voturilor secrete exprimate şi numai în momentul în care sunt cunoscute şi celelalte voturi exprimate în secret de acţionarii prezenţi sau de reprezentanţii acţionarilor care participă la şedinţă."27. La articolul 243, după alineatul (9) se introduc două noi alineate, alineatele (9^1) şi (9^2), cu următorul cuprins:"(9^1) În situaţia în care acţionarul care şi-a exprimat votul prin corespondenţă participă personal sau prin reprezentant la adunarea generală, votul prin corespondenţă exprimat pentru acea adunare generală este anulat. În acest caz va fi luat în considerare doar votul exprimat personal sau prin reprezentant.(9^2) Dacă persoana care reprezintă acţionarul prin participare personală la adunarea generală este alta decât cea care a exprimat votul prin corespondenţă, atunci pentru valabilitatea votului său aceasta prezintă la adunare o revocare scrisă a votului prin corespondenţă semnată de acţionar sau de reprezentantul care a exprimat votul prin corespondenţă. Acest lucru nu este necesar dacă acţionarul sau reprezentantul legal al acestuia este prezent la adunarea generală."28. După articolul 286^2 se introduce un nou articol, articolul 286^3, cu următorul cuprins:"Art. 286^3. - Condiţiile de cvorum şi de majoritate de vot necesare desfăşurării adunărilor generale extraordinare ale acţionarilor unui operator de piaţă şi adoptării hotărârilor sunt cele prevăzute la art. 115 alin. (1) şi (2) din Legea nr. 31/1990, republicată, cu modificările şi completările ulterioare." + Articolul II (1) Operatorii de piaţă iau măsuri de modificare a statutelor sau actelor constitutive, în termen de 30 de zile de la data intrării în vigoare a prezentei ordonanţe de urgenţă, în vederea alinierii la prevederile art. 129 şi 286^3 din Legea nr. 297/2004, cu modificările şi completările ulterioare. ... (2) Prin derogare de la prevederile art. 113 din Legea nr. 31/1990, republicată, cu modificările şi completările ulterioare, modificările ce vor fi efectuate la actele constitutive ale operatorilor de piaţă, exclusiv pentru încadrarea acestora în prevederile art. 129 şi art. 286^3 se înregistrează la Oficiul Naţional al Registrului Comerţului, în baza hotărârii Consiliului de administraţie al operatorului de piaţă, ulterior obţinerii autorizaţiei din partea A.S.F. ... (3) Nerespectarea de către membrii Consiliului de administraţie unui operator de piaţă a obligaţiilor de modificare a statutelor sau a actelor constitutive proprii, conform prevederilor alin. (1), constituie contravenţie şi se sancţionează cu amendă de la 10.000 lei la 100.000 lei. ... (4) Ulterior îndeplinirii obligaţiilor prevăzute la art. 286^3 din Legea nr. 297/2004, cu modificările şi completările ulterioare, potrivit prevederilor alin. (1), operatorii de piaţă pot stipula în actul constitutiv cerinţe de cvorum şi de majoritate mai mari. ... + Articolul III (1) Prevederile art. 173 alin. (1), art. 175 alin. (1) şi (2), art. 175 alin. (3) lit. c), art. 176, art. 177, art. 178 alin. (1^1)-(3^1) şi alin. (5) teza a doua, art. 179 alin. (2), art. 180 lit. e), art. 184 alin. (5), art. 185 alin. (3) şi art. 189 alin. (1) din Legea nr. 297/2004 privind piaţa de capital, cu modificările şi completările ulterioare, aşa cum au fost modificate şi completate prin prezenta ordonanţă de urgenţă, se aplică ofertelor publice al căror prospect/document de ofertă este aprobat după intrarea în vigoare a prezentei ordonanţe de urgenţă. ... (2) Prevederile art. 178 alin. (5) teza I din Legea nr. 297/2004, cu modificările şi completările ulterioare, aşa cum au fost modificate şi completate prin prezenta ordonanţă de urgenţă, se aplică operaţiunilor derulate după intrarea în vigoare a prezentei ordonanţe de urgenţă. ... (3) Prevederile art. 211^1 din Legea nr. 297/2004, cu modificările şi completările ulterioare, aşa cum au fost modificate şi completate prin prezenta ordonanţă de urgenţă, se aplică în cazul cererilor de aprobare a prospectului depuse la A.S.F. după intrarea în vigoare a prezentei ordonanţe de urgenţă. ... + Articolul IVPrezenta ordonanţă de urgenţă intră în vigoare la 10 zile de la data publicării în Monitorul Oficial al României, Partea I.*Prezenta ordonanţă de urgenţă transpune următoarele directive ale Uniunii Europene:1. prevederile art. 4 alin. (1) pct. 9 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind pieţele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE şi 93/6/CEE ale Consiliului şi a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European şi a Consiliului şi de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului;2. prevederile art. 1, 15, 16 şi 21 din Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacţionare şi de modificare a Directivei 2001/34/CE;3. prevederile art. 10 alin. (1) şi alin. (3) şi ale art. 12 din Directiva 2007/36/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 11 iulie 2007 privind exercitarea anumitor drepturi ale acţionarilor în cadrul societăţilor comerciale cotate la bursă;4. prevederile art. 28, 29 şi 31 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituţiilor de credit şi supravegherea prudenţială a instituţiilor de credit şi a firmelor de investiţii, de modificare a Directivei 2002/87/CE şi de abrogare a Directivelor 2006/48/CE şi 2006/49/CE.PRIM-MINISTRUVICTOR-VIOREL PONTAContrasemnează:---------------Ministrul finanţelor publice,Darius-Bogdan VâlcovMinistrul afacerilor externe,Bogdan Lucian AurescuBucureşti, 23 decembrie 2014.Nr. 90.-------


type: wikipedia

text:
Playdurizm é um filme checo de 2020 dirigido por Gem Deger. Teve sua estreia mundial em 2020 no Lausanne Underground Film Festival. No Brasil, foi apresentado em 2021 no Fantaspoa e no Cinefantasy.
 Sinopse
 O filme segue a história de um adolescente que está preso em uma realidade paralela com seu ídolo favorito.
 Elenco
 Austin Chunn como Andrew
 Gem Deger como Demir
 Issy Stewart como Drew
 Recepção
 Ticiano Osório, da GaúchaZH listou como um dos seus filmes favoritos do Fantaspoa 2021. Em sua crítica para o Screen Anarchy, Andrew Mack disse que o filme é uma "estreia não convencional, escrito, dirigido e estrelado por Deger. (...) Pequeno em conceito e ousado em cores e estilo, Deger fez seu filme do jeito que ele queria, não para agradar ninguém além de si mesmo. (...) Estou definitivamente curioso para ver o que esse jovem cineasta vai fazer a seguir."
 No CBR, Cass Clarke disse que "Playdurizm desenrola seu mistério devastador lentamente com quantidades alegres de reviravoltas macabras e muita confiança em cores techno." No Scared Sheepless, Caitlyn Downs avaliou com 4/5 de sua nota dizendo que é "ferozmente original, mesmo quando homenageando alguns dos maiores sucessos do gênero de terror (...) se destaca como uma experiência única e comovente que merece ser vista."
 Ligações externas
 Filmes em língua inglesa da década de 2020
 Filmes da Chéquia de 2020
 Filmes de terror da Chéquia
 Filmes de fantasia da Chéquia
 Filmes de drama da Chéquia
 Filmes de drama da década de 2020
 Filmes de terror da década de 2020
 Filmes de fantasia da década de 2020
 Filmes com temática LGBT da Chéquia


type: other

text:
ECLI:SI:UPRS:2017:I.U.912.2016.23
 UP00003360
 Zdenka Štucin (preds.), Marjanca Faganel (poroč.), Alenka Praprotnik
 davek od dohodkov iz dejavnosti - davek na dodano vrednost (DDV) - davčna osnova - davčno (ne)priznani odhodki - simuliran (navidezni) pravni posel - verodostojna knjigovodska listina
 1. Prvostopenjski davčni organ je z izpodbijano odločbo v postopku davčnega inšpekcijskega nadzora davka od dohodkov iz dejavnosti za leto 2010 in 2011 ter nadzora DDV za leto 2010 in 2011 tožniku dodatno odmeril in naložil v plačilo: 1. davek od dohodka iz dejavnosti za leto 2010 v znesku 5 352,64 EUR in pripadajoče obresti, 2. davek od dohodka iz dejavnosti za leto 2011 v znesku 258 042,35 EUR in pripadajoče obresti ter 3. davek na dodano vrednost za davčno obdobje od 1. 1. 2010 do 31. 12. 2011 v znesku 8 098,38 EUR in pripadajoče obresti.
 2. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe v povzetku izhaja, da je tožnik za leti 2010 in 2011 izkazal nepravilen obračun davka od dohodkov iz dejavnosti ter da so bile nepravilnosti ugotovljene tako v zvezi s prenizko izkazanimi prihodki kot zaradi upoštevanja davčno nepriznanih odhodkov. V postopku nadzora je davčni organ tožniku za leto 2010 povečal prihodke za 214,90 EUR v skladu s tretjim odstavkom 12. člena Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb (v nadaljevanju ZDDPO-2), glede stroškov, ki so bili knjiženi v skupnem znesku 13 962,91 EUR in ki se nanašajo na amortizacijo, stroške, povezane z nepremičnino, potne stroške ter stroške notarskih storitev, pa ugotovil, da so izkazani v nasprotju s tretjim odstavkom 12. člena ZDDPO-2 v povezavi z 29. členom istega zakona, ker imajo značaj privatnosti in niso potrebni za pridobitev prihodkov ter jih zato ni upošteval kot davčno priznanih. Zaradi navedenih ugotovitev se osnova za dohodnino poveča za 14 177,81 EUR, tako da akontacija dohodnine znaša za 5 352,64 EUR več, kot je je izkazal tožnik v davčnem obračunu.
 3. V zvezi z obračunom davka od dohodkov iz dejavnosti za leto 2011 davčni organ ugotavlja, da je tožnik v inšpiciranem obdobju neupravičeno uveljavljal davčno nepriznane odhodke v višini 84 711,06 EUR in je zato izkazane odhodke zmanjšal za navedeni znesek. Gre za stroške amortizacije, stroške, povezane z nepremičnino, potne stroške in stroške notarskih storitev, ki so izkazani v nasprotju s tretjim odstavkom 12. člena ZDDPO-2 v povezavi z 29. členom ZDDPO-2, ki imajo značaj privatnosti in ki niso potrebni za pridobitev prihodkov. Kot neupravičena se upošteva še olajšava v znesku 1 146,00 EUR. Prevsem pa se ugotavlja, da je tožnik izkazal premalo prihodkov, in sicer v višini 562 783,37 EUR. Zato se poveča osnova za dohodnino za 647 494,43 EUR in posledično akontacija dohodnine, ki znaša za 265 513,83 EUR več, kot izhaja iz predloženega davčnega obračuna.
 4. Ker je tožnik v obračunih davka na dodano vrednost (v nadaljevanju DDV) za davčna obdobja v letih 2010 in 2011 uveljavljal odbitek DDV na podlagi prejetih računov za storitve, za katere ni dokazal, da so mu bile s strani izdajateljev računov tudi resnično opravljene, oziroma ni dokazal, da so bile storitve povezane z nastankom prihodkov, je po ugotovitvah nadzora v nasprotju s 63. členom Zakona o davku na dodano vrednost (v nadaljevanju ZDDV-1) v obračunu izkazal previsok odbitek DDV. Zato mu je bila dodatno obračunana obveznost iz naslova DDV po stopnji 20% od davčne osnove 40 491,90 EUR v višini 8 098,38 EUR, in sicer po posameznih davčnih obdobjih, kot je razvidno iz preglednice na 126. in 127. strani odločbe.
 5. Drugostopenjski davčni organ je pritožbo tožnika zoper izpodbijano odločbo zavrnil kot neutemeljeno. Po presoji organa druge stopnje je davčni organ prve stopnje pravilno ugotovil dejansko stanje v zvezi s tožnikovimi davčnimi obveznostmi in se zato sklicuje na razloge prve stopnje. V zvezi s pritožbenimi ugovori navaja, da se strinja s tožnikom glede vprašanja krajevne nepristojnosti Davčnega urada Ljubljana za vodenje postopka zoper tožnika. Vendar hkrati poudari, da samo zato postopek še ni nezakonit, saj je postopek vodila davčna inšpektorica - pooblaščena uradna oseba, ki po drugem odstavku 16. člena Zakona o davčni službi (v nadaljevanju ZDS-1) lahko opravlja svoje naloge na celotnem območju Slovenije in zato ne gre za bistveno kršitev pravil postopka. Pri tem ugotavlja še, da je odločbo izdal Davčni urad Kranj, ki je za nadzor in odločanje krajevno pristojen.
 6. Kot neutemeljeno in v nasprotju s podatki spisov nadalje oceni pritožbeno navedbo, da se organ prve stopnje ni izrekel do pripomb na zapisnik in do listin, priloženih pripombam, ter ugotavlja, da se je organ prve stopnje na straneh od 98 do 124 odločbe izčrpno opredelil do pripomb in obrazložil, zakaj nekaterih listin ni upošteval. Ocenil je tudi dokazno vrednost strokovnih mnenj in izvedenskega mnenja, ki jih je predložil tožnik. Ker tožnik dokumentacije ni predložil v postopku do izdaje zapisnika niti se ni nanjo skliceval, temveč jo je predložil šele k pripombah na zapisnik, takšnega ravnanja pa ni z ničemer opravičil, se organ druge stopnje strinja s prvo stopnjo, da je bil del dokumentacije, zlasti tisti del, ki se nanaša na Pogodbo o upravljanju z denarnimi sredstvi, sestavljen naknadno, po seznanitvi z ugotovitvami v postopku nadzora, in z namenom, da se upraviči tožnikovo ravnanje in upravljanje s sredstvi A., ki so bila nakazana na tožnikov fiduciarni račun v skupnem znesku 620 000,00 EUR, in torej za potrebe davčnega postopka. V tej zvezi poudari še, da je za odločitev bistvena vsebina poslov, ki jih je opravil tožnik in dejanski dotok denarnih sredstev v tožnikovo korist. Organ prve stopnje ni zanikal, da so bila sredstva v višini 620 000,00 EUR last A. niti da jih A. ne bi pravilno knjižila v poslovnih knjigah. Vendar pa iz tožnikovih poslovnih listin ni razvidno, da bi jih tožnik res porabil za svojo stranko. Dejstvo, da je bila sklenjena pravnomočna sodna poravnava, samo po sebi še ne pomeni, da je znesek po sodni poravnavi končal pri tožnikovi stranki. Poraba sredstev ter tudi morebitno neupravičeno razpolaganje z njimi je sicer res stvar razmerja med tožnikom in njegovo stranko, kot navaja tožnik, vendar to velja le do takrat, ko nima vpliva na davčno obveznost. Takoj ko razpolaganje s sredstvi in njihova poraba vpliva na tožnikovo davčno obveznost, pa gre za okoliščino, ki je lahko predmet obravnave s strani davčnega organa. Zato ima inšpektorica, ki ni presojala vsebine sodne odločbe (poravnave), kot ji očita tožnik, pravico, da se izjavi o davčnem vidiku porabe sredstev, s katerimi je razpolagal tožnik. Medtem ko dejstvo, da je bil znesek nakazan na fiduciarni račun tožnika, še ne pomeni, da nima nobenega vpliva na tožnikovo davčno obveznost, saj je bistvena vsebina tožnikovih dejanj oziroma poslov.
 7. V izpodbijani odločbi je po presoji pritožbenega organa natančno obrazloženo, zakaj je prvostopenjski organ štel del sredstev, ki so bila nakazana na tožnikov fiduciarni račun iz naslova sodne poravnave, sklenjene med Mestno občino B. in A., kot prihodek tožnika. Navedel je tudi, zakaj določene dokumentacije ni upošteval in štel, da je bila sestavljena naknadno za potrebe inšpekcijskega postopka. Zato vse pritožbene navedbe v zvezi s kriteriji za ugotavljanje prihodkov po SRS 18.11. zavrne kot nepomembne.
 8. Pritožbeni organ še pojasni, da je bil tožnik dne 22. 1. 2014 izbrisan iz Poslovnega registra in je torej prenehal z opravljanjem odvetništva. Z dejavnostjo je torej prenehal pred izdajo izpodbijane odločbe, v skladu s Pogodbo o upravljanju denarnih sredstev pa bi moral sestaviti tudi obračun in poročilo stranki, pa tega v pritožbi sploh ni omenil. Če bi ravnal transparentno in v korist stranke A., bi na ta način lahko upravičil porabo sredstev stranke, s katerimi je razpolagal v njeno korist ter na ta način izkazal, da ugotovitve inšpekcije niso bile pravilne.
 9. Pritožbeni organ se strinja tudi z nepriznavanjem potnih stroškov v zvezi s službenimi potmi za stranko C.C. in z razlogi, iz katerih so bili tožniku izločeni določeni drugi stroški. Glede na to, da je organ prve stopnje utemeljeno povečal prihodke, pa je pravilno obračunal tudi DDV, prav tako pa pravilno ni priznal odbitka DDV po računih, ki jih davčno ni priznal kot odhodkov.
 10. Tožnik se s takšno odločitvijo ne strinja in predlaga njeno odpravo ter povrnitev stroškov postopka. Tožbo vlaga zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, kršitve materialnega prava, bistvene kršitve pravil postopka in zaradi kršitve določb Ustave in EKČP. Ker ima A. pravni interes, naj bi po navedbah v tožbi nastopala v zadevi kot stranski intervenient. Z napadeno odločbo ji je namreč tožena stranka posredno vzela njena lastna sredstva in jih prekvalificirala v prihodek tožnika.
 11. V nadaljevanju tožbe tožnik najprej opiše dejansko stanje. Pri tem navaja, da je tožnik s A. kot svojo stranko sklenil Pogodbo o upravljanju z denarnimi sredstvi za dobo treh let. Poleg tega je sklenil z njo tudi Sporazum o plačilu in o tem, kako se lahko koristijo denarna sredstva. Za tožnika ni dvoma, da sta Pogodba in Sporazum zakonita, zato je zaključek davčnih organov, da gre za fiktivne posle, v nasprotju z dejanskim stanjem. Odvetnik lahko sklepa posle in prevzema obveznosti za svoje stranke, kar potrjujeta tudi pravni mnenji prof. dr. Udeta in prof. dr. Ribičiča. Tožnik je prejel po sodni poravnavi na svoj fiduciarni račun znesek 620 000 EUR, kar je nesporno. Nesporno je tudi, da gre za sredstva, ki so last A., nesporni pa so tudi dvigi teh sredstev s strani tožnika ter prenakazila teh sredstev na tožnikov osebni račun. Sporna je ugotovitev, da je večji del tega zneska (562 566,37 EUR) tožnikov prihodek. Tožnik je izvedel plačila svoji stranki, kot to sledi iz razpredelnice in iz poročila stranki A. z dne 12. 12. 2013 in iz januarja 2014, vendar jih tožena stranka skoraj v celoti ni priznala, čeprav je dejstvo, da so bili iz zneska 620 000,00 EUR, ki ga je imel tožnik v upravljanju, poplačani upniki A., za katere je dobil nalog, da jih poplača. Našteti upniki (iz razpredelnice) so bili poplačani v skupni višini 261 725,17 EUR, kar je preverljivo z njihovimi listinami, pa tudi z njihovim zaslišanjem. Tožena stranka do decembra 2013 ne prizna plačila D. (sedaj D.) v višini 180 000,00 EUR, saj naj bi bil odkup terjatve narejen le za 10% dolgovanega zneska in v takšni višini (18 223,13 EUR) tudi plačan že 24. 12. 2010.
 12. Razpoložljivih sredstev na dan 12. 12. 2013 je bilo še 358 274,83 EUR. V skladu s Sporazumom je tožnik obračunal 5% provizijo in DDV, kar znese 21 854,76 EUR. Tožena stranka tudi tega računa ne prizna, čeprav je sestavljen v skladu s predpisi, kot sledi iz pravnega mnenja prof. dr. Udeta.
 13. Po pobotu je ostalo razpoložljivih še 336 420,07 EUR in za ta znesek je tožnik na željo stranke A. sklenil predpogodbo za nakup nepremičnine, last tožnika. Po pobotu teh zneskov, tožnik iz naslova Pogodbe o upravljanju z denarnimi sredstvi ničesar več ne dolguje A., kar vse je skladno z veljavno zakonodajo. Enako izhaja iz predloženih pravnih mnenj prof. dr. Udeta, prof. dr. Boruta Bratine in dr. Dušana Jovanoviča. Kljub temu tožena stranka ne prizna omenjenega plačila A., računa tožeče stranke in predpogodbe ter posledično tožniku poveča prihodke.
 14. Ob sklicevanju na izvedensko mnenje mag. E.E. tožnik pojasnjuje cilje in načela, ki so vodili zakonodajalca ob sprejemanju ZDDPO-2 in ki naj bi davčnemu zavezancu zagotovili pravno varnost. Vendar pa tožniku z ozirom na postopanje tožene stranke ravno pravna varnost ni zagotovljena, saj se poskuša v konkretnem primeru izpeljati dvojna obdavčitev, ki je po citiranih določbah ZDDPO-2 izrecno prepovedana. Dejstvo je namreč, da tožena stranka kot nesporno ugotovi, da znesek 620 000,00 EUR ni last tožnika, in ugotavlja, da A. navedeni znesek upošteva med svojimi prihodki na kontu 7605 - prihodki poravnav. Zato prilivov na tožnikov fiduciarni račun ni mogoče razvrstiti v kategorijo tožnikovih prihodkov. Sredstva v upravljanju, ki so v lasti tožnikovih strank, imajo lahko ali status depozita ali kreditov oziroma posojil, nikakor pa ne spadajo med dohodke tožnika, ki bi jih bilo mogoče obdavčiti. Kriteriji za pripoznavanje prihodkov iz SRS zato niso izpolnjeni. Posle s temi sredstvi je tožnik sklepal v svojem imenu, vendar za račun stranke in torej tožnik nima položaja kupca, s tem pa ni izpolnjen prvi kriterij iz SRS 18.11. Tudi kriterij, označen z b, pri tem ni izpolnjen, saj ne gre za situacijo, v kateri stranka tožniku ne bi dajala navodil oziroma odločala glede odkupa terjatev. Pogodba o upravljanju se izvršuje v neposrednem interesu stranke in ne v interesu tožnika. Poleg tega sta se pogodbeni stranki s Sporazumom dogovorili za hranjenje finančnih sredstev ter za zagotavljanje takojšnje likvidnosti A. Dogovorili sta tudi, da ima tožnik pravico, da po potrebi sredstva koristi kot kredit oziroma posojilo za svoje potrebe. Ker gre za sredstva A. in ne za prihodke tožnika, jih tudi ni moč ocenjevati, obenem pa ni mogoče ugotoviti, da bi gospodarske koristi, povezane s tem poslom, pritekle v odvetniško dejavnost tožnika, glede na to, da je vse posle tožnik izvedel v korist svoje stranke. Od poslovnega učinka si je tožnik dogovoril le plačilo za odvetniško storitev, odvisno od uspeha (za 5%), kar je skladno z določbami Zakona o odvetništvu. Tako Sporazum kot Pogodba izključujeta kakršnokoli zatrjevanje, da upravljanje s sredstvi A. pomeni prihodek ali kakršnokoli korist za tožnika. Zanesljivo pa je mogoče izmeriti tudi stroške, ki so ali bodo nastali v zvezi z upravljanjem sredstev A., in sicer v skladu s Sporazumom o uspehu (5%). Fiduciarni račun je pri tem le tehnični pripomoček, medtem ko glede na opisano dejansko stanje denarna sredstva po nobenem kriteriju standarda 18.11. ne morejo biti pripoznana kot prihodek tožnika in je torej izpodbijano odločitev tožene stranke šteti za kršitev določb SRS in posledično za kršitev 29. člena ZDDPO-2.
 15. Tožnik dalje navaja, da je tožena stranka kršila davčni postopek, ker ni upoštevala določb 147. člena ZUP glede obravnave predhodnega vprašanja (kdo je lastnik spornega zneska 620 000,00 EUR), in obenem trdi, da je tožena stranka s svojimi zaključki dejansko odvzela A. denarna sredstva, kar je kršitev 67. člena Ustave.
 16. Nadalje obširno obrazlaga funkcijo in pomen, ki ga ima fiduciarni račun za odvetnika pri opravljanju njegove dejavnosti nasploh in še posebej v konkretnem primeru ter se pri tem sklicuje na 18. člen Zakona o odvetništvu ter na priložena strokovna mnenja prof. dr. Boruta Bratine in prof. dr. Dušana Jovanoviča ter prof. dr. Bojana Škofa in dr. Aleša Kobala. Poudari, da predpisa, ki bi kakorkoli omejil razpolaganje odvetnika s sredstvi na fiduciarnem računu, ni, ter da je razpolaganje s sredstvi odvisno izključno od dogovora s stranko, ki ji ta sredstva pripadajo.
 17. Tožnik nadalje v zvezi z očitkom, da je zaupana sredstva uporabil v svojo korist, pojasni, da ima oziroma je imel zagotovljene lastne vire prihodkov, ter se pri tem sklicuje na mnenje sodne izvedenke mag. E.E. Pojasni še, da je kot fizična osebe, ki opravlja dejavnost, v skladu z veljavnimi predpisi vse do leta 2012 lahko imel en račun, ter da je lahko preko poslovnega računa posloval tako za osebne potrebe kot tudi za potrebe odvetniške dejavnosti in da je zato v obravnavanih primerih polagal sredstva na svoj transakcijski račun.
 18. Za to, da je Pogodba o upravljanju fiktivna, ni dokazov. Nepravilni so tudi zaključki v zvezi s plačilom dolga D. d.d. (sedaj D. d.d., v nadaljevanju D.). Znesek 18 223,13 EUR, ki ga je tožnik plačal D. dne 23. 12. 2010, pomeni le 10% pogodbene vrednosti, medtem ko celotni znesek terjatve (iz naslova glavnice in obresti) znaša toliko, kot je bilo dogovorjeno v pogodbi o odkupu terjatve. Hipoteka upnika je bila izbrisana šele s sklepom Okrajnega sodišča dne 25. 9. 2013, ki ga je tožnik pridobil novembra 2013, dne 27. 11. 2013 pa je bil plačan znesek 180 000,00 EUR, kar je tudi razlog, da so bili podpisani aneksi o odlogu plačil, zadnji z rokom zapadlosti do 31. 12. 2013. Vse dokler niso bili ustavljeni izvršilni postopki, A. ni dovolila tožniku, da bi plačal navedene zneske, odlašanje s plačilom pa je tožniku narekovala tudi skrbnost dobrega strokovnjaka. Plačilo zneska 18 223,13 EUR je evidentirano po bančnem izpisku št. 110 z dne 23. 12. 2010, zato ni utemeljena ugotovitev tožene stranke, da tožnik tega poslovnega dogodka nima evidentiranega v svojih poslovnih knjigah. Tudi sicer ima tožnik za vsako transakcijo listinske dokaze. Med drugim je izkazano nakazilo zneska 19 383,49 EUR, opravljeno A. Do plačila pa je prišlo tudi v zadevi D. oziroma D. Tožnikov račun je bil pobotan z obveznostjo do A., ostanek zneska (obveznosti) pa s prodajno predpogodbo za nepremičnino, s tem da so vsi posli v skladu s pravnim redom, kar ugotavlja tudi prof. dr. Lojze Ude v svojem pravnem mnenju.
 19. Kar zadeva nepriznavanje stroškov, tožnik v tožbi navaja, da je zaradi položaja (lokacije) poslovnih prostorov moral imeti več napisnih tabel. Gravirane medeninaste table so namenjene dejavnosti in bi jih zato davčni organ moral upoštevati med osnovnimi sredstvi.
 20. Zmotne so tudi ugotovitve tožene stranke glede stroškov ogrevanja, po katerih naj bi tožnik ne pojasnil razloga za stroške plina v višini 1 389,75 EUR in nafte v višini 8 847,30 EUR. Tožnik je pridobil mnenje izvedenca, po katerem znesek 1 389,75 EUR, ki mu je bil priznan, ne zadostuje za ogrevanje 200 m2 neizoliranega poslovnega objekta.
 21. Računi F.F. s.p. (št. 203), G. d.o.o. (št. 214) in H. d.o.o. (št. 205) po navedbah v tožbi izkazujejo pravi poslovni dogodek. F.F. je bil zaposlen v pisarni tožnika več kot 12 let in je bila zato z njim sklenjena pogodba, na podlagi katere je opravil inventuro vseh spisov. Podjetje G. d.o.o. je svetovalo tožniku, ni pa mogoče pričakovati, da bo tožnik povedal, kakšna vprašanja je postavljal davčnemu svetovalcu. Pri čemer je iz računa razvidno, kakšno delo je bilo opravljeno in za katero obdobje. Tudi podjetje H. d.o.o. je svetovalo tožniku in tudi iz tega računa je razvidno, kakšno delo in kdaj je bilo delo opravljeno. Zato je davčni organ vse zgoraj omenjene stroške nepravilno opredelil kot davčno nepriznane.
 22. V zaključnem delu tožbe tožnik ponovno poudari, da je s sredstvi A. upravljal in razpolagal za potrebe in po navodilih stranke ter da za prekvalifikacijo sredstev A. v tožnikove prihodke ni nobene podlage. S tem, ko je ta sredstva obdavčila, je tožena stranka posegla v pravico do mirnega uživanja premoženja iz 1. člena Protokola k EKČP, kršila pa je s tem tudi določbe 2., 33., 67. in 74. člena Ustave, kot tudi 137. člen Ustave, ki opredeljuje odvetništvo kot samostojno in neodvisno službo. Tožnik pa vidi v ukrepanju tožene stranke tudi kršitev 2. člena Zakona o sodiščih, ki naj bi bila storjena s tem, ko tožena stranka znesek 620 000,00 EUR opredeli drugače, kot je bilo to določeno s sklenjeno sodno poravnavo in torej s pravnomočno sodno odločbo.
 23. Tožena stranka v odgovoru na tožbo v celoti prereka tožbene navedbe in vztraja pri razlogih iz obrazložitev obeh davčnih odločb ter predlaga zavrnitev tožbe. Do pritožbenih ugovorov, ki so enaki tožbenim, se je opredelila že v odločbi druge stopnje. Mnenji prof. dr. Cirila Ribičiča in prof. dr. Lojzeta Udeta, ki ju tožnik prilaga tožbi, ugotovitev davčnega organa ne izpodbijata. Davčni organ je namreč presojal davčni vidik obravnavanih poslov in odločil na podlagi listin, ki so relevantne v davčnem postopku.
 24. Tožnik v pripravljalni vlogi vztraja pri svojih navedbah v tožbi in pri tožbenem predlogu ter se pri tem sklicuje na že predložena pravna mnenja, poleg tega pa predlaga še zaslišanje piscev pravnih mnenj, dr. Udeta, dr. Ribičiča in dr. Škofa.
 25. Na naroku za glavno obravnavo stranki vztrajata pri svojih stališčih in tožbenih predlogih.
 Glede davka od dohodkov iz dejavnosti
 27. Tožnik je zavezanec za davek od dohodkov iz dejavnosti. Davčna osnova od dohodka iz dejavnosti je dobiček, ki se ugotovi kot razlika med prihodki in odhodki, doseženimi v zvezi z opravljanjem dejavnosti. Prihodki in odhodki se ugotavljajo na podlagi predpisov o obdavčitvi dohodkov pravnih oseb, to je ZDDPO-2, razen če ni z Zakonom o dohodnini (v nadaljevanju ZDoh-2) drugače določeno. V skladu z ZDDPO-2 se za ugotavljanje dobička upoštevajo prihodki in odhodki, ugotovljeni v skladu s predpisi oziroma v skladu s Slovenskimi računovodskimi standardi (v nadaljevanju SRS), kot to pravilno navaja in se nanje sklicuje že prvostopenjski davčni organ v izpodbijani odločbi.
 28. Povečanje prihodkov tožniku za leto 2010 (za 214,90 EUR) iz razlogov, ki so navedeni na 12. in 13. strani izpodbijane odločbe, ni sporno. Prav tako ni sporno povečanje prihodkov tožniku v letu 2011 za znesek 217,00 EUR. Razlogi za povečanje so navedeni na 13. strani odločbe in jim tožnik ne ugovarja. Za pravilne jih šteje tudi sodišče.
 29. Sporno je povečanje prihodkov v letu 2011, ki izhaja iz kontrole transakcij na fiduciarnem računu tožnika, in ki po ugotovitvah nadzora znaša 544 560,24 EUR. Pri tem v dejanskem pogledu iz izpodbijane odločbe sledi, in o tem niti ni spora, da je tožnik kot pooblaščenec A. na svoj fiduciarni račun prejel znesek 620 000,00 EUR, ki ga je nakazala Mestna občina B. na podlagi sodne poravnave, sklenjene s A. Denar je v skladu s sklenjeno poravnavo nakazala v dveh obrokih, in sicer prvi obrok dne 23. 12. 2010 v višini 420 000,00 EUR in dne 5. 4. 2011 drugi obrok v višini 200 000,00 EUR. Kot navaja tožnik v tožbi, so nesporni tudi dvigi teh sredstev s strani tožnika ter prenakazila teh sredstev na tožnikov osebni račun oziroma opravljena izplačila z računa, kot so navedeni na 14. in 15. strani izpodbijane odločbe. In nenazadnje je nesporna tudi ugotovitev, da je tožnik od zneska, ki ga je prejel na fiduciarni račun, v letu 2011 poplačal upnike oziroma A., kot sledi iz popravka na 125. strani odločbe, v skupnem znesku 75 656,76 EUR, in ne v skupnem znesku 57 433,63 EUR, kot sledi iz zapisnika o nadzoru. Neposredno zaslišanje upnikov in predstavnika A., ki ga tožnik predlaga v tožbi v tej zvezi, zato ni potrebno.
 30. Sporna je odločitev davčnih organov, po kateri se preostali del prejetega zneska, in sicer 544 560,24 EUR kot razlika med nakazilom na tožnikov fiduciarni račun v višini 620 000,00 EUR in dejanskim poplačilom upnikov njegove stranke v višini 75 656,76 EUR upošteva kot tožnikov dohodek in iz tega naslova na podlagi tretjega odstavka 12. člena ZDDPO-2 v zvezi z 48. členom ZDoh-2 povečajo njegovi prihodki. To pa zato, ker naj bi po ugotovitvah davčnih organov tožnik ne imel verodostojne knjigovodske listine, ki bi dokazovala, da so denar s fiduciarnega računa v omenjenem znesku (544 343,24 EUR) dobili njegova stranka (A.) oziroma njeni upniki.
 31. Ugotavlja se namreč, da je Pogodba o upravljanju z denarnimi sredstvi z dne 14. 12. 2010, ki jo je tožnik sklenil s A., navidezna, navidezna pa je po presoji davčnih organov zato, ker gre za posel, ki za odvetnika ni običajen in ker je bila neobičajna tudi njena izvedba. Predvsem bi se v skladu s Pogodbo, če bi ne bila navidezna, takoj poplačali upniki A., preostala sredstva pa vrnila A. - tožnikovi stranki, kar pa ni bilo storjeno in kar ni ne logično ne ekonomsko utemeljeno. Iz poteka dogodkov ter pregledane dokumentacije, kar vse davčni organ podrobno opiše že v zapisniku o nadzoru in v odločbi (na straneh od 13 do 23), ni namreč razvidno, da bi bil zatrjevani (resnični) interes pogodbenih strank, to je tožnika in A. v tem, da se poplačajo strankini upniki, saj so bili le-ti poplačani le v manjšem deležu nakazanih sredstev, medtem ko je pretežni del sredstev končal pri tožniku. Za navidezne pa davčni organ šteje tudi pogodbo o odkupu terjatev, ki jo je tožnik sklenil s D. (v nadaljevanju D.), in anekse k tej pogodbi, saj ugotavlja, da je (tudi) v tem poslovnem dogodku prikrit tožnikov dohodek, ki je najmanj v razliki med odkupom dolga v višini 224 036,09 EUR (od A.) in med zneskom odkupa terjatve od D. v višini 182 231,30 EUR, torej 41 804,79 EUR. Ker pa je do dejanskega poplačila prišlo le v višini 18 223,13 EUR, znaša razlika oziroma prihodek odvetnika, ki je prikrit, 205 812,96 EUR in ki se kot takšen, v skladu s 74. členom ZDavP-2, upošteva pri obdavčenju. Dokazi, da je dejanski dolg znašal več kot 18 223,13 EUR, namreč po ugotovitvah, ki jih vsebuje dodatni zapisnik na straneh od 116 do 124, kljub izrecnim pozivom s strani davčnega organa, v postopku niso bili predloženi.
 32. Tožnik nasprotno vztraja, da je poplačal vse upnike, za katere je od A. dobil nalog, da jih poplača, in to v času veljavnosti Pogodbe o upravljanju (v treh letih) ter da jih je poplačal v skupni višini 261 725,17 EUR, vključno s poplačilom terjatve D. v višini 180 000,00 EUR, ki pa ga davčni organ ne prizna, tako kot ne prizna obračunane provizije (5%) v znesku 21 854,76 EUR ter pobota za preostalih 336 420,07 EUR, ki je bil opravljen na podlagi predpogodbe, sklenjene s A. za nakup tožnikove nepremičnine. Predvsem pa trdi in vztraja, da gre pri znesku 620 000,00 EUR ves čas za sredstva A., da je s temi sredstvi lahko razpolagal in da omenjenih sredstev po nobenem predpisu ni mogoče uvrstiti med njegove prihodke.
 33. Na enake očitke, kot jih vsebuje tožba, odgovori že organ prve stopnje v odgovoru na pripombe in dopolnitve pripomb, ki jih je tožnik dal na zapisnik in na dodatni zapisnik. Tako že prvostopenjski davčni organ glede vprašanja lastništva sredstev pravilno odgovori (na 98. strani odločbe), ko navaja, da bi moral znesek 620 000,00 EUR nedvomno pripadati A. in da je bilo zato knjiženje teh sredstev med prihodke A. pravilno. Vendar pa obenem pravilno in skladno s podatki, ki so v spisih ugotavlja, da je tožnik iz tega zneska dejansko poplačal upnike oziroma svojo stranko le v višini 75 656,76 EUR, obenem pa ni z verodostojnimi (knjigovodskimi) listinami dokazal, da je preostali denar, s katerim je sicer nesporno razpolagal (v zneskih in na način, kot je opisano na 99. strani odločbe), dobila A. oziroma njeni upniki. Zato se tudi po presoji sodišča preostala denarna sredstva v višini 544 343,24 EUR utemeljeno in skladno z določbami SRS 18, ki jih citira davčni organ, štejejo za prihodke tožnika. Iz evidence prilivov in odlivov na fiduciarnem računu ter prilivov in odlivov na TRR odvetnika je namreč razvidno, da je tožnik denar s fiduciarnega računa nakazoval na svoj TRR, ga dvigal v gotovini, plačeval svoje račune v gotovini in ga v gotovini polagal na svoj TRR za poplačilo tekočih obveznosti odvetniške pisarne ter z njimi razpolagal kot s svojimi sredstvi oziroma kot s prihodki, doseženimi pri opravljanju odvetniške dejavnosti. Obenem pa davčnemu organu med postopkom nadzora (kljub izrecnim pozivom tožniku in A.) niso bile predložene nikakršne posojilne pogodbe, ki bi jih tožnik sklenil z A., niti niso bila zatrjevana posojilna razmerja razvidna iz evidence v poslovnih knjigah. Tožnik pa tudi ni, kljub večkratnim pozivom, izkazal nobenih prihodkov iz naslova (uspešno) sklenjene sodne poravnave. Sporazum z A., s katerim je bila dogovorjena tožnikova provizija in ki naj bi bil sklenjen, tako kot Pogodba o upravljanju, že 14. 12. 2010, je predložil šele 22. 3. 2013, to je tik pred izdajo zapisnika, in ga kot sklenjenega naknadno, zgolj za potrebe davčnega inšpekcijskega nadzora, davčni organ po presoji sodišča utemeljeno ne upošteva. Tako kot utemeljeno ne upošteva nadaljnjih dveh sporazumov (o hrambi in o okvirnem kreditu), ki naj bi bila sklenjena prav tako že dne 14. 12. 2010, predložena pa v pripombah na zapisnik, s tem da pred tem v postopku nadzora noben od omenjenih sporazumov ni bil niti omenjen. Pravilno in skladno s pravnimi mnenji, ki jih je predložil tožnik med postopkom, pa davčni organ, ko odgovarja na pripombe, opiše (na 103. in 104. strani odločbe) tudi funkcijo, ki jo ima fiduciarni račun kot račun, ki ni namenjen rednemu poslovanju odvetnika, temveč za zbiranje sredstev strank, ter poudari, da je zato najmanj neobičajna poslovna praksa, kakršno je davčni organ pri razpolaganju s sredstvi A. s strani tožnika ugotovil v konkretnem primeru, ter da tožnik vse do izdaje zapisnika ni predložil ustrezne dokumentacije o razpolaganju s sredstvi A., ki so bila na fiduciarnem računu. Že omenjena sporazuma, ki se nanašata na hrambo denarja in na posojilno razmerje, je tožnik predložil šele kasneje, šele v pripombah pa je predložil tudi izjavo predsednika A. I.I., ki, enako kot njegova izpovedba na naroku, ni prepričljiva, in na podlagi katere se davčni organ utemeljeno sprašuje o skladnosti njene vsebine s Pogodbo o upravljanju z denarnimi sredstvi.
 34. Na odločitev tudi ne morejo vplivati povsem splošna tožbena izvajanja o ciljih in načelih, ki jih vsebuje ZDDPO-2 in s katerimi naj bi bila izpodbijana odločitev v nasprotju, tako kot tudi ni mogoče slediti tožbenim ugovorom, podkrepljenim s strokovnimi mnenji, s katerimi tožnik nasprotuje "vštevanju" zneskov, ki so bili na fiduciarnem računu, v prihodke iz dejavnosti. V zavzetih stališčih, ki jim je sicer kot načelnim mogoče slediti, se namreč ne upoštevajo okoliščine, ki so bile in kakršne so bile v zvezi s porabo sredstev A., nakazanih na tožnikov fiduciarni račun, ugotovljene v konkretnem primeru, in ki tudi sodišče, enako kot pred tem davčni organ, utrjujejo v prepričanju, da je tožnikovo razpolaganje s sredstvi šteti za povečanje gospodarskih koristi dejavnosti in s tem za prihodke v smislu določb SRS 18. Glede na načelno naravo predloženih pravnih mnenj pa tudi ni videti potrebe po zaslišanjih piscev pravnih mnenj (prof. dr. Udeta, prof. dr. Ribičiča in prof. dr. Škofa), ki jih tožnik (prvič) predlaga v odgovoru na vlogo (t.j. odgovor) tožene stranke.
 35. Utemeljeno pa se po presoji sodišča ne upoštevajo tudi pojasnila tožnika, ki se nanašajo na poplačilo terjatve D., na provizijo in na prodajo oziroma nakup nepremičnine, in s katerimi poskuša tožnik dokazati trditev, da so bila sredstva na fiduciarnem računu ves čas, in torej tudi v inšpiciranem obdobju, last A. in da zato spornega zneska ni mogoče šteti za njegov prihodek. Tako se glede plačila dolga do D. (sedaj D.) oziroma spornega zneska 180 000,00 EUR v odgovoru na drugo dopolnitev pripomb, ki se nahaja na straneh od 116 do 124 odločbe, ugotavlja, da višina obveznosti do D., po vseh številnih opravljenih poizvedbah pri A., D. in pri sodiščih, ni izkazana nedvoumno, medtem ko vse ostale okoliščine kažejo, da je bil dolg do D. v celoti poravnan že z nakazilom 18 223,13 EUR v letu 2010 (23. 12. 2010) ter da je bilo nakazilo 180 000,00 EUR z dne 27. 11. 2013 in s tem po treh letih od sklenitve pogodbe o odkupu terjatve, izvršeno zgolj za potrebe davčnega inšpekcijskega nadzora. Zato davčni organ omenjenega nakazila kot poplačila upnika (A.) po presoji sodišča utemeljeno ne upošteva, tožnikove ugovore v tej zvezi, ki jih je dal v pripombah na zapisnik in ki so enaki tožbenim (točka XVII tožbe), pa utemeljeno (in obširno obrazloženo) zavrne. Hipoteka upnika je bila sicer res izbrisana šele s sklepom Okrajnega sodišča z dne 25. 9. 2013, vendar pa ta sklep po podatkih spisov temelji na sklepu o ustavitvi izvršbe (na nepremičnine), ki je bil izdan že v letu 2011 (2. 3. 2011), in ne na sklepu o ustavitvi izvršbe na denarna sredstva in premičnine, ki je bil izdan v letu 2013 (2. 4. 2013), kot zatrjuje tožnik. Obenem pa se v skladu s podatki spisov ugotavlja tudi, da je bil sklep o ustavitvi izvršbe na nepremičnine izdan takoj po sklenitvi pogodbe o prevzemu dolga (3. 2. 2011) in po plačilu zneska 18 223,13 EUR, kar tudi po presoji sodišča kaže na to, da je bil dolg do D. v celoti poravnan že z nakazilom omenjenega zneska. Predlog za zaslišanje predstavnika D. J.J. je tožnik na naroku umaknil, predlog za zaslišanje predstavnika A. K.K. pa je sodišče na naroku kot nedopustno tožbeno novoto zavrnilo, saj tožnik ni v zadostni meri pojasnil, zakaj ga ni predlagal za pričo že v davčnem postopku in o čem konkretno naj bi sploh izpovedal.
 36. Nakazilo zneska A. v višini 19 383,49 EUR (z dne 18. 5. 2011) je davčni organ upošteval kot sredstva A., ker je dejansko prišlo do plačila oziroma nakazila omenjenega zneska, in ne zaradi upoštevanja Pogodbe o upravljanju. Zato davčni organ ne prihaja sam s sabo v nasprotje, kot se mu napačno pripisuje v točki XVIII tožbe.
 37. Pač pa ni najti upoštevne podlage za "odliv" sredstev iz naslova obračunane provizije v višini petih odstotkov v znesku 21 854,76 EUR, saj račun, ki ga je tožnik izdal za navedeni znesek, temelji na določbah Sporazuma o uspehu, ki mu je davčni organ, kot že rečeno, upravičeno odrekel verodostojnost. Verodostojne podlage za odliv sredstev pa tudi ni videti v prodajni predpogodbi za nepremičnino, ki jo je tožnik predložil v postopku s pritožbo in na katero se sklicuje v tožbi. Le-ta sicer sama po sebi ne nasprotuje pravnemu redu RS, kot se ugotavlja v pravnem mnenju prof. dr. Lojzeta Udeta in ki ga je tožnik prav tako predložil skupaj s pritožbo. Vendar pa je iz poteka dogodkov in zneska kupnine, ki (skupaj s provizijo) doseže ravno višino še preostalega dolgovanega zneska, razvidno, da gre tudi v tem primeru za listino, ki je sestavljena zgolj zaradi davčnega inšpekcijskega nadzora in ki je zato pri odločanju ni (bilo) mogoče upoštevati.
 38. Sodišče sledi odločitvi in razlogom davčnih organov tudi, kar se tiče odhodkov. Le-ti so (v tožbi) sporni le še v treh postavkah, to je glede stroškov medeninastih tabel, stroškov ogrevanja ter stroškov po računih št. 203, 205 in 214 iz naslova svetovanja in drugih storitev.
 39. V zvezi z napisnimi medeninastimi tablami, za katere se ne priznajo stroški amortizacije, davčni organ (na 113. strani odločbe) navaja, da gre za table, ki se nanašajo na dejavnost druge odvetniške pisarne in da tožnik prihodkov iz oddaje prostorov v najem ni izkazal ter da se zato tožnikove pripombe ne upoštevajo. Medtem ko tožnik v tožbi in že v pritožbi zatrjuje (samo), da mora imeti nameščenih več tabel in navedenih ugotovitev davčnega organa ne prereka. Zato se organ druge stopnje v svojih razlogih utemeljeno strinja z razlogi prve stopnje, ki so navedeni na 24. in 25. strani odločbe, iz istega razloga pa se z izpodbijano odločitvijo prve stopnje strinja tudi sodišče.
 40. Utemeljeno se po presoji sodišča organ druge stopnje strinja tudi z odločitvijo, ki se nanaša na stroške ogrevanja (na 25. in 26. strani odločbe) saj tožnik, čeprav je bil v postopku nadzora k temu izrecno pozvan, ni pojasnil velike razlike med stroški, ki naj bi mu nastali v inšpiciranem letu 2011 in tistimi iz leta 2010. Tako je tožnik v letu 2010 izkazoval stroške ogrevanja v višini 615,88 EUR, v letu 2011 pa v višini 1 389,75 (plin) in 8 847,30 (nafta). Zato se mu stroški ogrevanja utemeljeno ocenijo na način, da se mu stroški kurilnega olja izvzamejo iz davčno priznanih odhodkov. Iz spisov namreč sledi, da v zasedenosti prostorov ni bilo sprememb, sporno pa tudi ni (več), da stavba ni neizolirana, kot je tožnik trdil še v pripombah na zapisnik in kot se upošteva v izvedeniškem mnenju. Tožnik namreč že v pritožbi in tudi v tožbi ne ugovarja ugotovitvam davčnega organa, ki jih vsebuje odgovor na pripombe na strani 113 odločbe in po katerih se izrecno in dokumentirano ugotavlja, da je tožnik izdelal tako izolacijo na stavbi kot novo fasado. Tožbena navedba, da se stanovanjski prostori ogrevajo na plin, pa pomeni tožbeno novoto in obenem okoliščino, ki se nanaša na druge (stanovanjske) prostore v hiši, ki s poslovnimi niso povezani, in ki je sodišče zato pri odločanju ne upošteva.
 41. Dovolj utemeljeni pa so po presoji sodišča tudi razlogi izpodbijane odločbe, ki se nanašajo na stroške svetovanja in iz katerih izhaja, da iz računov ni razvidno, da so bile storitve opravljene za namene poslovanja, oziroma da so bile povezane z odvetniško dejavnostjo. Pri računu št. 203 (F.F.) se navaja še, da v pogodbi niso opredeljene naloge niti niso izkazani rezultati storitev (inventure spisov) in temu tožnik niti ne ugovarja. Trdi samo, enako kot že v pripombah na zapisnik, da je iz računov razvidno, za kakšno storitev gre, ter da so bile vse storitve opravljene (in plačane), česar pa tudi v tožbi, enako kot pred tem v davčnem postopku, na verodostojen način ne dokaže.
 Glede davka na dodano vrednost
 42. Ker je davčni organ po presoji sodišča pravilno odločil v pogledu odhodkov, je ravnal pravilno tudi, ko ni priznal odbitka DDV po računih, ki jih davčno ni priznal kot odhodkov. V ostalem, to je glede obračuna oziroma izračuna obveznosti iz naslova DDV, ki je (kot popravek obračuna, razvidnega iz preglednice na staneh 32, 33 in 34 odločbe), naveden na 126. in 127 strani odločbe, tožnik ugovorov nima niti ni nepravilnosti našlo sodišče v okviru preizkusa, ki ga je opravilo po uradni dolžnosti. Kar pomeni, da je izpodbijana odločitev tudi v tem delu skladna z določbami ZDDV-1, na katere se sklicuje, in da zato tožnik z ugovori, kolikor se (po vsebini) nanašajo tudi na obračun DDV, ne more uspeti.
 43. Po presoji sodišča je torej izpodbijana odločba pravilna in skladna z zakonom ter kot takšna ne posega v tožnikova upravičenja, ki jih ima po Ustavi in EKČP. Tožbene očitke o kršitvah določb Ustave in EKČP zato sodišče zavrača kot neutemeljene, saj drugače kot tožnik meni, da je v konkretnem primeru tako za ukrepanje davčnih organov kot za sprejeto odločitev podana ustrezna pravna podlaga, na katero se sklicujeta že oba davčna organa in ki omogoča tako obravnavano "prekvalifikacijo" sredstev A. v prihodke tožnika kot tudi (na način odmere davka) poseg v tožnikovo zasebno lastnino oziroma v pravico do mirnega uživanja premoženja. Sodišče je zato tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1) kot neutemeljeno zavrnilo.
 Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb (2006) - ZDDPO-2 - člen 12, 12/3, 29
 Zakon o davku na dodano vrednost (2006) - ZDDV-1 - člen 63
 Zakon o dohodnini (2006) - ZDoh-2 - člen 48
 UPRS Sodba I U 435/2017-9
 P2RvYy0yMDE1MDgxMTExNDEyNDI4


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 28.11.2013
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 318/10
 EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr. 109/2013
 (2013. gada 14. jūnijs),
 ar ko groza EEZ līguma II pielikumu (Tehniskie noteikumi, standarti, testēšana un sertifikācija)
 EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,
 tā kā:
 (1)
 EEZ līgumā jāiekļauj Komisijas 2012. gada 7. decembra Regula (ES) Nr. 1166/2012, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II pielikumu attiecībā uz dimetildikarbonāta (E 242) lietošanu noteiktos alkoholiskos dzērienos (1).
 (2)
 Šis lēmums attiecas uz tiesību aktiem pārtikas produktu jomā. Tiesību akti par pārtikas produktiem neattiecas uz Lihtenšteinu, ciktāl attiecībā uz Lihtenšteinu piemēro Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, kā tas ir precizēts EEZ līguma II pielikuma XII nodaļas ievadā. Tādēļ šis lēmums nav piemērojams Lihtenšteinai.
 (3)
 Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza EEZ līguma II pielikums,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 EEZ līguma II pielikuma XII nodaļas 54.zzzzr punktam (Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1333/2008) pievieno šādu ievilkumu:
 “—
 32012 R 1166: Komisijas 2012. gada 7. decembra Regula (ES) Nr. 1166/2012 (OV L 336, 8.12.2012., 75. lpp.).”
 2. pants
 Regulas (ES) Nr. 1166/2012 teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā 2013. gada 15. jūnijā, ja ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu (2).
 4. pants
 Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.
 Briselē, 2013. gada 14. jūnijā
 EEZ Apvienotās komitejas vārdā –
 priekšsēdētājs
 Gianluca GRIPPA
 (1) OV L 336, 8.12.2012., 75. lpp.
 (2) Konstitucionālās prasības nav norādītas.


type: legislation

text:
 Advertência jurídica importante
 |
 52006PC0151
 Proposta de Decisão do Conselho relativa à equivalência do exame oficial de variedades efectuado na Croácia /* COM/2006/0151 final */
 [pic] | COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS |Bruxelas, 4.4.2006COM(2006) 151 finalProposta deDECISÃO DO CONSELHOrelativa à equivalência do exame oficial de variedades efectuado na Croácia(apresentada pela Comissão)EXPOSIÇÃO DE MOTIVOSA Directiva 2002/53/CE do Conselho, que diz respeito ao catálogo comum das variedades das espécies de plantas agrícolas, estabelece que compete ao Conselho determinar se o exame oficial de variedades efectuado em países terceiros oferece as mesmas garantias que os exames efectuados pelos Estados-Membros.É feita referência à avaliação dos requisitos de distinção, estabilidade, homogeneidade e valor cultural ou de utilização das variedades a serem aceites para inclusão no catálogo oficial de variedades de espécies de plantas agrícolas.A Croácia solicitou o reconhecimento por parte da Comunidade do exame oficial das variedades no que se refere à distinção, estabilidade e homogeneidade. Foi enviada uma primeira carta à Direcção-Geral Saúde e Defesa do Consumidor em 8 de Dezembro de 2004. Desde essa data, verificaram-se vários contactos a nível dos serviços. Os serviços da Comissão receberam a documentação respectiva. Esta documentação limitava-se a três espécies de cereais, ou seja, trigo, cevada e milho. É de salientar que a Croácia é membro desde 2001 da União Internacional para a Protecção das Variedades Vegetais (UPOV), facto que implica um reconhecimento internacional da capacidade da Croácia para efectuar exames oficiais de variedades no que se refere à distinção, estabilidade e homogeneidade.A Eslovénia apoia totalmente um resultado favorável em relação ao pedido croata.Após uma análise do processo, os serviços da Comissão consideram que a Croácia oferece as garantias solicitadas.A presente proposta estabeleceria a equivalência em questão e permitiria à Comissão actualizar os elementos técnicos da decisão, tal como estabelecido no anexo, tendo em conta o parecer do Comité Permanente das Sementes e Propágulos Agrícolas, Hortícolas e Florestais.Proposta deDECISÃO DO CONSELHOrelativa à equivalência do exame oficial de variedades efectuado na Croácia(Texto relevante para efeitos do EEE)O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,Tendo em conta a Directiva 2002/53/CE do Conselho, de 13 de Junho de 2002, que diz respeito ao catálogo comum das variedades das espécies de plantas agrícolas[1], nomeadamente o n.o 1, alínea a), do artigo 22.o,Tendo em conta a proposta da Comissão,Considerando o seguinte:1. A Directiva 2002/53/CE permite ao Conselho determinar se os exames oficiais de variedades efectuados num país terceiro oferecem as mesmas garantias que os exames efectuados nos Estados-Membros.2. As regras do exame oficial de variedades efectuado pela Croácia em relação ao trigo, à cevada e ao milho prevêem que a aceitação das variedades relativamente à sua distinção, estabilidade e homogeneidade tem por base os resultados dos exames oficiais, em especial dos exames em cultura, que abranjam um número suficiente de características da variedade a ser descrita.3. Um exame destas regras e da forma como são aplicadas na Croácia no que diz respeito às três espécies mencionadas anteriormente revelou que oferecem as mesmas garantias que as aplicadas pelos Estados-Membros, desde que sejam cumpridas outras condições.4. A presente decisão não impede que as conclusões comunitárias em matéria de equivalência sejam revogadas quando as condições em que se baseiam não forem, ou deixarem de ser, cumpridas,ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:Artigo 1.oOs exames oficiais relativos à distinção, estabilidade e homogeneidade das variedades das espécies enumeradas no anexo I efectuados na Croácia pela autoridade mencionada no anexo I são considerados como oferecendo as mesmas garantias que os exames efectuados pelos Estados-Membros, desde que cumpram as condições estabelecidas no anexo II.Artigo 2.oAs alterações dos anexos serão adoptadas em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 3.o.Artigo 3.o1. A Comissão será assistida pelo Comité Permanente das Sementes e Propágulos Agrícolas, Hortícolas e Florestais, a seguir designado “o Comité”.2. Sempre que seja feita referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 4.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE.3. O prazo referido no n.o 3 do artigo 4.o da Decisão 1999/468/CE é de um mês.4. O Comité adoptará o seu regulamento interno.Artigo 4.oOs Estados-Membros são os destinatários da presente decisão.Feito em Bruxelas, emPelo ConselhoO PresidenteANEXO IAutoridade | Espécie |Institute for Seed and Seedlings, Osijek | Hordeum vulgare L. Triticum aestivum L. Zea Mays L. |ANEXO IICondições1. A aceitação das variedades no que se refere à avaliação da distinção, estabilidade e homogeneidade terá como base os resultados dos exames oficiais.2. No sentido de estabelecer a distinção, os exames em cultura devem incluir, pelo menos, as variedades comparáveis disponíveis:- enumeradas no catálogo comum das variedades das espécies de plantas agrícolas; e- que, embora sem se encontrarem enumeradas no catálogo mencionado supra, tenham sido aceites ou submetidas para aceitação num Estado-Membro da Comunidade, quer para certificação e comercialização, quer para certificação para outros países.3. As características mínimas a abranger pelo exame e as condições mínimas de exame das variedades das espécies em questão são as definidas na Directiva 2003/90/CE da Comissão[2].[1] JO L 193 de 20.7.2002, p. 1. Directiva com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 1829/2003 do Parlamento Europeu e do Conselho (JO L 268 de 18.10.2003, p. 1).[2] JO L 254 de 8.10.2003, p. 7.