text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.7.2017
 COM(2017) 375 final
 2017/0158(COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 o dovozu kulturních statků
 {SWD(2017) 262 final}{SWD(2017) 263 final}
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 V rámci Evropského programu pro bezpečnost z roku 2015
 1
 a akčního plánu pro zesílení boje proti financování terorismu z roku 2016
 2
 Komise oznámila, že připraví legislativní návrh zabývající se nedovoleným obchodem s kulturními statky. Evropský parlament a Rada Evropský program pro bezpečnost
 3
 a akční plán uvítaly a požádaly o ještě intenzívnější práci
 4
 . Dne 15. března 2017 byla přijata směrnice o boji proti terorismu, která obsahuje ustanovení o trestních sankcích pro osoby nebo subjekty poskytující materiální podporu terorismu
 5
 .
 Úmysl připravit legislativní návrh byl oznámen také ve společném sdělení Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku Evropskému parlamentu a Radě nazvaném Směrem ke strategii EU pro mezinárodní kulturní vztahy
 6
 .
 Z globálního hlediska je třeba tento návrh vnímat v kontextu prohlášení vedoucích představitelů skupiny G20 ze dne 8. července 2017
 7
 , v němž potvrdili svůj závazek bojovat proti financování terorismu z alternativních zdrojů, včetně loupení a pašování starožitností.
 Nařízení a níže popsaná opatření reagují rovněž na usnesení Evropského parlamentu ze dne 30. dubna 2015 o ničení kulturních památek příslušníky ISIS/Dá'iš, v němž se požadovala mimo jiné důkladná opatření k narušení nedovoleného obchodu s kulturními statky a vypracování evropských vzdělávacích programů pro soudce, policisty a celníky, státní správu a obecněji účastníky trhu, jakož i informační kampaně, které budou odrazovat od nákupu a prodeje kulturních statků pocházejících z nezákonného obchodu.
 Rada ve svých závěrech ze dne 12. února 2016 připomenula, že je důležité urychleně zintenzivnit boj proti nedovolenému obchodování s kulturními statky, a vyzvala Komisi, aby co nejdříve předložila návrhy legislativních opatření týkajících se této problematiky.
 Dne 24. března 2017 Rada bezpečnosti OSN v rezoluci č. 2347 (2017)
 8
 členské státy požádala, aby přijaly opatření k zamezení nezákonnému a nedovolenému obchodu s kulturními statky, zejména v případě, pocházejí-li z oblastí postižených ozbrojeným konfliktem a obchodují-li s nimi teroristické skupiny. V březnu 2017 ministři kultury zemí skupiny G7 všechny státy vyzvali, aby zakázaly přeshraniční nedovolený obchod s uloupenými kulturními statky, a současně zdůraznili význam užší spolupráce mezi mezinárodními justičními a donucovacími orgány
 9
 .
 V Římském prohlášení ze dne 25. března 2017 vedoucí představitelé 27 členských států a orgánů EU znovu potvrdili svůj závazek chránit kulturní dědictví a kulturní rozmanitost. Boj proti nedovolenému obchodu s kulturními statky bude klíčovým evropským opatřením rovněž v rámci Evropského roku kulturního dědictví 2018.
 Tato iniciativa má zabránit dovozu kulturních statků nelegálně vyvezených ze třetí země do EU a jejich uskladnění v EU, což zajistí omezení nedovoleného obchodu s kulturními statky, boj proti financování terorismu a ochranu kulturního dědictví, zejména v případě archeologických předmětů v zemích původu, které jsou postiženy ozbrojeným konfliktem. Za tímto účelem se navrhuje: stanovit společnou definici kulturních statků při dovozu; zajistit, aby dovozci postupovali při pořizování kulturních statků ze třetích zemí s náležitou péčí; určit standardizované informace k osvědčení legálního původu kulturních statků; poskytnout účinné prostředky odrazující od nedovoleného obchodu a prosazovat aktivní zapojení zúčastněných stran do ochrany kulturního dědictví.
 Návrh není navázán na REFIT.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Společná pravidla pro dovoz kulturních statků ze třetích zemí v současnosti neexistují vyjma nařízení Rady (ES) č. 1210/2003
 10
 ze dne 7. července 2003 o některých zvláštních omezeních hospodářských a finančních vztahů s Irákem a nařízení Rady (EU) č. 36/2012
 11
 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, jež zakazují obchod s kulturními statky uskutečňovaný s těmito zeměmi. Iniciativa má doplnit jak tato dvě opatření, tak i platné právní předpisy EU týkající se vývozu kulturních statků (nařízení (ES) č. 116/2009
 12
 ).
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Navrhované nařízení doplňuje právní rámec EU pro obchodování s kulturními statky, který doposud zahrnoval pouze právní předpisy o vývozu kulturních statků
 13
 a o navrácení kulturních statků neoprávněně vyvezených z území členského státu
 14
 . S ohledem na dovoz byl omezen na opatření omezující obchod s kulturními statky pocházejícími z Iráku a Sýrie.
 Provádění ustanovení obsažených v nařízení bude doprovázeno řadou opatření EU (jejichž realizace již probíhá, nebo bude brzy zahájena), které se zabývají faktory ovlivňujícími jak nabídku kulturních statků, s nimiž se obchoduje nezákonně, tak i poptávku po těchto statcích, jako je nestejná úroveň připravenosti a uplatňování norem náležité péče v členských státech a nedostatečná kapacita v některých zemích původu nedovoleného obchodu, zejména v zemích s nestabilní situací.
 Boj proti nedovolenému obchodu s kulturními statky je součástí boje EU proti organizované trestné činnosti. Na základě rozhodnutí Rady pro spravedlnost a vnitřní věci ze dne 18. května 2017
 15
 bude mezi donucovacími orgány pokračovat hlubší operativní spolupráce v rámci politického cyklu EU pro boj proti závažné a organizované trestné činnosti na období 2018–2021.
 Prostřednictvím pilotního projektu bude EU v letech 2017–2018 spolupracovat s Organizací OSN pro výchovu, vědu a kulturu (UNESCO) na návrhu vzdělávacích modulů týkajících se nedovoleného obchodu s kulturními statky, které budou určeny příslušným profesním skupinám, včetně příslušníků policie. V rámci téhož pilotního projektu bude financována také komplexní studie zabývající se rozměry nedovoleného obchodu s kulturními statky, jež se zaměří na trasy, objemy a postupy nedovoleného obchodu a na využívání nových technologií v boji proti tomuto obchodu.
 Prostřednictvím nástroje EU pro technickou pomoc a výměnu informací (TAIEX) je zajištěno rovněž budování kapacit donucovacích orgánů. V minulých letech byla uspořádána řada pracovních setkání zabývajících se bojem proti nedovolenému obchodu s kulturními statky: například v Bývalé jugoslávské republice Makedonie, Turecku, Kosovu, Bosně a Hercegovině a Srbsku. Pomoc v rámci TAIEX, která byla kdysi dostupná pouze v zemích evropského sousedství, může být nyní poskytnuta i kdekoli jinde ve světě.
 Odborníci na kulturní dědictví se v rostoucí míře účastní společných misí EU, OSN a Světové banky k posouzení potřeb v době po skončení katastrof a posouzení obnovy a nastolení míru, aby pomohli posoudit škody na kulturním dědictví a rizika s ním spojená, včetně nedovoleného obchodu.
 Tento seznam iniciativ není úplný. V blízké budoucnosti budou zavedena další opatření, která provádění navrhovaného nařízení usnadní a podpoří jeho cíle.
 Návrh je rovněž v souladu s ostatními politikami Unie a přispívá k nim, zejména co se týká:
 –
 Evropského programu pro bezpečnost
 16
 , který zdůrazňuje význam boje proti terorismu a organizované trestné činnosti,
 –
 akčního plánu pro zesílení boje proti financování terorismu, který uvádí řadu politických a právních iniciativ (včetně tohoto návrhu), jež mají být přijaty v rámci komplexního přístupu v této oblasti, a
 –
 směrnice Evropského parlamentu a Rady o boji proti terorismu, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí 2002/475/SVV o boji proti terorismu, jež obsahuje ustanovení o trestních sankcích pro osoby nebo subjekty poskytující materiální podporu terorismu.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Podle článků 3 a 207 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) má EU výlučnou pravomoc v oblasti obchodní politiky a celních předpisů, jako jsou opatření celní kontroly při dovozu.
 Podle článku 207 SFEU mohou Evropský parlament a Rada přijímat řádným legislativním postupem formou nařízení opatření vymezující rámec pro provádění společné obchodní politiky. Tak je tomu například v případě nařízení (ES) č. 116/2009 o vývozu kulturních statků, které bylo přijato na základě článku 207 SFEU.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Proporcionalita
 Upřednostňovaná volba politiky spojuje regulační a neregulační možnosti politiky. Oblast působnosti navrhovaného regulačního opatření zahrnuje širokou typologii kulturních statků, aniž by bylo bráněno legálnímu obchodu, a to v důsledku požadavku, aby jejich stáří bylo minimálně 250 let. Tento požadavek na minimální stáří kulturních statků je přiměřený a v souladu s předpisy platnými v některých jiných jurisdikcích a pomůže zajistit, aby se na mezinárodní úrovni uplatňoval konzistentní přístup. Mimoto se liší úroveň kontroly před vstupem na celní území Unie, a to podle vnímaného rizika drancování u určitých kategorií kulturních statků, jako jsou archeologické nálezy nebo části památek.
 Viz aspekty proporcionality ve zprávě o posouzení dopadů, zejména oddíly 7.3.5 a 7.4.4 této zprávy.
 •Volba nástroje
 V daném případě je vhodným nástrojem nařízení Evropského parlamentu a Rady v souladu s článkem 207 SFEU, který je právním základem tohoto návrhu.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 V současnosti se na dovoz kulturních statků nevztahují žádné platné právní předpisy EU, tento návrh proto nesouvisí s hodnocením ex post ani kontrolami účelnosti.
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Komise uspořádala tyto konzultace se zúčastněnými stranami:
 1. Otevřenou veřejnou konzultaci
 17
 na portálu Europa, v jejímž rámci mohly všechny zúčastněné strany zasílat své příspěvky v období od 23. října 2016 do 23. ledna 2017. Dotazník byl navržen tak, aby zjistil názory a stanoviska těchto kategorií zúčastněných stran: občané, podniky, profesní sdružení a zástupci zájmových skupin, nevládní organizace a občanská společnost, orgány veřejné moci. Dotazník se zaměřoval na otázku nedovoleného obchodu s kulturními statky; opatření, která by měla být s ohledem na dovoz kulturních statků přijata v rámci boje proti nedovolenému obchodu a financování terorismu, dopady a parametry možných legislativních opatření. Komise obdržela celkem 305 příspěvků:
 Ačkoliv přijetí celních předpisů týkajících se dovozu ze strany Unie je silně podporováno, pokud jde o otázku, zda tato opatření přispějí k boji proti organizované trestné činnosti a financování terorismu, jsou názory rozdílnější; podniky se většinou domnívají, že nikoli. Za nedostatek stávajícího systému se považují problémy při zjišťování legálního původu. Za hlavní kritéria pro vymezení kulturních statků, na něž by se mělo opatření vztahovat, se považuje vzácnost, historická/vzdělávací hodnota, stáří a to, zda dotyčný kulturní statek pochází z oblasti, ve které probíhá konflikt. Zdá se, že podniky upřednostňují opatření, která na ochranu svého dědictví přijmou především vyvážející země, a to s pomocí EU, zatímco orgány veřejné moci a občanská společnost důrazně podporují právní předpisy Unie, které celním orgánům umožní zabránit vstupu nelegálních kulturních statků do EU.
 Co se týká požadavků na doklady k prokázání legálního původu, zdá se, že podniky podporují většinou formu autocertifikace (přísežné prohlášení), zatímco orgány veřejné moci upřednostňují vývozní osvědčení (ve skutečnosti z písemných podání vyplývá, že by upřednostňovaly vydávání dovozních licencí na základě vývozních osvědčení).
 2. Komise uspořádala také tři zasedání skupiny odborníků na celní problematiku související s kulturními statky (zástupci celních a kulturních orgánů z členských států), na nichž byla iniciativa představena, načež následovala intenzivní výměna názorů a diskuse ohledně různých problémů a cílů. Delegáti členských států byli rovněž vyzváni, aby svá stanoviska k jednotlivým možnostem předložili písemně, a řada z nich tak učinila. Ačkoliv všechny členské státy souhlasí s tím, že je třeba přijmout opatření při dovozu, podpora konkrétní volby opatření se liší. Velká skupina členských států uvedla, že upřednostňuje dovozní licence pro omezený počet kategorií kulturních statků, a sice pro ty, které jsou v současné geopolitické situaci ohroženy nejvíce.
 3. U celních a kulturních orgánů členských států byl proveden rovněž průzkum ohledně možných či očekávaných dopadů různých regulačních opatření na správní orgány (náklady či jiná zátěž).
 Z celkem šestnácti obdržených odpovědí jich dvanáct obsahovalo částečné informace ohledně toho, kolik času bude zapotřebí k splnění formalit spojených s regulačními možnostmi politiky. Většina členských států nebyla schopna odhady poskytnout a uvedla, že struktura jejich stávajícího systému a postupů toto neumožňuje. Výsledky (odpovědi extrapolované s použitím standardního nákladového modelu) byly do značné míry neprůkazné, jelikož poskytnuté odhady se týkaly pouze některých možností politiky a jiných nikoli.
 4. Průzkum provedl rovněž externí dodavatel v rámci studie nazvané „Boj proti nedovolenému obchodu s kulturními statky: analýza celních záležitostí v EU“
 18
 . Podnikům, sdružením, orgánům veřejné moci a mezinárodním organizacím byly zaslány podrobné dotazníky. Závěry průzkumu obsažené ve studii byly použity ve zprávě o posouzení dopadů, většinou závěry týkající se zkušeností s prováděním nařízení EU o vývozu kulturních statků a dvou nařízení EU o sankcích vztahujících se na Irák a Sýrii.
 •Posouzení dopadů
 Bylo provedeno posouzení dopadů
 19
 a Výbor pro kontrolu regulace vydal nejprve záporné stanovisko
 20
 , poté kladné stanovisko
 21
 k opětovně předloženému návrhu, který následoval po revizi vymezení problému a stanovených cílů a poskytnutí srozumitelnějšího a lépe strukturovaného vysvětlení zvažovaných možností politiky a jejich obsahu.
 Možnosti, které byly zvoleny k řešení zjištěných problémů, jsou slučitelné a zabrání dovozu kulturních statků vyvezených ze třetí země nelegálně a jejich uskladnění v EU; zajistí tudíž omezení nedovoleného obchodu s kulturními statky, boj proti financování terorismu a ochranu kulturního dědictví, zejména v zemích původu, které jsou postiženy ozbrojeným konfliktem. Očekává se, že tohoto hlavního cíle bude dosaženo, aniž by vznikla zbytečná administrativní zátěž. Konkrétně to bude zajištěno prostřednictvím:
 1. zvyšování informovanosti potenciálních kupujících, zejména turistů a cestujících, a celních a jiných donucovacích orgánů;
 2. nařízení, které stanoví opatření celní kontroly vztahující se na kulturní statky, jež jsou v celním prohlášení navrženy na propuštění do volného oběhu nebo jiného zvláštního celního režimu (např. svobodného pásma), s výjimkou zboží v tranzitu. Kontroly se týkají kulturních statků, jak jsou vymezeny v Úmluvě Mezinárodního ústavu pro sjednocení soukromého práva UNIDROIT o kradených nebo protiprávně vyvezených kulturních statcích z roku 1995, s minimálním stářím 250 let. U těchto kulturních statků musí osoba, která je chce dovézt na celní území Unie, předložit níže uvedené doklady k prokázání jejich legálního původu, tj. legálního vývozu ze země původu:
 – v případě archeologických předmětů, částí památek, které byly rozebrány, a vzácných rukopisů a prvotisků musí dotyčná osoba požádat příslušný orgán, který za tímto účelem určil členský stát vstupu, o udělení dovozní licence a předložit doklad o legálním vývozu těchto kulturních statků ze země původu,
 – u všech ostatních kulturních statků musí dotyčná osoba předložit celním orgánům podepsané prohlášení (přísežné prohlášení), které potvrzuje, že kulturní statky byly ze země původu vyvezeny legálně, a k němuž je přiložen jednotný identifikační doklad podle standardu Object ID, který dotyčný předmět podrobně popisuje. Celní orgány tyto doklady zaregistrují a uchovávají jejich kopii.
 Očekává se, že zvolené možnosti politiky dosáhnou výše uvedeného hlavního cíle i řady specifických cílů:
 Zvolením definice kulturních statků podle úmluvy UNIDROIT z roku 1995 spolu s požadavkem na minimální stáří 250 let zavádí tato možnost společnou definici kulturních statků v rámci dovozu, která je přiměřená s ohledem na potřebnou ochranu (široká typologie kulturních statků), aniž by bylo bráněno legálnímu obchodu. Požadavek na poskytnutí informací o kulturním statku a jeho původu, a to podáním žádosti o dovozní licenci nebo vyplněním formuláře jednotného dokladu Object ID, zajišťuje, aby kupující a dovozci v EU postupovali s náležitou péčí, pokud jde o legální původ kulturních statků dovážených do EU. Požadavky na jednotnou dokumentaci při dovozu, pokud jde o totožnost kulturních statků dovážených do EU, současně značně usnadní celní kontroly. Stanovení sankcí za porušení předpisů (přijatých členskými státy) představuje účinnější prostředek odrazující od nedovoleného obchodu s kulturními statky.
 Volba této možnosti politiky je zcela v souladu s nutností důrazně reagovat na zvýšené riziko u některých kategorií kulturních statků, u nichž vzhledem k jejich povaze přímo hrozí ztráta nebo rozptýlení, zejména u archeologického dědictví. Současně se jedná rovněž o kulturní statky, na které se zaměřují teroristé a jiné válčící skupiny za účelem financování svých činností. Pokud jde o náklady na dodržování předpisů, mohou vzniknout určité náklady spojené s přípravou žádosti o dovozní licenci pro tyto kulturní statky, ty však představují pouze velmi malý zlomek
 22
 dovozu kulturních statků.
 Tato možnost je přiměřená s ohledem na stanovené cíle, jelikož ukládá požadavky na certifikaci při dovozu v souladu s relativními riziky a lze ji snadno přizpůsobit měnící se situaci a profilům nedovoleného obchodu.
 Pořádání informačních kampaní pro potenciální kupující a celní a jiné donucovací orgány podpoří aktivní zapojení zúčastněných stran do omezování nedovoleného obchodu.
 •Základní práva
 Plánovaná opatření budou mít pravděpodobně dopad na níže uvedená práva, která jsou zakotvena v následujících článcích Listiny základních práv EU (dále jen „Listina“):
 –
 svoboda podnikání (článek 16 Listiny) a
 –
 právo na vlastnictví (článek 17 Listiny).
 V případě podezření na nepravdivá prohlášení v souvislosti s kulturními statky mohou orgány rozhodnout o dočasném zadržení kulturních statků, což bude mít dopad na právo na vlastnictví a svobodu podnikání.
 V článku 52 Listiny je uvedeno, že jakékoli omezení výkonu práv a svobod musí být stanoveno zákonem, respektovat podstatu těchto práv a svobod, odpovídat cílům obecného zájmu, které uznává Unie, a být přiměřené.
 Opatření zajišťují náležitou rovnováhu mezi příslušnými právy a oprávněnými zájmy společnosti, neboť jejich přístup je účinný (splňují svůj účel), mají však na dotyčná práva co nejmenší dopad.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné významné dopady na rozpočet Evropské unie.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Komisi bude svěřena pravomoc přijímat prováděcí akty za účelem stanovení konkrétních formulářů, které se budou používat (např. formulářů licencí, formulářů žádostí, znění přísežného prohlášení atd.) a příslušných podrobných údajů o postupu.
 Komise bude sledovat účinnost právního nástroje a jeho prováděcích předpisů v úzké spolupráci s členskými státy. Průběžné a systematické monitorování umožní zjistit, zda je návrh politiky uplatňován podle očekávání, a zabývat se včas problémy s jeho prováděním.
 Sběr faktických údajů ze strany členských států poskytne základ pro budoucí hodnocení nařízení a bude se řídit těmito sledovanými ukazateli:
 – statistické údaje o zaregistrovaných prohlášeních dovozců zaslané Komisi,
 – kontroly provedené v případech, kdy bylo podáno prohlášení dovozce a existovaly pochybnosti ohledně jeho správnosti,
 – počty podaných žádostí o dovozní licenci a počty zamítnutých žádostí,
 – relevantní statistické údaje o obchodních tocích kulturních statků (např. země, z nichž jsou kulturní statky odesílány do EU nejčastěji),
 – počty případů, kdy byly kulturní statky zadrženy za účelem dalších kontrol, včetně odborného posouzení, a
 – sankce stanovené a ukládané členskými státy.
 Vypracování
 23
 vhodných podpoložek celní nomenklatury v budoucnu umožní sledovat tyto obchodní toky přesněji a shromažďovat konkrétnější statistické údaje o počtu a druhu kulturních statků, které vstupují na celní území Unie.
 Komise vypracuje na základě informací poskytnutých členskými státy hodnotící zprávu, která bude předložena Evropskému parlamentu a Radě, a to po třech letech ode dne použitelnosti tohoto nařízení a poté každých pět let. V rámci hodnocení nařízení by mělo být posouzeno, nakolik byly cíle splněny. Výsledky hodnocení by mohly být sděleny ostatním evropským orgánům ve formě zprávy.
 Účinnost doprovodných, nelegislativních opatření bude posouzena v rámci hodnocení ex post týkajícího se informačních kampaní a vzdělávání.
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Článek 1 upravuje předmět nařízení a jeho oblast působnosti.
 Článek 2 obsahuje řadu definic pojmů použitých pro účely nařízení.
 Článek 3 stanoví zásadu, podle níž je vstup kulturních statků na celní území Unie přípustný pouze tehdy, byla-li pro ně získána dovozní licence nebo je-li předloženo prohlášení dovozce. Kulturní statky však mohou vstoupit dočasně za účelem výstav nebo akademického a vědeckého výzkumu či v případech, kdy potřebují dočasnou ochranu před zničením a ztrátou, je-li země původu postižena ozbrojeným konfliktem nebo přírodní pohromou.
 Článek 4 stanoví případy, kdy se vyžaduje dovozní licence, osobu, která o ni musí požádat, příslušné podmínky a postupy a orgán členského státu, u něhož ji lze získat. Aby se zamezilo obcházení daných ustanovení, mělo by se v případě, kdy země vývozu není zemí, v níž byl předmět nalezen nebo vytvořen (tj. zemí původu), rozlišovat, zda je země vývozu signatářským státem úmluvy UNESCO z roku 1970, či nikoli. Pokud je signatářem, a tedy státem, který se zavázal bojovat proti nedovolenému obchodu s kulturními statky, musí žadatel prokázat, že je vývoz z dané země legální; pokud není signatářem, musí žadatel prokázat, že byl legální vývoz ze země původu.
 Článek 5 stanoví případy, kdy se bude vyžadovat prohlášení dovozce, a jednotný doklad popisující kulturní statky. Jednotný doklad bude odpovídat mezinárodnímu standardu Object ID používanému pro popis kulturních statků. Tento standard podporuje většina donucovacích orgánů, muzea, organizace kulturního dědictví, organizace zabývající se obchodem s uměleckými díly a jejich oceňováním a pojišťovny. Byl schválen rovněž UNESCO jako mezinárodní standard pro zaznamenávání minimálních údajů o movitém kulturním majetku. Standard Object ID je známý a mnoho členských států ho používá ke katalogizaci předmětů v digitálních databázích specializovanými policejními útvary jako rychlý způsob sdělování informací a ke stanovení minimálních požadavků na informace pro muzea. Podobně jako v článku 4 se rozlišuje, zda je země vývozu signatářským státem úmluvy UNESCO z roku 1970, či nikoli.
 Článek 6 se věnuje kontrolním a ověřovacím opatřením celních orgánů.
 Článek 7 uvádí, že Komise bude pravidelně zveřejňovat seznamy příslušných celních úřadů, které byly členskými státy určeny pro účely nařízení. Toto zveřejňování se považuje za nezbytné k informování hospodářských subjektů.
 Článek 8 uvádí případy, kdy mohou celní orgány kulturní statky zadržet, jelikož nelze prokázat, že dotyčné kulturní statky byly ze země původu vyvezeny legálně.
 Článek 9 vyzývá členské státy, aby zajistily spolupráci mezi svými příslušnými orgány, a umožňuje budoucí vývoj elektronické databáze, která usnadní uchovávání a výměnu informací, zejména co se týká prohlášení dovozců a vydaných dovozních licencí.
 Článek 10 vyžaduje, aby členské státy stanovily sankce za porušení tohoto nařízení v souladu se svými vnitrostátními právními systémy.
 Článek 11 od členských států vyžaduje, aby uspořádaly náležitá školení pro orgány, které určily za účelem provádění nařízení, a informační kampaně pro potenciální kupující, jež je seznámí s právním rámcem a odradí je od pořizování kulturních statků ze třetích zemí bez doloženého původu.
 Článek 12 svěřuje Komisi pravomoc k přijímání aktů v přenesené pravomoci. Toto zmocnění Komisi umožní přizpůsobit v případě potřeby požadavek na minimální stáří nebo kategorie kulturních statků, u nichž se vyžaduje dovozní licence (z důvodu měnící se situace a na základě získaných zkušeností). Jelikož Světová celní organizace oznámila jednoznačný záměr doplnit v budoucnu kapitolu 97 harmonizovaného systému (HS) (v níž je zařazena velká většina kulturních statků pro celní a statistické účely) o další podpoložky, musí být Komise schopna aktualizovat příslušné celní kódy v příloze nařízení.
 Článek 13 stanoví ustavení výboru, který bude Komisi nápomocen při provádění nařízení. Z důvodu konzistentnosti a efektivity je vhodné určit pro tyto účely stejný výbor, který je již Komisi nápomocen při provádění nařízení (ES) č. 116/2009 o vývozu kulturních statků.
 Článek 14 se zabývá podáváním zpráv a hodnocením. Komise bude od členských států pravidelně shromažďovat informace o provádění a účinnosti nařízení, a to na základě řady ukazatelů. Členským státům budou zaslány příslušné dotazníky za účelem sběru stejného druhu údajů, na jejichž základě vyhotoví Komise zprávu pro Evropský parlament a Radu. První zpráva bude předložena tři roky ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
 Článek 15 upravuje vstup nařízení v platnost.
 2017/0158 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 o dovozu kulturních statků
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 v souladu s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Na základě závěrů Rady ze dne 12. února 2016 o boji proti financování terorismu, sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o akčním plánu pro zesílení boje proti financování terorismu
 24
 a směrnice o boji proti terorismu
 25
 je nutno přijmout společná pravidla týkající se obchodu se třetími zeměmi, aby byla zajištěna účinná ochrana kulturních statků před ztrátou, zachování kulturního dědictví lidstva a zabránění financování terorismu prodejem uloupeného kulturního dědictví kupujícím v Unii.
 (2)Kulturní dědictví představuje jednu ze základních součástí civilizace, obohacuje kulturní život všech lidí, a proto by mělo být chráněno před neoprávněným přisvojováním a drancováním. Unie by tudíž měla zakázat vstup kulturních statků, které byly vyvezeny ze třetích zemí nelegálně, na celní území Unie.
 (3)Vzhledem k rozdílným pravidlům, která se v členských státech uplatňují s ohledem na vstup kulturních statků na celní území Unie, je nutno přijmout opatření zejména k zajištění toho, aby dovoz kulturních statků podléhal při vstupu jednotným kontrolám.
 (4)Společná pravidla by se měla vztahovat na celní zacházení s kulturními statky pocházejícími ze zemí mimo Unii, které vstupují na celní území Unie, tj. jejich propuštění do volného oběhu a do jiného zvláštního režimu, než je tranzit.
 (5)Vzhledem k známému potenciálu svobodných pásem (a tzv. „svobodných přístavů“) pro účely uskladnění kulturních statků by kontrolní opatření, která budou zavedena, měla mít co nejširší oblast působnosti, pokud jde o dotčené celní režimy. Tato kontrolní opatření by se proto měla týkat nejen kulturních statků propuštěných do volného oběhu, nýbrž také kulturních statků propuštěných do zvláštního celního režimu. Tato široká oblast působnosti by však neměla být v rozporu se zásadou volného tranzitu zboží, ani jít nad rámec cíle spočívajícího v zabránění vstupu nelegálně vyvezených kulturních statků na celní území Unie. Kontrolní opatření by proto sice měla zahrnovat zvláštní celní režimy, do nichž lze propustit kulturní statky vstupující na celní území Unie, tranzit by však měl být vyloučen.
 (6)V nařízení by měly být použity definice vycházející z definic, jež jsou obsaženy v Úmluvě UNESCO o opatřeních k zákazu a zamezení nedovoleného dovozu, vývozu a převodu vlastnictví kulturních statků podepsané v Paříži dne 14. listopadu 1970 a v Úmluvě UNIDROIT o kradených nebo protiprávně vyvezených kulturních statcích podepsané v Římě dne 24. června 1995, jejichž smluvní stranou je řada členských států a s jejichž ustanoveními je mnoho třetích zemí a většina členských států obeznámena.
 (7)Zákonnost vývozu je nutno posoudit na základě právních předpisů země, ve které byly kulturní statky nalezeny nebo vytvořeny („země původu“). Aby se zamezilo obcházení, měla by v případě vstupu kulturních statků do Unie z jiné třetí země osoba, která je chce dovézt na celní území Unie, prokázat, že byly z dané země vyvezeny legálně – pokud je dotyčná třetí země signatářským státem úmluvy UNESCO z roku 1970 a tedy státem, který se zavázal bojovat proti nedovolenému obchodu s kulturními statky. V ostatních případech by tato osoba měla prokázat zákonnost jejich vývozu ze země původu.
 (8)Aby nebylo neúměrně bráněno obchodování s kulturními statky přes vnější hranice, mělo by se toto nařízení vztahovat pouze na kulturní statky, které splňují určitý požadavek na stáří. Za tímto účelem se zdá být vhodné stanovit pro všechny kategorie kulturních statků požadavek na minimální stáří 250 let. Tento požadavek na minimální stáří zajistí, aby se opatření stanovená tímto nařízením soustředila na kulturní statky, na něž se s největší pravděpodobnosti zaměřují plenitelé v oblastech, v nichž probíhá konflikt, aniž by byly vyloučeny ostatní kulturní statky, u nichž je nezbytná kontrola k zajištění ochrany kulturního dědictví.
 (9)Nedovolený obchod s uloupenými artefakty a starožitnostmi byl v rámci nadnárodního posouzení rizik praní peněz a financování terorismu, která mají dopad na vnitřní trh
 26
 , určen jako možný zdroj financování terorismu a praní peněz.
 (10)Jelikož u určitých kategorií kulturních statků, konkrétně archeologických předmětů, částí památek, vzácných rukopisů a prvotisků, existuje obzvláštní riziko drancování a ničení, zdá se být nezbytné zavést přísnější systém kontrol před tím, než tyto kulturní statky mohou vstoupit na celní území Unie. Takovýto systém by měl vyžadovat předložení licence vydané příslušným orgánem členského státu vstupu před propuštěním těchto kulturních statků do volného oběhu či do jiného zvláštního režimu, než je tranzit. Osoby usilující o získání této licence by měly být schopny prokázat legální vývoz ze země původu příslušnými doklady a důkazy, zejména vývozními osvědčeními nebo licencemi vydanými třetí zemí vývozu, vlastnickými tituly, fakturami, kupními smlouvami, doklady o pojištění, přepravními doklady a znaleckými posudky. Na základě úplných a správných žádostí by měly příslušné orgány členských států rozhodnout o vydání licence bez zbytečných prodlev.
 (11)U ostatních kategorií kulturních statků by osoby, které je chtějí dovézt na celní území Unie, měly prostřednictvím prohlášení osvědčit jejich legální vývoz ze třetí země a převzít za něj odpovědnost a měly by předložit dostatečné informace, aby mohly celní orgány tyto kulturní statky identifikovat. K usnadnění postupu a z důvodů právní jistoty by měly být informace o kulturním statku poskytnuty prostřednictvím jednotného dokladu. K popisu kulturních statků by se měl používat standard identifikace předmětů Object ID, který doporučuje UNESCO. Celní orgány by měly vstup těchto kulturních statků zaregistrovat, originály uschovat a deklarantovi vydat kopii příslušných dokladů, aby byla po jejich vstupu na vnitřní trh zajištěna jejich dohledatelnost.
 (12)V případě dočasného použití kulturních statků pro účely vzdělávání a vědeckého nebo akademického výzkumu by se předložení licence nebo prohlášení nemělo vyžadovat.
 (13)Rovněž uskladnění kulturních statků pocházejících ze zemí postižených ozbrojeným konfliktem nebo přírodní pohromou by mělo být povoleno, aniž by bylo nutné předložit licenci či prohlášení, aby byla zajištěna jejich bezpečnost a ochrana.
 (14)Aby se zohlednily zkušenosti s prováděním tohoto nařízení a měnící se geopolitická situace a jiné okolnosti, jež ohrožují kulturní statky, přičemž není současně neúměrně bráněno obchodu se třetími zeměmi, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o úpravy kritéria minimálního stáří u jednotlivých kategorií kulturních statků. Toto přenesení pravomoci by mělo Komisi umožnit rovněž aktualizovat přílohu na základě změn kombinované nomenklatury. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů
 27
 . Pro zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží Evropský parlament a Rada veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají automaticky přístup na setkání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.
 (15)Za účelem zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o stanovení konkrétních způsobů dočasného použití a uskladnění kulturních statků na celním území Unie, šablon žádostí o dovozní licence a formulářů, jakož i prohlášení dovozce a průvodních dokladů a dalších procesních pravidel týkajících se jejich předkládání a zpracování. Komisi by měly být svěřeny rovněž prováděcí pravomoci, pokud jde o přijetí opatření k vytvoření elektronické databáze pro uchovávání a výměnu informací mezi členskými státy. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011
 28
 .
 (16)Na podporu účinného provádění nařízení by měly být shromažďovány příslušné informace o obchodních tocích kulturních statků, které by měly poskytnout základ pro jeho budoucí hodnocení. Obchodní toky kulturních statků nelze účinně sledovat pouze na základě jejich hodnoty nebo hmotnosti, jelikož tyto dvě míry mohou kolísat. Je nezbytné shromažďovat informace o počtu položek uvedených v celním prohlášení. Jelikož v kombinované nomenklatuře není pro kulturní statky stanovena doplňková jednotka měření, je nezbytné vyžadovat, aby byl v celním prohlášení uveden počet položek.
 (17)Strategie a akční plán EU pro řízení rizik v oblasti cel
 29
 mají mimo jiné posílit kapacity celních orgánů a zvýšit schopnost reagovat na rizika v oblasti kulturních statků. Měl by se používat společný rámec pro řízení rizik stanovený v nařízení (EU) č. 952/2013 a celní orgány by si měly vyměňovat příslušné informace o rizicích.
 (18)Členské státy by měly zavést účinné, přiměřené a odrazující sankce za nedodržení ustanovení tohoto nařízení a tyto sankce oznámit Komisi.
 (19)Komisi je třeba poskytnout dostatek času na přijetí prováděcích pravidel k tomuto nařízení, zejména pravidel týkajících se vhodných formulářů, které se budou používat k podání žádosti o dovozní licenci nebo vypracování prohlášení dovozce. Použití tohoto nařízení by proto mělo být odloženo.
 (20)V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
 (21)Toto nařízení respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a převzaté Listinou základních práv Evropské unie, zejména její hlavou II,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Předmět a oblast působnosti
 Toto nařízení stanoví podmínky a postup vstupu kulturních statků na celní území Unie.
 Toto nařízení se nevztahuje na kulturní statky v tranzitu přes celní území Unie.
 Článek 2
 Definice
 1. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
 a) „kulturními statky“ se rozumějí předměty, které jsou významné pro archeologii, prehistorii, historii, literaturu, umění nebo vědu a které patří do kategorií uvedených v tabulce v příloze a splňují stanovený požadavek na minimální stáří;
 b) „zemí původu“ se rozumí země, na jejímž současném území byly kulturní statky vytvořeny nebo nalezeny;
 c) „zemí vývozu“ se rozumí poslední země, ve které se kulturní statky nacházely trvale v souladu s právními předpisy této země před odesláním do Unie;
 d) pojmem „trvale“ se rozumí časové období v délce nejméně jednoho měsíce a pro jiné účely než dočasné použití, tranzit, vývoz nebo odeslání;
 e) „propuštěním do volného oběhu“ se rozumí celní režim uvedený v článku 201 nařízení (EU) č. 952/2013;
 f) „propuštěním do jiného zvláštního režimu, než je tranzit“ se rozumí propuštění zboží do jednoho ze zvláštních celních režimů uvedených v čl. 210 písm. b), c) nebo d) nařízení (EU) č. 952/2013;
 g) „držitelem kulturního statku“ se rozumí osoba uvedená v čl. 5 bodě 34 nařízení (EU) č. 952/2013;
 g) „deklarantem“ se rozumí osoba uvedená v čl. 5 bodě 15 nařízení (EU) č. 952/2013.
 2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12, pokud jde o změny druhého sloupce tabulky v příloze na základě změn kombinované nomenklatury a o změny požadavku na minimální věk ve třetím sloupci tabulky v příloze na základě zkušeností získaných při provádění tohoto nařízení.
 Článek 3
 Kulturní statky vstupující na celní území Unie
 1. Propuštění kulturních statků do volného oběhu a propuštění kulturních statků do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, je přípustné pouze po předložení dovozní licence vydané podle článku 4 nebo prohlášení dovozce podle článku 5.
 2. Odstavec 1 se nevztahuje na:
 a) dočasné použití kulturních statků ve smyslu článku 250 nařízení (EU) č. 952/2013 na celním území Unie pro účely vzdělávání a vědeckého a akademického výzkumu;
 b) uskladnění kulturních statků ve smyslu článku 237 nařízení (EU) č. 952/2013 výslovně za účelem zajištění jejich ochrany ze strany orgánu veřejné moci nebo pod jeho dohledem.
 3. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů přijímat zvláštní postupy pro dočasné použití nebo uskladnění kulturních statků uvedených v odstavci 2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 13.
 4. Odstavcem 1 nejsou dotčena ostatní opatření, která Unie přijme podle článku 215 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Článek 4
 Dovozní licence
 1. Propuštění kulturních statků uvedených v písmenech c), d) a h) přílohy do volného oběhu a do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, v Unii je podmíněno předložením dovozní licence celním orgánům.
 2. Držitel kulturního statku požádá o dovozní licenci příslušný orgán členského státu vstupu. K žádosti se přiloží podklady a informace dokládající, že dotyčné kulturní statky byly země původu vyvezeny v souladu s jejími právními předpisy. Avšak je-li zemí vývozu smluvní strana Úmluvy UNESCO o opatřeních k zákazu a zamezení nedovoleného dovozu, vývozu a převodu vlastnictví kulturních statků podepsané v Paříži dne 14. listopadu 1970 (dále jen „úmluva UNESCO z roku 1970“), přiloží se k žádosti podklady a informace dokládající, že kulturní statky byly z této země vyvezeny v souladu s jejími právními předpisy.
 3. Příslušný orgán členského státu vstupu ověří, zda je žádost úplná. Do 30 dnů od obdržení žádosti si od žadatele vyžádá případné chybějící informace nebo doklady.
 4. Do 90 dnů od podání úplné žádosti příslušný orgán žádost přezkoumá a rozhodne o vydání dovozní licence, nebo žádost zamítne. Žádost může zamítnout z těchto důvodů:
 a) pokud země vývozu není smluvní stranou úmluvy UNESCO z roku 1970, v případě, že není prokázáno, že kulturní statky byly ze země původu vyvezeny v souladu s jejími právními předpisy;
 b) pokud země vývozu je smluvní stranou úmluvy UNESCO z roku 1970, v případě, že není prokázáno, že kulturní statky byly ze země vývozu vyvezeny v souladu s jejími právními předpisy;
 c) příslušný orgán má oprávněný důvod se domnívat, že držitel kulturního statku jej nezískal legálně.
 5. Členské státy určí orgány veřejné moci, které jsou příslušné k vydávání dovozních licencí v souladu s tímto článkem. Údaje o těchto orgánech a případné změny v tomto ohledu oznámí Komisi.
 Komise zveřejní údaje o těchto příslušných orgánech a jejich případné změny v řadě „C“ Úředního věstníku Evropské unie.
 6. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit šablonu žádosti o dovozní licenci a procesní pravidla týkající se podávání a vyřizování těchto žádostí. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 13.
 Článek 5
 Prohlášení dovozce
 1. Propuštění kulturních statků uvedených v písmenech a), b), e), f), g), i), j), k) a l) přílohy do volného oběhu a do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, v Unii je podmíněno předložením prohlášení dovozce celním orgánům členského státu vstupu.
 2. Prohlášení dovozce obsahuje potvrzení podepsané držitelem kulturního statku, že dotyčné kulturní statky byly ze země původu vyvezeny v souladu s jejími právními předpisy. Je-li však země vývozu smluvní stranou úmluvy UNESCO z roku 1970, obsahuje prohlášení dovozce potvrzení podepsané držitelem kulturního statku, že dotyčné kulturní statky byly z této země vyvezeny v souladu s jejími právními předpisy.
 Prohlášení dovozce obsahuje jednotný doklad, který dotyčné kulturní statky popisuje dostatečně podrobně, aby je mohly celní orgány identifikovat.
 3. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit šablonu prohlášení dovozce a procesní pravidla týkající se podávání a zpracování prohlášení dovozců. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 13.
 Článek 6
 Celní kontroly a ověření
 1. Dovozní licence podle článku 4 nebo případně prohlášení dovozce podle článku 5 je předloženo celnímu úřadu příslušnému k propuštění kulturních statků do volného oběhu nebo do jiného zvláštního režimu, než je tranzit.
 2. Co se týká kulturních statků, u nichž se za účelem vstupu na celní území Unie vyžaduje vydání dovozní licence, celní orgány ověří, zda dovozní licence odpovídá předloženým kulturním statkům. Za tímto účelem mohou kulturní statky podrobit fyzické kontrole, včetně odborného posouzení.
 3. Co se týká kulturních statků, u nichž se za účelem vstupu na celní území Unie vyžaduje předložení prohlášení dovozce, celní orgány ověří, zda prohlášení dovozce splňuje požadavky stanovené v článku 5 nebo na základě tohoto článku a zda odpovídá předloženým kulturním statkům. Za tímto účelem si mohou od deklaranta vyžádat další informace a podrobit kulturní statky fyzické kontrole, včetně odborného posouzení. Celní orgány prohlášení dovozce zaregistrují, přidělí mu pořadové číslo a připojí datum registrace a při propuštění kulturních statků vydají deklarantovi kopii zaregistrovaného prohlášení dovozce.
 4. Při podávání celního prohlášení s návrhem na propuštění kulturních statků do volného oběhu nebo do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, je nutno uvést množství statků s použitím doplňkové jednotky stanovené v příloze.
 Článek 7
 Příslušné celní úřady
 Pokud členské státy omezí počet celních úřadů, které jsou příslušné k propuštění kulturních statků do volného oběhu nebo do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, oznámí údaje o těchto celních úřadech a případné změny v tomto ohledu Komisi.
 Komise zveřejní údaje o příslušných celních úřadech a jejich případné změny v řadě „C“ Úředního věstníku Evropské unie.
 Článek 8
 Dočasné zadržení celními orgány
 1. Celní orgány zajistí a dočasně zadrží kulturní statky dovážené na celní území Unie, pokud dotyčné kulturní statky vstoupily na celní území Unie, aniž by byly splněny podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1 a 2.
 2. Ke správnímu rozhodnutí uvedenému v odstavci 1 je připojeno odůvodnění, rozhodnutí je sděleno deklarantovi a podléhá účinnému opravnému prostředku v souladu s postupy stanovenými ve vnitrostátním právu.
 3. Doba dočasného zadržení je důsledně omezena na čas potřebný k tomu, aby celní orgány nebo jiné donucovací orgány zjistily, zda okolnosti případu odůvodňují zadržení podle jiných ustanovení právních předpisů Unie nebo vnitrostátních právních předpisů. Maximální doba dočasného zadržení podle tohoto článku činí šest měsíců. Není-li v této lhůtě přijato rozhodnutí o dalším zadržování kulturních statků nebo je-li rozhodnuto, že okolnosti případu neodůvodňují další zadržování, jsou kulturní statky dány k dispozici deklarantovi.
 Článek 9
 Správní spolupráce
 1. Pro účely provádění tohoto nařízení zajistí členské státy spolupráci mezi příslušnými orgány podle čl. 3 odst. 4.
 2. Za účelem uchovávání a výměny informací mezi orgány členských států, zejména co se týká prohlášení dovozců a dovozních licencí, lze vyvinout elektronický systém.
 3. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů přijmout:
 a) opatření za účelem zavedení, provozu a údržby elektronického systému uvedeného v odstavci 2;
 b) podrobná pravidla pro uchovávání a výměnu informací mezi orgány členských států prostřednictvím elektronického systému uvedeného v odstavci 2.
 Tyto prováděcí akty se přijímají postupem podle článku 13.
 Článek 10
 Sankce
 Členské státy stanoví pravidla sankcí, které lze uložit za porušení článků 3, 4, a 5, a zejména za předložení nepravdivých prohlášení a poskytnutí nepravdivých informací k dosažení vstupu kulturních statků na celní území Unie, a učiní veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy do 18 měsíců od data vstupu nařízení v platnost uvědomí o takových pravidlech a opatřeních Komisi a neprodleně ji informují o jakýchkoli pozdějších změnách těchto pravidel nebo opatření.
 Článek 11
 Vzdělávání, budování kapacit a zvyšování informovanosti
 Členské státy organizují činnosti v oblasti vzdělávání a budování kapacit k zajištění účinného provádění tohoto nařízení ze strany dotčených orgánů. Mohou využít rovněž informační kampaně, zejména za účelem upozornění subjektů pořizujících kulturní statky.
 Článek 12
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
 2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 2 odst. 2 je svěřena Komisi na dobu neurčitou od .... [Úřad pro publikace doplní datum vstupu tohoto aktu v platnost.)
 3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 2 odst. 2 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm uveden. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
 4. Před přijetím aktu v přenesené pravomoci Komise vede konzultace s odborníky jmenovanými jednotlivými členskými státy v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů.
 5. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
 6. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 2 odst. 2 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
 Článek 13
 Postup projednávání ve výboru
 1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 8 nařízení Rady (ES) č. 116/2009
 30
 .
 2. Odkazuje-li se na tento článek, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
 Článek 14
 Podávání zpráv a hodnocení
 1. Členské státy poskytují Komisi informace o provádění tohoto nařízení. Jedná se zejména o tyto informace:
 a) statistické údaje o zaregistrovaných prohlášeních dovozců;
 b) informace o porušení tohoto nařízení;
 c) počty podaných žádostí o dovozní licence a počty zamítnutých žádostí o dovozní licence;
 d) příslušné statistické údaje o obchodu s kulturními statky;
 e) počet případů zadržení kulturních statků a
 f) počet případů, kdy byly kulturní statky přenechány státu podle článku 199 nařízení (EU) č. 952/2013.
 Za tímto účelem zašle Komise členským státům příslušné dotazníky. Členské státy mají šest měsíců na to, aby Komisi sdělily požadované informace.
 2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení tři roky ode dne použitelnosti tohoto nařízení a poté každých pět let.
 Článek 15
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se ode dne 1. ledna 2019.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda
 (1)
 COM(2015) 185 final ze dne 28. dubna 2015.
 (2)
 Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o akčním plánu pro zesílení boje proti financování terorismu (COM(2016) 50 final) ze dne 2. února 2016.
 (3)
 Usnesení Evropského parlamentu ze dne 9. července 2015 o Evropském programu pro bezpečnost (2015/2697 (RSP)).
 (4)
 Závěry Evropské rady ze dne 18. prosince 2015.
 (5)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/541 ze dne 15. března 2017 o boji proti terorismu, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV a mění rozhodnutí Rady 2005/671/SVV, Úř. věst. L 88, 31.3.2017, s. 6.
 (6)
 JOIN(2016) 29 final.
 (7)
 https://www.g20.org/gipfeldokumente/G20-leaders-declaration.pdf
 (8)
 http://unscr.com/en/resolutions/doc/2347
 (9)
 http://www.beniculturali.it/mibac/multimedia/MiBAC/documents/1490881204940_DECLARATION-Dichiarazione.pdf
 (10)
 Úř. věst. L 169, 8.7.2003, s. 6.
 (11)
 Úř. věst. L 16, 19.1.2012, s. 1.
 (12)
 Nařízení Rady (ES) č. 116/2009 ze dne 18. prosince 2008 o vývozu kulturních statků; Úř. věst. L 39, 10.2.2009, s. 1.
 (13)
 Úř. věst. L 324, 22.11.2012, s. 1.
 (14)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/60/EU ze dne 15. května 2014 o navracení kulturních statků neoprávněně vyvezených z území členského státu a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 (přepracované znění); Úř. věst. L 159, 28.5.2014, s. 1.
 (15)
 http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8654-2017-INIT/cs/pdf
 (16)
 COM(2015) 185 final.
 (17)
 Souhrnná zpráva o konzultaci viz:
 https://ec.europa.eu/info/consultations_cs
 (18)
 Dosud nezveřejněno.
 (19)
 Viz:
 http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia&language=cs
 (20)
 Viz:
 http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia&language=cs
 (21)
 Viz:
 http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=ia&language=cs
 (22)
 Vzhledem k neexistenci podrobných podpoložek celní nomenklatury pro kulturní statky jsou statistické (a tudíž kvantitativní) údaje omezené a nejsou dostatečně přesné. Kapitola 97 harmonizovaného systému zahrnující „umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti“ neobsahuje dostatek podpoložek, aby bylo možno shromažďovat údaje o obchodu pro konkrétní kategorie kulturních statků. Provedené posouzení je proto převážně kvalitativní.
 (23)
 Nejprve na úrovni celní nomenklatury EU vytvořením vhodných podpoložek v rámci integrovaného sazebníku Evropských společenství (TARIC) za účelem uplatňování celních opatření EU a později na mezinárodní úrovni Světovou celní organizací, která jednoznačně oznámila svůj úmysl pozměnit kapitolu 97 harmonizovaného systému a vytvořit v ní více podpoložek.
 (24)
 COM(2016) 50 final.
 (25)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/541 ze dne 15. března 2017 o boji proti terorismu, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV a mění rozhodnutí Rady 2005/671/SVV, Úř. věst. L 88, 31.3.2017, s. 6.
 (26)
 Sdělení Komise COM(2017) 340.
 (27)
 Úř. věst. L 123, 12.5.2016, s. 1.
 (28)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).
 (29)
 COM/2014/0527 final: Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru o strategii a akčním plánu EU pro řízení rizik v oblasti cel.
 (30)
 Nařízení Rady (ES) č. 116/2009 ze dne 18. prosince 2008 o vývozu kulturních statků (Úř. věst. L 39, 10.2.2009, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.7.2017
 COM(2017) 375 final
 PŘÍLOHA
 návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady
 o dovozu kulturních statků
 {SWD(2017) 262 final}{SWD(2017) 263 final}
 PŘÍLOHA
 návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady
 o dovozu kulturních statků
 Kulturní statky, na něž se vztahuje čl. 2 odst. 1
 Kategorie kulturních statků
 Kapitola, číslo nebo podpoložka kombinované nomenklatury (KN)
 Minimální stáří
 Doplňkové jednotky
 a) Vzácné sbírky nebo vzorky zoologické, botanické, mineralogické a anatomické a předměty paleontologického zájmu
 ex 9705
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 b) Statky týkající se historie, včetně historie vědy a techniky, historie vojenství a společnosti, stejně jako i života významných představitelů národa, myslitelů, vědců a umělců a k událostem národního významu
 ex 9705
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 c) Archeologické vykopávky (prováděné oprávněně i tajně) a archeologické objevy na pevnině či pod vodou
 ex 9705, ex 9706
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 d) Zlomky oddělené od uměleckých a historických památek a zlomky z archeologických nalezišť
 ex 9705, ex 9706
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 e) Starožitnosti, jako např. nápisy, mince a ryté pečeti
 ex 9706
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 f) Národopisný materiál
 ex 9705
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 g) Předměty umělecké hodnoty, jako jsou:
 /
 /
 /
 i) obrazy, malby a kresby zhotovené ručně na jakémkoliv podkladu nebo v jakémkoli materiálu, s výjimkou průmyslových návrhů a předmětů zdobených ručně
 ex 9701
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 ii) původní díla sochařského umění a plastiky v jakémkoli materiálu
 ex 9703
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 iii) původní rytiny, tisky a litografie
 ex kapitola 49, ex 9702,
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 iv) původní umělecké asambláže a koláže v jakémkoli materiálu
 ex 9701
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 h) Vzácné rukopisy a prvotisky
 ex 9702, ex 9706, ex 4901 10 a ex 4901 99, ex 4904, ex 4905 91 a ex 4905 99, ex 4906
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 i) Staré knihy, dokumenty a publikace, které jsou předmětem zvláštního zájmu, a to jednotlivě, nebo ve sbírkách
 ex 9705, ex 9706
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 j) Známky, kolky apod. jednotlivě i v kolekcích
 ex 9704
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 k) Archivy, včetně archívů zvukových, fotografických a filmových
 ex 3704, ex 3705, ex 3706, ex 4901, ex 4906,
 ex 9705, ex 9706
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)
 l) Kusy nábytku a staré hudební nástroje
 ex 9706
 Více než 250 let
 počet položek (p/st)


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
Αριθ. C 160/6 Επίσημη Εφημερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 18.6.87
 II
 (Προπαρασκευαστικές πράξεις)
 ΕΠΙΤΡΟΠΗ
 Πρόταση απόφασης του Συμβουλίου για τη δημιουργία κοινοτικού συστήματος ταχείας ανταλλαγής
 πληροφοριών σε περιπτώσεις ασυνήθιστων επιπέδων ραδιενέργειας ή πυρηνικού ατυχήματος
 COM(87) 135 τελικό
 (Υποβληθείσα από την Επιτροπή στο Συμβούλιο στις 5 Μαΐου 1987)
 (87/C 160/07)
 ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ ότι το άρθρο 13 της οδηγίας 80/836/Ευρατόμ επιβάλλει στα
 κράτη μέλη την υποχρέωση να διαβιβάζουν' τακτικά στην
 Έχοντας υπόψη: Επιτροπή τα αποτελέσματα των ελέγχων σχετικά με την
 έκθεση του πληθυσμού και εκτιμήσεις για τη γενετική
 τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας δόση"
 Ατομικής Ενέργειας, και ιδίως το άρθρο 31,
 την πρόταση της Επιτροπής, που υποβλήθηκε μετά τη δια
 τύπωση γνώμης από την ομάδα που συστάθηκε από την ότι το άρθρο 38 της συνθήκης προβλέπει ότι, σε περιπτώσεις
 Επιστημονική και Τεχνική Επιτροπή, έκτακτης ανάγκης, η Επιτροπή εκδίδει οδηγία με την οποία
 καλεί το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος να πάρει όλα τα
 τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, αναγκαία μέτρα για την πρόληψη παράβασης των βασικών
 κανόνων ·
 τη γνώμη της Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής,
 Εκτιμώντας: ότι, μετά το ατύχημα στον πυρηνικό σταθμό του Τσερ
 νομπίλ στη Σοβιετική Ένωση, τα κράτη μέλη ενημέρωσαν
 ότι το άρθρο 2 στοιχείο 6) της συνθήκης επιβάλλει στην την Επιτροπή για το επίπεδο ραδιενέργειας που μετρήθηκε
 Κοινότητα την υποχρέωση να θεσπίζει ομοιόμορφους στο περιβάλλον
 κανόνες ασφάλειας για την προστασία της υγείας του
 πληθυσμού και των εργαζομένων
 ότι, στις 2 Φεβρουαρίου 1959, το Συμβούλιο εξέδωσε ότι, μετά το ατύχημα αυτό,· η Επιτροπή εξέδωσε τη σύσταση
 οδηγία (') με την οποία καθόριζε τους βασικούς κανόνες για 86/156/ΕΟΚ(4), και το Συμβούλιο τους κανονισμούς (ΕΟΚ)
 5 6
 την προστασία της υγείας του πληθυσμού και των εργαζο αριθ. 1388/86 ( ) και (ΕΟΚ) αριθ. 1707/86 ( ) που καθορί
 μένων από τους κινδύνους που προκύπτουν από ιοντίζουσες ζουν τα επιτρεπτά επίπεδα ραδιενεργού μόλυνσης των τρο
 ακτινοβολίες, οδηγίες που τροποποιήθηκαν για τελευταία φίμων
 φορά με τις οδηγίες 80/836/Ευρατόμ (2) και 84/467/
 3
 Ευρατόμ ( ) ·
 ότι για να εκπληρώσει τα καθήκοντα της η Επιτροπή πρέπει
 ότι το άρθρο 45 παράγραφος 5 τής οδηγίας 80/836/Ευρατόμ να λαμβάνει γρήγορα όλες τις σχετικές πληροφορίες,
 ορίζει, ήδη, ότι κάθε ατύχημα που συνεπάγεται έκθεση του σύμφωνα με προκαθορισμένο τύπο, σε περίπτωση πυρη
 πληθυσμού σε ακτινοβολία πρέπει να γνωστοποιείται επει νικού ατυχήματος ή άλλου περιστατικού;
 γόντως, όταν οι περιστάσεις το απαιτούν, στα γειτονικά
 κράτη μέλη και στην Επιτροπή'
 ότι τα άρθρα 35 και 36 της συνθήκης επιβάλλουν ήδη στα ότι ορισμένα κράτη μέλη (όχι όμως όλα) έχουν ήδη συνάψει
 κράτη μέλη την υποχρέωση να διαθέτουν τις εγκαταστάσεις διμερείς συνθήκες για την ανταλλαγή πληροφοριών, το συ
 που απαιτούνται για τη διενέργεια διαρκούς ελέγχου του ντονισμό των ενεργειών και την παροχή αμοιβαίας συν
 επιπέδου της ραδιενέργειας στην ατμόσφαιρα, τα ύδατα και δρομής σε περίπτωση πυρηνικού ατυχήματος, και ότι όλα τα
 το έδαφος και να ενημερώνουν σχετικά την Επιτροπή, ώστε κράτη μέλη έχουν προσωρινά υπογράψει τη σύμβαση
 η τελευταία να τηρείται ενήμερη για τα επίπεδα ραδιενέρ έγκαιρης γνωστοποίησης πυρηνικού ατυχήματος*
 γειας στα οποία εκτίθεται ο πληθυσμός·
 (') ΕΕ αριθ. 11 της 20. 2. 1959, σ. 221/59. (4) ΕΕ αριθ. L 118 της 7. 5. 1986, σ. 28.
 Ο ΕΕ αριθ. L 246 της 17. 9. 1980, σ. 1. (5) ΕΕ αριθ. L 127 της 13. 5. 1986, σ. 1.
 (3) ΕΕ αριθ. L 265 της 5. 10. 1984, σ. 4. («) ΕΕ αριθ. L 146 της 31. 5. 1986, σ. 88.
 ---pagebreak--- 18.6.87 Επίσημη Εφημερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων Αριθ. C160/7
 ότι οι συνθήκες και οι συμβάσεις αυτές δεν εξασφαλίζουν Άρΰρο 2
 απαραίτητα πως όλα τα κράτη μέλη ενημερώνονται γρήγορα
 σε περίπτωση πυρηνικού ατυχήματος ή άλλου περιστατικού 1. Οι πληροφορίες που πρέπει να παρέχονται σύμφωνα με
 ή στις περιπτώσεις που μετρούνται ασυνήθιστα υψηλά επί το άρθρο 1 στοιχείο 6) περιλαμβάνουν τα εξής:
 πεδα ραδιενέργειας, σημαντικά από την άποψη της προστα
 σίας της υγείας ή του περιβάλλοντος* α) την υποτιθέμενη ή διαπιστωμένη αιτία και την προβλεπό
 μενη εξέλιξη του πυρηνικού ατυχήματος που προκάλεσε
 ότι η ταχεία διαβίβαση σε όλα τα κράτη μέλη όσων πληρο τη διαρροή ραδιενεργών υλικών
 φοριών λαμβάνει η Επιτροπή σχετικά με το θέμα αυτό θα
 αποτελούσε επιθυμητό και χρήσιμο μέσο για την εξασφά 6) τα γενικά χαρακτηριστικά της διαρροής ραδιενεργών
 λιση της εφαρμογής σε ολόκληρη την Κοινότητα των υλικών, συμπεριλαμβανομένων, όσο είναι εφικτό και
 κανόνων για την προστασία του πληθυσμού, όπως αυτοί επιβεβλημένο, της φύσης, της πιθανής φυσικής και
 καθορίζονται στις οδηγίες που έχουν εκδοθεί σύμφωνα με χημικής μορφής και της ποσότητας της σύνθεσης και
 το δεύτερο τίτλο κεφάλαιο III της συνθήκης* της πραγματικής έκτασης της διαρροής ραδιενεργών
 υλικών
 ότι η καθιέρωση ενός κοινοτικού συστήματος ταχείας ενη
 μέρωσης δεν πρέπει να επηρεάσει τα δικαιώματα και τις γ) διάφορες πληροφορίες σχετικά με τις τρέχουσες και τις
 υποχρεώσεις των κρατών μελών που απορρέουν από διμε προβλεπόμενες μετεωρολογικές και υδρολογικές συν
 ρείς ή πολυμερείς συνθήκες, αλλά πρέπει να διευκολύνει το θήκες, που είναι απαραίτητες για την πρόβλεψη της δια
 έργο ενός κράτους μέλους ως προς την ενημέρωση όλων των σποράς των διαφυγόντων ραδιενεργών υλικών
 άλλων κρατών μελών
 δ) τα αποτελέσματα του περιβαλλοντολογικού ελέγχου *
 ότι η Επιτροπή λαμβάνει ήδη πληροφορίες σύμφωνα με τα
 άρθρα 37 και 42 της συνθήκης για τις πυρηνικές δραστη ε) τα αποτελέσματα των μετρήσεων στα τρόφιμα, στις
 ριότητες και εγκαταστάσεις όλων των κρατών μελών και ζωοτροφές και στο πόσιμο νερό *
 κατά^ συνέπεια έχει το κίνητρο να προετοιμάσει τα ανα
 γκαία βασικά στοιχεία που πρέπει να διαβιβάσει σε στ) τα προστατευτικά μέτρα που έχουν ληφθεί ή σχε
 περίπτωση ατυχήματος ή άλλου περιστατικού' διασθεί*
 ότι, σύμφωνα με το άρθρο 2 στοιχείο η) της συνθήκης, η ζ) τα μέτρα που έχουν ληφθεί ή σχεδιασθεί για την ενη
 Κοινότητα θα καθιερώσει με άλλες χώρες και διεθνείς οργα
 μέρωση του κοινού *
 νισμούς σχέσεις που θα ευνοούν την πρόοδο στον τομέα
 των ειρηνικών χρήσεων της πυρηνικής ενέργειας*
 η) την προβλεπόμενη διαχρονική συμπεριφορά των διαφυ
 γόντων ραδιενεργών υλικών.
 ότι, για το σκοπό αυτό, η Επιτροπή πρέπει να λάβει μέρος
 στις προσπάθειες για την ενίσχυση της συνεργασίας στα
 θέματα που καλύπτει η απόφαση αυτή με όλα τα γειτονικά 2. Οι πληροφορίες αυτές συμπληρώνονται ανά κατάλληλα
 κράτη και με όλους τους αρμόδιους διεθνείς οργανισμούς, χρονικά διαστήματα με πρόσθετες ανάλογες πληροφορίες,
 συμπεριλαμβανομένης και της σύναψης συμφωνιών διαβού συμπεριλαμβανομένης και της κατάστασης έκτακτης
 λευσης, ανάγκης καθώς και την προβλεπόμενη ή ήδη λαβούσα χώρα
 άρση της.
 ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ:
 3. Το κράτος μέλος συνεχίζει να ενημερώνει την Επι
 τροπή ανά κατάλληλα χρονικά διαστήματα για τα επίπεδα
 Άρύ'ρο 1
 της ραδιενέργειας όπως καθορίζεται στην παράγραφο 1
 Κάθε κράτος μέλος που λαμβάνει ή εξετάζει τη λήψη στοιχεία δ) και ε) για χρονική περίοδο που καθορίζει η Επι
 μέτρων έκτακτης ανάγκης για την προστασία του κοινού, τροπή.
 είτε κατόπιν της καταγραφής ασυνήθιστων επιπέδων
 ραδιενέργειας στο περιβάλλον, είτε μετά από ατύχημα ή
 άλλο περιστατικό στο οποίο εμπλέκεται εγκατάσταση ή Άρΰρο 3
 δραστηριότητα κράτους μέλους ή φυσικών ή νομικών Κάθε κράτος μέλος, μόλις λάβει τις πληροφορίες που ορί
 προσώπων στην επικράτεια του, όπου έχει διαπιστωθεί ζονται στα άρθρα 1 και 2:
 διαρροή ή υπάρχει πιθανότητα διαρροής ραδιενεργών
 υλικών, τότε το κράτος μέλος κοινοποιεί στην Επιτροπή και
 α) ενημερώνει αμέσως την Επιτροπή για τα μέτρα που λαμ
 στα γειτονικά κράτη μέλη:
 βάνει και τις συστάσεις που απευθύνει, μετά την παρα
 α) αμέσως τα στοιχεία σχετικά με τα επίπεδα ραδιενέργειας λαβή αυτών των πληροφοριών
 που έχουν μετρηθεί και/ή το ατύχημα ή περιστατικό, τη
 φύση του, τη χρονική στιγμή κατά την οποία έλαβε χώρα 6) ενημερώνει την Επιτροπή ανά κατάλληλα χρονικά δια
 και την ακριβή θέση του* στήματα σχετικά με τα επίπεδα ραδιενέργειας, που κατα
 γράφονται από τις εγκαταστάσεις ελέγχου που διαθέτει,
 6) το συντομότερο δυνατό, μόλις είναι διαθέσιμες, τις στα τρόφιμα, στις ζωοτροφές, στο πόσιμο νερό και στο
 πληροφορίες που ορίζονται στο άρθρο 2. περιβάλλον.
 ---pagebreak--- Αριθ. C 160/8 Επίσημη Εφημερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 18.6.87
 Άρΰρο 4 περίπτωση αυτή, η Επιτροπή ενημερώνει τις αρμόδιες αρχές
 των άλλων κρατών μελών για τους περιορισμούς που θα
 1. Μόλις λάβει τις πληροφορίες που αναφέρονται στα
 τεθούν στη διάδοση αυτών των πληροφοριών.
 άρθρα 1 έως 3, η Επιτροπή τις διαβιβάζει αμέσως στις αρμό
 διες αρχές όλων των άλλων κρατών μελών. Ομοίως η Επι Άρ^ρο 6
 τροπή διαβιβάζει σε όλα τα κράτη μέλη κάθε πληροφορία
 που λαμβάνει για σημαντικές αυξήσεις στο επίπεδο 1. Τα κράτη μέλη ανακοινώνουν στην Επιτροπή τις διατά
 ραδιενέργειας ή σχετικά με ατυχήματα σε κράτη που γειτο ξεις που περιέχουν τα κριτήρια και τα προγράμματα δράσης
 νεύουν με την Κοινότητα. σχετικά με τις καταστάσεις έκτακτης ανάγκης που αναφέ
 ρονται στο άρθρο 1.
 2. Οι αναλυτικές διαδικασίες για τη διαβίβαση των
 πληροφοριών που αναφέρονται τα άρθρα 1 έως 4 ορίζονται 2. Η Επιτροπή προβαίνει στις κατάλληλες συστάσεις για
 από την Επιτροπή, ύστερα από συνεννόηση με τις αρμόδιες την εναρμόνιση των διατάξεων που ισχύουν στον τομέα
 αρχές των κρατών μελών και δοκιμάζονται σε τακτικά δια αυτό στα κράτη μέλη.
 στήματα.
 Άρΰ'ρο'7
 3. Κάθε κράτος μέλος υποδεικνύει στην Επιτροπή τις
 αρμόδιες εθνικές αρχές και τα σημεία επαφής που έχουν Η Επιτροπή αξιολογεί τις πληροφορίες που λαμβάνει
 οριστεί για την αποστολή ή την παραλαβή των πληροφο σύμφωνα με τα άρθρα 1, 2 και 3 και υποβάλλει έκθεση στα
 ριών που αφορούν τα άρθρα 1 έως 4. Η Επιτροπή κοινοποιεί κράτη μέλη σχετικά με τους κινδύνους που συνεπάγονται οι
 με τη σειρά της τα στοιχεία αυτά στις αρμόδιες αρχές των ακτινοβολίες. Με επιφύλαξη των εξουσιών που της αναθέ
 λοιπών κρατών μελών υποδεικνύοντας συγχρόνως και τη τονται σύμφωνα με τη συνθήκη Ευρατόμ, η Επιτροπή
 δική της αρμόδια υπηρεσία. μπορεί να θεσπίσει σύσταση που καθορίζει τις κατευθυ
 ντήριες γραμμές για την ανάληψη επιβαλλόμενων ενεργειών
 4. Αυτά τα σημεία επαφής καθώς και η προαναφερθείσα από τα κράτη μέλη.
 υπηρεσία της Επιτροπής πρέπει να είναι διαθέσιμα σε εικο
 σιτετράωρη βάση. Η Επιτροπή θα ορίσει μια υπηρεσία Άρΰρο 8
 έκτακτης ανάγκης για το σκοπό αυτό.
 Τα κράτη μέλη λαμβάνουν τα μέτρα που απαιτούνται για τη
 Άρΰρο 5 συμμόρφωση τους με την απόφαση αυτή μέσα σε τρεις
 μήνες από την κοινοποίηση της.
 Οι πληροφορίες που λαμβάνονται σύμφωνα με τα άρθρα 1, 2
 και 3 μπορούν να χρησιμοποιηθούν χωρίς περιορισμούς
 Άρΰρο9
 εκτός αν οι πληροφορίες αυτές χαρακτηρισθούν εμπιστευ
 τικές από το κράτος μέλος που τις κοινοποιεί. Στην Η απόφαση αυτή απευθύνεται στα κράτη μέλη.
 Πρόταση για κανονισμό (ΕΟΚ) του Συμβουλίου σχετικά με το ειδικό καθεστώς εισαγωγών αραβο
 σίτου και σόργου στην Ισπανία για την περίοδο 1987 έως 1990
 COM(87)244τελικό
 (Υποβληΰείοα από την Επιτροπή στο Συμβούλιο στις 25 Μαίου 1987)
 (87/C 160/08)
 ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, σεων δυνάμει του άρθρου XXIV6 της γενικής συμφωνίας
 δασμών και εμπορίου (GATT) που εγκρίθηκε με την από
 Έχοντας υπόψη: φαση 87/224/ΕΟΚ του Συμβουλίου Ο, η Κοινότητα ανα
 λαμβάνει, για τα έτη 1987 έως 1990, να ανοίξει ετήσιες
 ποσοστώσεις για την εισαγωγή στην Ισπανία 2 εκατομμυ
 τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Οικονομικής ρίων τόνων αραβοσίτου και 0,3 εκατομμυρίων τόνων
 Κοινότητας, και ιδίως το άρθρο 43, σόργου, αφού αφαιρεθούν οι ποσότητες ορισμένων
 προϊόντων αντικατάστασης των σιτηρών που εισάγονται
 την πρόταση της Επιτροπής, στη χώρα αυτή στη διάρκεια του ίδιου έτους είτε άμεσα είτε
 έμμεσα* ότι οι ποσότητες αραβοσίτου και σόργου που εισά
 γονται πρέπει να χρησιμοποιούνται ή να μεταποιούνται
 τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου, στην Ισπανία"
 Εκτιμώντας: ότι η εκτέλεση της εν λόγω συμφωνίας μπορεί να εκληφθεί
 είτε στο πλαίσιο καθεστώτος μείωσης της εισφοράς, είτε με
 ότι μέσα στο πλαίσιο της συμφωνίας μεταξύ της Ευρω κατευθείαν αγορά σε παγκόσμια κλίμακα" ότι η συμφωνία
 παϊκής Οικονομικής Κοινότητας και των Ηνωμένων Πολι
 τειών της Αμερικής σχετικά με τη διεξαγωγή διαπραγματεύ- (') ΕΕ αριθ. L 98 της 10. 4. 1987, σ. 1.


type: caselaw

text:
 15.2.2016
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 59/32
 Rikors ippreżentat fit-3 ta’ Diċembru 2015 – Almashreq Investment Fund vs Il-Kunsill
 (Kawża T-709/15)
 (2016/C 059/35)
 Lingwa tal-kawża: il-Franċiż
 Partijiet
 Rikorrenti: Almashreq Investment Fund (Damasku, is-Sirja) (rappreżentant: E. Ruchat, avukat)
 Konvenut: Il-Kunsill tal-Unjoni Ewropea
 Talbiet
 —
 tiddikjara l-azzjoni tar-rikorrenti ammissibbli u fondata;
 —
 konsegwentement, tikkundanna lill-Unjoni Ewropea biex tikkumpensa d-dannu kollu sostnut mir-rikorrenti fl-ammont li l-Qorti Ġenerali għandha tiffissa b’mod ekwu;
 —
 taħtar il-ħatra ta’ espert sabiex tiġi stabbilita l-portata tad-dannu sostnut mir-rikorrenti;
 —
 tikkundanna lill-Kunsill tal-Unjoni Ewropea għall-ispejjeż tal-kawża.
 Motivi u argumenti prinċipali
 Insostenn tar-rikors tagħha, ir-rikorrenti tinvoka motiv uniku bbażat fuq id-dannu morali sostnut minnha, jiġifieri li ppreġudika r-reputazzjoni tagħha, u li huwa f’rabta kawżali diretta mal-miżuri meħuda mill-Kunsill tal-Unjoni Ewropea u li r-responsabbiltà tagħhom hija ta’ din tal-aħħar.


text:
 |
 52010PC0470
 /* KOM/2010/0470 lõplik - NLE 2010/0247 */ Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2011. aastaks
 [pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 14.9.2010KOM(2010) 470 lõplik2010/0247 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2011. aastaksSELETUSKIRIETTEPANEKU TAUST110- Ettepaneku põhjused ja eesmärgidKooskõlas nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) soovitakse ühise kalanduspoliitikaga tagada vee-elusressursside kasutamine säästvates majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsetes tingimustes. Tähtis vahend nende eesmärkide saavutamiseks on iga-aastane lubatud kogupüüki (TAC), kvoote ja püügikoormuse piiranguid hõlmav kalapüügivõimaluste kinnitamine.Käesoleva ettepaneku eesmärk on kindlaks määrata liikmesriikide 2011. aasta kalapüügivõimalused seoses majanduslikult kõige tähtsamate Läänemere kalavarudega.- Üldine taustKomisjoni teatises, mis käsitleb arutelu 2011. aasta kalapüügivõimaluste üle (KOM(2010) 241 (lõplik)), kirjeldatakse ettepaneku tausta. Iga-aastast lubatud kogupüüki ja kvoote käsitlevate otsuste lihtsustamiseks ja selgitamiseks määrati kalapüügivõimalused Läänemeres alates 2006. aastast kindlaks järgmise eraldi määrusega: nõukogu 22. detsembri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 52/2006, millega määratakse 2006. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse Läänemere suhtes.Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) ning kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) edastasid teadusnõuanded Läänemere 2011. aasta püügivõimaluste kohta vastavalt 2010. aasta mais ja juunis.Käesolevas ettepanekus on kaks osa, mis on olulised Läänemere kalanduspiirkondade haldamisel 2011. aastal: neist esimeses sätestatakse lubatud kogupüük ja kvoodid ning teises sätestatakse püügikoormuse piirangud.- Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidKalapüügivõimalusi ja nende eraldamist liikmesriikidele reguleeritakse kord aastas. Viimati on vastu võetud nõukogu 20. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1226/2009, millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused 2010. aastaks.Läänemere kalavarude majandamise seisukohast on samuti oluline nõukogu 21. detsembri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 2187/2005, mis käsitleb Läänemere, Suur- ja Väike-Belti ning Sundi kalavarude kaitsmist tehniliste meetmete abil, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1434/98 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 88/98.Nõukogu 18. septembri 2007. aasta määruses (EÜ) nr 1098/2007, millega kehtestatakse Läänemere tursavarude ja nende varude püügi mitmeaastane kava ning muudetakse määrust (EMÜ) nr 2847/93 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 779/97, on esitatud kõnealuste tursavarude taastamiseks kohaldatavad kontrolli- ja seiremeetmed. Lisaks on selles määruses sätestatud lääne- ja idaosa tursavarude lubatud kogupüükide kehtestamise eeskirjad ning asjaomased püügikoormuse piirangud.- Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidegaEsitatud meetmed on kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkide ja eeskirjadega ning liidu säästva arengu poliitikaga.KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE- Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutaminePeamised organisatsioonid/eksperdid, kellega on konsulteeritudTeadusorganisatsioonid, kellega konsulteeriti, on Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) ning kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF).Euroopa Liit taotleb igal aastal ICESilt ning STECFilt teadusnõuandeid tähtsate kalavarude kohta. Saadud nõuanded hõlmavad kogu Läänemere kalavaru, mille kohta esitatakse lubatud kogupüük, välja arvatud atlandi merilest ja heeringas 31. alarajoonis, mille kohta käesoleval aastal nõuandeid ei esitatud, kuna olemasolev teave on ebapiisav kalavarude muutumise hindamiseks.- Konsulteerimine huvitatud isikutegaLäänemere piirkondliku nõuandekomisjoni (BSRAC) põhjalähedaste, lõheliste ja pelaagiliste kalavarude ühistöörühma koosolekul peeti juunis 2010 konsultatsioone komisjoni teatise alusel, mis käsitleb arutelu 2011. aasta kalapüügivõimaluste üle. ICES ja STECF esitasid ettepaneku teadusliku põhjenduse. Merendus- ja kalandusasjade peadirektoraat tutvustas 2011. aasta lubatud kogupüügi ja kvootide määramisel poliitilise avalduse alusel rakendatavaid eeskirju. Koosoleku käigus esitatud esialgseid seisukohti ning hiljem kirjalikult esitatud soovitusi kõikide asjaomaste kalavarude kohta kaaluti ja võeti ettepanekus nii palju kui võimalik arvesse, minemata vastuollu olemasoleva poliitikaga või põhjustamata ohustatud varude olukorra halvenemist.Läänemere piirkondlik nõuandekomisjon toetab tursavarude mitmeaastase kava kohaldamist lubatud kogupüügi määramisel, kuid ei ole nõus kava kohaldamisest tuleneva püügikoormuse järkjärgulise kohandamisega. Lisaks ei ole nõuandekomisjon nõus lubatud kogupüügi kohandamisega pikaajalise säästva taseme suunas, kui kalavaru seisukord on nõuandekomisjoni arvamuse kohaselt stabiilne ja teadusnõuanded ei ole kõnealuse kvoodi vähendamise õigustamiseks piisavad.- Mõju hindamineKavandatud meetmete rakendamise korral vähenevad ELi laevade kalapüügivõimalused Läänemerel kõikide asjaomaste kalavarude puhul ligikaudu 17 %. Mitme heeringavaru ja kilu puhul tuleneb vähendamine sellest, et kalastussuremus ületab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taseme ehk ennetusliku taseme, ning varude väiksemast juurdekasvust. Kõige suuremat majanduslikku mõju avaldab kilu lubatud kogupüügi vähendamine, mis tuleneb sellest, et kalavaru püüti üle ennetusliku taseme. Tursa lubatud kogupüüki Läänemere lääne- ja idaosas on mitmeaastase kava kohaselt suurendatud.Ettepanek ei kajasta mitte ainult lühiajalisi probleeme, vaid on ka osa pikaajalisest strateegiast, mille puhul kalapüüki vähendatakse pikemas perspektiivis järk-järgult säästva tasemeni.Ettepaneku strateegia järgimine viib seega keskmises või pikas perspektiivis väiksema püügikoormuseni, kuid pikas perspektiivis stabiilsete või suurenevate kvootideni. Seega oodatakse strateegia pikaajalise tulemusena väiksemat keskkonnamõju vähenenud püügikoormuse tulemusena, püügisektori vähenemist, kuna väheneb laevade arv ja/või keskmine püügikoormus laeva kohta, ning püsivat või kasvavat lossimismahtu. Pikas perspektiivis suureneb kalapüügitegevuse stabiilsus.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG- Kavandatud meetmete kokkuvõteEttepanekus sätestatakse püügipiirangud ja püügikoormuse piirangud, mida kohaldatakse ELi püügipiirkondades ja rahvusvahelistes püügipiirkondades, kus tegutsevad ELi kalalaevad, et saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärk tagada kalapüügi bioloogiliselt, majanduslikult ja sotsiaalselt jätkusuutlik maht.- Õiguslik alusEuroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 3.- Subsidiaarsuse põhimõteEttepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas, millele on osutatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõike 1 punktis d. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.- Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel.Ühine kalanduspoliitika on ühine kogu liidule. Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõikele 3 on nõukogul kohustus võtta vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta.Nõukogu asjakohase määrusega eraldatakse liikmesriikidele kalapüügivõimalused. Võttes arvesse määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõiget 3, on liikmesriikidel otsustusvabadus nende püügivõimaluste jaotamisel piirkondadele või ettevõtjatele. Seega on liikmesriikidel piisavalt suured võimalused neile eraldatud püügivõimaluste kasutamise sotsiaalse ja/või majandusliku mudeli valikul.Käesolev ettepanek ei sisalda liikmesriikide jaoks uusi finantskohustusi. Sellise määruse võtab nõukogu vastu igal aastal ning selle rakendamiseks vajalikud avalikud ja eraõiguslikud vahendid on juba olemas.- Vahendi valikKavandatavad vahend(id): määrus.Tegemist on ettepanekuga kalavarude majandamiseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 alusel ja kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikliga 20.MÕJU EELARVELEEttepanek ei mõjuta ELi eelarvet.TÄIENDAV TEAVE- LihtsustamineEttepanekuga nähakse ette (ELi või riikide) avalik-õiguslike asutuste halduskorra lihtsustamine, eelkõige püügikoormuse arvestuse nõuete osas.- Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklauselEttepanek käsitleb iga-aastast määrust 2011. aasta kohta ega sisalda seetõttu läbivaatamisklauslit.- Üksikasjalik selgitusEttepanekuga määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2011. aastaks.Esitatud arvud kajastavad teadusnõuandeid, konsulteerimist Läänemere piirkondliku nõuandekomisjoniga ning lubatud kogupüügi ja kvootide kehtestamise raamistikku, mis on esitatud komisjoni teatises, mis käsitleb arutelu 2011. aasta kalapüügivõimaluste üle.Komisjoni eesmärk on tagada kalavarude säästev kasutamine vastavalt liidu poliitikale ja rahvusvahelistele kohustustele ning säilitada samas püügivõimaluste stabiilsus, mistõttu lubatud kogupüügi iga-aastased muudatused on võimaluse piires limiteeritud, võttes arvesse konkreetse kalavaru seisukorda.Lubatud kogupüük ja liikmesriikidele eraldatud kvoodid on esitatud I lisas ja püügikoormuse piirangud on esitatud II lisas.Tursavarude puhul kajastab kavandatud lubatud kogupüük ja püügikoormuse piirangud Läänemere tursavarude ja nende varude püügi mitmeaastase kava järkjärgulist strateegiat. Kõnealuse kava peaeesmärk on kalastussuremuse järkjärguline vähendamine pikas perspektiivis säästva tasemeni, mis tagab varude taastamise ning suure ja stabiilse saagi.Läänemere lõhevarude puhul on merevetes ja siseveekogudes vaja täiendavaid korraldusmeetmeid, et vajaduse korral võimaldada varude tõhusat taastamist. Lõhevarude majandamiskava väljatöötamine on käsil.2010/0247 (NLE)Ettepanek:NÕUKOGU MÄÄRUS,millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused 2011. aastaksEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:1. Aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu meetmeid kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta.2. Määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta)[1] kohaselt peab nõukogu vastu võtma meetmed, mis tagavad juurdepääsu vetele ja kalavarudele ning säästva kalandustegevuse, võttes aluseks kättesaadavad teadusnõuanded ning eelkõige kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) koostatud aruande.3. Nõukogu on kohustatud kehtestama iga kalavaru või kalavarurühma lubatud kogupüügi. Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikide vahel nii, et kõikidele liikmesriikidele oleks tagatud kõikide kalavarude ja kalastustegevuse suhteline stabiilsus ning võttes asjakohaselt arvesse määruses (EÜ) nr 2371/2002 kehtestatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. Selleks et kalapüügivõimalused oleksid optimaalsed ning et neid kohaldataks tõhusalt, tuleks kindlaks määrata teatavad püügivõimalustega funktsionaalselt seotud ja nende jaoks olulised tingimused.4. Lubatud kogupüük tuleks kehtestada olemasoleva teadusnõuande põhjal ning arvestades bioloogilisi ja sotsiaal-majanduslikke aspekte ning tagades samal ajal eri kalandussektorite õiglase kohtlemise. Seetõttu on vaja võtta arvesse sidusrühmadega toimunud konsultatsiooni käigus ning eelkõige kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomitee ja asjaomaste piirkondlike nõuandekomisjonide koosolekutel esitatud arvamusi.5. Kalavarudele, mille suhtes kohaldatakse mitmeaastast kava, tuleks kalapüügivõimalused kehtestada kooskõlas kõnealustes kavades sätestatud eeskirjadega. Sellest tulenevalt tuleks kehtestada Läänemere tursavarude püügipiirangud ja püügikoormuse piirangud kooskõlas nõukogu 18. septembri 2007. aasta määruses (EÜ) nr 1098/2007 (millega kehtestatakse Läänemere tursavarude ja nende varude püügi mitmeaastane kava)[2] sätestatud meetmetega.6. Käesolevas määruses kehtestatud püügivõimaluste kasutamine toimub vastavalt nõukogu 20. novembri 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 1224/2009 (millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks),[3] eelkõige selle artiklitele 33 ja 34, mis käsitlevad püügi ja püügikoormuse registreerimist ning andmete edastamist kalapüügivõimaluste ammendumise kohta.7. Nõukogu 6. mai 1996. aasta määruse (EÜ) nr 847/96 (millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel)[4] artikli 2 kohaselt tuleb kindlaks määrata varud, mille suhtes kohaldatakse kõnealuses artiklis osutatud eri meetmeid.8. ELi kaluritele elatusvahendite tagamiseks on tähtis avada kõnealused püügipiirkonnad 1. jaanuaril 2011,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:I PEATÜKK Reguleerimisala ja mõistedArtikkel 1 SisuKäesoleva määrusega määratakse 2011. aastaks kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused.Artikkel 2 ReguleerimisalaKäesolevat määrust kohaldatakse ELi laevade suhtes, mis püüavad kala Läänemerel.Artikkel 3 MõistedLisaks määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 3 sätestatud mõistetele kasutatakse käesolevas määruses järgmisi mõisteid:(a) Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) püügipiirkonnad on määruse (EÜ) nr 2187/2005 I lisas täpsustatud geograafilised piirkonnad;(b) „Läänemeri” – ICESi alarajoonid 22–32;(c) „ELi laev” – liikmesriigi lipu all sõitev ja liidus registreeritud kalalaev;(d) „lubatud kogupüük (TAC)” – igast kalavarust aastas lubatav püük;(e) „kvoot” – liidule, liikmesriigile või kolmandale riigile eraldatud osa lubatud kogupüügist;(f) „sadamast äraoleku päev” – mis tahes 24 tunni pikkune katkematu ajavahemik või osa sellest, mille kestel laev ei ole sadamas.II PEATÜKKKalapüügivõimalusedArtikkel 4 Püügipiirangud ja nende jaotaminePüügipiirangud, nende jaotamine liikmesriikide vahel ning määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 2 kohased lisatingimused on esitatud I lisas.Artikkel 5 Püügivõimaluste jaotamist käsitlevad erisätted1. I lisas sätestatud kalapüügivõimalused jaotatakse liikmesriikide vahel nii, et see ei piira:a) määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõike 5 kohast kalapüügivõimaluste vahetamist;b) määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 37 kohast ümberjaotamist;c) määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 kohast lubatud lisakoguste lossimist;d) määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 4 kohast koguste kinnipidamist;e) määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 37, 105, 106 ja 107 kohaseid mahaarvamisi.2. Kui käesoleva määruse I lisas ei ole ette nähtud teisiti, kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3 selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse ennetuslikku lubatud kogupüüki, ning artikli 3 lõikeid 2 ja 3 ning artiklit 4 selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse analüütilist lubatud kogupüüki.Artikkel 6 Saagi ja kaaspüügi lossimise tingimusedKalavarusid, mille suhtes on kehtestatud püügi piirnormid, võib pardal hoida või laevalt lossida ainult juhul, kui:a) saagi on püüdnud sellise liikmesriigi laevad, millel on kvoot, ning kõnealune kvoot ei ole ammendatud; võib) saak moodustab osa liidule kuuluvast püügiosast, mis ei ole kvootidena liikmesriikide vahel ära jaotatud, ning kõnealune liidu kvoot ei ole ammendatud.Artikkel 7 Püügikoormuse piirangud1. Püügikoormuse piirangud on esitatud II lisas.2. Kõnealuseid piiranguid kohaldatakse ICESi alarajoonide 27 ja 28.2 suhtes seni, kuni komisjon ei ole otsustanud kooskõlas määruse (EÜ) nr 1098/2007 artikli 29 lõikega 2 need alarajoonid kõnealuse määruse artikli 8 lõike 1 punktis b, lõigetes 3, 4 ja 5 ning artiklis 13 sätestatud piirangute kohaldamisalast välja jätta.3. Lõikes 1 osutatud piiranguid ei kohaldata ICESi alarajooni 28.1 suhtes seni, kuni komisjon ei ole otsustanud kooskõlas määruse (EÜ) nr 1098/2007 artikli 29 lõikega 4, et määruse (EÜ) nr 1098/2007 artikli 8 lõike 1 punktis b, lõigetes 3, 4 ja 5 sätestatud piiranguid kohaldatakse kõnealuse alarajooni suhtes.III PEATÜKK LÕPPSÄTTEDArtikkel 8 Andmete edastamineKui liikmesriigid saadavad komisjonile püütud koguste lossimisandmeid määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 33 ja 34 kohaselt, tuleb selleks kasutada käesoleva määruse I lisas sätestatud kalavarude koode.Artikkel 9 JõustumineKäesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2011.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistujaI LISAELi kalalaevade püügi piirnormid püügipiirangutega piirkondades kalaliikide ja piirkondade kaupaJärgmistes tabelites sätestatakse kalavarude kaupa lubatud kogupüük (TAC) ja kvoodid (eluskaalu tonnides, kui ei ole sätestatud teisiti) ning kvootide haldamisega seotud tingimused ühest aastast teise ülekandmisel.Viited püügipiirkondadele on viited ICESi püügipiirkondadele, kui ei ole sätestatud teisiti.Igas piirkonnas osutatakse kalavarudele liigi ladinakeelse nimetuse tähestikulises järjekorras. Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmist ladinakeelsete nimetuste ja tavanimetuste vastavustabelit.Teaduslik nimi | Kolmetäheline kood | Tavanimetus |Clupea harengus | HER | Heeringas |Gadus morhua | COD | Tursk |Platichthys flesus | FLE | Lest |Pleuronectes platessa | PLE | Atlandi merilest |Psetta maxima | TUR | Harilik kammeljas |Salmo salar | SAL | Lõhe |Sprattus sprattus | SPR | Kilu |Liik | Heeringas | Püügipiirkond: | Alarajoonid 30–31 |Clupea harengus | HER/3D30.; HER/3D31. |Soome | 74 607 | (1) | Analüütiline TAC |Rootsi | 16 393 | (2) |EL | 91 000 | (3) |TAC | 91 000 |(1) Alarajoonis 31 võib püüda kuni 2 460 t (2) Alarajoonis 31 võib püüda kuni 540 t (3) Alarajoonis 31 võib püüda kuni 3 000 t |Liik | Heeringas | Püügipiirkond: | Alarajoonid 22–24 |Clupea harengus | HER/3B23.; HER/3C22.; HER/3D24. |Taani | 2 227 | Analüütiline TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. |Saksamaa | 8 763 |Soome | 1 |Poola | 2 067 |Rootsi | 2 826 |EL | 15 884 |TAC | 15 884 |Liik | Heeringas | Püügipiirkond: | Alarajoonide 25–27, 28.2, 29 ja 32 ELi veed |Clupea harengus | HER/3D25.; HER/3D26.; HER/3D27.; HER/3D28.; HER/3D29.; HER/3D32. |Taani | 2 016 | Analüütiline TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. |Saksamaa | 535 |Eesti | 10 295 |Soome | 20 097 |Läti | 2 541 |Leedu | 2 675 |Poola | 22 831 |Rootsi | 30 650 |EL | 91 640 |TAC | Ei kohaldata |Liik | Heeringas | Püügipiirkond: | Alarajoon 28.1 |Clupea harengus | HER/03D.RG |Eesti | 15 082 | Analüütiline TAC |Läti | 17 578 |EL | 32 660 |TAC | 32 660 |Liigid | Tursk | Püügipiirkond: | Alarajoonide 25–32 ELi veed |Gadus morhua | COD/3D25.; COD/3D26.; COD/3D27.; COD/3D28.; COD/3D29.; COD/3D30.; COD/3D31.; COD/3D32. |Taani | 13 544 | Analüütiline TAC |Saksamaa | 5 388 |Eesti | 1 320 |Soome | 1 036 |Läti | 5 036 |Leedu | 3 318 |Poola | 15 595 |Rootsi | 13 721 |EL | 58 957 |TAC | Ei kohaldata |Liik | Tursk | Püügipiirkond: | Alarajoonide 22–24 ELi veed |Gadus morhua | COD/3B23.; COD/3C22.; COD/3D24. |Taani | 8 206 | Analüütiline TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. |Saksamaa | 4 012 |Eesti | 182 |Soome | 161 |Läti | 679 |Leedu | 440 |Poola | 2 196 |Rootsi | 2 924 |EL | 18 800 |TAC | 18 800 |Liik | Atlandi merilest | Püügipiirkond: | Alarajoonide 22-32 ELi veed |Pleuronectes platessa | PLE/3B23.; PLE/3C22.; PLE/3D24.; PLE/3D25.; PLE/3D26.; PLE/3D27.; PLE/3D28.; PLE/3D29.; PLE/3D30.; PLE/3D31.; PLE/3D32. |Taani | 2 179 | Ennetuslik TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. |Saksamaa | 242 |Poola | 456 |Rootsi | 164 |EL | 3 041 |TAC | 3 041 |Liik | Lõhe | Püügipiirkond: | Alarajoonide 22–31 ELi veed |Salmo salar | SAL/3B23.; SAL/3C22.; SAL/3D24.; SAL/3D25.; SAL/3D26.; SAL/3D27.; SAL/3D28.; SAL/3D29.; SAL/3D30.; SAL/3D31. |Taani | 51 829 | (1) | Analüütiline TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. |Saksamaa | 5 767 | (1) |Eesti | 5 267 | (1) |Soome | 64 627 | (1) |Läti | 32 965 | (1) |Leedu | 3 875 | (1) |Poola | 15 723 | (1) |Rootsi | 70 056 | (1) |EL | 250 109 | (1) |TAC | Ei kohaldata |__________ |(1) Väljendatakse isendite arvuna. |Liik | lõhe | Püügipiirkond: | Alarajooni 32 ELi veed |Salmo salar | SAL/3D32. |Eesti | 1 581 | (1) | Analüütiline TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. |Soome | 13 838 | (1) |EL | 15 419 | (1) |TAC | Ei kohaldata |_________ |(1) Väljendatakse isendite arvuna. |Liik | Kilu | Püügipiirkond: | Alarajoonide 22–32 ELi veed |Sprattus sprattus | SPR/3B23.; SPR/3C22.; SPR/3D24.; SPR/3D25.; SPR/3D26.; SPR/3D27.; SPR/3D28.; SPR/3D29.; SPR/3D30.; SPR/3D31.; SPR/3D32. |Taani | 26 236 | Analüütiline TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. |Saksamaa | 16 621 |Eesti | 30 466 |Soome | 13 734 |Läti | 36 796 |Leedu | 13 310 |Poola | 78 087 |Rootsi | 50 719 |EL | 265 969 |TAC | Ei kohaldata |II LISAPüügikoormuse piirangud1. Liikmesriigid tagavad, et nende lipu all sõitvatel laevadel, kes kalastavad traalide, põhjanootade või muude samalaadsete püügivahenditega, mille võrgusilma suurus on 90 mm või suurem, seisevvõrkude, nakkevõrkude või abaratega, mille võrgusilma suurus on 90 mm või suurem, põhjapüügivahendite ja õngejadadega, v.a triivõngejadade, ridvata õngede ja taglasõngejadadega, lubatakse kalastada kuni:a) 163 sadamast äraoleku päeva jooksul alarajoonides 22–24, välja arvatud ajavahemikul 1.–30. aprill, mil kohaldatakse määruse (EÜ) nr 1098/2007 artikli 8 lõike 1 punkti a, ningb) 160 sadamast äraoleku päeva jooksul alarajoonides 25–28, välja arvatud ajavahemikul 1. juuli – 31. august, mil kohaldatakse määruse (EÜ) nr 1098/2007 artikli 8 lõike 1 punkti b.2. Aasta jooksul sadamast äraoleku päevade maksimumarv, mil laev võib viibida kahes punkti 1 alapunktides a ja b määratletud piirkonnas, kalastades punktis 1 osutatud püügivahenditega, ei või olla suurem kui ühele neist kahest piirkonnast eraldatud päevade maksimumarv.[1] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.[2] ELT L 248, 22.9.2007, lk 1.[3] ELT L 343, 22.12.2009, lk 1.[4] EÜT L 115, 9.5.1996, lk 3.