text:
MÖD 2007:3 | lagen.nu
 MÖD 2007:3
 Buller från en motorsportbana-----Det räcker inte att bara pröva de bullerolägenheter som härrör från motorcykelkörning på själva banan. Prövningen måste enligt Miljööverdomstolen utvidgas och kompletteras till att omfatta också de bullerstörningar som alstras av motorcyklister som kör till och från banan.
 Vänersborgs tingsrätts, miljödomstolen, dom den 13 mars 2006 i mål nr M 5187-04, se bilaga
 1. M.J.
 2. G.J.
 3. S.J.
 4. U-B.L.
 5. M.S.
 6. K.S.
 7. B.S.
 1. Miljö- och byggnämnden i Torsby kommun
 2. Torsby Motorklubb c/o D.I.
 Anmälan enligt 9 kap. 6 § miljöbalken avseende endurobana
 1. Miljööverdomstolen avvisar de yrkanden som framställts av G.J., S.J., K.S. och B.S. om att Torsby kommun skall bli betalningsansvarig för alla vägkostnader på tillfartsvägen och att kommunen eller Torsby Motorklubb skall ställas ansvariga för om motorcykelolyckor inträffar.
 2. Miljööverdomstolen undanröjer dels första stycket av miljödomstolens domslut dels den del av Länsstyrelsens i Värmlands län beslut den 15 november 2004 i ärende nr 505-7194-04 m.fl., varigenom klagandenas talan avslagits, dels länsstyrelsens beslut den 31 augusti 2005 i ärende nr 505-7934-05, dels de beslut som meddelats av Miljö- och Byggnämnden i Torsby kommun den 25 februari 2004, § 19, och den 16 juni 2004, § 103. Miljööverdomstolen återförvisar målet till nämnden för fortsatt behandling.
 G.J., S.J. , K.S. och B.S. (G.J. m.fl.) har yrkat att Miljööverdomstolen återsänder ärendet till Miljö- och Byggnämnden i Torsby kommun för omprövning. De har i andra hand yrkat - såsom Miljööverdomstolen uppfattat deras talan - att domstolen skall besluta att en ljudmätning görs från tillfartsvägen vid deras fastigheter, att Torsby kommun blir betalningsansvarig för alla vägkostnader på tillfartsvägen, att kommunen eller Torsby Motorklubb skall ställas ansvariga för om motorcykelolyckor inträffar, att endurobanan inhägnas, samt att kommunen eller motorklubben skall ansvara för att förbudsskyltar sätts upp runt alla tillfartsvägar och stigar runt banan.
 M.J., M.S. och U-B.L. har yrkat att Miljööverdomstolen skall förordna om att endurobanan på lämpligt sätt skall inhägnas och att bullermätning skall göras från tillfartsvägarna till deras respektive fastigheter.
 Miljö- och Byggnämnden i Torsby kommun (nämnden) och Torsby Motorklubb (motorklubben) har bestritt ändring.
 Parterna har i Miljööverdomstolen åberopat i allt väsentligt samma omständigheter som vid miljödomstolen med följande tillägg och förtydliganden.
 G.J. m.fl.
 Trots att det ljud som uppstår när motorcyklisterna passerar på tillfartsvägen utanför deras bostäder är olidligt får de inte någon ljudmätning gjord. De anser att det är självklart att kommunen skall betala hela vägavgiften när kommunen låter bedriva fritidsaktiviteter efter denna väg. Torsby kommun borde söka samarbete med de grannkommuner - bl.a. Sunne - som redan har motorbanor som även Torsby kommuns motorintresserade skulle kunna nyttja.
 M.J. och M.S.
 Eftersom motorbanan inte är skyddad genom inhägning mot icke tillämpad användning förekommer regelbundet icke acceptabla störningar från motorcyklar vid deras tomt. Från tillfartsvägen mäter de regelbundet buller från motorcyklar med mer än 85 dBA. Det händer att motorcyklister kör över deras tomt bara 4 meter framför deras hus. Motorcyklisterna påstår att de får åka i området på grund av ett det finns en motorcrossbana. Den genomförda bullermätningen är ofullständig och visar inte bullerkonsekvenserna av verksamheten i dess helhet. Det är nödvändigt att göra bullermätning från deras bostadshus mot tillfartsvägen.
 U-B.L.
 Banområdet används regelbundet både av motorklubbens medlemmar och andra motorcyklister på inte tillåtna tider. Även om det finns beslut på att banan bara får nås på en tillfartsväg västerifrån används regelbundet också den tillfartsväg som gränsar till hennes tomt. Eftersom banområdets förekomst i två år har uppmuntrat motorcyklister att köra olagligt, vilket medfört olägenheter för de närboende, yrkar hon på att banan på lämpligt sätt inhägnas så att olaglig användning i fortsättningen kan uteslutas. Det räcker inte med skyltar eller bom på tillfartsvägen. Enligt motorklubben kommer 10 % av medlemmarna att köra till banan på egna motorcyklar. Hon kräver därför att bullermätning görs från tillfartsvägen till hennes hus.
 Motorklubben har i samband med handläggningen av anmälningsärendet åtagit sig att tillse att klubbens medlemmar ej nyttjar banan på andra tider eller på annat sätt än vad som angivits i anmälan eller reglerats i villkoren. Klubben har vidare åtagit sig att även försöka stävja eventuella icke-klubbmedlemmars otillbörliga användande av banan eller tillfartsvägarna till denna. På en liten ort, där motorcykelägarna i bygden är kända, är detta sannolikt ett fullt möjligt tillvägagångssätt. Att inhägna banan har bedömts medföra en oskälig kostnad för verksamheten. De åtgärder som klubben åtagit sig enligt ovan har ansetts tillräckliga. Vid nämndens handläggning av anmälningsärendet har bedömningen gjorts att tillkomsten av banan ej ger ökade risker för störande körning i terrängen eller på skogsvägar i området. Snarare kan det vara så att tillkomsten av endurobanan ger en möjlighet för mer ordnad verksamhet som även minskar på eventuell körning av icke- klubbmedlemmar.
 Någon bullermätning eller beräkning vid tillfartsvägen till banan genomfördes inte i samband med nämndens handläggning av anmälningsärendet. Den omfattning av verksamheten som anges i anmälan - 10-20 transportbilar per vecka till båda verksamheterna - endurobanan och knattecrossbanan - bedömdes inte ge upphov till mer än en försumbar trafikökning i området.
 I dagsläget är det ingen medlem med registrerad motorcykel som kör med den till banan för att träna, de använder buss eller släpkärra. Klubben kan inte stå till svars för om andra ungdomar eller äldre kör cross på allmän väg eller om någon har trasigt avgasrör på sin bil eller om en offroad mc passerar, detta måste i så fall vara en polissak. Det enda buller som klubben är ansvarig för är det som kommer från banan och det är redan bevisat att det inte stör. De klagande kräver att endurobanan inhägnas för att ingen ska köra där olovligt. Klubben har bett klaganden att höra av sig om någon kör på banan på felaktiga tider. Klubben har fått endast ett samtal om det. Om någon kör där på fel tider och klubben får vetskap om det utesluts vederbörande och polisanmäls av klubben. U-B.L. påstår att hon har problem med störningar från en väg i sydlig riktning. Den vägen har inget samband med endurobanan. Enligt rykten är det ungdomar som kör fram och åter på den vägen. Klubben kan inte stå till svars för dessa problem.
 De kan inte bekräfta kommunens uppfattning att tillkomsten av endurobanan ger en möjlighet för mer ordnad verksamhet som även skulle minska kröning av icke-klubbmedlemmar. Inte heller kan de bekräfta att banan ej ger ökade risker för störande körning i terrängen eller på skogsvägar i området. Också sommaren och hösten 2006 har visat att det är precis tvärtom. De har fått klagomål från turister som använt deras fastighet som semesterbostad. Innan endurobanan har de aldrig upplevt bullerstörningar från motorcyklar i området. De är mycket tveksamma till att situationen skulle kunna förbättras utan att använda skarpa regler, skyltning, bevakning och inhängning av banan.
 Vägverket har i målet avgivit ett yttrande angående buller från motorcyklar, främst enduromotorcyklar. Av yttrandet framgår bl.a. följande. När det gäller enduro- och trialmotorcyklar regleras dessa särskilt i 28 kap. i VVFS 2003:23, särskilda krav för tvåhjuliga motorcyklar som utrustats för tävlingsändamål. Vid registreringsbesiktning genomförs en stillastående bullermätning där gränsvärdet inte får överstiga 94 dB(A). Enduro- och trialmotorcykel definieras i föreskrifterna som ett fordon som ändrats och utrustats för tävlingsändamål och är upptaget i förteckning över tävlingsmotorcyklar upprättad av Svenska motorcykel- och snöskoterförbundet (SVEMO) som genom särskilt beslut har godkänts av Vägverket. En enduro- eller trialmotorcykel får - om bestämmelserna i 28 kap. tillämpas - framföras på väg, men endast med giltig tävlingslicens utfärdad av SVEMO eller Motorförarnas Helnykterhetsförbund (MHF) och endast i samband med träning eller tävling som är organiserad av motorklubb registrerad i SVEMO eller MHF.
 SVEMO har i ett inhämtat yttrande konstaterat att förbundet stödjer miljödomstolens dom samt vidare anfört bl.a. följande. SVEMO arbetar i dag intensivt med miljöfrågorna. Att miljöanpassa förbundets verksamhet är en överlevnadsfråga för motorsporten både i Sverige och Europa. Av miljöfrågorna är ljudfrågorna de mest akuta. Under de senaste åren har förbundet lyckats få med det internationella samfundet i detta arbete på ett fullgott sätt. Det innebär att det nu börjat föras globala samtal med MC-tillverkarna som resulterat i att man från tillverkarhåll nu tagit fram ”prototyper” på MC som har betydligt lägre ljudnivåer. SVEMO anser att omfattande förbättringar/miljöanpassningar kommer att vara märkbara inom en inte alltför avlägsen framtid.
 I detta mål kan Miljööverdomstolen inte lagligen pröva de yrkanden som G.J. m.fl. framställt om att Torsby kommun skall bli betalningsansvarig för alla vägkostnader på tillfartsvägen och att kommunen eller motorklubben skall ställas ansvariga för om motorcykelolyckor inträffar. Dessa yrkanden skall således avvisas.
 När det gäller övriga yrkanden som framställts av klagandena innefattar de krav på att - utöver de villkor som nämnden fastställt för inrättandet och användningen av endurobanan - ytterligare försiktighetsmått skall vidtas för att begränsa bullerolägenheterna från motorcyklar som körs till och från banan. Både av nämndens beslut och av nämndens yttrande till Miljööverdomstolen framgår att prövningen såvitt gäller buller i huvudsak varit inriktad på det buller som uppkommer vid körning på banan. Också länsstyrelsen och miljödomstolen har begränsat sin prövning i huvudsak till störningar från endurokörningen på banan.
 Miljööverdomstolen anser i likhet med miljödomstolen att de av nämnden föreskrivna villkoren är tillräckliga för att motverka att själva endurokörningen på banan medför skada eller olägenhet för närboendes hälsa.
 Av klagandenas uppgifter i målet framstår det som uppenbart att de känner sig mycket störda av det buller som alstras av motorcyklister som kör till och från banan. Dessa bullerolägenheter är enligt Miljööverdomstolen en följd av att banan finns i området. Oavsett om bullret orsakas av motorklubbens medlemmar eller av andra kan klubben i egenskap av verksamhetsutövare inte undgå de skyldigheter som följer av 2 kap. 3 § miljöbalken att utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka de aktuella bullerstörningarna. Den av underinstanserna gjorda prövningen måste enligt Miljööverdomstolen utvidgas och kompletteras till att omfatta också dessa bullerstörningar. En sådan utvidgad prövning kan avse frågor om t.ex. inhägnad av hela eller delar av banan, avstängning av och/eller skyltning på tillfartsvägar, tidsmässig begränsning av verksamheten eller inrättande av ett samrådsorgan med företrädare för nämnden, motorklubben och närboende fastighetsägare för att hantera klagomål. Också frågan om bullermätningar bör kunna övervägas. Den nu antydda kompletterande prövningen kan inte lämpligen genomföras av Miljööverdomstolen utan måste ske av Miljö- och byggnämnden som har behövlig lokalkännedom. Om de aktuella bullerstörningarna inte kan förebyggas eller motverkas måste enligt Miljööverdomstolens mening den valda lokaliseringen av banan ifrågasättas.
 Med hänsyn till det nu anförda bör målet återförvisas till nämnden för fortsatt handläggning. Miljödomstolens domslut såvitt gäller själva saken och länsstyrelsens beslut såvitt gäller avslag på överklagandena samt nämndens beslut skall därför undanröjas.
 Beslutet får enligt 23 kap.8 §miljöbalken inte överklagas.
 I avgörandet har deltagit hovrättsråden Anders Holmstrand, Eva Wagner, miljörådet Sven Bengtsson och f.d. hovrättsrådet Arne Kardell, referent. Enhälligt.
 1. B.S.
 2. K.S.
 3. G.J.
 4. S.J-S.
 6. M.J.
 7. U-B.L.
 Ombud för 6 och 7: M.S.
 8. Fryksände Östra viltvårdsområde
 c/o L.Ö.
 2. Torsby Motorklubb
 c/o D. U.
 Länsstyrelsen i Värmlands läns beslut den 15 november 2004 i ärende nr 505-7194-04 m.fl. och den 31 augusti 2005 i ärende nr 505-7934-05; se bilaga 1 och 2
 Anmälan enligt 9 kap. 6 § miljöbalken avseende endurobana på fastigheten Stensgård 1:220
 Miljödomstolen avslår överklagandena.
 Miljödomstolen tillerkänner U-B.L. ersättning av allmänna medel för resa i samband med den inställda förhandlingen den 17 maj 2005 med trehundrasjuttiotvå (372) kronor.
 Miljö- och byggnämnden i Torsby kommun godkände den 25 februari 2004 en anmälan från Torsby Motorklubb om att anlägga en endurobana och bedriva endurokörning på fastigheten Stensgård 1:220. Klubben förelades samtidigt att vid bedrivande av verksamheten uppfylla vissa villkor. Närboende överklagade beslutet och nämnden vidhöll i nytt beslut den 16 juni 2004 sin tidigare inställning men kompletterade det tidigare beslutet med ytterligare villkor innan ärendet överlämnades till länsstyrelsen.
 Länsstyrelsen avslog den 15 november 2004 överklaganden från bl.a. Fryksände Östra viltvårdsområde, U-B.L., M.S. och M.J. Överklaganden från B.S., P.S., K.S., G.J. och S.J-S. avvisades eftersom de inte ansågs berörda av den planerade verksamheten på ett sådant sätt att de var taleberättigade.
 Avvisningsbeslutet fastställdes av miljödomstolen i beslut den 8 april 2005 och överklagades därefter till Miljööverdomstolen, som fastställde miljödomstolens beslut såvitt avsåg P.S. och undanröjde avvisningsbeslutet i övrigt.
 Målet återförvisades därefter till länsstyrelsen för avgörande i sak.
 Den 31 augusti 2005 avslog länsstyrelsen även överklagandena från B.S., K.S., G.J. och S.J-S.
 I samband med prövningen av detta mål prövar miljödomstolen i mål M 5188-04 även ett överklagat beslut från länsstyrelsen avseende en knattekrossbana på samma fastighet. Dom i de två målen meddelas samtidigt.
 B.S., K.S., G.J. och S.J-S. har yrkat att miljödomstolen upphäver nämndens godkännande av endurobanan, alternativt återsänder ärendet till nämnden så att samråd kan hållas med alla berörda. De har vidare yrkat att en kompletterande ljudmätning genomförs från fastigheter nära tillfartsvägen. De har utvecklat överklagandet enligt bl.a. följande. Samråd har inte hållits med berörd befolkning. De är alla delägare i den tillfartsväg som länsstyrelsen hänvisat enduroåkarna att använda. Den närmast belägna fastigheten ligger endast 20 meter från denna väg och kommer således att påverkas mycket av den höjda bullernivån som kommer att uppstå i en tidigare mycket tyst miljö. Banan kommer dessutom att anläggas på ett berg, vilket sprider ljudet över ett mycket stort område. En avvägning mellan allmännyttan och de enskilda bofastas intressen har inte gjorts. De kommer alla få en försämrad livskvalitet och känner sig väldigt illa berörda. Banan blir dessutom ett stort intrång i den fina miljön. De är vana vid en tyst miljö och det är på grund av denna som de från början bosatte sig i bygden. Det aktuella området används som fritidsområde av många, bland annat Torsby ridklubbs medlemmar.
 U-B.L. har, som hennes talan får förstås, i första hand yrkat att anläggandet av endurobanan förbjuds och i andra hand att en ny bullermätning som är mer korrekt genomförs. Hon har till utveckling av överklagandet anfört bl.a. följande. Den planerade motorsportanläggningen har ingen lämplig lokalisering. De bullervärden om maximalt 53 dB(A) som motorklubben räknat fram är att anse som gränsfall och inte som framtidsorienterade bullervärden i överensstämmelse med miljömålet en god bebyggd miljö. Tillförlitligheten av den genomförda bullerberäkningen ifrågasätts. Ingenstans framgår att det är två verksamheter, enduro- och knattekrossverksamhet, som kommer att bedrivas samtidigt och huruvida hänsyn tagits härtill. Bullerberäkningen har istället gjorts för varje verksamhet för sig. Mätningarna på hennes fastighet har visat värden som delvis överskrider de tillåtna riktvärdena enligt Naturvårdsverkets allmänna råd från 1975. Enligt de nya allmänna råden från Naturvårdsverket, Riktlinjer för buller från motorsport- och bilprovningsbanor 2004, överskrider motorklubben definitivt tillåtna värden. Hennes hus på fastigheten X 1:227 ligger 390 meter från den tänkta endurobanan och den mellanliggande skogen kommer inte att dämpa ljudet eftersom ett kalhygge skall göras i området mot tippen. Motorklubbens medlemmar kör redan i området och det är även mycket lockande för andra ungdomar, alltså icke- medlemmar, att köra där. Eftersom banområdet inte är inhägnat finns ingen möjlighet för motorklubben eller de närboende att ha någon kontroll över vilka som kör där och på vilka tider det körs. Det går inte att skilja på banområdet och tillfartsvägen eftersom klubben har rätt att åka på vägen fram till banan. De störningar som redan uppstått fanns inte tidigare utan började i samband med att banan annonserades i media. Andra lämpligare platser att anlägga banan på finns och nuvarande lokalisering har valts av kommunen enbart eftersom det var den billigaste lösningen. Risk finns dessutom att hon drabbas ekonomiskt på grund av att hennes fastighet kan komma att minska i värde om banan kommer till stånd. Motorsportanläggningen har exempelvis redan på ett betydande ekonomiskt sätt skadat den verksamhet som M.J. och M.S. bedriver på fastigheten X 1:217, belägen på östra sidan av bergstoppen.
 M.S. och M.J. har i första hand yrkat att anläggandet av endurobanan förbjuds och i andra hand att en ny bullermätning från tillfartsvägen österifrån genomförs. Till utveckling av överklagandet har de anfört i stor sett detsamma som U-B.L. och därutöver tillagt bl.a. följande. De bedriver turistverksamhet på sin fastighet och för närvarande har de åtta sängplatser. En intresseanmälan för anläggande av en stugby lämnades in långt innan motorklubben ansökte om sin verksamhet på den angränsande fastigheten. Om motorbanan inte kommer till stånd kommer de således att bygga ytterligare fem stugor med sex sovplatser i varje stuga. Förberedelserna för den planerade stugbyn har redan kostat mer än 110 000 kronor. Eventuella kunder förväntar sig ett lugnt och naturskönt läge och inget onödigt buller från en motorsportbana. Deras gäster har redan klagat på ljud från motorcyklar som kommit från den vändplatta som ligger på högsta punkten i banans område. Vändplattan ligger cirka 500 meter från deras hyreshus och trots avståndet är motorljudet mycket hörbart. Gäster som kommit från Tyskland på semester har inte fått sova och avbokningar har gjorts, även av stamgäster. Detta kan inte accepteras längre och det är oerhört viktigt att sommarsäsongen 2006 inte påverkas negativt. Skulle ytterligare avbokningar uppstå på grund av den planerade banan är företagets existens hotad. Hade information lämnats och samråd hållits tidigare hade de definitivt aldrig investerat i stugbygget och den ekonomiska skadan hade kunnat begränsas. Olägenheter som kommer att uppstå eller redan har uppstått från motorklubbens planerade verksamhet har inte beaktats av länsstyrelsen. Området är inte lämplig lokalisering för en motorcykelbana. Banan borde förläggas bakom högsta punkten, vilket skulle avskärma ljudet. Den planerade banan har så stor utsträckning att den förkortning med 200 meter som detta skulle innebära inte har någon större betydelse för klubben. Klubben har inte den kunskap som krävs för att bedriva verksamheten på ett sådant sätt att närboendes miljö skyddas mot skada eller olägenhet. Under sommaren 2004 har de från sin egen fastighet genomfört ett flertal bullermätningar med godkänt mätinstrument när motorcyklister kört i området. Resultatet visar att deras mätningar och motorklubbens mätningar inte överensstämmer. Värden har uppvisats som delvis överskrider Naturvårdsverkets allmänna råd från 1975. Ljudmätningarna gjordes inte bara från grusvägen utan även från traktorvägen bakom deras hus, vilken regelbundet används av motorklubbens medlemmar och icke-medlemmar som tillfartsväg. Vid länsstyrelsens syn på fastigheten kunde inte motorklubbens ordförande säga emot att flera medlemmar regelbundet kör på olika olagliga sätt i området och på det planerade området för motorsportanläggningen. Det är även märkligt att kommunen flyttade den planerade anläggningen från det redan bullerstörda Valberg till det tysta området med fasta bostadshus i Stensgård. Flera gånger har motorcyklister som kört utanför deras fastighet och varit störande stoppats. Vissa händelser har även polisanmälts. Många ungdomar kör i området, både motorklubbsmedlemmar och icke-medlemmar. De kör inte bara på befintliga stigar och vägar utan även i terrängen. Områden som inte är inhägnade är lockande för ungdomarna att köra i och även om tillstånd till att köra på banan ännu inte finns kör de där ändå. Banområdet bör således inhägnas. Deras fastighet är omringad av vägar och stigar och under sommaren har det vid ett stort antal tillfällen hänt att flera motorcyklister kört runt i området samtidigt. Det är inte bara åkandet på det tänkta banområdet som upplevs som störande, åkandet på tillfartsvägen stör minst lika mycket. Ingen på östra sidan berget som skall till banan kör runt för att åka in på tillfartsvägen på västra sidan utan de tar tillfartsvägen österifrån. Här gasas det på för fullt och de kör ofta i hög hastighet. En ansökan om avstängning av tillfartsvägen har gjorts hos kommunen. De hävdar dock att det inte är deras uppgift att hantera denna fråga och samma sak säger polisen. Länsrätten har i bygglovsärendet haft syn på platsen och det beslutades därefter att en förflyttning av banan västerut skulle ske. Detta hjälper dock inte dem på västsidan.
 Fryksände Östra viltvårdsområde har yrkat att länsstyrelsens beslut att tillåta endurobana inom viltvårdsområdet skall upphävas. Viltvårdsområdesföreningen har utvecklat överklagandet enligt bl.a. följande. Föreningen bildades 1978 och har förvaltat området sedan dess. Jakten har en stor social betydelse för de boende i Torsby kommun och för de som jagar inom föreningens marker. En viktig del av jakten är den mentala avkopplingen från en stressig vardag och även om det går att jaga under ständiga ljudmattor är det synnerligen störande och förtar den jaktliga upplevelsen. Den planerade endurobanan kommer att minska det ekonomiska värdet av jakten. Det är synnerligen anmärkningsvärt att kommunen tillåts anlägga en sådan störande verksamhet inom ett i övrigt tyst och opåverkat skogsområde. Kommunens mark löper rakt igenom en stor del av viltvårdsområdets marker och kommer att skära av området så att viltet i stor utsträckning kommer att undvika att passera därigenom. Banans sträckning ligger i huvudsak mellan bebyggelsen i väster och sjösystemet i öster och det kan därför med fog antas att endurobanan kommer att ha barriäreffekter som kommer att påverka viltets rörelser i nord-sydlig riktning. Många djur kommer inte att inkludera endurobanan eller dess närområde i sina revir, vilket kommer att påverka vilttillgången negativt. De begränsningar som beslutats för verksamheten, med förbud under gemensamhetsjakten efter älg, är inte tillräckliga. Huvuddelen av jakten inom området sker enskilt efter annat vilt än älg. Ljudet från motorcyklarna kommer exempelvis att göra det omöjligt att höra en drivande hund. En avvägning mellan allmännyttan och vad den enskilde förlorar har inte gjorts i ärendet. Kommunens mark är så liten att endurobanans sträckning kommer att gå i direkt gräns mot privata fastigheter, vilket kommer att påverka värdet på dessa fastigheter negativt. Den redovisade verksamheten med 4 - 5 åkare per kväll, tre dagar i veckan, kan inte anses som ett viktigt allmänt intresse. Utövarna av verksamheten är mycket få i förhållande till alla de närboende och jägare som kommer att påverkas negativt av störningen.
 Miljö- och byggnämnden i Torsby kommun har vidhållit sitt beslut samt anfört bl.a. följande. De närboende har, förutom vid de fyra tillfällen som de getts möjlighet att lämna synpunkter på de planerade motorbanorna, dessutom kontaktats av verksamhetsutövaren och getts möjlighet att få information. Eftersom de beräknade bullervärdena för knattekrossen är betydligt lägre än endurocyklarnas bullervärden kommer den sammanlagda effekten inte att påverka det beräknade riktvärdet. Den planerade verksamheten, körtiderna, är dessutom av tämligen begränsad omfattning. Genomförda bullerberäkningar gav inte värden som överskrider nu gällande riktvärden. Riktvärdena har inte ändrats i de nya allmänna råden från Naturvårdsverket. Det som möjligtvis inte framgår av nämndens protokoll är att nämnden även diskuterat och gjort en bedömning av den aktuella platsen och kommit fram till att här är det sannolikt att det inte kommer uppstå några bullerolägenheter.
 Torsby motorklubb har bestritt ändring samt anfört bl.a. följande. Många motorkross- och endurobanor ligger betydligt mer centralt än detta område. Ljudet från en enduromotorcykel försvinner nästan helt på ett avstånd av 100 meter in i skogen. Eftersom enduro körs på smala stigar över rötter och sten inne i skogen blir ljudnivåerna mycket låga och 500 - 1 000 meter bort är de absolut inte hörbara. M.S:s egen ljudmätning av en motorcykel som i hög fart kört förbi på en grusväg är inte jämförbar. Alla endurobanor ligger i skog som det jagas i, vilket fungerar på övriga platser i Sverige. Sedan klubben fick nyttjanderättsavtalet har det röjts en bana men det pågår ännu ingen verksamhet i området. Banan är inte öppnad och ingen får åka där förrän klubben fått sin banlicens. Påståendet att klubben redan kör i området stämmer alltså inte. De motorcyklister M.S. pratar om är ungdomar som åker på grusvägar och som inte är intresserade av klubbens enduroverksamhet. Tjuvåkningen är snarare en polisiär fråga och har inte med banan att göra. Klubben kommer dock att göra allt för att försöka stoppa detta och de pratar gärna med dessa ungdomar. De närboende blandar ihop nöjeskörningen med enduroverksamheten, som är en seriös sport. Cirka 90 procent av dem som kommer att köra på banan kommer att ta sig dit med bil och släp. Han kan förstå att närboende oroar sig för buller men när länsrätten gjorde syn på platsen för ett tag sedan togs det med en motorcykel. Denna kördes upp på vändplanen samt förbi U-B.L:s fastighet, vilket knappt hördes av de närvarande.
 Miljödomstolen anmärker här att detta mål samt mål M 5188-04 om knattekrossverksamheten först var utsatta till muntlig förhandling och syn i Torsby den 17 maj 2005. Miljödomstolens beslut den 8 april 2005 överklagades emellertid och eftersom det visade sig att beslut från Miljööverdomstolen i anledning av överklagandet inte kunde påräknas innan sammanträdet ställdes detta in och underrättelse, daterad den 12 maj 2005, om den inställda förhandlingen skickades till parterna.
 U-B.L har yrkat ersättning för att hon infunnit sig till den inställda förhandlingen den 17 maj 2005 med sammanlagt 2 174 kronor, varav 1 430 kronor avser förlorad inkomst och återstående 744 kr kostnader för resa med bil Göteborg-Torsby och åter (62 mil à 12 kr). Hon har uppgett att eftersom hon var kallad till Torsby den 17 maj 2005 tog hon tjänstledigt med löneavdrag i två dagar, den 16 och 17 maj 2005, att hon inte fått underrättelsen om att sammanträdet var inställt när hon lämnade Göteborg på morgonen den 16 maj 2005 och att hon först vid ankomsten till Torsby fick veta att förhandlingen var inställd.
 Av handlingarna i målet framgår att alla berörda getts möjlighet att yttra sig över motorklubbens anmälan till nämnden. Skäl att återförvisa målet till nämnden för ytterligare samråd föreligger därmed inte.
 De närboende har uttryckt oro för ökade bullerstörningar från enduroverksamheten. De har även framfört klagomål på buller som redan uppstått från motorcyklister som kör på tillfartsvägar samt i området för den tänkta banan.
 Den bullerberäkning från banområdet som motorklubben låtit utföra uppvisar värden som understiger naturvårdsverkets riktlinjer och mot bakgrund härav finner miljödomstolen inte skäl att föreskriva någon ytterligare bullermätning. Enligt vad de närboende framfört förefaller dessutom de största störningarna härstamma från körning med motorcyklar på tillfartsvägar till banområdet. Miljödomstolen noterar att i vart fall vägen från öster utgör enskild väg och att statsbidrag inte utgår. Det är därmed delägarna själva som beslutar över vägen och möjlighet finns således att på lämpligt sätt stänga av vägen för att hindra körning av obehöriga.
 Den huvudsakliga prövningen i målet omfattar dock inte eventuella störningar från de olika tillfartsvägarna utan huruvida den anmälda enduroverksamheten på fastigheten Stensgård 1:220 kan ge upphov till olägenheter. Med de av nämnden föreskrivna villkoren anser miljödomstolen att den planerade endurobanan och bedrivande av endurokörning i området inte kommer ge upphov till sådana störningar att ytterligare begränsningar, i form av exempelvis inhägnad av området, bör föreskrivas eller verksamheten helt förbjudas. Länsstyrelsen har således haft fog för sitt beslut och överklagandena skall därmed avslås.
 U-B.L. har utan att ange mot vem anspråket riktas yrkat ersättning för resa och utebliven inkomst i samband med den inställda förhandlingen den 17 maj 2005. Yrkandet måste såvitt miljödomstolen kan förstå uppfattas som en begäran om att ersättningen skall utgå av allmänna medel. I målet är förvaltningsprocesslagen tillämplig och enligt 15 § i denna lag får enskild part, som inställt sig till muntlig förhandling, tillerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resa och uppehälle om rätten finner att parten skäligen bör ersättas för inställelsen. I detta fall, när underrättelsen om att förhandlingen var inställd inte kom U.-B.L. tillhanda innan hon hann avresa till Torsby, föreligger enligt domstolens mening skäl att utdöma ersättning för resa. Bestämmelsen medger däremot inte att ersättning också utgår för förlorad inkomst.
 U.-B.L. skall alltså tillerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resa till den inställda förhandlingen den 17 maj 2005. Hennes yrkande i den delen, 12 kr per mil, motsvarar vad som kan utgå enligt 3 § förordning (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen m.m. Yrkandet är gemensamt för detta mål och mål M 5188-04 och får anses belasta varje mål till lika delar. Hinder mot att ersättningen fördelas med hälften på varje mål möter därför inte.
 Överklagande skall ges in till Vänersborgs tingsrätt, miljödomstolen, senast den 3 april 2006 och vara ställt till Svea hovrätt, Miljööverdomstolen. Prövningstillstånd krävs.
 I domstolens avgörande har deltagit rådmannen Jonas Sandgren och miljörådet Staffan Ljung. Föredragande har varit beredningsjuristen Jenny Fransson.
 M3092-06
 2 kap. 3 § och 9 kap. 6 §miljöbalken (1998:808)
 Endurobana
 Följdverksamhet


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 26.11.2011
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 347/24
 Rechtsmittel der ThyssenKrupp AG gegen das Urteil des Gerichts (Achte Kammer) vom 13. Juli 2011 in den verbundenen Rechtssachen T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 und T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs u.a. gegen Kommission, eingelegt am 30. September 2011
 (Rechtssache C-506/11 P)
 2011/C 347/34
 Verfahrenssprache: Deutsch
 Verfahrensbeteiligte
 Rechtsmittelführerin: ThyssenKrupp AG (Prozessbevollmächtigte: M. Klusmann und S. Thomas, Rechtsanwälte)
 Andere Verfahrensbeteiligte: Europäische Kommission
 Anträge der Rechtsmittelführerin
 Die Rechtsmittelführerin beantragt,
 —
 das Urteil des Gerichts (Achte Kammer) vom 13. Juli 2011 in den verbundenen Rechtssachen T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 und T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs u.a./Kommission) insgesamt aufzuheben, soweit es die Klage abweist und die Rechtsmittelführerin betrifft;
 —
 hilfsweise, das gegenüber der Rechtsmittelführerin in Art. 2 der angegriffenen Entscheidung der Europäischen Kommission vom 21. Februar 2007 verhängte Bußgeld angemessen weiter herabzusetzen;
 —
 weiter hilfsweise, den Rechtsstreit zur neuerlichen Entscheidung an das Gericht zurückzuverweisen;
 —
 der Europäischen Kommission die Kosten des Verfahrens aufzuerlegen.
 Rechtsmittelgründe und wesentliche Argumente
 Die Rechtsmittelführerin rügt mit dem gegenständlichen Rechtsmittel die Unzuständigkeit der Kommission, die Verletzung wesentlicher Formvorschriften, die Verletzung des EG- bzw. AEU-Vertrages und bei Durchführung dieser Verträge anzuwendender Rechtsnormen sowie Ermessensmissbrauch und Grundrechtsverletzungen in insgesamt sieben Rechtsmittelgründen:
 Erstens rügt die Rechtsmittelführerin, dass das Gericht die Zuständigkeit der Kommission zur Durchführung des Verfahrens rechtsfehlerhaft bestätigt habe. Sie ist der Ansicht, dass das Gericht die Entscheidung der Kommission wegen Unanwendbarkeit von Art. 101 AEUV (ex Art. 81 EG) mangels zwischenstaatlicher Bedeutung der vorgeworfenen lokalen Zuwiderhandlungen für nichtig hätte erklären müssen. Selbst wenn das Gericht Art. 101 AEUV für anwendbar erkläre, hätte es beachten müssen, dass der Zuständigkeit der Kommission jedenfalls das durch die VO 1/2003 (1) begründete System paralleler Zuständigkeiten nach der ECN-Bekanntmachung entgegenstehe. Schließlich verkenne das Gericht, dass die nachträgliche Verfahrenseinleitung durch die Kommission einen Verstoß gegen den grundrechtlich geschützten Grundsatz der Bestimmtheit und Gesetzesmäßigkeit im Zusammenhang mit Strafen darstelle.
 Zweitens verkenne das Gericht, dass ein Verstoß gegen den Grundsatz ne bis in idem vorliegt, da die Kommission die vor Verfahrenseinleitung zugunsten der Rechtsmittelführerin ergangenen Amnestieentscheidungen nationaler Kartellbehörden missachtet habe.
 Drittens rügt die Rechtsmittelführerin, dass das Gericht die Entscheidung der Kommission rechtsfehlerhaft bestätige, die Rechtsmittelführerin gesamtschuldnerisch mit ihren Tochtergesellschaften haftbar zu machen. Die Rechtsmittelführerin sei unstreitig selbst nicht an den Zuwiderhandlungen beteiligt. Einer Zurechnung fremden Handelns aufgrund der fehlerhaften Prämisse der Verantwortlichkeit der wirtschaftlichen Einheit stehen der sanktionsrechtliche Grundsatz der persönlichen Verantwortlichkeit, der in dubio pro reo-Grundsatz und das Recht auf ein faires Verfahren entgegen.
 Viertens verkenne das Gericht rechtsfehlerhaft, dass die Bestätigung der Haftung der Rechtsmittelführerin als Gesamtschuldnerin gegen den Grundsatz der persönlichen Verantwortlichkeit verstoße. Hilfsweise rügt die Rechtsmittelführerin, dass das Gericht die Entscheidung der Kommission hinsichtlich der fehlenden Haftungsquoten im Innenverhältnis rechtsfehlerhaft bestätigt habe und das Urteil insoweit an einem Begründungsmangel leide.
 Fünftens rügt die Rechtsmittelführerin, dass das Gericht in seinem Urteil gegen die ihm rechtlich zugewiesene umfassende Prüfungspflicht verstoßen habe, indem es die Unverhältnismäßigkeit der Festsetzung des Ausgangsbetrags, des Abschreckungsmultiplikators und der mehrfachen Bebußung bei parallelen Verstößen sowie die mangelnde Würdigung der Kooperation der Rechtsmittelführerin durch die Kommission nur unzureichend überprüft habe und damit gegen das Grundrecht auf ein faires Verfahren und die darin liegende Rechtsschutzgarantie verstoßen habe. Jedenfalls leide das Urteil an einem Begründungsmangel, soweit es die von der Entscheidungspraxis der Kommission abweichende Mehrfachbebußung bestätige.
 Sechstens wird ein Verstoß gegen den Verhältnismäßigkeitsgrundsatz und Gleichbehandlungsgrundsatz hinsichtlich der Festsetzung des Ausgangsbetrages für den Deutschland betreffenden Verstoß gerügt, weil nicht befangene Umsätze in die Ausgangsbetragsfestsetzung einbezogen worden seien, obwohl dem zwingende Gründe entgegenstehen. Das Gericht habe gegenüber Schindler insoweit eine zutreffend differenzierte Begründung vorgenommen, diese Differenzierung aber gegenüber der Rechtsmittelführerin rechtswidrig unterlassen.
 Siebtens wird die fehlerhafte Ausgangsbetragsfestsetzung auch für das den niederländischen Markt betreffende Bußgeld gerügt, dessen Marktvolumen trotz nur geringer Kartellbefangenheit voll berücksichtigt worden sei.
 (1) Verordnung (EG) Nr. 1/2003 des Rates vom 16. Dezember 2002 zur Durchführung der in den Artikeln 81 und 82 des Vertrags niedergelegten Wettbewerbsregeln; ABl. L 1, S. 1.


type: contracts

text:
 Avviż Legali Importanti
 |
 21997D0417(11)
 Official Journal L 100 , 17/04/1997 P. 0071 - 0071
 Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEENru 82/96tat-13 ta' Diċembru 1996li temenda l-Anness XX (Ambjent) għall-Ftehim taż-ŻEEIL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE,Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, kif aġġustat bil-Protokoll li Jaġġusta l-Ftehim għaż-Żona Ekonomika Ewropea, minn hawn iżjed 'il quddiem issir referenza għalih bħala l-Ftehim, u b'mod partikolari l-Artikolu 98 tiegħu,Billi l-Anness XX għall-Ftehim ġie emendat bid-Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 68/96 tat-22 ta' Novembru 1996 [1];Billi d-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 96/467/KEE tas-16 ta' Lulju 1996 li tistabbilixxi l-kriterji ekoloġiċi għall-għoti ta' tikketta-eko tal-Komunità għal karta għall-ikkuppjar [2] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim;IDDEĊIEDA DAN LI ĠEJ:Artikolu 1Dan il-punt li ġej għandu jiddaħħal wara l-punt 2ej (Deċiżjoni tal-Kummissjoni 96/337/KE fl-Anness XX għall-Ftehim:"2ek. 396 D 467: Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 96/467/KEE tas-16 ta' Lulju 1996 li tistabbilixxi l-kriterji ekoloġiċi għall-għoti ta' tikketta-eko tal-Komunità għal karta għall-ikkuppjar (ĠU L 192, tat-2.8.1996, p. 26).".Artikolu 2It-testi tad-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 96/467/KE fil-lingwa Islandiża u f'dik Norveġiża, li huma annessi għall-verżjonijiet tal-lingwi rispettivi ta' din id-Deċiżjoni, huma awtentiċi.Artikolu 3Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ nhar l-1 ta' Jannar 1997, sakemm ikunu ġew magħmula n-notifiki kollha taħt l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEE.Artikolu 4Din id-Deċiżjoni għandha tiġi ppubblikata fis-Sezzjoni taż-ŻEE ta', u fis-Suppliment taż-ŻEE għall-Ġurnal Uffiċjali tal-Komunitajiet Ewropej.Magħmula fi Brussel, fit-13 ta' Diċembru 1996.Għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEEIl-PresidentH. Hafstein[1] ĠU L 71, ta' l-13.3.1997, p. 42.[2] ĠU L 192, tat-2.8.1996, p. 26.--------------------------------------------------


type: other

text:
ΟΑΕΔ: Με 500 ευρώ το μήνα θα επιδοτηθεί η απασχόληση 20.000 ανέργων - Σύλλογος Υπαλλήλων τ. ΟΕΚ-ΟΕΕ & ΟΑΕΔ
 Ψηφ. Επανίδρυσης ΟΕΚ-ΟΕΕ |
 Ρυθμίσεις Εργατικών Κατοικιών
 τ.ΟΕΚ
 Δάνεια τ. ΟΕΚ
 Παραχωτητήρια
 τ.ΟΕΕ
 Πληροφορίες - Τηλέφωνα ΒΝΣ
 Εκδηλώσεις ΒΝΣ - Φωτογραφίες
 Επιχορήγηση Συνδικαλιστικών Οργανώσεων
 ΠΑΝΣΥΠΟ
 Ηλεκτρονική αίτηση εγγραφής μέλους Συλλόγου
 ΠΛΗΡΟΦΟΡΙΕΣ ΓΙΑ ΔΑΝΕΙΑ ΚΑΙ ΑΡΧΕΙΟ ΣΧΕΔΙΩΝ ΟΕΚ
 Κατατέθηκε ερώτηση στη Βουλή από ΤΟ ΠΟΤΑΜΙ για τις καθυστερήσεις στο πρόγραμμα κατάρτισης ανέργων «29-64»
 Δάνεια ΟΕΚ
 ΟΑΕΔ: Με 500 ευρώ το μήνα θα επιδοτηθεί η απασχόληση 20.000 ανέργων
 Κατηγορία ΠΡΟΓΡΑΜΜΑΤΑ ΑΠΑΣΧΟΛΗΣΗΣ
 1682 Εμφανίσεις
 Η πρώτη πρόσληψη περίπου 20.000 ανέργων από αυτοαπασχολούμενους και νέους επιχειρηματίες θα επιδοτηθεί με 500 ευρώ μηνιαίως. Αυτό τουλάχιστον θα γίνει μέσω προγράμματος του ΟΑΕΔ, το οποίο αναμένεται να ξεκινήσει το αμέσως επόμενο διάστημα, καθώς πριν από μερικές ημέρες δημοσιεύθηκε και το ΦΕΚ. Στόχος του προγράμματος είναι η ενθάρρυνση νέων, οι οποίοι έχουν μπει στον κόσμο του επιχειρείν, να προχωρήσουν στην πρώτη πρόσληψη του μισθωτού της εταιρείας τους, ο οποίος θα είναι επίσης νεαρής ηλικίας.
 Σημειώνεται πως η διάρκεια του προγράμματος «Πρώτη Πρόσληψη» θα είναι 18 μήνες στην περίπτωση που οι επωφελούμενοι άνεργοι, οι οποίοι θα προσληφθούν, είναι ηλικίας έως 29 ετών, και 12 μήνες όταν η πρόσληψη αφορά ανέργους άνω των 30 ετών. Με βάση το πρόγραμμα, ο Οργανισμός Απασχόλησης Εργατικού Δυναμικού πρόκειται να επιχορηγεί το 50% του μισθολογικού και μη μισθολογικού κόστους.
 Ως ανώτατο όριο της επιχορήγησης έχουν οριστεί τα 500 ευρώ μεικτά τον μήνα. Μάλιστα, για απασχόληση μικρότερη των 25 ημερών – που είναι και ο πλήρης εργασιακός μήνας – το μηνιαίο ποσό επιχορήγησης μειώνεται κατά 1/25 για κάθε ημέρα που ο επωφελούμενος δεν εργάζεται. Αρχικά, σύμφωνα με πληροφορίες, θα προ- κηρυχθούν 20.000 θέσεις για νέους ανέργους, ωστόσο η πρόβλεψη είναι να υπάρξει επέκταση των θέσεων, όταν πια οι πρώτες εξαντληθούν. Ωφελούμενοι του προγράμματος είναι άνεργοι, ηλικίας άνω των 18 ετών, οι οποίοι είναι εγγεγραμμένοι στο μητρώο ανέργων του ΟΑΕΔ για χρονικό διάστημα μεγαλύτερο των τριών μηνών, πριν τα αρμόδια Κέντρα Προώθησης της Απασχόλησης (ΚΠΑ2) αποφασίσουν για την πρόσληψή τους σε κάποια από τις συμ- μετέχουσες στο πρόγραμμα επιχειρήσεις.
 Οι ωφελούμενοι θα πρέπει να είναι έλληνες πολίτες ή πολίτες άλλου κράτους-μέλους της Ευρωπαϊκής Ένωσης ή να είναι ομογενείς που έχουν δικαίωμα διαμονής και απασχόλησης στη χώρα μας ή πολίτες τρίτων χωρών που έχουν άδεια διαμονής για εξαρτημένη εργασία τουλάχιστον για όσο χρονικό διάστημα διαρκεί το πρόγραμμα και να έχουν συμπληρώσει το τυποποιημένο έντυπο εξατομικευμένης προσέγγισης πριν από την υπόδειξή τους από τα ΚΠΑ2. Παράλληλα τονίζεται πως οι άνεργοι νέοι μπορούν να συμμετάσχουν στο πρόγραμμα εφόσον δεν έχουν απασχοληθεί κατά το τελευταίο δωδεκάμηνο πριν από την ημερομηνία υποβολής της ηλεκτρονικής αίτησης υπαγωγής από τους δικαιούχους, σε επιχειρήσεις, οποιασδήποτε νομικής μορφής, στις οποίες συμμετέχουν ή συμμετείχαν οι δικαιούχοι, είτε ως φυσικά πρόσωπα είτε ως νομικές οντότητες, με ποσοστό συμμετοχής έως 50% (ατομικά ή αθροιστικά).
 Πάντως, δικαιούχοι του προγράμματος «Πρώτη Πρόσληψη» είναι νέοι επιχειρηματίες, ηλικίας έως 35 ετών, οι οποίοι όμως δεν απασχολούν και δεν είχαν απασχολήσει στο παρελθόν προσωπικό. Μέρος στο πρόγραμμα μπορούν να λάβουν και νέοι έως 35 ετών, με ποσοστό άνω του 50% (ατομικά ή αθροιστικά) στο εταιρικό ή μετοχικό κεφάλαιο επιχειρήσεων οποιασδήποτε νομικής μορφής, καθώς και Φορείς Κοινωνικής και Αλληλέγγυας Οικονομίας που δεν απασχολούν ούτε απασχόλησαν στο παρελθόν προσωπικό, στους οποίους την πλειοψηφία των μεριδίων κατέχουν νέοι ηλικίας έως 35 ετών. Υπενθυμίζεται πως με το συγκεκριμένο πρόγραμμα δεν υπάρχει δέσμευση διατήρησης του προσωπικού και μετά τη λήξη της επιχορήγησης.
 http://www.cnn.gr/oikonomia/story/113494/oaed-me-500-eyro-to-mina-tha-epidotithei-i-apasxolisi-20-000-anergon
 ΣΥΛΛΟΓΟΣ ΟΕΚ,
 ΣΥΛΛΟΓΟΣ ΟΑΕΔ,
 ΠΑΝΣΥΠΟ,
 Περισσότερα σε αυτή την κατηγορία: « ΟΑΕΔ - Στα αζήτητα πάνω από 13.000 επιδοτούμενες θέσεις απασχόλησης! ΟΑΕΔ: Ανάρτηση προσωρινών πινάκων κατάταξης ανέργων για 7.180 θέσεις πλήρους απασχόλησης του Προγράμματος Κοινωφελούς χαρακτήρα σε 34 Δήμους »
 Τελευταία άρθρα από τον/την ΠΑΝ.Σ.ΥΠ.Ο.
 Ψήφισμα - Μέτρα για την πανδημία
 Νέες ρυθμίσεις για την αντιμετώπιση της ανάγκης περιορισμού της διασποράς του κορωνοϊού
 Νέα επιστολή προς Διοικητή ΟΑΕΔ για Κορωνοϊό
 Επιστολή προς Διοικητή ΟΑΕΔ για Κορωνοϊό
 Ψήφισμα για 8 Μάρτη
 σε ΝΕΑ ΤΟΥ ΣΥΛΛΟΓΟΥ
 Ο ΟΑΕΔ ανακοινώνει την πρόσληψη με σύμβαση ορισμένου χρόνου 91 ατόμων για την κάλυψη εποχικών ή παροδικών αναγκών των βρεφονηπιακών παιδικών σταθμών του ΟΑΕΔ σε 25 βρεφονηπιακούς παιδικούς σταθμούς
 σε ΒΡΕΦΟΝΗΠΙΑΚΟΙ ΣΤΑΘΜΟΙ
 Προπληρωμή δώρου Χριστουγέννων/επιδομάτων - Δελτίο Τύπου
 σε ΟΑΕΔ
 Στατιστικά στοιχεία ανεργίας για τον Οκτώβριο 2019
 Δελτίο Τύπου - Νέα προγράμματα Περιφ. Δυτικής Μακεδονίας
 Μαρ .27 11:34
 Ψήφισμα - Μέτρα για
 Μαρ .22 15:33
 Νέες ρυθμίσεις για την
 Μαρ .22 15:31
 Νέα επιστολή προς Διοικητή
 Μαρ .22 15:26
 Επιστολή προς Διοικητή ΟΑΕΔ
 Μαρ .06 09:54
 ΠΑΝ.ΣΥ.Π.Ο.
 Ο Πανελλήνιος Σύλλογος Υπαλλήλων ΟΑΕΔ - τ.ΟΕΕ - τ.ΟΕΚ ιδρύθηκε το 2014 μετά από σχεδόν ομόφωνες αποφάσεις των Γενικών Συνελεύσεων των Πανελληνίων Συλλόγων Υπαλλήλων των Οργανισμών Εργατικής Εστίας & Κατοικίας.
 Πρώτη προτεραιότητα είναι η επανίδρυση των δύο καταργημένων οργανισμών του ΟΕΚ & ΟΕΕ σε έναν ενιαίο Οργανισμό, η επανεκκίνηση των προγραμμάτων στέγασης του ΟΕΚ και μετεργασιακής μέριμνας του ΟΕΕ.
 Copyright © 2020 Σ.Υ.Ο.Ε.Κ. All Rights Reserved |
 Designed by Siteline


jurisdiction: US

text:
 216 Md. 11 (1958)
 139 A.2d 259
 DOUGLAS
 v.
 FRIEDEL, EXECUTOR
 [No. 147, September Term, 1957.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided March 3, 1958.
 *13 The cause was argued before BRUNE, C.J., and HENDERSON, HAMMOND, PRESCOTT and HORNEY, JJ.
 Murray MacNabb for the appellant.
 George L. Clarke, with whom were George W. White, Jr., and Buckmaster, White, Mindel & Clarke on the brief, for the appellee.
 PRESCOTT, J., delivered the opinion of the Court.
 This is an appeal by Lottie H. Tatem Douglas (Douglas) from a decision of the Superior Court of Baltimore City, which affirmed an order of the Orphans' Court of Baltimore City, dated March 27, 1957, and dismissed the petition, filed by Douglas after the statutory period of limitations for the filing by her of a caveat had run (Article 93, sec. 372, Code (1951)), to intervene in the caveat proceeding previously instituted by Freda Blankman (Blankman) in the estate of William A. Tatem (Tatem), deceased.
 Tatem's last will and testament, dated June 28, 1955, which appointed Gilbert I. Friedel (Friedel) as executor, was admitted to probate on July 11, 1955; and Friedel duly qualified as such on that date. For purposes of this statement of facts, Tatem's June 28, 1955, probated will is referred to as the "Friedel Will." On July 10, 1956, almost a year after probate of the "Friedel Will," Blankman filed a caveat on the usual grounds alleging that "Caveator's Exhibit No. 1," hereafter called the "Blankman Will," which was attached to the caveat, was the "true" will of Tatem. Disposition of the Blankman caveat is still pending.
 On October 9, 1956, almost fifteen months after the probate of the "Friedel Will," Douglas filed a petition giving notice of an intention to file a caveat to the "Friedel Will," and seeking a revocation of the probate of that will and of Friedel's appointment as executor. On October 23, 1956, Friedel filed an answer and a motion to dismiss the Douglas petition on the ground, among others, that Douglas' proposed caveat was barred by the one year Statute of Limitations prescribed by statute (this statute has now been changed). On *14 October 30, 1956, Douglas filed a petition for leave to intervene in the Blankman caveat, in which she stated that she was Tatem's daughter "by adoption" and also a beneficiary under a prior will of Tatem, dated January 23, 1923, hereafter called the "Douglas Will." In the same petition, which was under oath, Douglas stated that she desired to "adopt the charges" made in the Blankman caveat which, as indicated, "charged" that the Blankman will, under which Douglas takes nothing, is the "true Last Will and Testament of the said William A. Tatem."
 On November 8, 1956, Friedel again filed an answer and a motion to dismiss Douglas' petition for leave to intervene, and, after a hearing thereon and on the earlier motion to dismiss Douglas' petition giving notice of intention to caveat, the Orphans' Court of Baltimore City passed an order, on March 27, 1957, dismissing the Douglas petitions on the grounds: (1) that the time for her to file a caveat expired prior to the filing of the petitions and that the petition for leave to intervene in the Blankman caveat "was an attempt to avoid, by intervention, the provisions of Article 93, Section 372"; and (2) that by adopting the charges made in the Blankman caveat, Douglas "demonstrated her lack of interest in these proceedings." On March 28, 1957, the day after the Orphans' Court dismissed her petitions, Douglas filed the Douglas will (i.e., Tatem's will of January 23, 1923) in which Tatem referred to Douglas as his stepchild "Lottie H. Douglas." On the same day, Douglas appealed from that part of this order which dismissed her petition to intervene to the Superior Court of Baltimore City pursuant to the provisions of Section 69 of Article 5 of the Code (1951), and, after a hearing before Judge Allen, the action of the Orphans' Court was affirmed on the ground that there had been no abuse of discretion by the Orphans' Court in not permitting Douglas to intervene. From that ruling, this appeal has been taken.
 We find no error in the ruling of Judge Allen. Where a proceeding is in rem and the ultimate decree will finally determine some interest, claim, or property right of the petitioner, the petitioner has a right to intervene, Conroy v. Agricultural *15 Ass'n, 165 Md. 494, 502, 503, 169 A. 802; but, generally, the privilege of intervening is within the discretion of the trial court, measured in the light of the intervenor's interest in the subject matter of the suit and the issues raised by the proceedings. However, the exercise of this discretion is reviewable upon appeal if it amounts to an abuse thereof by the trial court. Nyburg v. Solmson, 205 Md. 150, 156, 106 A.2d 483. We think it calls for no extended discussion to show that the appellant's request to intervene in the present case is purely and simply an attempt to accomplish by indirection something she cannot achieve directly. If she desired only to assist in attacking the "Friedel Will" and could show an interest under the "Blankman Will," a question would be presented that is not involved in this appeal; but, what she really desires to do is: first, to prevent any settlement between the parties under the present caveat proceedings; and, second, to establish the invalidity of the "Friedel" and "Blankman" wills and the validity of the "Douglas Will." The time for her to caveat the "Friedel Will" by her personal caveat had expired without her doing so, and she is unable to show any interest under the "Blankman Will." Under these circumstances, it is apparent that she has no such interest as to permit her, as a matter of right, to intervene in Blankman's caveat proceedings, Bauer v. Hamill, 188 Md. 553, 563, 53 A.2d 399; Martien v. Crystal, 137 Md. 166, 168, 169, 111 A. 820; cf. Blake v. Blake, 159 Md. 539, 540, 543, 150 A. 861; and the trial court did not abuse its discretion in refusing to permit her to intervene, after the period allowed by the Statute of Limitations for a personal caveat by her, in an attempt to circumvent the Statute. Cf. Nyburg v. Solmson, supra, 205 Md. 158; Windsor Hills Imp. Ass'n v. Baltimore, 195 Md. 383, 394, 73 A.2d 531. We therefore conclude the action of the trial court was clearly justified and well within the exercise of its sound discretion.
 Order affirmed, with costs.


text:
 9.2.2008
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 37/24
 Recours introduit le 26 novembre 2007 — Gebr. Heller Maschinenfabrik/HABM — Fernández Martinez (HELLER)
 (Affaire T-431/07)
 (2008/C 37/38)
 Langue de dépôt du recours: l'allemand
 Parties
 Partie requérante: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Allemagne) (représentants: Maîtres W. Kessler et S. Baur)
 Partie défenderesse: Office de l'harmonisation dans le marché intérieur (marques, dessins et modèles)
 Autre partie devant la chambre de recours: Manuel Fernández Martinez (Alicante, Espagne)
 Conclusions de la partie requérante
 —
 annuler la décision de la deuxième chambre de recours de l'OHMI, du 11 septembre 2007, dans l'affaire R 974/2006-2;
 —
 rejeter l'opposition de la partie opposante Manuel Fernández Martinez devant la deuxième chambre de recours;
 —
 condamner la partie ayant fait opposition Manuel Fernández Martinez à l'ensemble des dépens devant la division d'opposition et la chambre de recours de l'OHMI ainsi que de la présente instance.
 Moyens et principaux arguments
 Partie demandant l'enregistrement d'une marque communautaire: la requérante
 Marque communautaire concernée: la marque verbale «HELLER» pour des produits et services des classes 7, 37 et 40 — demande no 3 306 602.
 Titulaire de la marque ou du signe objecté dans la procédure d'opposition: Manuel Fernández Martinez
 Marque ou signe objecté: la marque verbale espagnole «HELLER» pour des produits de la classe 7 (no 2 520 584)
 Décision de la division d'opposition: opposition accueillie dans son intégralité et rejet de la déclaration
 Décision de la chambre de recours: rejet de la demande
 Moyens invoqués: violation de l'article 8, paragraphe 1, sous b) du règlement (CE) no40/94 (1), étant donné l'absence de risque de confusion entre les marques en présence.
 (1) Règlement (CE) no40/94 du Conseil, du 20 décembre 1993, sur la marque communautaire (JO 1994, L 11, p. 1).


text:
C 234/2 FR Journal officiel des CommunauteÂs europeÂennes 25.7.98
 ARREÃT DE LA COUR 3) Le Royaume-Uni de Grande-Bretagne et d'Irlande du
 Nord supporte ses propres deÂpens.
 (sixieÁme chambre)
 du 7 mai 1998
 (1) JO C 158 du 1.6.1996.
 dans l'affaire C-124/96: Commission des CommunauteÂs
 europeÂennes contre Royaume d'Espagne, soutenu par
 Royaume-Uni de Grande-Bretagne et d'Irlande du Nord (1)
 («Manquement Ð SixieÁme directive 77/388/CEE du
 Conseil Ð ExoneÂration de certaines prestations de services
 ayant un lien eÂtroit avec la pratique du sport ou de l'eÂdu-
 cation physique Ð Restrictions non justifieÂes»)
 ARREÃT DE LA COUR
 (98/C 234/02)
 (cinquieÁme chambre)
 (Langue de proceÂdure: l'espagnol) du 7 mai 1998
 dans l'affaire C-401/96 P: Somaco SARL contre Commis-
 sion des CommunauteÂs europeÂennes (1)
 (Traduction provisoire; la traduction deÂfinitive sera publieÂe
 au «Recueil de la jurisprudence de la Cour») («Pourvoi Ð Concurrence Ð Absence de comportement
 anticoncurrentiel aÁ la Martinique du fait de pressions irreÂ-
 sistibles de la part de l'administration locale Ð DeÂnatura-
 Dans l'affaire C-124/96, Commission des CommunauteÂs tion des eÂleÂments de preuve»)
 europeÂennes (agents: MM. Enrico Traversa et Francisco
 Enrique GonzaÂlez Díaz) contre Royaume d'Espagne (98/C 234/03)
 (agent: M. Luis PeÂrez de Ayala Becerril), soutenu par
 Royaume-Uni de Grande-Bretagne et d'Irlande du Nord
 (agent: Mme Lindsey Nicoll, assisteÂe de Mme Sarah Moore),
 ayant pour objet de faire constater que, en disposant que (Langue de proceÂdure: le francËais)
 l'exoneÂration de la taxe sur la valeur ajouteÂe en faveur des
 prestations ayant un lien eÂtroit avec la pratique du sport
 ou de l'eÂducation physique ne s'applique qu'aux eÂtablisse-
 ments priveÂs dont les droits d'entreÂe ou les cotisations Dans l'affaire C-401/96 P, Somaco SARL, eÂtablie aÁ Fort-
 peÂriodiques n'exceÁdent pas un certain montant, le de-France (France), repreÂsenteÂe par Me Jean-Claude Four-
 royaume d'Espagne a enfreint les dispositions de goux, avocat au barreau de Paris, ayant eÂlu domicile aÁ
 l'article 13 A, paragraphe 1, point m), de la sixieÁme direc- Luxembourg en l'eÂtude de Me Pierrot Schiltz, 4, rue BeÂa-
 tive 77/388/CEE du Conseil, du 17 mai 1977, en matieÁre trix de Bourbon, ayant pour objet un pourvoi formeÂ
 d'harmonisation des leÂgislations des EÂtats membres rela- contre l'arreÃt du Tribunal de premieÁre instance des
 tives aux taxes sur le chiffre d'affaires Ð SysteÁme commun CommunauteÂs europeÂennes (quatrieÁme chambre eÂlargie),
 de taxe sur la valeur ajouteÂe: assiette uniforme (JO L 145 du 18 septembre 1996, Asia Motor France e.a./Commis-
 du 13.6.1977, p. 1), la Cour (sixieÁme chambre), composeÂe sion (T-387/94, Rec. p. II-961), et tendant aÁ l'annulation
 de MM. H. Ragnemalm, preÂsident de chambre, G. F. de cet arreÃt, l'autre partie aÁ la proceÂdure eÂtant: Commis-
 Mancini, P. J. G. Kapteyn (rapporteur), J. L. Murray et sion des CommunauteÂs europeÂennes (agent: M. Berend Jan
 K. M. Ioannou, juges, avocat geÂneÂral: M. A. La Pergola, Drijber, assisteÂ de Me HerveÂ Lehman), la Cour (cinquieÁme
 greffier: M. R. Grass, a rendu le 7 mai 1998 un arreÃt dont chambre), composeÂe de MM. C. Gulmann (rapporteur),
 le dispositif est le suivant: preÂsident de chambre, M. Wathelet, D. A. O. Edward,
 P. Jann et L. Sevón, juges, avocat geÂneÂral: M. G. Tesauro,
 greffier: M. R. Grass, a rendu le 7 mai 1998 un arreÃt dont
 1) En disposant que l'exoneÂration de la taxe sur la valeur le dispositif est le suivant:
 ajouteÂe en faveur des prestations ayant un lien eÂtroit
 avec la pratique du sport ou de l'eÂducation physique
 ne s'applique qu'aux eÂtablissements priveÂs dont les
 droits d'entreÂe ou les cotisations peÂriodiques n'exceÁ- 1) Le pourvoi est rejeteÂ.
 dent pas un certain montant, le royaume d'Espagne a
 manqueÂ aux obligations qui lui incombent en vertu de
 l'article 13 A, paragraphe 1, point m), de la sixieÁme
 directive 77/388/CEE du Conseil, du 17 mai 1977, en 2) Somaco SARL est condamneÂe aux deÂpens.
 matieÁre d'harmonisation des leÂgislations des EÂtats
 membres relatives aux taxes sur le chiffre d'affaires Ð
 SysteÁme commun de taxe sur la valeur ajouteÂe: assiette (1) JO C 54 du 22.2.1997.
 uniforme.
 2) Le Royaume d'Espagne est condamneÂ aux deÂpens.


text:
 26.1.2013
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 26/25
 2012 m. lapkričio 7 d.Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas prieš Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
 (Byla C-497/12)
 2013/C 26/49
 Proceso kalba: italų
 Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
 Šalys pagrindinėje byloje
 Ieškovai: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas
 Atsakovė: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
 Prejudiciniai klausimai
 1.
 Ar įsisteigimo laisvės, nediskriminavimo ir konkurencijos apsaugos principais, kurie numatyti SESV 49 ir paskesniuose straipsniuose, draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos reikiamą kvalifikaciją turinčiam ir atitinkamai profesinei asociacijai priklausančiam vaistininkui, kuris neturi išdėstymo plane numatytos vaistinės, neleidžiama jo turimoje parafarmacinių produktų parduotuvėje užsiimti ir vaistų, kurie išduodami pateikiant „ricetta bianca“ (baltos spalvos receptas), t. y. kurių nekompensuoja Nacionalinė sveikatos tarnyba ir kurių visas įsigijimo išlaidas padengia pirkėjas, mažmeniniu platinimu, šiame sektoriuje taip pat nustatant draudimą prekiauti tam tikrų kategorijų farmaciniais produktais bei komercinių bendrovių, kurios gali būti įsteigtos nacionalinėje teritorijoje, skaičių?
 2.
 Ar Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jame nustatytas principas be apribojimų taikomas ir vaistininko profesijai ir kad su šia profesija susijęs viešasis interesas nepateisina vienokios tvarkos taikymo vaistininkams, turintiems parafarmacinių produktų parduotuves, ir kitokios — vaistinių savininkams tiek, kiek tai susiję su 1 punkte nurodytų vaistų pardavimu?
 3.
 Ar [SESV] 102 straipsnis ir 106 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi draudimas be apribojimų taikomas vaistininko profesijai, kai vaistininkas, turintis tradicinę vaistinę, kurioje prekiaujama vaistais pagal su Nacionaline sveikatos tarnyba sudarytą sutartį, atsiduria palankesnėje padėtyje dėl parafarmacinių produktų parduotuvių savininkams taikomo draudimo prekiauti C kategorijos vaistais, ir tai nėra pateisinama neginčijamomis vaistininko profesijos ypatybėmis, susijusiomis su viešuoju interesu apsaugoti žmonių sveikatą?