text:
PŘEDSEDA ÚŘADU PRO OCHRANU HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE ROZHODNUTÍ. Č. j.: ÚOHS-R451/2014/VZ-32116/2015/322/LKo Brno 7. října PDF Free Download
 PŘEDSEDA ÚŘADU PRO OCHRANU HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE ROZHODNUTÍ. Č. j.: ÚOHS-R451/2014/VZ-32116/2015/322/LKo Brno 7. října 2015
 Download "PŘEDSEDA ÚŘADU PRO OCHRANU HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE ROZHODNUTÍ. Č. j.: ÚOHS-R451/2014/VZ-32116/2015/322/LKo Brno 7. října 2015"
 1 *UOHSX00733B8* UOHSX00733B8 PŘEDSEDA ÚŘADU PRO OCHRANU HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE ROZHODNUTÍ Č. j.: ÚOHS-R451/2014/VZ-32116/2015/322/LKo Brno 7. října 2015 V řízení o rozkladu ze dne doručeném Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže dne zadavatelem Mikroregion Litavka, dobrovolný svazek obcí, IČO , se sídlem Husova 2, Zdice, ve správním řízení zastoupeným na základě plné moci ze dne Mgr. Martinem Pujmanem, advokátem, ev. č. ČAK 14342, VSP advokátní kancelář, s.r.o., IČO , se sídlem Mánesova 864/19, Praha 2 Vinohrady, proti rozhodnutí Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže č. j. ÚOHS-S880/2014/VZ /2014/533/LMa ze dne vydanému ve správním řízení vedeném ve věci možného spáchání správního deliktu podle 120 odst. 1 písm. a) zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, při zadávání veřejné zakázky s názvem Kanalizace v aglomeraci Zdice Chodouň v užším řízení, jehož oznámení bylo odesláno k uveřejnění dne a uveřejněno v informačním systému o veřejných zakázkách dne pod ev. č , ve znění opravy uveřejněné dne a v Úředním věstníku Evropské unie uveřejněno dne pod ev. č. 2011/S , ve znění dodatečných informací ze dne , jsem podle 152 odst. 5 písm. b) ve spojení s 90 odst. 5 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů, na základě návrhu rozkladové komise, jmenované podle 152 odst. 3 téhož zákona, rozhodl takto:
 2 Rozhodnutí Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže č. j. ÚOHS-S880/2014/VZ /2014/533/LMa ze dne a podaný rozklad p o t v r z u j i z a m í t á m. I. Zadávací řízení veřejné zakázky ODŮVODNĚNÍ 1. Dne zadavatel Mikroregion Litavka, dobrovolný svazek obcí, IČO , se sídlem Husova 2, Zdice (dále jen zadavatel ), zahájil podle zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon ) 1, odesláním oznámení do Informačního systému veřejných zakázek užší zadávací řízení na veřejnou zakázku s názvem Kanalizace v aglomeraci Zdice Chodouň, které bylo uveřejněno v tomto systému dne pod ev. č , ve znění opravy uveřejněné dne a v Úředním věstníku Evropské unie uveřejněno dne pod ev. č. 2011/S , ve znění dodatečných informací ze dne uveřejněných pod ev. č. 2011/S (dále jen veřejná zakázka ). 2. Z protokolu o otevírání obálek se žádostmi o účast v užším řízení ze dne vyplývá, že zadavatel obdržel ve lhůtě pro podání žádostí o účast v řízení na veřejnou zakázku celkem 28 žádostí. Na základě losování provedeného dne elektronickým losovacím zařízením CENT LOZ 001 zadavatel omezil počet zájemců o veřejnou zakázku na 10 zájemců, od nichž následně obdržel 10 nabídek. 3. Ze zprávy o posouzení a hodnocení nabídek ze dne vyplývá, že hodnotící komise vybrala na základě provedeného hodnocení nabídek jako nejvhodnější nabídku uchazeče Sdružení Kanalizace v aglomeraci Zdice Chodouň, jehož členy jsou společnosti Čermák a Hrachovec a.s., IČO , se sídlem Smíchovská 31, Praha 5 a EKOLOGICKÁ STAVEBNÍ KRÁLŮV DVŮR s.r.o., IČO , se sídlem Luční 111, Králův Dvůr - Záhořany (dále jen vybraný uchazeč ). Dne uzavřel zadavatel s vybraným uchazečem smlouvu na veřejnou zakázku s cenou díla ve výši ,40 Kč včetně DPH. II. Postup před zahájením správního řízení a správní řízení vedené Úřadem pro ochranu hospodářské soutěže 4. Z obsahu správního spisu vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ vyplývá, že Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (dále jen Úřad ) příslušný podle 112 zákona k výkonu dohledu nad zadáváním veřejných zakázek obdržel podnět vedený pod sp. zn. ÚOHS- P437/2014/VZ k přezkoumání postupu zadavatele při zadávání veřejné zakázky. 1 Pozn.: Pokud je v rozhodnutí uveden odkaz na zákon, jedná se vždy o znění účinné ke dni zahájení šetřeného zadávacího řízení ve smyslu 26 zákona v návaznosti na 158 odst. 1 a 2 zákona, není-li uvedeno jinak. 2
 3 Dne vyzval Úřad zadavatele přípisem č. j. ÚOHS-P437/2014/VZ /2014/521/SWa k předložení dokumentace o veřejné zakázce a zaslání písemného stanoviska k podnětu sp. zn. ÚOHS-P437/2014/VZ ve lhůtě 7 dnů od obdržení této žádosti Úřadu (dále jen žádost o předložení dokumentace a stanoviska k podnětu ). 5. Zadavatel dopisem ze dne zaslal Úřadu žádost o prodloužení lhůty určené žádostí o předložení dokumentace a stanoviska k podnětu. Spolu s touto žádostí zadavatel předložil plnou moc ze dne udělenou zadavatelem Mgr. Pujmanovi, advokátovi, ev. č. ČAK 14342, VSP advokátní kancelář, s.r.o., IČO , se sídlem Mánesova 864/19, Praha 2 Vinohrady (dále jen Mgr. Pujman ), k tomu, aby zastupoval zmocnitele při všech úkonech a jednáních v řízení vedeném Úřadem pro ochranu hospodářské soutěže v řízení vedeném pod číslem jednacím ÚOHS-P437/2014/2014VZ-12114/2014/521/SWa a v jejím rámci vykonával veškeré úkony, podepisoval písemnosti, přijímal doručované písemnosti, podával návrhy a žádosti, uzavíral smíry a narovnání, uznával uplatněné nároky a vzdával se nároků, podával opravné prostředky, námitky nebo rozklad a vzdával se jich, vymáhal nároky, plnění nároků přijímal, jejich plnění potvrzoval, to vše i tehdy, kdy je podle právních předpisů zapotřebí zvláštní plné moci (dále jen plná moc ze dne ). 6. Úřad následně obdržel zadavatelem předložené materiály, přičemž z jejich obsahu získal pochybnosti, zda zadavatel při zadávání veřejné zakázky postupoval v souladu se zákonem, a proto dne zahájil přípisem č. j. ÚOHS-S880/2014/VZ-22569/2014/533/SWa ze dne (dále jen oznámení o zahájení správního řízení ) správní řízení z moci úřední ve věci možného spáchání správního deliktu zadavatele podle 120 odst. 1 písm. a) zákona. 7. Dne vydal Úřad v rámci výše uvedeného správního řízení usnesení č. j. ÚOHS- S880/2014/VZ-22875/2014/533/SWa (dále jen usnesení ze dne ), jímž zadavateli podle 39 odst. 1 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen správní řád ), určil lhůtu do , ve které byl podle 36 odst. 1 správního řádu oprávněn navrhovat důkazy a činit jiné návrhy a podle 36 odst. 2 správního řádu oprávněn vyjádřit v řízení své stanovisko. 8. Dne vydal Úřad v rámci téhož správního řízení usnesení č. j. ÚOHS- S880/2014/VZ-24082/2014/533/SWa (dále jen usnesení ze dne ). Ve výroku 1. usnesení ze dne Úřad určil zadavateli podle 39 odst. 1 správního řádu lhůtu 5 dnů ode dne doručení usnesení ze dne , ve které byl podle 36 odst. 1 správního řádu oprávněn navrhovat důkazy a činit jiné návrhy a podle 36 odst. 2 správního řádu oprávněn vyjádřit v řízení své stanovisko. Ve výroku 2. usnesení ze dne Úřad podle 39 odst. 1 správního řádu určil zadavateli lhůtu 10 dnů ode dne doručení tohoto usnesení, ve které se podle 36 odst. 3 správního řádu mohl vyjádřit k podkladům rozhodnutí. 9. Dne obdržel Úřad proti usnesení ze dne a usnesení ze dne rozklad zadavatele z téhož dne (dále jen rozklad ze dne ), jehož přílohou byla plná moc ze dne udělená zadavatelem Mgr. Pujmanovi k zastupování ve správním řízení vedeném Úřadem pod. sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ (dále jen plná moc ze dne ). 3
 4 III. Napadené rozhodnutí 10. Dne po přezkoumání všech rozhodných skutečností vydal Úřad v rámci správního řízení sp. zn. UOHS-S880/2014/VZ rozhodnutí č. j. ÚOHS-S880/2014/VZ /2014/533/LMa (dále jen napadené rozhodnutí ). Ve výroku I. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodl, že se zadavatel dopustil spáchání správního deliktu podle 120 odst. 1 písm. a) zákona tím, že porušil 61 odst. 4 zákona a zásadu transparentnosti v 6 zákona, když dne před zahájením losování, kterým mělo být provedeno omezení počtu zájemců pro účast v užším řízení prostřednictvím elektronického zařízení, neumožnil na žádost zástupce zájemce Petr Březina APB Plzeň, IČO , se sídlem Losiná 303, Nezvěstice (dále jen Petr Březina APB Plzeň ), přidělení nových pořadových čísel zájemcům o účast v užším řízení, přičemž způsob omezení počtu zájemců za použití elektronického losovacího zařízení neumožňoval z povahy věci účinnou kontrolu samotného procesu losování na místě samém, což zapříčinilo pochybnosti o řádném průběhu losování a tedy zachování zásady transparentnosti losování. 11. Za spáchání správního deliktu ve výroku I. napadeného rozhodnutí uložil Úřad zadavateli výrokem II. napadeného rozhodnutí pokutu ve výši Kč. 12. V odůvodnění napadeného rozhodnutí Úřad konstatoval, že při omezování počtu zájemců o účast v užším řízení losováním je nezbytné, aby byly mimo jiné dodrženy zásady v 6 zákona. K zásadě transparentnosti Úřad citoval relevantní soudní judikaturu a dovodil, že losování je transparentní, pokud zadavatel zabezpečí, aby losování proběhlo férově, působilo navenek korektně a jeho průběh nevyvolával žádné pochybnosti. Řádným průběhem se přitom dle Úřadu rozumí průběh losování, který je dostatečně kontrolovatelný. 13. Úřad dále uvedl, že v případě použití elektronického losovacího zařízení zadavatel zužuje možnost kontrolovat celý proces losování pouze na fázi před a po losování, když vlastní výběr zájemců generuje elektronické zařízení, jehož funkci lze jen stěží přezkoumat, a to zejména postup zadavatele těsně před zahájením losování, tedy včetně způsobu přiřazení pořadových čísel jednotlivým zájemcům o účast v užším řízení. Úřad dále připomněl, že způsob přidělování pořadových čísel zájemcům o účast v užším řízení byl zcela v dispozici zadavatele. 14. Provedení přečíslování na místě před zahájením vlastního losování za přítomnosti zájemců, kteří využili svého práva se losování zúčastnit, bylo podle názoru Úřadu právě jednou z mála možností, kterou bylo možné transparentnost výběru s ohledem na použitý elektronický prostředek pro losování alespoň nějakým způsobem zajistit. Tento postup přitom mohl rozptýlit pochybnosti o zákonnosti postupu zadavatele související s možností manipulace elektronického losovacího zařízení ovlivněním jeho softwaru. V přezkoumávaném případě však zadavatel požadavek zástupce zájemce Petr Březina APB Plzeň, aby zájemcům o účast v užším řízení byla přidělena nová pořadová čísla, zamítl. 15. Úřad dále k části notářského zápisu, která popisuje vlastní losovací zařízení, uvedl, že všechny zde uvedené skutečnosti nic nevypovídají o stavu zařízení k okamžiku losování, neboť není ověřitelné, kdo a kdy zmiňovanou bezpečnostní pečeť na losovací zařízení umístil a kdo garantoval stav softwaru zařízení před vložením pečeti. Skutečnost, že zařízení použité pro losování nemuselo být dostatečně zabezpečeno, je dle Úřadu další okolností přispívající k závěru, že v kombinaci s neumožněním přečíslování byl postup zadavatele netransparentní. 4
 5 16. Úřad má za to, že v šetřeném případě došlo k porušení zásady transparentnosti, neboť odmítnutí požadavku jednoho ze zájemců o účast v užším řízení na záměnu čísel přidělených zadavatelem účastníkům losování podle pořadí doručení žádostí o účast vzbuzuje pochybnosti o zákonnosti postupu zadavatele. V důsledku uvedeného postupu zadavatele pak dle Úřadu vzniká podezření, že mechanismus výběru čísel při losování by mohl být zadavatelem nastaven tak, aby byli vylosováni právě konkrétní zájemci s předem přidělenými pořadovými čísly. Postup zadavatele tak dle Úřadu mohl mít vliv na výběr nejvhodnější nabídky. IV. Námitky rozkladu 17. Proti napadenému rozhodnutí obdržel Úřad v zákonné lhůtě dne rozklad zadavatele ze dne Zadavatel v podaném rozkladu namítá, že Úřad oznámení o zahájení správního řízení, usnesení ze dne a usnesení ze dne vydaná Úřadem v rámci tohoto správního řízení nesprávně doručil jemu namísto jeho právnímu zástupci Mgr. Pujmanovi. Zadavatel je toho názoru, že byl zastoupen pro celé správní řízení na základě plné moci ze dne Mgr. Pujmanem. 18. Zadavatel konstatuje, že v plné moci ze dne Mgr. Pujmana výslovně zmocnil k zastupování v řízení vedeném ve věci prošetření podnětu pod sp. zn. ÚOHS- P437/2014/2014VZ-12114/2014/521/SWa. Skutečnost, že Úřad po zahájení řízení změnil spisovou značku případu, nemá dle zadavatele žádný vliv na věcné vymezení předmětu řízení ani na platnost plné moci. Zadavatel namítá, že pokud měl Úřad pochybnosti o rozsahu zmocnění uděleného právnímu zástupci, měl Úřad požádat o vyjádření k rozsahu udělené plné moci právního zástupce či zadavatele. Zadavatel odkazuje na judikaturu Nejvyššího správního soudu a dovozuje z ní, že správní řízení z důvodu nesprávného doručení oznámení o zahájení správního řízení a usnesení vydaných Úřadem v rámci přezkoumávaného řízení trpí vadami, jež činí napadené rozhodnutí nezákonným, a jež nelze napravit ani v řízení o rozkladu. 19. Zadavatel dále namítá, že mu Úřad usnesením ze dne a usnesením ze dne určil nepřiměřeně krátké lhůty. Ve vztahu k usnesení ze dne zadavatel dále namítá, že stanovení lhůty do určitého konkrétního data ve smyslu do a nikoliv počítané ode dne doručení ve smyslu do 7 / 14 / dní od doručení tohoto usnesení nepříznivě zasahuje do možnosti obrany zadavatele ve správním řízení, což činí usnesení ze dne dle zadavatele nezákonné. Zadavatel rovněž upozorňuje, že lhůty stanovené uvedenými usneseními k vyjádření, podání návrhů, označení důkazů a k vyjádření k podkladům rozhodnutí byly krátké rovněž z důvodu nesprávného doručení, kdy se do dispozice právního zástupce dostala až se zpožděním. Zadavatel tvrdí, že stanovením nepřiměřeně krátkých lhůt Úřad ohrozil účel řízení a porušil rovnost účastníků řízení a znemožnil zadavateli obranu v přezkoumávaném řízení, což má dle zadavatele za následek nezákonnost napadeného rozhodnutí. 20. Zadavatel v podaném rozkladu dále namítá, že Úřad prohlášení Elektrotechnického zkušebního ústavu (viz bod 37. odůvodnění napadeného rozhodnutí) a návrh rozpočtu pro rok 2014 (viz bod 56. odůvodnění napadeného rozhodnutí) neučinil součástí spisu a řádně neprovedl jako důkazy, a proto se k nim zadavatel nemohl vyjádřit, čímž Úřad porušil jeho procesní práva. 5
 6 21. Zadavatel má za to, že měl Úřad provést jako důkaz zprávu o zkoušce předmětného losovacího zařízení vypracovanou dne Elektrotechnickým zkušebním ústavem, s.p. (dále jen zpráva o zkoušce ), který dle jeho názoru podrobně zkoumal losovací zařízení po stránce hardwarové a softwarové stránce. 22. Zadavatel dále namítá, že Úřad dle jeho názoru nezjistil skutkový stav, o němž nejsou důvodné pochybnosti, kdy daný případ posuzoval pouze z textu notářského zápisu, jež dle zadavatele nezaznamenává přímou řeč a je tak možné, že zadavatel poskytl zájemcům vysvětlení důvodu nevyhovění žádosti na přečíslování pořadových čísel, které v textu notářského zápisu uvedeno není. Zadavatel v této souvislosti namítá, že se Úřad nezabýval jinými okolnostmi, které mohly prokázat průběh losování, čímž zatížil správní řízení procesní vadou. 23. Zadavatel se dále domnívá, že Úřad porušil procesní práva zadavatele, když nenařídil v předmětné záležitosti ústní jednání, které by dle jeho názoru pomohlo objasnit sporné skutkové okolnosti daného případu. 24. Zadavatel se současně domnívá, že napadené rozhodnutí a řízení, jež mu předcházelo, trpí nejen procesními nedostatky, ale je rovněž věcně nesprávné. Zadavatel namítá, že Úřad nepřezkoumává každé zadávací řízení samostatně jako individuální zadávací řízení, ale všechna zadávací řízení, ve kterých byla použita shodná losovací zařízení, posuzuje paušálně. 25. Zadavatel je přitom toho názoru, že jeho postup nebyl způsobilý vyvolat pochybnost o způsobu (férovosti) losování. Zadavatel uvádí, že požadavky 61 odst. 4 zákona dodržel a provedl i další úkony k posílení transparentnosti, např. provedl losování za účasti notáře elektronickým zařízením, nedaleko místa plnění, aby se zájemci mohli losování účastnit). Vzhledem k tomu, že v přezkoumávaném případě losovací zařízení dle svého názoru proti manipulaci zajistil dostatečně, a bylo tedy možné prokázat jinými prostředky, že losovací zařízení nebylo zmanipulováno, postrádalo přečíslování pořadových čísel zájemců smysl. 26. Zadavatel tedy nesouhlasí se závěry Úřadu, že umožnění přečíslování byl jeden z mála způsobů zachování transparentnosti. Naopak se domnívá, že kdyby přidělil nová pořadová čísla podle instrukcí jediného zájemce, mohl takovým postupem narušit v očích ostatních zájemců transparentnost losování. Stejně tak dle zadavatele není řešena situace, kdy by byly vzneseny protichůdné požadavky jednotlivých zájemců o účast. Zadavateli tedy není známo, jak měl provést přečíslování zájemců, aby dle Úřadu nevzbudil pochybnosti o transparentnosti svého postupu. 27. Zadavatel namítá, že výklad transparentnosti dle pojetí Úřadu je nepřípustně subjektivní, závislé na tom, zda některý ze zájemců vznese požadavek na přečíslování či nikoli. Zadavatel přitom zdůrazňuje, že zájemce Petr Březina APB Plzeň nevznesl proti průběhu losování námitky, a tedy ani on průběh losování za netransparentní nepovažoval. 28. K otázce plombování zadavatel uvádí, že neporušenost plomby byla zkontrolována před začátkem losování a žádný z účastníků plombu nezpochybnil. Zadavatel se neztotožňuje s tvrzením Úřadu, že není ověřitelné, kdo a kdy zmiňovanou bezpečnostní pečeť na losovací zařízení umístil a kdo garantoval stav softwaru zařízení před vložením pečeti, jelikož tyto skutečnosti dle zadavatele ověřitelné jsou. 6
 7 29. Zadavatel je přesvědčen, že v přezkoumávaném případě není naplněna podmínka, aby existovala kombinace prvků, které by zakládaly porušení zásady transparentnosti. Zadavatel se naopak domnívá, že byla ze strany zadavatele realizována celá řada prvků, které transparentnost posilují, například zadavatel umožnil provedení testovacího losování a prozkoumání losovacího zařízení zájemci před započetím losování. Stejně tak bylo zájemcům umožněno, aby přezkoušeli losovací zařízení Elektrotechnickým zkušebním ústavem, avšak žádný ze zájemců tuto možnost nevyužil. Zadavatel zdůrazňuje, že žádný ze zájemců ani nepodal proti průběhu losování námitky, a proto je zřejmé, že se žádný zájemce necítil být postupem zadavatele dotčen. 30. Zadavatel dále namítá porušení zásady legitimního očekávání a konstatuje, že až do okamžiku uzavření smlouvy na veřejnou zakázku byla správnost postupu zadavatele potvrzena minimálně dvěma pravomocnými rozhodnutími Úřadu a po uzavření smlouvy byl postup zadavatele potvrzen dalšími rozhodnutími Úřadu. Zadavateli tedy dle jeho názoru svědčilo legitimní očekávání v legalitu jeho postupu při omezení zájemců o účast losováním, pročež měl Úřad projednávanou věc posoudit obdobným způsobem. Zadavatel je současně přesvědčen, že na daný případ nebylo možné aplikovat závěry rozsudku Krajského soudu v Brně sp. zn. 62 Af 61/2012 ze dne (dále jen Krajský soud a rozsudek sp. zn. 62 Af 61/2012 nebo rozsudek Krajského soudu sp. zn. 62 Af 61/2012 ) z důvodu zadavatelem tvrzené skutkové odlišnosti. 31. Zadavatel dále uvádí, že v posledních třech letech nebylo Úřadem vydáno jiné rozhodnutí než to, kterým byl postup zadavatele používajícího k omezení počtu zájemců losovací zařízení LOZ001 a LOZ002 potvrzen. Zadavatel tak dospěl k závěru, že existuje ustálená správní praxe svědčící ve prospěch zadavatele, jíž se měl Úřad při rozhodování přezkoumávaného případu řídit. Vzhledem k tomu, že tak neučinil, považuje zadavatel napadené rozhodnutí za nezákonné pro rozpor s principem legitimního očekávání a právní jistoty. Současně zadavatel podotýká, že pokud měl Úřad v úmyslu změnit svou rozhodovací praxi ve světle rozsudku sp. zn. 62 Af 61/2012, mohl tak s ohledem na usnesení rozšířeného senátu Nejvyššího správního soudu sp zn. 6 Ads 88/2006 ze dne činit pouze do budoucna, aby se se změnou této praxe mohli dotčené subjekty seznámit. 32. V neposlední řadě zadavatel nesouhlasí s výší uložené sankce, neboť ji považuje za nepřiměřenou a v rozporu se zásadou legitimního očekávání. Zadavatel se domnívá, že udělená pokuta je nepřiměřená rovněž z důvodu značného časového odstupu mezi provedeným losováním a zahájením správního řízení. Zadavatel nesouhlasí se závěrem Úřadu, že pokuta pro něj není likvidační, jelikož Úřad vycházel z návrhu rozpočtu, nikoli z rozpočtu schváleného, avšak ani tento rozpočet by dle zadavatele nic nevypovídal o finanční situaci zadavatele. Úřad dle zadavatele též nevzal v úvahu, že důsledkem závěru o spáchání správního deliktu by bylo odnětí dotačních prostředků, což pro zadavatele likvidační charakter mít může. Závěr rozkladu 33. Na základě výše uvedeného se zadavatel domáhá, aby předseda Úřadu napadené rozhodnutí zrušil a správní řízení zastavil. 7
 8 V. Řízení o rozkladu 34. Úřad po doručení rozkladu neshledal podmínky pro postup podle 87 správního řádu, a podle 88 odst. 1 správního řádu předal spis se svým stanoviskem předsedovi Úřadu k rozhodnutí o rozkladu. 35. Dne obdržel Úřad vyjádření zadavatele ze dne (dále jen vyjádření zadavatele ze dne ), v němž zadavatel odkazuje na rozhodnutí předsedy Úřadu č. j. ÚOHS-R416/2014/VZ-28759/2015/321/BRy ze dne (dále jen rozhodnutí sp. zn. ÚOHS-R416/2014/VZ ). Zadavatel je přesvědčen, že případ sp. zn. ÚOHS- R416/2014/VZ je skutkově obdobný právě projednávanému případu. Zadavatel zdůrazňuje, že ani v tamním případě Úřad neprovedl zprávu o zkoušce, tímto důkazem se nezabýval a s jejím neprovedením se Úřad v prvostupňovém rozhodnutí nevypořádal. 36. Vzhledem k tomu, že v tamním případě předseda Úřadu rozhodnutím sp. zn. ÚOHS- R416/2014/VZ (prvostupňové) rozhodnutí Úřadu zrušil a věc vrátil Úřadu k novému projednání, svědčí zadavateli dle jeho názoru legitimní očekávání, že předseda Úřadu i v právě projednávaném případě rozhodne obdobně, jelikož napadené rozhodnutí je dle zadavatele rovněž stiženo vadou spočívající v nevypořádání návrhu účastníka řízení (tj. návrhu na provedení zprávy o zkoušce). Stanovisko předsedy Úřadu 37. Po projednání rozkladu a veškerého spisového materiálu rozkladovou komisí jmenovanou podle 152 odst. 3 správního řádu a po posouzení případu ve všech jeho vzájemných souvislostech jsem podle 89 odst. 2 správního řádu přezkoumal soulad napadeného rozhodnutí a řízení, které jeho vydání předcházelo, s právními předpisy a dále správnost napadeného rozhodnutí v rozsahu námitek uvedených v rozkladu a s přihlédnutím k návrhu rozkladové komise jsem dospěl k následujícímu závěru. 38. Úřad tím, že napadeným rozhodnutím rozhodl o tom, že se zadavatel dopustil spáchání správního deliktu specifikovaného ve výroku I. napadeného rozhodnutí a za jeho spáchání Úřad uložil zadavateli pokutu ve výši Kč, rozhodl správně a v souladu se zákonem. V další části odůvodnění tohoto rozhodnutí o rozkladu jsou v podrobnostech rozvedeny důvody, na základě kterých jsem přistoupil k potvrzení napadeného rozhodnutí a k zamítnutí rozkladu. VI. K námitkám rozkladu K doručování písemností 39. Zadavatel v podaném rozkladu předně namítá, že Úřad oznámení o zahájení správního řízení, usnesení ze dne a usnesení ze dne doručil jemu (zadavateli) namísto jeho právnímu zástupci, Mgr. Martinu Pujmanovi, přestože byl zadavatel dle svého názoru zastoupen pro celé správní řízení na základě plné moci udělené dne Z ustanovení 116 zákona v návaznosti na 46 odst. 1 správního řadu se zahájení správního řízení oznamuje zadavateli, jakožto účastníkovi řízení. 41. Podle 39 odst. 1 věty první a třetí správního řádu správní orgán účastníkovi určí přiměřenou lhůtu k provedení úkonu, pokud ji nestanoví zákon a je-li toho zapotřebí. 8
 9 Usnesení o určení lhůty se oznamuje pouze tomu, komu je určena, popřípadě i tomu, jehož se jinak přímo dotýká. 42. Podle 33 odst. 1 správního řádu si účastník řízení může zvolit zmocněnce. Zmocnění k zastoupení se prokazuje písemnou plnou mocí. Plnou moc lze udělit i ústně do protokolu. V téže věci může mít účastník současně pouze jednoho zmocněnce. 43. Podle 34 odst. 1 správního řádu zástupce (zmocněnec) podle 33 správního řádu v řízení vystupuje jménem zastoupeného. Z úkonů zástupce vznikají práva a povinnosti přímo zastoupenému. Podle 34 odst. 2 věty první správního řádu se s výjimkou případů, kdy má zastoupený něco v řízení osobně vykonat, doručují písemnosti pouze jeho zástupci. 44. Z výše citovaných ustanovení správního řádu a zákona vyplývá, že oznámení o zahájení správního řízení stejně jako usnesení, jímž se zadavateli určuje lhůta k provedení úkonu podle 39 odst. 1 správního řádu, doručuje správní orgán primárně zadavateli. Pokud je zadavatel zastoupen zmocněncem podle 33 správního řádu, pak dle 34 odst. 2 správní orgán doručuje pouze jeho zástupci resp. zmocněnci (výjimku tvoří případy, kdy usnesení účastníkovi určuje v řízení něco osobně vykonat). 45. Smluvní zastoupení podle 33 správního řádu vzniká na základě uzavření dvoustranného právního jednání (smlouvy) mezi zmocněncem a zmocnitelem. Navenek je smluvní zastoupení deklarováno jednostranným právním jednáním tzv. plnou mocí. Z 33 odst. 1 věty druhé správního řádu vyplývá, že písemná plná moc je průkazem o existenci dohody (smlouvy mezi zmocněncem a zmocnitelem), kterým se zmocnitel resp. jeho zmocněnec prokazuje vůči správnímu orgánu. Pro správní orgán (Úřad) je proto z pohledu povinnosti doručovat písemnosti zvolenému zmocněnci rozhodující okamžik prokázání se plnou mocí (bez ohledu na dataci smlouvy či dataci plné moci). Nelze proto účinně namítat doručování v rozporu s plnou mocí, pokud se účastník řízení či jeho zmocněnec správnímu orgánu plnou mocí neprokázal nebo pokud se mu plnou mocí prokázal až po učinění napadeného úkonu správního orgánu (v tomto případě po odeslání písemnosti namísto zmocněnce zmocniteli). 46. K obsahu plné moci dále konstatuji, že jednou z jejích nezbytných náležitostí je uvedení rozsahu, ve kterém je zmocněnec oprávněn zmocnitele zastupovat. Právě obsah plné moci je pro správní orgán rozhodující z hlediska zjištění rozsahu uděleného zmocnění. 47. V přezkoumávaném případě byla plná moc ve smyslu 33 správního řádu udělená zadavatelem Mgr. Pujmanovi výslovně pro správní řízení sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ dne Úřadu byla plná moc ze dne doručena až dne jako příloha rozkladu ze dne Teprve k tomuto datu tedy zadavatel (resp. Mgr. Pujman) prokázal Úřadu existenci zmocnění k zastupování ve správním řízení sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ ve smyslu 33 odst. 1 věty druhé správního řádu. V době vydání oznámení o zahájení správního řízení, usnesení ze dne a usnesení ze dne tedy Úřad s plnou mocí ze dne seznámen nebyl (zadavatel či Mgr. Pujman se jí neprokázali), a proto se jejím obsahem nemohl při doručování (oznamování) těchto písemností řídit. 48. Zadavatel ve svém rozkladu nicméně namítá, že Mgr. Pujman v uvedené záležitosti zastupoval zadavatele již na základě plné moci ze dne K tomu konstatuji, že plná moc ze dne byla zadavatelem výslovně udělena Mgr. Pujmanovi k tomu, 9
 10 aby zadavatele (jakožto zmocnitele) zastupoval při všech úkonech a jednáních v řízení vedeném Úřadem pro ochranu hospodářské soutěže č. j. ÚOHS-P437/2014/2014VZ /2014/521/SWa. Pod uvedeným číslem jednacím je přitom vedena výše zmiňovaná žádost o předložení dokumentace a stanoviska k podnětu. Ze žádosti o předložení dokumentace a stanoviska k podnětu pak mimo jiné vyplývá, že jejím účelem je prošetření přijatého podnětu ÚOHS-P437/2014/VZ. 49. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem konstatuji, že plná moc ze dne se nevztahovala na doručování (přebírání) písemností v rámci správního řízení sp. zn. ÚOHS- S880/2014/VZ resp. na doručení oznámení o zahájení správního řízení a usnesení ze dne a usnesení ze dne , nýbrž se vztahovala toliko k žádosti o předložení dokumentace a stanoviska k podnětu, resp. vztahovala se pouze na šetření přijatého podnětu vedeného pod sp. zn. ÚOHS-P437/2014/VZ. Proto jsem neshledal, že měl Úřad zadavatele vyzvat k vysvětlení rozsahu plné moci ze dne , jelikož žádost o vysvětlení je namístě pouze za předpokladu, že z obsahu plné moci není zřejmý její rozsah. V přezkoumávaném případě však zadavatel rozsah plné moci ze dne stanovil precizně, prostřednictvím konkrétní spisové značky č. j. ÚOHS-P437/2014/2014VZ /2014/521/SWa. 50. Zadavatel je přesvědčen, že postoupení případu do další fáze (do fáze správního řízení), jakož i přidělení nové spisové značky ze strany ÚOHS nemělo žádný vliv na věcném vymezení předmětu řízení ani na platnosti plné moci (pozn. předsedy Úřadu: plné moci ze dne ). Opačný názor by vedl k absurdním závěrům, že platnost zastoupení může ovlivnit jednostranně správní úřad např. tím, že řízení přidělí novou spisovou značku. 51. K výše uvedenému konstatuji, že šetření podnětu vedeného pod sp. zn. ÚOHS-P437/2014/VZ není součástí správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ, každé má jiný charakter a slouží jinému účelu. Šetření podnětu ve smyslu 42 správního řádu má charakter postupu správního orgánu před zahájením správního řízení. Úřad v jeho rámci ověřuje skutečnosti tvrzené v obdrženém podnětu a zajišťuje k tomu relevantní informace a podklady postupem mimo správní řízení. Šetření podnětu slouží Úřadu výhradně ke zjištění, zda má být správní řízení zahájeno či nikoli (k tomu viz rozsudek Nejvyššího správního soudu sp. zn. 8 Afs 74/2007 ze dne ). Při zvážení zahájení správního řízení a vymezení předmětu tohoto řízení není Úřad obsahem podnětu či rozsahem šetření podnětu jakkoli vázán. Naproti tomu správní řízení (ve věci možného spáchání správního deliktu zadavatelem) je zahájeno a vedeno dle 46 a následujících ustanovení správního řádu a jeho účelem je vydání správního rozhodnutí o tom, zda se zadavatel dopustil spáchání správního deliktu či zda nebyly zjištěny důvody nebo důvody pro uložení sankce. Dále podotýkám, že jak v rámci šetření podnětu, tak v rámci správního řízení je veden samostatný spis (správním spisem ve smyslu 17 správního řádu je však pouze spis vedený v rámci správního řízení). 52. V přezkoumávaném případě zadavatel zmocnil Mgr. Pujmana plnou mocí ze dne pouze k zastupování ve věci šetření podnětu vedeného pod sp. zn. ÚOHS-P437/2014/VZ, přičemž jak bylo dovozeno výše, šetření podnětu sp. zn. ÚOHS-P437/2014/VZ není součástí správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ a ani naopak, správního řízení vedené pod sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ není součástí šetření podnětu vedeného pod sp. zn. ÚOHS-P437/2014/VZ. Dospěl jsem tedy k závěru, že plná moc ze dne
 11 se na správní řízení vedené pod sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ, v jehož rámci bylo vydáno oznámení o zahájení správního řízení, usnesení ze dne a usnesení ze dne , nevztahuje. 53. Vzhledem k výše uvedenému v postupu Úřadu při doručování nespatřuji svévolné či jinak nezákonné jednání, jež by způsobilo zánik platnosti plné moci ze dne tak, jak tvrdí zadavatel. K zániku platnosti plné moci ze dne žádným úkonem Úřadu nedošlo, nýbrž pouze plná moc ze dne vzhledem k rozsahu uděleného zmocnění uvedenému v jeho textu na správní řízení vedené pod sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ, nedopadá. 54. Jelikož jsem dospěl k závěru, že plná moc ze dne se na doručení (oznámení) oznámení o zahájení správního řízení, usnesení ze dne a usnesení ze dne nevztahovala a s plnou mocí ze dne Úřad nebyl v době vydání těchto písemností seznámen, nebyla mu prokázána a nemohl se jí tudíž při doručování těchto písemností řídit, přičemž mi z obsahu správního spisu sp. zn. ÚOHS-S880/2014/VZ ani z úřední činnosti není známa jiná plná moc udělená zadavatelem a oznámená Úřadu před vydáním výše uvedených písemností (k zastupování při doručování těchto písemností), dospěl jsem k závěru, že Úřad postupoval správně a v souladu s právními předpisy, když doručil (oznámil) oznámení o zahájení správního řízení, usnesení ze dne a usnesení ze dne zadavateli. Poněvadž jsem dospěl k závěru, že Úřad nepochybil, když doručil dotčené dokumenty zadavateli (zmocniteli) namísto Mgr. Pujmanovi (zmocněnci), argumentací zadavatele vztahující se k důsledkům nesprávného doručení (doručení zmocniteli namísto zmocněnce) jsem se dále nezabýval. Stanovení nepřiměřených lhůt 55. Zadavatel dále namítá porušení 39 odst. 1 správního řádu v důsledku stanovení nepřiměřeně krátkých lhůt podle 36 odst. 1 až 3 správního řádu usnesením ze dne a usnesením ze dne Zadavatel dále namítá, že lhůta stanovená usnesením ze dne byla navíc určena fixně a nikoli ode dne doručení tohoto usnesení. 56. Z obsahu správního spisu vyplývá, že dne vydal Úřad usnesení ze dne , jímž určil zadavateli lhůtu podle 39 odst. 1 správního řádu v návaznosti na 36 odst. 1 a 2 správního řádu do (tedy 11 dní ode dne vydání tohoto usnesení), v níž byl zadavatel oprávněn navrhovat důkazy a činit jiné návrhy a byl oprávněn v řízení vyjádřit své stanovisko. Z doručenky k usnesení ze dne vyplývá, že usnesení ze dne bylo na příslušné poště připraveno k vyzvednutí následujícího dne. Zadavatel si usnesení ze dne vyzvedl dne V návaznosti na to vydal Úřad dne usnesení ze dne Výrokem 1. usnesení ze dne určil Úřad zadavateli podle 39 odst. 1 a 36 odst. 1 a 2 správního řádu lhůtu pět dnů ode dne doručení tohoto usnesení a výrokem 2. usnesení ze dne určil Úřad podle 39 odst. 1 správního řádu v návaznosti na 36 odst. 3 správního řádu zadavateli lhůtu 10 dnů ode dne doručení tohoto usnesení, ve které se zadavatel mohl vyjádřit k podkladům rozhodnutí. 11
 12 58. K námitce zadavatele ohledně způsobu určení lhůty konstatuji, že správní řád nestanovuje Úřadu jakožto správnímu orgánu závazný způsob, jakým má lhůtu podle 39 odst. 1 správního řádu stanovit. Záleží tedy čistě na správním uvážení Úřadu, zda lhůtu stanoví fixním datem nebo ode dne doručení usnesení. Stejně tak stanovení délky lhůty je věcí správního uvážení Úřadu. To je limitováno zákonnými požadavky v 39 odst. 1 věty druhé správního řádu, dle kterého určením lhůty nesmí být narušen účel řízení ani rovnost účastníků. 59. V přezkoumávaném případě je druhá z negativně vymezených podmínek v 39 odst. 1 věty druhé správního řádu naplněna automaticky a to z důvodu, že zadavatel je jediným účastníkem řízení a není tak možno narušit určením lhůty jeho rovnost s jinými účastníky řízení. 60. Ze základních zásad činnosti správních orgánů, zejména z 4 odst. 4 správního řádu, dle kterého má správní orgán umožnit dotčeným osobám uplatňovat jejich práva a oprávněné zájmy, může vyplývat jistá limitace správního uvážení. Vyloučení možnosti podat vyjádření či předložit návrhy a důkazy, případně se vyjádřit k podkladům by tak mohlo vést k porušení uvedené zásady přístupu k dotčeným osobám. Jak však dovozuji níže, v předmětném případě jsem nezákonnost řízení, jež předcházelo vydání napadeného rozhodnutí, z tohoto důvodu neshledal. 61. Lhůta dle 36 odst. 1 a 2 správního řádu byla Úřadem zadavateli určena dvakrát, oběma zmíněnými usneseními. Přestože lze přisvědčit zadavateli v tom, že Úřad v napadeném rozhodnutí nepřesně uvedl, že lhůtu podle 36 odst. 1 a 2 správního řádu určenou usnesením ze dne prodloužil usnesením ze dne , nejedná se o nepřesnost, jež by měla vliv na zákonnost a správnost napadeného rozhodnutí. Ačkoli usnesením ze dne nedošlo k prodloužení lhůty podle 36 odst. 1 a 2 správního řádu, nýbrž k jejímu opětovnému určení, měl tento postup Úřadu fakticky obdobné účinky, jako kdyby lhůtu prodloužil, neboť zadavateli byl dán další časový prostor, v němž mohl svá procesní práva uplatnit. V součtu tak měl zadavatel minimálně 5 dní, v nichž mohl své vyjádření, návrhy či důkazy Úřadu předložit. Jak dále vyplývá z usnesení ze dne , k vyjádření se k podkladům rozhodnutí měl pak zadavatel minimálně 10 dnů. 62. S tvrzením zadavatele, že do dispozice Mgr. Pujmana nebo jiných osob se uvedená usnesení dostala později a lhůty pro zadavatele tak byly ve skutečnosti kratší, nepovažuji za relevantní. Posouzení přiměřenosti lhůt nemůže být závislé na vnitřní organizaci zadavatele, kdy může dojít k prodlevám s předáním dokumentů mezi příslušnými zaměstnanci zadavatele či jinými osobami, relevantní je pouze ten okamžik, kdy se uvedená usnesení dostala do dispozice zadavateli. 63. Rovněž považuji za nezbytné poukázat na charakter dotčeného správního řízení. Předmětné správní řízení je vedeno ve věci možného spáchání správní deliktu zadavatelem. Jedná se tedy o řízení svým charakterem sankční, v němž se uplatňuje zásada vyšetřovací, jež správnímu orgánu implikuje povinnost činit vše potřebné k řádnému zjištění skutkového stavu. Jak již bylo řečeno výše, uvedenými usneseními byla zadavateli stanovena lhůta k vyjádření, navrhování důkazů a předkládání jiných návrhů. Pokud by však zadavatel svá procesní práva podle 36 odst. 1 až 3 správního řádu využil až po uplynutí těchto pořádkových lhůt, vzhledem k zásadě vyšetřovací by Úřad byl i přesto povinen 12
 13 se s předloženým vyjádřením, návrhy či důkazy v napadeném rozhodnutí vypořádat. Ostatně, podle znění zákona účinného v době posuzovaného jednání zadavatele se ani v řízení o rozkladu proti rozhodnutí ve věci spáchání správního deliktu neuplatní zásada koncentrace správního řízení. Je tedy zřejmé, že pokud by zadavatel předložil nové důkazy, návrhy či vyjádření až v řízení o rozkladu, byl bych povinen se s nimi v rozhodnutí o rozkladu vypořádat (což ostatně zadavatel učinil). 64. Vzhledem k výše uvedenému jsem dospěl k závěru, že lhůty Úřadem určené usnesením ze dne a usnesením ze dne byly stanoveny přiměřeně a v souladu se zákonem a správním řádem. K obsahu správního spisu 65. Zadavatel v podaném rozkladu namítá, že Úřad provedl jako důkaz tiskové prohlášení Elektrotechnického zkušebního ústavu (v bodu 37. odůvodnění napadeného rozhodnutí) a návrh rozpočtu zadavatele pro rok 2014 (v bodu 56. odůvodnění napadeného rozhodnutí), které však nebyly součástí správního spisu, a zadavatel se tak k těmto důkazním prostředkům nemohl vyjádřit. 66. Z obsahu správního spisu jsem zjistil, že návrh rozpočtu zadavatele pro rok 2014 v něm je obsažen. Předmětný návrh sice není zapsán v obsahu spisu, avšak uvedený nedostatek v evidenci spisu nezpůsobuje nezákonnost napadeného rozhodnutí, neboť zadavatel se s tímto podkladem bezesporu mohl seznámit a mohl se k němu tedy i vyjádřit. Dospěl jsem proto k závěru, že námitka zadavatele spočívající v absenci návrhu rozpočtu v předmětném správním spisu není důvodná. 67. Zadavatel dále namítá, že Úřad provedl jako důkaz tiskové prohlášení Elektrotechnického zkušebního ústavu. K výše uvedenému uvádím, že Úřad v bodu 37. odůvodnění napadeného rozhodnutí, v němž se objevil odkaz na tiskové prohlášení Elektrotechnického zkušebního ústavu, citoval rozsudek sp. zn. 62 Af 61/2012. Dle rozsudku Nejvyššího správního soudu sp. zn. 1 As 100/2009 ze dne ( ) pokud správní orgán čerpá určitá fakta ze soudních rozhodnutí nebo soudních spisů, může jít dle jejich povahy o skutečnosti úředně známé. V takovém případě nutno označit soudní rozhodnutí, ze kterého jsou určitá fakta čerpána. Z téhož rozsudku Nejvyššího správního soudu vyplývá, že pokud správní orgán hodlá fakta ze soudních rozhodnutí zahrnout do svého rozhodnutí, je třeba, aby účastníci řízení mohli aplikaci takovýchto skutečností s ohledem na okolnosti dané věci rozumně předpokládat. 68. Vzhledem k tomu, že Úřad identifikoval konkrétní soudní rozhodnutí, z něhož uvedené informace čerpal, a současně na citovaný rozsudek sp. zn. 62 Af 61/2012 Úřad odkázal již v oznámení o zahájení správního řízení, v němž uvedl i informace vztahující se k prohlášení Elektrotechnického zkušebního ústavu, dospěl jsem k závěru, že zadavatel mohl aplikaci této skutečnosti předpokládat, a proto se jedná o skutečnost známou Úřadu z jeho úřední činnosti, již nebylo nutné v řízení provádět jako důkaz. Námitky zadavatele vztahující se k obsahu správního spisu vedeného v právě přezkoumávané věci proto nepovažuji za důvodné. K nenařízení ústního jednání 13
 14 69. Další procesní pochybení Úřadu zadavatel spatřuje v tom, že Úřad v předmětné záležitosti nenařídil ústní jednání. Zadavatel na podporu svých tvrzení cituje z usnesení rozšířeného senátu Nejvyššího správního soudu sp. zn. 7 As 57/2010 ze dne (dále jen usnesení 7 As 57/2010 ). Zadavatel z něj zejména zdůrazňuje pasáž, ve které je konstatováno, že rozšířený senát proto považuje za zcela zásadní, aby Rada v takovém řízení, které svým charakterem spadá i pod článek 6 Evropské úmluvy o ochraně základních práv a svobod ve smyslu trestního obvinění, respektovala zásadu ústnosti, přímosti a bezprostřednosti a dokazování tedy musí být primárně prováděno při ústním jednání, o jehož konání bude účastník sankčního řízení předem vyrozuměn ve smyslu 49 odst. 1 správního řádu, aby mohl případně využít svého práva být přítomen a měl možnost se ke všem prováděným důkazům vyjádřit. Z výše uvedených závěrů usnesení rozšířeného senátu Nejvyššího správního soudu zadavatel dovozuje, že Úřad porušil jeho procesní práva, když ústní jednání v tomto správním řízení nenařídil. 70. V prvé řadě považuji za nezbytné zdůraznit, že dle 15 odst. 1 správního řádu (a rovněž dle správně právní teorie) je správní řízení zásadně ovládáno zásadou písemnosti. Tato zásada je modifikována v případech, kdy je správním orgánem nařízeno ústní jednání. Institut ústního jednání je ve správním řízení obecně upraven v 49 správního řádu, přičemž je nepochybné, že toto ustanovení správního řádu dopadá i na řízení vedené Úřadem ve věci možného spáchání správního deliktu zadavatelem při zadávání veřejné zakázky. 71. Podle 49 odst. 1 správního řádu ústní jednání nařídí správní orgán v případech, kdy to stanoví zákon, a dále tehdy, jestliže je to ke splnění účelu řízení a uplatnění práv účastníků nezbytné. Dle rozsudku Krajského soudu v Ústí nad Labem sp. zn. 15 A 18/2010 ze dne ( ) účastníku správního řízení svědčí vždy toliko nárok na uskutečnění ústního jednání v režimu veřejného ústního jednání a nikoliv samotný nárok na uskutečnění ústního jednání jako takového. Zda se ve věci uskuteční ústní jednání či nikoliv, zákonodárce vyjma případů, kdy tak stanoví zákon, ponechal na úvaze správního orgánu, jejíž rámec je vymezen v ust. 49 odst. 1 správního řádu. Zákon (o veřejných zakázkách) ani jiný zákon Úřadu povinnost nařídit ústní jednání v přezkoumávaném případě nestanovuje. 72. Zadavatel vycházeje ze závěrů usnesení 7 As 57/2010 přesto dovodil, že měl Úřad povinnost ústní jednání a priori nařídit. V obecné rovině nevylučuji, že by se závěry citovaného usnesení Nejvyššího správního soudu nedaly vztáhnout i na jiná správní řízení vedená ve věci možného spáchání správního deliktu. Nicméně je třeba podotknout, že rozšířený senát Nejvyššího správního soudu se v něm vyjadřoval zejména k otázce způsobu provedení důkazů a povinnosti vyhotovit o něm protokol, nikoli k otázce povinnosti nařízení ústního jednání. Rovněž považuji za nezbytné poukázat na to, že tamní projednávaná věc se vztahovala k řízení před Radou pro rozhlasové a televizní vysílání (dále také Rada ), která dohlíží zejména na dodržování právních předpisů v oblasti rozhlasového a televizního vysílání (dle zákona č. 231/2001 Sb., o provozování rozhlasového a televizního vysílání a o změně dalších zákonů). V řízeních před Radou lze proto očekávat odlišnou skladbu důkazů. Oproti řízení před Úřadem dle zákona (o veřejných zakázkách), kdy Úřad vychází téměř výhradně z listinných důkazů (což vyplývá ze samotné povahy zadávacího řízení jakožto formalizovaného procesu, jehož jednotlivé kroky se písemně zaznamenávají), lze v případě správních řízení před Radou běžně očekávat provádění audiových 14
 15 a audiovizuálních důkazů formou ohledání povahy sui generis, jež spíše odůvodňují potřebu nařízení ústního jednání, jež v těchto případech zajistí bezprostřednost seznámení s ohledávanými důkazními prostředky. 73. Přes výše uvedené je však rozhodujícím argumentem, že rozšířený senát Nejvyššího správního soudu sice dospěl k závěru, že dokazování tedy musí být prováděno primárně při ústním jednání, z čehož však nelze dovodit zadavatelem tvrzený závěr, že by ústní jednání mělo být nařizováno správními orgány ve všech správních řízeních vedených ve věci možného spáchání správního deliktu výlučně a bez výjimky. Ostatně, jak vyplývá z rozsudku Nejvyššího správního soudu sp. zn. 3 As 46/2004 ze dne , ani nenařízení ústního jednání, které bylo ve správním řízení ze zákona výslovně povinné, nemusí automaticky představovat vadu, která vždy činí celé správní řízení nezákonným. Pro úplnost podotýkám, že posledně citovaný rozsudek Nejvyššího správního soudu se sice vztahoval k dnes již zrušenému zákonu č. 71/1967 Sb., o správním řízení, nicméně odkaz na tento rozsudek považuji za relevantní, jelikož uvedený zákon ústní jednání ve správním řízení upravoval obdobně jako nyní účinný správní řád. 74. Vzhledem k uvedeným závěrům jsem proto dále posoudil, zda nařízení ústního jednání bylo nezbytné ke splnění účelu řízení a uplatnění práv zadavatele, jakožto jediného účastníka správního řízení. 75. Úřad v přezkoumávaném případě přípisem č. j. ÚOHS-S880/2014/VZ-22569/2014/533/SWa ze dne (tj. oznámením o zahájení správního řízení) zadavatele řádně seznámil se zahájením správního řízení a současně mu sdělil, že vzhledem k předloženému spisovému materiálu a s přihlédnutím k obligatornímu písemnému průběhu zadávání veřejných zakázek Úřad nenařizuje ústní jednání podle 49 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů. V průběhu dotčeného správního řízení Úřad usnesením ze dne a usnesením ze dne stanovil zadavateli lhůtu, v níž byl zadavatel oprávněn navrhovat důkazy a činit jiné návrhy a byl oprávněn v řízení vyjádřit své stanovisko a lhůtu, ve které se mohl vyjádřit k podkladům rozhodnutí. Zadavateli tak byl v rámci správního řízení dán prostor, aby vyjevil v řízení svůj postoj a předložil své návrh. S obsahem správního spisu se zadavatel přitom mohl seznámit postupem předvídaným v 38 správního řádu. Dále považuji za podstatné, že zadavatel tohoto prostoru nevyužil, nebyl v (prvostupňovém) řízení vedeným Úřadem procesně aktivní, tedy se v řízení před Úřadem nevyjádřil ani nenavrhl nařízení ústního řízení. Vzhledem k těmto skutečnostem jsem neshledal, že by nařízení ústního jednání bylo v tomto případě nezbytné z pohledu uplatnění práv zadavatele, jakožto účastníka řízení. 76. K posouzení zákonnosti postupu Úřadu z hlediska toho, zda nařízení ústního jednání bylo nezbytné pro splnění účelu řízení, konstatuji, že přezkoumávané správní řízení je vedeno ve věci možného spáchání správního deliktu zadavatelem při zadávání veřejné zakázky v zadávacím řízení, jež představuje formalizovaný a výlučně písemně zaznamenaný proces. V takovém druhu řízení, kde je jediným účastníkem řízení zadavatel, kde proběhlo dokazování výlučně skrze listinné důkazní prostředky dokládající průběh zadávacího řízení, a jejichž obsah byl zadavateli znám, nepovažuji ani z tohoto důvodu nařízení ústního jednání za nezbytné. 15
 16 77. V neposlední řadě zadavatel v podaném rozkladu uvádí, že pokud by bylo nařízeno ústní jednání, nemuselo dojít k namítaným procesním pochybením Úřadu (opomenutí důkazu, nezjištění skutkového stavu a provedení důkazů, které nebyly součástí spisu) a veškeré důkazy mohly být provedeny za účasti zadavatele. K tomu uvádím, že namítaná pochybení Úřadu jsem, jak je dále v tomto rozhodnutí o rozkladu rozvedeno, neshledal, a proto tento argument nepovažuji z pohledu zákonnosti nenařízení ústního jednání Úřadem za relevantní. 78. S ohledem na výše uvedené jsem neshledal, že by Úřad pochybil, když v přezkoumávaném správním řízení nenařídil ústní jednání. K zásadě transparentnosti obecně a k rozsudku sp. zn. 62 Af 61/ Stěžejní část námitek rozkladu zadavatele směřuje proti závěrům Úřadu v napadeném rozhodnutí, jež se týkají porušení zásady transparentnosti losování v zadávacím řízení na veřejnou zakázku. 80. K tomu nejdříve shrnuji, že v přezkoumávaném případě zadavatel použil k omezení počtu zájemců o účast v zadávacím řízení na veřejnou zakázku elektronické losovací zařízení CENT LOZ 001 společnosti VE-ZAK CZ s.r.o. O průběhu losování, které se konalo dne , byl téhož dne sepsán notářkou JUDr. Danou Skružnou notářský zápis (N 293/2011, NZ 264/2011) (dále jen notářský zápis ), v němž byly uvedeny následující informace. 81. V notářském zápisu je uvedeno, že zadavatel rozhodl o způsobu losování formou zařízení, kterým je nástroj pro losování náhodně generovaných čísel. Losovací zařízení nemá žádné aktivní komunikační rozhraní (bluetooth, Wi-Fi, LAN touch screen atd.) vyjma tří kláves pro ovládání aplikace. Losovací zařízení lze otevřít jen vyklopením zadního víka, které je pevně spojeno se zbytkem zařízení pomocí bezpečnostní pečetě. Podle přílohy uvedeného notářského zápisu má losovací zařízení vystavenu zprávu o zkoušce z Elektrotechnického zkušebního ústavu a je opatřeno plombou č V notářském zápisu je dále zaznamenáno, že zájemci o účast v užším řízení byli upozorněni na možnost nechat na svoje náklady losovací zařízení po ukončení losování odvézt certifikačnímu orgánu ke kontrole. Dle notářského zápisu před zahájením vlastního losování moderátor JUDr. Jan Bělíček četl jména příslušných zájemců v pořadí podle doručení žádosti. V tento okamžik zástupce zájemce s přiděleným pořadovým číslem 26 Petr Březina APB Plzeň požádal o přečíslování pořadových čísel společností ucházejících se o předmětnou veřejnou zakázku, přičemž tento návrh zástupce zadavatele zamítl s tím, že zájemcům bylo přiděleno číslo v pořadí podle doručení žádosti. 82. Úřad v napadeném rozhodnutí dospěl k závěru, že zadavatel porušil 61 odst. 4 zákona a zásadu transparentnosti v 6 zákona, jelikož před zahájením losování zadavatel neumožnil na žádost zástupce zájemce Petr Březina APB Plzeň přidělení nových pořadových čísel zájemcům o účast, přičemž způsob omezení počtu zájemců za použití elektronického losovacího zařízení neumožňoval z povahy věci účinnou kontrolu samotného procesu losování na místě samém, což zapříčinilo pochybnosti o řádném průběhu losování a tedy zachování zásady transparentnosti losování. 83. Zadavatel v podaném rozkladu namítá, že dle jeho názoru zásadu transparentnosti při omezení počtu zájemců v zadávacím řízení na veřejnou zakázku neporušil. Zadavatel 16


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 2.12.2006
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 294/46
 Rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2006 – Kontouli/Rada
 (Vec T-416/04) (1)
 („Úradníci - Invalidný dôchodok - Opravný koeficient - Určenie miesta bydliska - Zrušenie správneho aktu - Legitímna dôvera“)
 (2006/C 294/96)
 Jazyk konania: angličtina
 Účastníci konania
 Žalobkyňa: Anna Kontouli (v zastúpení: pôvodne V. Akritidis a M. Tragalou, neskôr V. Akritidis, advokáti)
 Žalovaná: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Sims a D. Zahariou, splnomocnení zástupcovia)
 Predmet veci
 Na jednej strane návrh na zrušenie rozhodnutia Rady z 5. decembra 2003 odmietajúceho uplatňovať na invalidný dôchodok žalobkyne opravný koeficient pre Spojené kráľovstvo a na druhej strane žiadosť o náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1.
 Rozhodnutie Rady z 5. decembra 2003 odmietajúce uplatňovať opravný koeficient pre Spojené kráľovstvo na invalidný dôchodok žalobkyne sa ruší v rozsahu v akom s retrokatívnym účinkom odmieta priznať toto právo za obdobie od 1. mája 2003 do 31. decembra 2003.
 2.
 V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
 3.
 Rada je povinná nahradiť okrem svojich trov konania tretinu trov konania žalobkyne.
 (1) Ú. v. EÚ C 31, 5.2.2005.


text:
 1.6.2013
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 156/41
 Rozsudok Všeobecného súdu z 18. apríla 2013 — Peek & Cloppenburg/ÚHVT — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
 (Vec T-506/11) (1)
 (Ochranná známka Spoločenstva - Námietkové konanie - Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Peek & Cloppenburg - Skoršie národné obchodné meno Peek & Cloppenburg - Relatívny dôvod zamietnutia - Pravdepodobnosť zámeny - Článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009)
 2013/C 156/75
 Jazyk konania: nemčina
 Účastníci konania
 Žalobkyňa: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne S. Abrar, neskôr P. Lange, advokáti)
 Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: G. Schneider, splnomocnený zástupca)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Peek & Cloppenburg (Hamburg, Nemecko) (v zastúpení: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, advokáti, a I. Fowler, solicitor)
 Predmet veci
 Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 28. februára 2011 (vec R 53/2005-1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Peek & Cloppenburg a Peek & Cloppenburg KG
 Výrok rozsudku
 1.
 Žaloba sa zamieta.
 2.
 Peek & Cloppenburg KG je povinná nahradiť trovy konania.
 (1) Ú. v. EÚ C 362, 10.12.2011.


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 DEPARTMENT OF COMMERCE
 National Oceanic and Atmospheric Administration
 50 CFR Part 622
 [I.D. 111605A]
 RIN 0648-AS15
 Fisheries of the Caribbean, Gulf of Mexico, and South Atlantic; Shrimp Fishery of the Gulf of Mexico; Amendment 13
 AGENCY:
 National Marine Fisheries Service (NMFS), National Oceanic and Atmospheric Administration (NOAA), Commerce.
 ACTION:
 Availability of Fishery Management Plan amendment; request for comments.
 SUMMARY:
 NMFS announces that the Gulf of Mexico Fishery Management Council (Council) has submitted Amendment 13 to the FMP for review, approval, and implementation by NMFS. Amendment 13 would revise Federal permitting requirements for the shrimp fishery of the Gulf of Mexico exclusive economic zone (EEZ), including the establishment of a moratorium on the issuance of Federal commercial shrimp vessel permits; revision of existing regulations regarding reporting and recordkeeping in the shrimp fishery; and establishment of stock status criteria for the various shrimp stocks. The intended effects of Amendment 13 are to stabilize participation in the shrimp fishery of the Gulf of Mexico EEZ and provide better information by which to manage the fishery.
 DATES:
 Written comments must be received no later than 5 p.m., eastern time, on January 23, 2006.
 ADDRESSES:
 You may submit comments by any of the following methods:
 • E-mail: 0648-AS15.NOA@noaa.gov. Include in the subject line the following document identifier: 0648-AS15-NOA.
 • Federal e-Rulemaking Portal: http://www.regulations.gov. Follow the instructions for submitting comments.
 • Mail: Steve Branstetter, Southeast Regional Office, NMFS, 263 13th Avenue South, St. Petersburg, FL 33701.
 • Fax: 727-824-5308, Attention: Steve Branstetter.
 Copies of Amendment 13, which includes an Environmental Assessment, a Regulatory Impact Review, and an Initial Regulatory Flexibility Analysis, are available from the Gulf of Mexico Fishery Management Council, 2203 North Lois Avenue, Suite 1100, Tampa, FL 33607; phone: 813-348-1630; fax: 813-348-1711; e-mail: gulfcouncil@gulfcouncil.org.
 FOR FURTHER INFORMATION CONTACT:
 Dr. Steve Branstetter, 727-824-5305; fax: 727-824-5308; e-mail: steve.branstetter@noaa.gov.
 SUPPLEMENTARY INFORMATION:
 The Magnuson-Stevens Fishery Conservation and Management Act (Magnuson-Stevens Act) requires each Regional Fishery Management Council to submit any fishery management plan or amendment to NMFS for review and approval, disapproval, or partial approval. The Magnuson-Stevens Act also requires that NMFS, upon receiving a plan or amendment, publish an announcement in the Federal Register notifying the public that the plan or amendment is available for review and comment.
 Amendment 13, if implemented, would establish a requirement for royal red shrimp vessels fishing in the Gulf of Mexico EEZ to possess a royal red shrimp endorsement to their Gulf of Mexico Federal shrimp vessel permit. The royal red shrimp fishery in the Gulf of Mexico is a very small component of the overall shrimp fishery, and there are very limited data on this fishery on which to make management decisions. Specifically identifying royal red shrimp harvesters through a permit endorsement would provide the opportunity to gather needed biological, social, and economic data to appropriately manage this fishery.
 Amendment 13 proposes the establishment of a 10-year moratorium on the issuance of new Federal shrimp vessel permits. If implemented, permits under the moratorium would be fully transferable, allowing permittees the flexibility to enter or exit the fishery as they choose. To be eligible for a commercial shrimp vessel permit under the moratorium, vessels must have been issued a valid commercial shrimp vessel permit by NMFS prior to and including December 6, 2003. Additionally, an owner who sold his qualified vessel, had his qualified vessel repossessed, or otherwise lost use of his qualified vessel (i.e., damage, sinking, unaffordable repairs), but who obtained a valid commercial shrimp vessel permit for the same vessel or another vessel equipped for offshore shrimp fishing (at least 5 net tons) prior to the date of publication of the final rule implementing this amendment would be eligible to renew such permit under the moratorium.
 Amendment 13, if implemented, would establish a standardized method to regularly monitor, report, and estimate the bycatch in the shrimp fishery of the Gulf of Mexico, in compliance with § 303(a)(11) of the Magnuson-Stevens Act. Amendment 13 proposes to establish a program whereby a sample of Federally permitted shrimp vessels would be equipped with electronic logbooks (ELBs) provided by NMFS, and a sample of Federally permitted shrimp vessels would carry observers. The ELB program would provide better information regarding effort, and the observer program would provide information on catch, effort, and bycatch. Amendment 13 also proposes to revise data collection requirements to include mandatory reporting of landings and vessel and gear characteristics.
 Finally, to better comply with the Magnuson-Stevens Act requirements, Amendment 13 proposes to establish or modify biological reference points for brown, pink, and white shrimp, and stock status determination criteria for royal red shrimp. The Magnuson-Stevens Act requires that each FMP define reference points in the form of maximum sustainable yield (MSY) and optimum yield (OY), and specify objective and measurable criteria for identifying when the fishery is overfished and/or undergoing overfishing. Status determination criteria include a minimum stock size threshold (MSST) to indicate when a stock is overfished and a maximum fishing mortality threshold (MFMT) to indicate when a stock is undergoing overfishing. Together, these four parameters (MSY, OY, MSST, and MFMT) provide fishery managers with the tools to determine the status of a fishery at any given time and assess whether management measures are achieving established goals.
 A proposed rule that would implement measures outlined in Amendment 13 has been received from the Council. In accordance with the Magnuson-Stevens Act, NMFS is evaluating the proposed rule to determine whether it is consistent with the FMP, the Magnuson-Stevens Act, and other applicable law. If that determination is affirmative, NMFS will publish the proposed rule in the Federal Register for public review and comment.
 Comments received by January 23, 2006, whether specifically directed to the amendment or the proposed rule, will be considered by NMFS in its decision to approve, disapprove, or partially approve the amendment. Comments received after that date will not be considered by NMFS in this decision. All comments received by NMFS on the amendment or the proposed rule during their respective comment periods will be addressed in the final rule.
 Authority:
 16 U.S.C. 1801 et seq.
 Dated: November 17, 2005.
 Alan D. Risenhoover,
 Acting Director, Office of Sustainable Fisheries, National Marine Fisheries Service.
 [FR Doc. 05-23203 Filed 11-22-05; 8:45 am]
 BILLING CODE 3510-22-S


text:
6.12.2008
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 C 313/23
 Sentenza del Tribunale di primo grado 15 ottobre 2008 — Gogos/Commissione
 (Causa T-66/04) (1)
 (Funzione pubblica - Funzionari - Concorso interno di passaggio di categoria - Nomina - Inquadramento nel grado - Art. 31, n. 2, dello Statuto)
 (2008/C 313/40)
 Lingua processuale:il greco
 Parti
 Ricorrente: Christos Gogos (Waterloo, Belgio) (rappresentanti: inizialmente C. Tagaras, quindi N. Korogiannakis, avvocati)
 Convenuta: Commissione delle Comunità europee (rappresentanti: J. Curral, agente, assistito da P. Anestis, avvocato)
 Oggetto
 Domanda di annullamento della decisione della Commissione che inquadra il ricorrente nel grado A7, terzo scatto, e della decisione 24 novembre 2003, che respinge il reclamo amministrativo.
 Dispositivo
 1)
 Il ricorso è respinto.
 2)
 La Commissione sopporterà tutte le spese.
 (1) GU C 94 del 17.4.2004.