text:
LEGE Nr. 28/2016 din 17 martie 2016
 privind ratificarea Convenției dintre România și Republica Italiană pentru evitarea dublei impuneri cu privire la impozitele pe venit și prevenirea evaziunii fiscale și a Protocolului adițional la convenție, semnate la Riga la 25 aprilie 2015
 PUBLICATĂ ÎN: MONITORUL OFICIAL NR. 217 din 24 martie 2016
 Se ratifică Convenția dintre România și Republica Italiană pentru evitarea dublei impuneri cu privire la impozitele pe venit și prevenirea evaziunii fiscale și Protocolul adițional la convenție, semnate la Riga la 25 aprilie 2015.
 București, 17 martie 2016.
 între România și Republica Italiană pentru evitarea dublei impuneri cu privire la impozitele pe venit și prevenirea evaziunii fiscale
 România și Republica Italiană,
 dorind să încheie o convenție pentru evitarea dublei impuneri cu privire la impozitele pe venit și prevenirea evaziunii fiscale, au convenit după cum urmează:
 CAPITOLUL I - Domeniul de aplicare a convenției
 ART. 1 - Persoane vizate
 Prezenta convenție se aplică persoanelor care sunt rezidente ale unuia sau ale ambelor state contractante.
 ART. 2 - Impozite vizate
 1. Prezenta convenție se aplică impozitelor pe venit stabilite în numele unui stat contractant sau al subdiviziunilor sale politice ori administrative sau al autorităților sale locale ori al unităților sale administrativ-teritoriale, indiferent de modul în care acestea sunt percepute.
 2. Sunt considerate impozite pe venit toate impozitele stabilite pe venitul total sau pe elementele de venit, inclusiv impozitele pe câștigurile provenite din înstrăinarea proprietății mobiliare sau imobiliare, impozitele pe sumele totale ale salariilor plătite de întreprinderi, precum și impozitele asupra creșterii capitalului.
 3. Impozitele existente asupra cărora se aplică convenția sunt, în special:
 (a) în cazul Italiei:
 (i) impozitul pe venitul obținut de persoanele fizice;
 (ii) impozitul pe venitul companiilor;
 (iii) impozitul regional pe activități productive,
 indiferent dacă acestea sunt sau nu colectate prin reținere la sursă
 (denumite, în continuare, "impozit italian");
 (b) în cazul României:
 (ii) impozitul pe profit
 (denumite, în continuare, "impozit român").
 4. Convenția se aplică de asemenea oricăror impozite identice sau în esență similare care sunt stabilite după data semnării convenției, în plus sau în locul impozitelor existente. Autoritățile competente ale statelor contractante se vor informa reciproc asupra oricăror modificări importante aduse în legislațiile lor fiscale.
 CAPITOLUL II - Definiții
 ART. 3 - Definiții generale
 1. În sensul prezentei convenții, în măsura în care contextul nu cere o interpretare diferită:
 (a) termenul "Italia" înseamnă Republica Italiană și include orice zonă din afara apelor teritoriale care este desemnată ca fiind o zonă în interiorul căreia Italia poate să exercite, în conformitate cu legislația sa și cu dreptul internațional, drepturi suverane cu privire la explorarea și exploatarea resurselor naturale ale fundului mării, subsolului și apelor supraiacente;
 (b) termenul "România" înseamnă teritoriul de stat al României, inclusiv marea sa teritorială și spațiul aerian de deasupra acestora, asupra cărora România își exercită suveranitatea, precum și zona contiguă, platoul continental și zona economică exclusivă asupra cărora România își exercită drepturile suverane și jurisdicția, în conformitate cu legislația sa și cu normele și principiile dreptului internațional;
 (c) expresiile "un stat contractant" și "celălalt stat contractant" înseamnă România sau Italia, după cum cere contextul;
 (d) termenul "persoană" include o persoană fizică, o societate și orice altă asociere de persoane;
 (e) termenul "societate" înseamnă orice persoană juridică sau orice entitate care este considerată ca fiind o persoană juridică în scopul impozitării;
 (f) expresiile "întreprindere a unui stat contractant" și "întreprindere a celuilalt stat contractant" înseamnă, după caz, o întreprindere exploatată de un rezident al unui stat contractant și o întreprindere exploatată de un rezident al celuilalt stat contractant;
 (g) expresia "transport internațional" înseamnă orice transport efectuat cu o navă sau aeronavă exploatată de o întreprindere care își are locul conducerii efective într-un stat contractant, cu excepția cazului când nava sau aeronava este exploatată numai între locuri din celălalt stat contractant;
 (h) expresia "autoritate competentă" înseamnă:
 (i) în cazul Italiei, Ministerul Economiei și Finanțelor;
 (ii) în cazul României, Ministerul Finanțelor Publice;
 (i) termenul "național" înseamnă:
 (i) orice persoană fizică având naționalitatea sau cetățenia acelui stat contractant; și
 (ii) orice persoană juridică, parteneriat sau asociație având statutul în conformitate cu legislația în vigoare în acel stat contractant.
 2. În ceea ce privește aplicarea convenției în orice moment de un stat contractant, orice termen care nu este definit în aceasta va avea, dacă contextul nu cere o interpretare diferită, înțelesul pe care îl are la momentul respectiv în baza legislației acelui stat referitoare la impozitele pentru care se aplică convenția, orice înțeles pe care îl are în baza legislației fiscale a acelui stat prevalând asupra înțelesului pe care termenul îl are în alte legi ale acelui stat.
 ART. 4 - Rezident
 1. În sensul prezentei convenții, expresia "rezident al unui stat contractant" înseamnă orice persoană care, în baza legislației acelui stat, este supusă impozitării acolo datorită domiciliului său, rezidenței sale, locului său de conducere sau oricărui altui criteriu de natură similară și include de asemenea acel stat și orice subdiviziune politică ori administrativă sau autoritate locală ori unitate administrativ-teritorială a acestuia. Totuși, această expresie nu include o persoană care este supusă impozitării în acel stat numai pentru faptul că realizează venituri din surse situate în acel stat.
 2. Când, în conformitate cu prevederile paragrafului 1, o persoană fizică este rezidentă a ambelor state contractante, atunci statutul său se determină după cum urmează:
 (a) aceasta va fi considerată rezidentă numai a statului în care are o locuință permanentă la dispoziția sa; dacă aceasta dispune de o locuință permanentă în ambele state, ea va fi considerată rezidentă numai a statului cu care legăturile sale personale și economice sunt mai strânse (centrul intereselor vitale);
 (b) dacă statul în care aceasta are centrul intereselor sale vitale nu poate fi determinat sau dacă aceasta nu dispune de o locuință permanentă în niciunul dintre state, ea va fi considerată rezidentă numai a statului în care locuiește în mod obișnuit;
 (c) dacă aceasta locuiește în mod obișnuit în ambele state sau în niciunul dintre ele, ea va fi considerată rezidentă numai a statului al cărui național este;
 (d) dacă aceasta este național al ambelor state sau al niciunuia dintre ele, autoritățile competente ale statelor contractante vor rezolva problema de comun acord.
 3. Când, potrivit prevederilor paragrafului 1, o persoană, alta decât o persoană fizică, este rezidentă a ambelor state contractante, autoritățile competente ale statelor contractante se vor strădui să rezolve problema de comun acord având în vedere locul conducerii sale efective. În absența unui astfel de acord, această persoană nu va fi îndreptățită să solicite vreo înlesnire sau scutire de la plata impozitelor care este prevăzută de convenție.
 ART. 5 - Sediu permanent
 1. În sensul prezentei convenții, expresia "sediu permanent" înseamnă un loc fix de afaceri prin care o întreprindere își desfășoară în întregime sau în parte activitatea sa.
 2. Expresia "sediu permanent" include, în special: (a) un loc de conducere; (b) o sucursală; (c) un birou; (d) o fabrică; (e) un atelier; și (f) o mină, un puț petrolier sau de gaze, o carieră sau orice alt loc de extracție a resurselor naturale.
 3. Un șantier de construcții sau un proiect de construcții ori de instalare constituie un sediu permanent numai dacă acesta durează mai mult de 12 luni.
 (a) folosirea de instalații numai în scopul depozitării, expunerii sau livrării de bunuri sau mărfuri aparținând întreprinderii;
 (b) menținerea unui stoc de bunuri sau mărfuri aparținând întreprinderii numai în scopul depozitării, expunerii sau livrării;
 (c) menținerea unui stoc de bunuri sau mărfuri aparținând întreprinderii numai în scopul prelucrării de către o altă întreprindere;
 (d) menținerea unui loc fix de afaceri numai în scopul cumpărării de bunuri sau mărfuri ori al colectării de informații pentru întreprindere;
 (e) menținerea unui loc fix de afaceri numai în scopul desfășurării pentru întreprindere a oricărei altei activități cu caracter pregătitor sau auxiliar;
 (f) menținerea unui loc fix de afaceri numai pentru orice combinare a activităților menționate în subparagrafele de la (a) la (e), cu condiția ca întreaga activitate a locului fix de afaceri ce rezultă din această combinare să aibă un caracter pregătitor sau auxiliar.
 5. Prin derogare de la prevederile paragrafelor 1 și 2, atunci când o persoană - alta decât un agent cu statut independent căruia i se aplică paragraful 6 - acționează în numele unei întreprinderi și are și exercită în mod obișnuit într-un stat contractant împuternicirea de a încheia contracte în numele întreprinderii, acea întreprindere se consideră că are un sediu permanent în acel stat în privința oricăror activități pe care persoana le exercită pentru întreprindere, în afară de cazul în care activitățile unei astfel de persoane sunt limitate la cele menționate în paragraful 4 care, dacă sunt exercitate printr-un loc fix de afaceri, nu fac din acest loc fix de afaceri un sediu permanent în baza prevederilor acelui paragraf.
 6. O întreprindere nu se consideră că are un sediu permanent într-un stat contractant numai pentru faptul că aceasta își exercită activitatea de afaceri în acel stat printr-un broker, agent comisionar general sau orice alt agent cu statut independent, cu condiția ca astfel de persoane să acționeze în cadrul activității lor obișnuite.
 7. Faptul că o societate care este rezidentă a unui stat contractant controlează sau este controlată de o societate care este rezidentă a celuilalt stat contractant sau care își exercită activitatea de afaceri în celălalt stat (printr-un sediu permanent sau în alt mod) nu este suficient pentru a considera oricare din aceste societăți un sediu permanent al celeilalte.
 CAPITOLUL III - Impozitarea veniturilor
 ART. 6 - Venituri din proprietăți imobiliare
 1. Veniturile realizate de un rezident al unui stat contractant din proprietăți imobiliare (inclusiv veniturile din agricultură sau din exploatări forestiere) situate în celălalt stat contractant sunt impozabile în celălalt stat.
 2. Expresia "proprietăți imobiliare" are înțelesul care este atribuit de legislația statului contractant în care proprietățile în cauză sunt situate. Expresia include, în orice caz, accesoriile proprietății imobiliare, inventarul viu și echipamentul utilizat în agricultură și în exploatări forestiere, drepturile asupra cărora se aplică prevederile dreptului comun cu privire la proprietatea funciară, uzufructul proprietăților imobiliare și drepturile la rente variabile sau fixe pentru exploatarea sau concesionarea exploatării zăcămintelor minerale, a izvoarelor și a altor resurse naturale; navele și aeronavele nu sunt considerate proprietăți imobiliare.
 3. Prevederile paragrafului 1 se aplică veniturilor obținute din exploatarea directă, din închirierea sau din folosirea în orice altă formă a proprietății imobiliare.
 4. Prevederile paragrafelor 1 și 3 se aplică de asemenea veniturilor provenind din proprietăți imobiliare ale unei întreprinderi și veniturilor din proprietăți imobiliare utilizate pentru exercitarea unor profesii independente.
 ART. 7 - Profiturile întreprinderii
 1. Profiturile unei întreprinderi a unui stat contractant sunt impozabile numai în acel stat, în afară de cazul când întreprinderea exercită activitate de afaceri în celălalt stat contractant printr-un sediu permanent situat acolo. Dacă întreprinderea exercită activitate de afaceri în acest mod, profiturile întreprinderii pot fi impozitate în celălalt stat, dar numai acea parte din ele care este atribuibilă acelui sediu permanent.
 2. Sub rezerva prevederilor paragrafului 3, când o întreprindere a unui stat contractant exercită activitate de afaceri în celălalt stat contractant printr-un sediu permanent situat acolo, atunci se atribuie în fiecare stat contractant acelui sediu permanent profiturile pe care acesta le-ar fi putut realiza dacă ar fi constituit o întreprindere distinctă și separată, exercitând activități identice sau similare, în condiții identice sau similare și tratând cu toată independența cu întreprinderea a cărui sediu permanent este.
 3. La determinarea profiturilor unui sediu permanent sunt admise ca deductibile cheltuielile efectuate pentru scopurile sediului permanent, inclusiv cheltuielile de conducere și cheltuielile generale de administrare efectuate, indiferent de faptul că s-au efectuat în statul în care se află situat sediul permanent sau în altă parte.
 4. În măsura în care într-un stat contractant se obișnuiește ca profitul care se atribuie unui sediu permanent să fie determinat prin repartizarea profitului total al întreprinderii în diversele sale părți componente, nicio prevedere a paragrafului 2 nu împiedică acel stat contractant să determine profitul impozabil în conformitate cu repartiția uzuală; metoda de repartizare adoptată trebuie să fie totuși aceea prin care rezultatul obținut să fie în concordanță cu principiile enunțate în prezentul articol.
 5. Niciun profit nu se atribuie unui sediu permanent numai pentru faptul că acel sediu permanent cumpără produse sau mărfuri pentru întreprindere.
 6. În vederea aplicării prevederilor paragrafelor precedente, profitul care se atribuie sediului permanent se determină în fiecare an prin aceeași metodă, dacă nu există motive temeinice și suficiente de a proceda altfel.
 7. Când profiturile includ elemente de venit care sunt tratate separat în alte articole ale prezentei convenții, atunci prevederile acelor articole nu sunt afectate de prevederile prezentului articol.
 ART. 8 - Transport maritim și aerian
 1. Profiturile obținute din exploatarea în trafic internațional a navelor sau aeronavelor sunt impozabile numai în statul contractant în care se află locul conducerii efective a întreprinderii.
 2. Dacă locul conducerii efective a unei întreprinderi de transport maritim se află la bordul unei nave, atunci acesta se consideră a fi situat în statul contractant în care se află portul de înregistrare a navei sau dacă nu există un astfel de port în statul contractant în care este rezident cel care exploatează nava.
 3. Prevederile paragrafului 1 se aplică de asemenea profiturilor obținute din participarea la un pool, la o activitate de afaceri desfășurată în comun sau la o agenție internațională de transport.
 ART. 9 - Întreprinderi asociate
 (a) o întreprindere a unui stat contractant participă direct sau indirect la conducerea, la controlul sau la capitalul unei întreprinderi a celuilalt stat contractant sau
 (b) aceleași persoane participă direct sau indirect la conducerea, la controlul sau la capitalul unei întreprinderi a unui stat contractant și a unei întreprinderi a celuilalt stat contractant,
 și, fie într-un caz, fie în celălalt, cele două întreprinderi sunt legate în relațiile lor comerciale sau financiare de condiții acceptate sau impuse care diferă de acelea care ar fi fost stabilite între întreprinderi independente, atunci profiturile care fără aceste condiții ar fi fost obținute de una din întreprinderi, dar nu au putut fi obținute de fapt datorită acestor condiții, pot fi incluse în profiturile acelei întreprinderi și impozitate în consecință.
 2. Când un stat contractant include în profiturile unei întreprinderi a acelui stat - și impozitează în consecință - profiturile asupra cărora o întreprindere a celuilalt stat contractant a fost supusă impozitării în celălalt stat și profiturile astfel incluse sunt profituri care ar fi revenit întreprinderii primului stat menționat dacă condițiile stabilite între cele două întreprinderi ar fi fost acelea care ar fi fost convenite între întreprinderi independente, atunci celălalt stat va proceda la modificarea corespunzătoare a sumei impozitului stabilit asupra acelor profituri. Orice astfel de modificare va fi făcută numai în conformitate cu procedura amiabilă prevăzută la articolul 25 din prezenta convenție.
 ART. 10 - Dividende
 1. Dividendele plătite de o societate care este rezidentă a unui stat contractant unui rezident al celuilalt stat contractant sunt impozabile în celălalt stat.
 2. Totuși, aceste dividende sunt de asemenea impozabile în statul contractant în care este rezidentă societatea plătitoare de dividende și potrivit legislației acelui stat, dar dacă beneficiarul efectiv este rezident al celuilalt stat contractant, impozitul astfel stabilit nu va depăși:
 (a) 0 la sută din suma brută a dividendelor, dacă beneficiarul efectiv este o societate (alta decât un parteneriat) care deține în mod direct cel puțin 10 la sută din capitalul societății plătitoare de dividende la data plății dividendelor și care a făcut acest lucru sau va face acest lucru pentru o perioadă neîntreruptă de doi ani în decursul căreia se regăsește acea dată
 (b) 5 la sută din suma brută a dividendelor în toate celelalte cazuri.
 Prezentul paragraf nu afectează impunerea societății în ceea ce privește profiturile din care se plătesc dividendele.
 3. Termenul "dividende" folosit în prezentul articol înseamnă venituri provenind din acțiuni, din acțiuni sau drepturi de folosință, din părți miniere, din părți de fondator sau din alte drepturi, care nu sunt titluri de creanță, din participarea la profituri, precum și veniturile din alte părți sociale care sunt supuse aceluiași regim de impunere ca și veniturile din acțiuni de către legislația statului în care este rezidentă societatea care le distribuie.
 4. Prevederile paragrafelor 1 și 2 nu se aplică dacă beneficiarul efectiv al dividendelor, fiind rezident al unui stat contractant, desfășoară activitate de afaceri în celălalt stat contractant în care societatea plătitoare de dividende este rezidentă, printr-un sediu permanent situat acolo, sau desfășoară în celălalt stat profesii independente printr-o bază fixă situată acolo și deținerea drepturilor generatoare de dividende în legătură cu care dividendele sunt plătite este efectiv legată de un asemenea sediu permanent sau bază fixă. În această situație se aplică prevederile articolului 7 sau 14, după caz.
 5. Când o societate rezidentă a unui stat contractant realizează profituri sau venituri din celălalt stat contractant, celălalt stat nu poate percepe niciun impozit asupra dividendelor plătite de societate, cu excepția cazului când asemenea dividende sunt plătite unui rezident al celuilalt stat sau când deținerea drepturilor generatoare de dividende în legătură cu care dividendele sunt plătite este efectiv legată de un sediu permanent sau de o bază fixă situate în celălalt stat, nici să supună profiturile nedistribuite ale societății unui impozit asupra profiturilor nedistribuite ale societății, chiar dacă dividendele plătite sau profiturile nedistribuite reprezintă în întregime sau în parte profituri sau venituri provenind din celălalt stat.
 6. Prevederile prezentului articol nu se aplică dacă scopul principal sau unul din scopurile principale ale oricărei persoane însărcinate cu emisiunea sau transferul acțiunilor sau al altor drepturi în legătură cu care sunt plătite dividendele este de a profita de acest articol prin intermediul acelei emisiuni sau al acelui transfer.
 ART. 11 - Dobânzi
 1. Dobânzile provenind dintr-un stat contractant și plătite unui rezident al celuilalt stat contractant sunt impozabile în celălalt stat.
 2. Totuși, aceste dobânzi sunt de asemenea impozabile în statul contractant din care provin și potrivit legislației acelui stat, dar, dacă beneficiarul efectiv al dobânzilor este rezident al celuilalt stat contractant, impozitul astfel stabilit nu va depăși 5 la sută din suma brută a dobânzilor.
 3. Prin derogare de la prevederile paragrafului 2, dobânzile provenind dintr-un stat contractant sunt scutite de impozit în acel stat dacă:
 (a) plătitorul dobânzilor este Guvernul acelui stat contractant sau o organizație locală a acestuia; sau
 (b) dobânzile sunt plătite Guvernului celuilalt stat contractant sau unei autorități locale a acestuia ori unui organism sau agenții (inclusiv unei instituții financiare) care este deținută în întregime de acel stat contractant sau de o autoritate locală a acestuia; sau
 (c) dobânzile sunt plătite altor organisme sau agenții (inclusiv instituții financiare) care depind în privința fondurilor lor de aceleași entități menționate mai sus în virtutea unor acorduri încheiate între guvernele statelor contractante.
 4. Termenul "dobânzi" folosit în prezentul articol înseamnă venituri din titluri de creanță de orice natură însoțite sau nu de garanții ipotecare sau de o clauză de participare la profiturile debitorului și în special veniturile din titluri de stat și veniturile din titluri de creanță sau obligațiuni, inclusiv primele și premiile legate de asemenea titluri sau obligațiuni. Penalitățile pentru plata cu întârziere nu sunt considerate dobânzi în sensul prezentului articol.
 5. Prevederile paragrafelor 1 și 2 nu se aplică dacă beneficiarul efectiv al dobânzilor, fiind un rezident al unui stat contractant, desfășoară activități comerciale sau industriale în celălalt stat contractant din care provin dobânzile printr-un sediu permanent situat acolo sau prestează servicii profesionale printr-o bază fixă situată acolo și de care creanța în legătură cu care sunt plătite dobânzile este efectiv legată. În această situație se aplică prevederile articolului 7 sau 14, după caz.
 6. Dobânzile se consideră că provin dintr-un stat contractant când plătitorul este însuși acel stat, o subdiviziune politică ori administrativă, o autoritate locală sau o unitate administrativ-teritorială ori un rezident al acelui stat. Totuși, când persoana care plătește dobânzile, fie că este sau nu un rezident al unui stat contractant, are într-un stat contractant un sediu permanent sau o bază fixă în legătură cu care a fost contractată creanța generatoare de dobânzi și aceste dobânzi sunt suportate de un asemenea sediu permanent sau bază fixă, atunci astfel de dobânzi se consideră că provin din statul contractant în care este situat sediul permanent sau baza fixă.
 7. Când datorită relațiilor speciale existente între plătitor și beneficiarul efectiv sau între ambii și o altă persoană, suma dobânzilor plătite, ținând seama de creanța pentru care sunt plătite, depășește suma care ar fi fost convenită între plătitor și beneficiarul efectiv în lipsa unor astfel de relații, prevederile prezentului articol se aplică numai la ultima sumă menționată. În acest caz, partea excedentară a plăților este impozabilă potrivit legislației fiecărui stat contractant, ținând seama de celelalte prevederi ale prezentei convenții.
 8. Prevederile prezentului articol nu se aplică dacă scopul principal sau unul din scopurile principale ale oricărei persoane însărcinată cu emisiunea sau transferul creanței în legătură cu care sunt plătite dobânzile este de a profita de acest articol prin intermediul acelei emisiuni sau al acelui transfer.
 ART. 12 - Redevențe
 1. Redevențele provenind dintr-un stat contractant și plătite unui rezident al celuilalt stat contractant sunt impozabile în celălalt stat.
 2. Totuși, aceste redevențe sunt de asemenea impozabile în statul contractant din care provin și potrivit legislației acelui stat, dar, dacă beneficiarul efectiv al redevențelor este rezident al celuilalt stat contractant, impozitul astfel stabilit nu va depăși 5 la sută din suma brută a redevențelor.
 3. Termenul "redevențe" folosit în prezentul articol înseamnă plăți de orice fel primite pentru folosirea sau concesionarea oricărui drept de autor asupra unei opere literare, artistice sau științifice, inclusiv asupra programelor de calculator, filmelor de cinematograf și filmelor sau benzilor folosite pentru emisiunile de radio sau de televiziune, orice patent, marcă de comerț, desen sau model, plan, formulă sau procedeu secret ori pentru utilizarea sau dreptul de a utiliza un echipament industrial, comercial sau științific ori pentru informații referitoare la experiența în domeniul industrial, comercial sau științific.
 4. Prevederile paragrafelor 1 și 2 nu se aplică dacă beneficiarul efectiv al redevențelor, fiind un rezident al unui stat contractant, desfășoară activități comerciale sau industriale în celălalt stat contractant din care provin redevențele printr-un sediu permanent situat acolo sau prestează servicii profesionale printr-o bază fixă situată acolo și de care dreptul sau proprietatea pentru care se plătesc redevențele sunt efectiv legate. În această situație se aplică prevederile articolului 7 sau 14, după caz.
 5. Redevențele se consideră că provin dintr-un stat contractant când plătitorul este însuși acel stat, o subdiviziune politică ori administrativă, o autoritate locală, o unitate administrativ-teritorială sau un rezident al acelui stat. Totuși, când plătitorul redevențelor, fie că este sau nu rezident al unui stat contractant, are într-un stat contractant un sediu permanent sau o bază fixă de care este legată obligația de a plăti redevențele și acestea sunt suportate de un asemenea sediu permanent sau bază fixă, atunci redevențele se consideră că provin din statul contractant în care este situat sediul permanent sau baza fixă.
 6. Când, datorită relațiilor speciale existente între plătitor și beneficiarul efectiv sau între ambii și o altă persoană, suma redevențelor plătite, având în vedere motivul pentru care sunt plătite, depășește suma care ar fi fost convenită între plătitor și beneficiarul efectiv în lipsa unor astfel de relații, prevederile prezentului articol se aplică numai la ultima sumă menționată. În acest caz, partea excedentară a plăților este impozabilă potrivit legislației fiecărui stat contractant, ținând seama de celelalte prevederi ale prezentei convenții.
 7. Prevederile prezentului articol nu se aplică dacă scopul principal sau unul din scopurile principale ale oricărei persoane însărcinată cu emisiunea sau transferul drepturilor în legătură cu care sunt plătite redevențele este de a profita de acest articol prin intermediul acelei emisiuni sau al acelui transfer.
 ART. 13 - Câștiguri de capital
 1. Câștigurile realizate de un rezident al unui stat contractant din înstrăinarea proprietăților imobiliare la care se face referire în articolul 6 și care sunt situate în celălalt stat contractant sunt impozabile în celălalt stat.
 2. Câștigurile provenind din înstrăinarea proprietății mobiliare făcând parte din activul unui sediu permanent pe care o întreprindere a unui stat contractant îl are în celălalt stat contractant sau a proprietății mobiliare aparținând de o bază fixă de care dispune un rezident al unui stat contractant în celălalt stat contractant pentru exercitarea unei profesii independente, inclusiv câștigurile provenind din înstrăinarea unui asemenea sediu permanent (singur sau cu întreaga întreprindere) sau a unei asemenea baze fixe, sunt impozabile în celălalt stat.
 3. Câștigurile provenind din înstrăinarea navelor sau aeronavelor exploatate în trafic internațional sau a proprietăților mobiliare necesare exploatării unor asemenea nave sau aeronave sunt impozabile numai în statul contractant în care este situat locul conducerii efective a întreprinderii.
 4. Câștigurile realizate de un rezident al unui stat contractant din înstrăinarea acțiunilor a căror valoare este legată în mod direct sau indirect, în proporție de peste 50 la sută, de proprietăți imobiliare situate în celălalt stat contractant sunt impozabile în celălalt stat.
 5. Câștigurile provenind din înstrăinarea oricăror proprietăți, altele decât cele la care se face referire în paragrafele 1, 2, 3 și 4, sunt impozabile numai în statul contractant în care este rezident cel care înstrăinează.
 ART. 14 - Profesii independente
 1. Veniturile realizate de un rezident al unui stat contractant din exercitarea unor servicii profesionale sau a altor activități cu caracter independent sunt impozabile numai în acel stat, în afară de cazul în care acesta dispune în mod obișnuit de o bază fixă în celălalt stat contractant în scopul exercitării activităților sale. Dacă dispune de o astfel de bază fixă, veniturile pot fi impozitate în celălalt stat contractant, dar numai acea parte din ele care este atribuibilă acelei baze fixe.
 2. Expresia "servicii profesionale" cuprinde în special activitățile independente cu caracter științific, literar, artistic, educațional sau pedagogic, precum și exercitarea independentă a profesiilor de medic, avocat, inginer, arhitect, dentist, contabil și auditor.
 ART. 15 - Profesii dependente
 1. Sub rezerva prevederilor articolelor 16, 18 și 19, salariile și alte remunerații similare obținute de un rezident al unui stat contractant pentru o activitate salariată sunt impozabile numai în acel stat, în afară de cazul când activitatea salariată este exercitată în celălalt stat contractant. Dacă activitatea salariată este astfel exercitată, asemenea remunerații primite sunt impozabile în celălalt stat.
 2. Prin derogare de la prevederile paragrafului 1, remunerațiile obținute de un rezident al unui stat contractant pentru o activitate salariată exercitată în celălalt stat contractant sunt impozabile numai în primul stat menționat dacă:
 (a) beneficiarul este prezent în celălalt stat pentru o perioadă sau perioade care nu depășesc în total 183 de zile în orice perioadă de douăsprezece luni începând sau sfârșind în anul fiscal vizat și
 (b) remunerațiile sunt plătite de un angajator sau în numele unui angajator care nu este rezident al celuilalt stat și
 (c) remunerațiile nu sunt suportate de un sediu permanent sau de o bază fixă pe care angajatorul le are în celălalt stat.
 3. Prin derogare de la prevederile anterioare ale acestui articol, remunerațiile primite pentru o activitate salariată exercitată la bordul unei nave sau aeronave exploatate în trafic internațional sunt impozabile în statul contractant în care este situat locul conducerii efective a întreprinderii.
 4. Dacă un rezident al unui stat contractant devine rezident al celuilalt stat contractant, plățile compensatorii primite de un astfel de rezident în virtutea activității sale salariate din primul stat menționat sunt impozabile în acel stat contractant.
 ART. 16 - Remunerațiile membrilor consiliului de administrație
 Remunerațiile membrilor consiliului de administrație și alte plăți similare primite de un rezident al unui stat contractant în calitatea sa de director unic sau de membru al consiliului de administrație al unei societăți care este rezidentă a celuilalt stat contractant sunt impozabile în celălalt stat.
 ART. 17 - Artiști și sportivi
 1. Prin derogare de la prevederile articolelor 14 și 15, veniturile obținute de un rezident al unui stat contractant în calitate de artist de spectacol, cum sunt artiștii de teatru, de film, de radio sau de televiziune, ori ca interpret muzical sau ca sportiv, din activitățile lui personale desfășurate în această calitate în celălalt stat contractant, sunt impozabile în celălalt stat.
 2. Când veniturile în legătură cu activitățile personale desfășurate de un artist de spectacol sau de un sportiv, în această calitate, nu revin artistului de spectacol sau sportivului, ci unei alte persoane, acele venituri, prin derogare de la prevederile articolelor 7, 14 și 15, sunt impozabile în statul contractant în care sunt exercitate activitățile artistului de spectacol sau ale sportivului.
 3. Veniturile obținute de artiștii de spectacol sau de interpreții muzicali ori de sportivi, rezidenți ai unui stat contractant, din activitățile desfășurate de aceștia în celălalt stat contractant, în cadrul unui program de schimburi culturale sau sportive convenit de cele două state contractante, nu sunt impozabile în celălalt stat contractant.
 ART. 18 - Pensii
 Sub rezerva prevederilor paragrafului 2 al articolului 19, pensiile și alte remunerații similare plătite unui rezident al unui stat contractant pentru activitatea salariată desfășurată în trecut sunt impozabile numai în acel stat.
 ART. 19 - Funcții publice
 1. (a) Salariile și alte remunerații similare plătite de un stat contractant sau de o subdiviziune politică ori administrativă sau de o autoritate locală ori de o unitate administrativ-teritorială a acestuia unei persoane fizice pentru serviciile prestate acelui stat sau subdiviziuni ori autorități sau unități sunt impozabile numai în acel stat.
 (b) Totuși, aceste salarii și alte remunerații similare sunt impozabile numai în celălalt stat contractant, dacă serviciile sunt prestate în acel stat și persoana fizică este rezidentă a acelui stat și:
 (i) este un național al acelui stat; sau
 2. (a) Orice pensii plătite de sau din fonduri create de un stat contractant sau de o subdiviziune politică ori administrativă sau de o autoritate locală ori de o unitate administrativ-teritorială a acestuia unei persoane fizice pentru serviciile prestate acelui stat sau subdiviziuni ori autorități sau unități sunt impozabile numai în acel stat.
 (b) Totuși, astfel de pensii sunt impozabile numai în celălalt stat contractant dacă persoana fizică este rezidentă și național al acelui stat.
 3. Prevederile articolelor 15, 16, 17 și 18 se aplică salariilor și pensiilor plătite pentru serviciile prestate în legătură cu o activitate de afaceri desfășurată de un stat contractant sau de o subdiviziune politică ori administrativă sau de o autoritate locală ori de o unitate administrativ-teritorială a acestuia.
 ART. 20 - Studenți
 1. Sumele pe care le primește pentru întreținere, educație sau pregătire un student sau un practicant care este sau a fost imediat anterior venirii sale într-un stat contractant un rezident al celuilalt stat contractant și care este prezent în primul stat menționat numai în scopul educației sau pregătirii sale, nu sunt impozabile în acel stat, cu condiția ca astfel de sume să provină din surse situate în afara acelui stat.
 2. Avantajele prevăzute de prezentul articol se vor acorda numai pentru o perioadă care să nu depășească șase ani consecutivi de la data sosirii acestuia în primul stat menționat.
 ART. 21 - Profesori, învățători și cercetători
 Prin derogare de la prevederile articolelor 14 și 15, remunerațiile obținute de un profesor, învățător sau cercetător care este rezident al unui stat contractant și care face o vizită temporară în celălalt stat contractant în scopul predării sau cercetării pentru o perioadă de timp care să nu depășească doi ani, la o universitate sau la orice instituție educațională sau de cercetare nonprofit, sunt impozabile numai în primul stat menționat.
 ART. 22 - Alte venituri
 1. Elementele de venit ale unui rezident al unui stat contractant, indiferent de unde provin, care nu sunt tratate în articolele precedente ale prezentei convenții sunt impozabile numai în acel stat.
 2. Prevederile paragrafului 1 nu se aplică veniturilor, altele decât veniturile din proprietăți imobiliare așa cum sunt definite în paragraful 2 al articolului 6, dacă primitorul unor astfel de venituri, fiind rezident al unui stat contractant, desfășoară activitate de afaceri în celălalt stat contractant printr-un sediu permanent situat acolo sau exercită în celălalt stat profesii independente printr-o bază fixă situată acolo și dreptul sau proprietatea în legătură cu care venitul este plătit sunt efectiv legate de un asemenea sediu permanent sau bază fixă. În această situație se aplică prevederile articolului 7 sau 14, după caz.
 CAPITOLUL IV - Metode de eliminare a dublei impuneri
 ART. 23 - Eliminarea dublei impuneri
 1. S-a convenit ca dubla impunere să fie evitată în conformitate cu următoarele paragrafe ale acestui articol.
 2. În cazul Italiei:
 Dacă un rezident al Italiei deține elemente de venit care sunt impozabile în România, Italia poate include respectivele elemente de venit, la determinarea impozitelor sale pe venit menționate la articolul 2 al prezentei convenții, în baza asupra căreia sunt percepute astfel de impozite, exceptând cazul în care anumite prevederi ale prezentei convenții prevăd altceva.
 În această situație, Italia va deduce din impozitele astfel calculate impozitul pe venit plătit în România, însă la nivelul unei sume care să nu depășească acea parte a impozitului italian menționat mai sus raportat la partea pe care respectivele elemente de venit o reprezintă în venitul total.
 Impozitul plătit în România pentru care se acordă deducerea reprezintă numai suma pro rata care corespunde venitului din străinătate care este inclus în venitul total.
 Totuși, deducerea nu va fi acordată dacă elementul de venit este supus în Italia unui impozit de substituție sau unui impozit final cu reținere la sursă sau unei impozitări de substituție la aceeași rată ca și impozitul final cu reținere la sursă, precum și la cererea primitorului, în conformitate cu legislația italiană.
 3. În cazul României:
 Când un rezident al României realizează venituri care, în conformitate cu prevederile prezentei convenții, sunt impozitate în Italia, România va acorda ca o deducere din impozitul pe venitul acelui rezident o sumă egală cu impozitul pe venit plătit în Italia.
 Totuși, această deducere nu va putea depăși acea parte a impozitului pe venit, astfel cum este calculată înainte ca deducerea să fie acordată, care este atribuibilă venitului care poate fi impozitat în Italia.
 CAPITOLUL V - Prevederi speciale
 ART. 24 - Nediscriminarea
 1. Naționalii unui stat contractant nu vor fi supuși în celălalt stat contractant vreunei impozitări sau obligații legate de aceasta, diferită sau mai împovărătoare decât impozitarea și obligațiile conexe la care sunt sau pot fi supuși naționalii celuilalt stat aflați în aceeași situație, mai ales în ceea ce privește rezidența. Această prevedere se aplică, de asemenea, independent de prevederile articolului 1, persoanelor care nu sunt rezidente ale unuia sau ale ambelor state contractante.
 2. Impozitarea unui sediu permanent pe care o întreprindere a unui stat contractant îl are în celălalt stat contractant nu va fi stabilită în condiții mai puțin favorabile în celălalt stat decât impozitarea stabilită întreprinderilor celuilalt stat care desfășoară aceleași activități. Această prevedere nu va fi interpretată ca obligând un stat contractant să acorde rezidenților celuilalt stat contractant vreo deducere personală, înlesnire sau reducere în ceea ce privește impozitarea, pe considerente legate de statutul civil sau de responsabilitățile familiale, pe care le acordă propriilor săi rezidenți.
 3. Cu excepția cazului când se aplică prevederile paragrafului 1 al articolului 9, paragrafului 7 al articolului 11 sau paragrafului 6 al articolului 12, dobânzile, redevențele și alte plăți efectuate de o întreprindere a unui stat contractant unui rezident al celuilalt stat contractant se vor deduce, în scopul determinării profiturilor impozabile ale unei asemenea întreprinderi, în aceleași condiții ca și cum ar fi fost plătite unui rezident al primului stat menționat.
 4. Întreprinderile unui stat contractant, al căror capital este integral sau parțial deținut sau controlat în mod direct sau indirect de unul sau de mai mulți rezidenți ai celuilalt stat contractant, nu vor fi supuse în primul stat contractant menționat vreunei impozitări sau obligații legate de aceasta care să fie diferită sau mai împovărătoare decât impozitarea și obligațiile conexe la care sunt sau pot fi supuse alte întreprinderi similare ale primului stat menționat.
 5. Prevederile acestui articol se aplică, independent de prevederile articolului 2, impozitelor de orice fel și natură.
 6. Totuși, prevederile menționate în paragrafele precedente ale acestui articol nu limitează aplicarea prevederilor interne în vederea prevenirii evitării plății impozitelor și a evaziunii fiscale.
 ART. 25 - Procedura amiabilă
 1. Când o persoană consideră că datorită măsurilor luate de unul sau de ambele state contractante rezultă sau va rezulta pentru ea o impozitare care nu este conformă cu prevederile prezentei convenții, ea poate, indiferent de căile de atac prevăzute de legislația internă a acelor state, să supună cazul său autorității competente a statului contractant al cărui rezident este sau, dacă situația sa se încadrează în prevederile paragrafului 1 al articolului 24, acelui stat contractant al cărui național este. Cazul trebuie prezentat în trei ani de la prima notificare a acțiunii din care rezultă o impozitare care nu este în conformitate cu prevederile convenției.
 2. Autoritatea competentă se va strădui, dacă reclamația îi pare întemeiată și dacă ea însăși nu este în măsură să ajungă la o soluționare corespunzătoare, să rezolve cazul pe calea unei înțelegeri amiabile cu autoritatea competentă a celuilalt stat contractant, în vederea evitării unei impozitări care nu este în conformitate cu convenția.
 3. Autoritățile competente ale statelor contractante se vor strădui să rezolve pe calea înțelegerii amiabile orice dificultăți sau dubii rezultate ca urmare a interpretării sau aplicării convenției. De asemenea, acestea se pot consulta reciproc pentru eliminarea dublei impuneri în cazurile neprevăzute de convenție.
 4. Autoritățile competente ale statelor contractante pot comunica direct între ele, inclusiv în cadrul unei comisii mixte formată din acestea sau din reprezentanții lor, în scopul realizării unei înțelegeri în sensul paragrafelor precedente.
 ART. 26 - Schimbul de informații
 1. Autoritățile competente ale statelor contractante vor schimba astfel de informații care se consideră că sunt relevante pentru aplicarea prevederilor prezentei convenții sau pentru administrarea ori implementarea legislațiilor interne privitoare la impozitele de orice fel și natură percepute în numele statelor contractante sau al subdiviziunilor politice ori administrative sau al autorităților locale ori al unităților administrativ-teritoriale ale acestora, în măsura în care impozitarea la care se referă nu este contrară convenției, precum și în vederea prevenirii evitării plății impozitelor și a evaziunii fiscale. Schimbul de informații nu este limitat de articolele 1 și 2.
 2. Orice informație obținută în baza paragrafului 1 de un stat contractant va fi tratată ca fiind secretă în același mod ca și informația obținută în baza legislației interne a acelui stat și va fi dezvăluită numai persoanelor sau autorităților (inclusiv instanțelor judecătorești și organelor administrative) însărcinate cu stabilirea, încasarea, aplicarea, urmărirea sau soluționarea contestațiilor cu privire la impozitele care fac obiectul paragrafului 1 sau cu supravegherea acțiunilor menționate anterior. Asemenea persoane sau autorități vor folosi informația numai în astfel de scopuri. Acestea pot dezvălui informația în procedurile judecătorești sau în deciziile judiciare.
 3. Prevederile paragrafelor 1 și 2 nu vor fi interpretate ca impunând unui stat contractant obligația:
 (a) de a lua măsuri administrative contrare legislației și practicii administrative a acelui sau a celuilalt stat contractant;
 (b) de a furniza informații care nu pot fi obținute pe baza legislației sau în cadrul practicii administrative obișnuite a acelui sau a celuilalt stat contractant;
 (c) de a furniza informații care ar dezvălui un secret comercial, de afaceri, industrial sau profesional ori un procedeu comercial sau informații a căror divulgare ar fi contrară ordinii publice.
 4. Dacă un stat contractant solicită informații în conformitate cu acest articol, celălalt stat contractant va utiliza măsurile sale de culegere a informațiilor pentru a obține informațiile solicitate, chiar dacă celălalt stat nu are nevoie de astfel de informații în scopurile sale fiscale proprii. Obligația prevăzută în propoziția anterioară este supusă limitărilor prevăzute de paragraful 3, însă aceste limitări nu vor fi interpretate în niciun caz ca permițând unui stat contractant să refuze furnizarea de informații doar pentru faptul că acesta nu are niciun interes național față de informațiile respective.
 5. Prevederile paragrafului 3 nu vor fi interpretate în niciun caz ca permițând unui stat contractant să refuze furnizarea de informații doar pentru faptul că informațiile sunt deținute de o bancă, de o altă instituție financiară, de un împuternicit sau de o persoană care acționează ca agent sau în calitate fiduciară sau pentru că acestea se referă la drepturile de proprietate deținute în cadrul unei persoane.
 ART. 27 - Membrii misiunilor diplomatice și ai posturilor consulare
 Prevederile prezentei convenții nu afectează privilegiile fiscale de care beneficiază membrii misiunilor diplomatice sau ai posturilor consulare în baza regulilor generale ale dreptului internațional sau a prevederilor unor acorduri speciale.
 ART. 28 - Rambursări
 1. Impozitele reținute la sursă într-un stat contractant vor fi rambursate la cererea contribuabilului sau a statului al cărui rezident este acesta dacă dreptul de colectare a impozitelor respective este afectat de prevederile prezentei convenții.
 2. Cererile de rambursare, prezentate în termenele prevăzute de legislația statului contractant care este obligat să efectueze rambursarea, vor fi însoțite de un certificat oficial al statului contractant al cărui rezident este contribuabilul care să certifice îndeplinirea condițiilor necesare pentru a avea dreptul la aplicarea înlesnirilor prevăzute de prezenta convenție.
 CAPITOLUL VI - Prevederi finale
 ART. 29 - Intrarea în vigoare
 1. Prezenta convenție va fi supusă ratificării în statele contractante.
 2. Prezenta convenție va intra în vigoare la data primirii ultimei din cele două notificări prin care statele contractante își comunică reciproc, pe cale diplomatică, îndeplinirea procedurilor lor de ratificare, iar prevederile sale vor produce efecte:
 (a) în ceea ce privește impozitele reținute la sursă, la sumele obținute la sau după 1 ianuarie a anului calendaristic imediat următor celui în care prezenta convenție intră în vigoare;
 (b) în ceea ce privește alte impozite pe venit, la impozitele percepute pentru orice perioadă impozabilă începând cu sau după 1 ianuarie a anului calendaristic imediat următor celui în care prezenta convenție intră în vigoare.
 3. Convenția între Guvernul Republicii Socialiste România și Guvernul Republicii Italiene pentru evitarea dublei impuneri în materie de impozite pe venit și pe avere și pentru prevenirea evaziunii fiscale, semnată la București la 14 ianuarie 1977, își va înceta valabilitatea și nu va mai produce efecte atunci când prezenta convenție va intra în vigoare și va produce efecte.
 ART. 30 - Modificări
 Prezenta convenție poate fi modificată de comun acord de către statele contractante pe cale diplomatică. Modificările vor intra în vigoare prin respectarea acelorași proceduri prevăzute în prezenta convenție pentru intrarea sa în vigoare.
 ART. 31 - Denunțarea
 Prezenta convenție va rămâne în vigoare până la denunțarea sa de către unul din statele contractante. Fiecare stat contractant poate denunța convenția după o perioadă de cinci ani de la data la care convenția a intrat în vigoare prin transmiterea unei note de denunțare pe cale diplomatică cu cel puțin șase luni înainte de sfârșitul oricărui an calendaristic. În această situație, convenția va înceta să producă efecte:
 (a) în ceea ce privește impozitele reținute la sursă, la sumele obținute la sau după 1 ianuarie a anului calendaristic imediat următor celui în care este transmisă nota;
 (b) în ceea ce privește alte impozite pe venit, la impozitele percepute pentru orice perioadă impozabilă începând cu sau după 1 ianuarie a anului calendaristic imediat următor celui în care este transmisă nota.
 Drept care subsemnații, autorizați în bună și cuvenită formă, au semnat prezenta convenție. Semnată la Riga, la 25 aprilie 2015, în două exemplare originale, în limbile română, italiană și engleză, toate textele fiind egal autentice. În caz de divergențe de interpretare sau aplicare, textul în limba engleză va prevala.
 PENTRU REPUBLICA ITALIANĂ,
 la Convenția dintre România și Republica Italiană pentru evitarea dublei impuneri cu privire la impozitele pe venit și prevenirea evaziunii fiscale
 La semnarea Convenției încheiate astăzi între România și Republica Italiană pentru evitarea dublei impuneri cu privire la impozitele pe venit și prevenirea evaziunii fiscale, subsemnații au convenit asupra următoarelor prevederi adiționale care vor face parte integrantă din convenție.
 Se înțelege că:
 1. Cu referire la paragraful 3 al articolului 7, termenul "cheltuieli ce pot fi dovedite ca fiind efectuate pentru scopurile urmărite de sediul permanent" înseamnă cheltuielile legate în mod direct de activitatea sediului permanent.
 2. Cu referire la articolul 8, profiturile obținute din exploatarea în trafic internațional a navelor și aeronavelor vor include:
 (a) profiturile obținute din închirierea în bază nudă a navelor și aeronavelor folosite în traficul internațional;
 (b) profiturile obținute din folosirea sau închirierea containerelor, dacă astfel de profituri au legătură cu celelalte profituri obținute din exploatarea în trafic internațional a navelor și aeronavelor.
 3. Cu referire la articolul 10, prevederile paragrafului 2 al acestui articol nu se aplică dividendelor pe care o societate rezidentă a unui stat contractant le plătește unei societăți rezidentă a celuilalt stat contractant pentru care nu se percepe impozit în statul contractant în care societatea plătitoare de dividende este rezidentă, conform prevederilor Directivei 2011/96/UE a Consiliului din 30 noiembrie 2011 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din state membre diferite, cu modificările ulterioare.
 4. Cu referire la articolele 11 și 12, prevederile Directivei 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite, cu modificările ulterioare, se vor aplica în orice caz.
 5. Cu referire la paragrafele 1 și 2 ale articolului 19, remunerațiile plătite unei persoane fizice pentru serviciile prestate Băncii Italiei sau Băncii Naționale a României, Institutului Italian de Comerț Exterior (I.C.E.) sau unor instituții românești similare intră sub incidența prevederilor privind funcțiile publice.
 6. Cu referire la articolul 23, când în conformitate cu orice prevedere a convenției veniturile obținute de un rezident al unui stat contractant sunt scutite de impozit în acel stat, acel stat poate totuși, în baza legislației interne, să ia în calcul veniturile scutite la determinarea sumei impozitului datorat pentru restul veniturilor unui astfel de rezident.
 7. Cu referire la articolul 25, prevederile Convenției 90/436/CEE din 23 iulie 1990 privind eliminarea dublei impuneri în legătură cu ajustarea profiturilor întreprinderilor asociate, cu modificările ulterioare, se vor aplica în orice caz.
 8. Când, în baza oricărei prevederi a prezentei convenții, venitul este în totalitate sau în parte scutit de impozit într-un stat contractant și în baza legislației în vigoare în celălalt stat contractant o persoană fizică este supusă cu privire la venitul respectiv unui impozit în funcție de suma acestuia care este remisă sau primită în celălalt stat și nu cu privire la suma totală a acestuia, atunci scutirea care va fi acordată în baza prezentei convenții în primul stat menționat se aplică numai la acea parte din venit care este remisă sau primită în celălalt stat.
 9. Nicio prevedere a prezentei convenții nu împiedică vreunul dintre statele contractante să aplice legislația sa fiscală internă în vederea prevenirii evitării plății impozitelor și a evaziunii fiscale.
 Drept care subsemnații, autorizați în bună și cuvenită formă, au semnat prezentul protocol adițional.
 Semnat la Riga, la 25 aprilie 2015, în două exemplare originale, în limbile română, italiană și engleză, toate textele fiind egal autentice. În caz de divergențe de interpretare sau aplicare, textul în limba engleză va prevala.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 12.9.2016
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 335/37
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Litva) 28. júna 2016 – UAB „Gelvora“/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
 (Vec C-357/16)
 (2016/C 335/50)
 Jazyk konania: litovčina
 Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom
 Odvolateľka: UAB „Gelvora“
 Odporca: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
 Prejudiciálne otázky
 1.
 Patrí do pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (1), právny vzťah medzi spoločnosťou, ktorá na základe dohody o postúpení pohľadávky nadobudla právo k pohľadávke, a fyzickou osobou, ktorej dlh vyplýva zo zmluvy o spotrebiteľskom úvere, ak uvedená spoločnosť uskutočňuje úkony vymáhania pohľadávok?
 2.
 Vzťahuje sa v prípade kladnej odpovede na prvú otázku pojem „produkt“ použitý v článku 2 písm. c) smernice na úkony vykonávané v rámci vymáhania pohľadávky nadobudnutej na základe dohody o postúpení pohľadávky od fyzickej osoby, ktorej dlh vyplýva zo zmluvy o spotrebiteľskom úvere uzatvorenej s pôvodným veriteľom?
 3.
 Patrí do pôsobnosti smernice právny vzťah medzi spoločnosťou, ktorá na základe dohody o postúpení pohľadávky nadobudla právo k pohľadávke, a fyzickou osobou, ktorej dlh vyplýva zo zmluvy o spotrebiteľskom úvere, ktorý už bol potvrdený právoplatným súdnym rozhodnutím, ktorého výkonom bol poverený súdny exekútor, ak dotknutá spoločnosť súbežne uskutočňuje úkony vymáhania pohľadávok?
 4.
 Vzťahuje sa v prípade kladnej odpovede na tretiu otázku pojem „produkt“ použitý v článku 2 písm. c) smernice na úkony vykonávané v rámci vymáhania pohľadávky nadobudnutej na základe dohody o postúpení pohľadávky od fyzickej osoby, ktorej dlh vyplýva zo zmluvy o spotrebiteľskom úvere uzatvorenej s pôvodným veriteľom, ktorý už bol potvrdený právoplatným súdnym rozhodnutím, ktorého výkonom bol poverený súdny exekútor?
 (1) Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22.


text:
10.10.98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 312/13
 3. A execucËaÄo desta decisaÄo da ComissaÄo fica suspensa contra o Conselho da UniaÄo Europeia e a ComissaÄo das
 ateÂ que o Tribunal profira o acórdaÄo que poraÂ termo aÁ Comunidades Europeias, intentada por Hameico Stuttgart,
 instaÃncia no processo principal. com sede em Estugarda (RepuÂblica Federal da Alemanha),
 e o., representados por Gerrit Schohe, advogado no foro
 4. Reserva-se para final a decisaÄo quanto aÁs despesas. de Hamburgo (Alemanha), com domicílio escolhido no
 Luxemburgo no escritório do advogado Marc Baden, 34 b,
 rue Philippe II.
 As demandantes concluem pedindo que o Tribunal se
 digne:
 DESPACHO DO PRESIDENTE DO TRIBUNAL
 DE PRIMEIRA INSTAÃNCIA
 de 15 de Julho de 1998 Ð declarar que os demandados teÃm a obrigacËaÄo de
 indemnizar as demandantes pelo prejuízo que sofreram
 no processo T-73/98 R, SocieÂteÂ chimique Prayon-Rupel
 ou sofreraÄo em consequeÃncia da aplicacËaÄo do Regula-
 SA contra ComissaÄo das Comunidades Europeias
 mento (CEE) n.o 404/93 do Conselho, de 13 de Feve-
 (Auxílios de Estado Ð Processo de medidas provisórias Ð reiro de 1993, que estabelece a organizacËaÄo comum de
 IntervencËaÄo Ð Medidas provisórias Ð UrgeÃncia Ð Inexis- mercado no sector das bananas, em especial dos seus
 teÃncia) artigos 17.o a 19.o e 21.o, n.o 2, e da aplicacËaÄo do Regu-
 (98/C 312/35) lamento (CEE) n.o 1442/93 da ComissaÄo, que estabe-
 lece normas de execucËaÄo do regime de importacËaÄo de
 (Língua do processo: franceÃs) bananas na Comunidade, na medida em que, nos ter-
 mos destes regulamentos e, em especial do artigo 19.o,
 No processo T-73/98 R, SocieÂteÂ chimique Prayon-Rupel n.o 2, do Regulamento (CEE) n.o 404/93:
 SA, com sede em Engis (BeÂlgica), representada por Ber-
 nard van de Walle de Ghelcke, advogado no foro de Bru- Ð a inclusaÄo das demandantes no círculo fechado dos
 xelas, com domicílio escolhido no Luxemburgo no escritó- operadores da «categoria A» [artigo 2.o do Regula-
 rio do advogado Freddy Brausch, 11, rue Goethe, contra mento (CEE) n.o 1442/93] depende do facto de as
 ComissaÄo das Comunidades Europeias (agente: Dimitris demandantes terem comercializado banana de
 Triantafyllou), que tem por objecto um pedido de suspen- países terceiros nos anos de 1989 a 1991,
 saÄo da execucËaÄo da DecisaÄo SG(98) D/631 da ComissaÄo,
 relativa aos auxílios de Estado N 198/97 e NN 81/97 Ð Ð o volume dos certificados de importacËaÄo que cor-
 Alemanha Ð Medidas financeiras a favor da empresa Che- responde aÁs demandantes no aÃmbito da «categoria
 mische Werke Piesteritz GmbH, e de deferimento de medi- A» depende das refereÃncias quantitativas que acu-
 das provisórias, o presidente do Tribunal proferiu, em 15 mularam nos anos de 1989 a 1991,
 de Julho de 1998, um despacho cuja parte decisória eÂ a
 seguinte: Ð no caso dos operadores que tinham o seu domicílio
 social na ex-RepuÂblica DemocraÂtica da Alemanha
 1. A RepuÂblica Federal da Alemanha eÂ admitida a inter- nos anos de 1989 a 1991, apenas se podem ter em
 vir em apoio dos pedidos da ComissaÄo. conta as quantidades comercializadas desde a data
 em que o território da ex-RepuÂblica DemocraÂtica
 2. SaÄo deferidos, na fase do processo de medidas provisó- da Alemanha comecËou a fazer parte da entaÄo
 rias, os pedidos de tratamento confidencial apresenta- Comunidade Económica Europeia (reunificacËaÄo
 dos pela SocieÂteÂ chimique Prayon-Rupel SA quanto a alemaÄ, 3 de Outubro de 1990),
 determinados elementos constantes do seu pedido de
 suspensaÄo da execucËaÄo.
 Ð requerer aÁs partes que, dentro de um prazo fixado
 3. O pedido de medidas provisórias eÂ indeferido. pelo Tribunal de Primeira InstaÃncia, cheguem a acordo
 sobre as indemnizacËoÄes a pagar e, caso naÄo haja
 4. Reserva-se para final a decisaÄo quanto aÁs despesas. acordo, que apresentem as suas propostas quanto a
 isto, no mesmo prazo.
 Ð reservar a decisaÄo quanto aÁs despesas.
 AccËaÄo intentada em 30 de Junho de 1998 por Hameico Fundamentos e principais argumentos
 Stuttgart e o. contra o Conselho da UniaÄo Europeia e
 ComissaÄo das Comunidades Europeias
 As demandantes, membros do grupo Atlanta teÃm, ou tive-
 (Processo T-99/98) ram durante o período de 1989-1991, o seu domicílio
 (98/C 312/36) social no território da antiga RepuÂblica DemocraÂtica da
 Alemanha. Entre outros pedidos, pedem uma indemniza-
 (Língua do processo: alemaÄo) cËaÄo pelo prejuízo que afirmam ter sofrido pelo facto de,
 no seu caso concreto e dada a legislacËaÄo comunitaÂria sobre
 Deu entrada em 30 de Junho de 1998, no Tribunal de Pri- a organizacËaÄo de mercado, naÄo se poder ter em conta,
 meira InstaÃncia das Comunidades Europeias, uma accËaÄo para efeitos da refereÃncia quantitativa inicial, as quantida-
 ---pagebreak--- C 312/14 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 10.10.98
 des de bananas comercializadas durante todo o período de gado do foro de Plauen (RepuÂblica Federal da Alemanha),
 refereÃncia (de 1989 a 1991), mas apenas as comercializa- com domicílio escolhido no Luxemburgo, no escritório de
 das no período entre 3 Outubro de 1990 e 31 de Dezem- Arendt & Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt.
 bro de 1991.
 A demandante conclui pedindo que o Tribunal se digne:
 As demandantes alegam que a organizacËaÄo de mercado
 implicou uma reducËaÄo das quantidades que lhes deveriam Ð condenar a demandada a pagar aÁ demandante o valor
 corresponder, pois naÄo conteÂm normas transitórias que de 7 923 791,00 dólares dos Estados Unidos, acrescido
 permitam que os operadores de países terceiros adoptem de juros aÁ taxa de 10 % a contar de 25 de Setembro
 paulatinamente os seus planos comerciais aÁ organizacËaÄo de 1991,
 de mercado e amortizem os investimentos efectuados
 devido aÁ entrada em vigor da organizacËaÄo de mercado. As
 demandantes apenas puderam aproveitar o período de Ð condenar a demandada nas despesas.
 refereÃncia inicial de 1989 a 1991 de modo reduzido para
 efeitos da refereÃncia quantitativa. AleÂm disto, receberam Fundamentos e principais argumentos
 menos certificados de importacËaÄo do que os que teriam
 recebido se tivessem podido dispor de um período de refe-
 A demandante, uma sociedade anónima de direito italiano
 reÃncia de treÃs anos como todos os demais operadores de
 que exerce a sua actividade no sector da construcËaÄo e imo-
 países terceiros.
 biliaÂrio, participou na SomaÂlia, com base num contrato
 celebrado com a demandada, no projecto de auxílio ao
 As demandantes alegam violacËaÄo dos direitos de defesa, jaÂ desenvolvimento «Baardaheere Agricultural Experimental
 que a ComissaÄo se negou a ouvir os operadores de países Station», lancËado pela SomaÂlia ao abrigo da Terceira Con-
 terceiros, a menos que se pronunciassem «com uma só vencËaÄo ACP-CEE de LomeÂ, e na execucËaÄo de um projecto
 voz» junto dos operadores comunitaÂrios e dos países ACP. no quadro do sexto Fundo Europeu de Desenvolvimento.
 TambeÂm alegam violacËaÄo da proibicËaÄo de naÄo discrimina-
 cËaÄo prevista no n.o 3 do artigo 40.o do Tratado CE, bem
 A ComissaÄo eÂ demandada no presente processo na sua
 como violacËaÄo do princípio da proteccËaÄo da confiancËa
 qualidade de gestora do fundo de desenvolvimento e de
 legítima relativamente aos operadores de países terceiros
 mandante de um seu subordinado, a saber o seu delegado
 em geral (que naÄo tiveram qualquer possibilidade de se
 na SomaÂlia, em virtude de acto ilícito cometido pelo refe-
 adaptarem paulatinamente aÁ draÂstica reducËaÄo de quantida-
 rido delegado. A despeito dos distuÂrbios ocorridos em
 des resultante dos regulamentos). Afirmam ainda que a
 1990/1991, de natureza semelhante aÁ de uma guerra civil,
 aplicacËaÄo da organizacËaÄo comum de mercado aÁs deman-
 esse delegado impôs aÁ demandante que executasse o con-
 dantes infringiu o seu direito de livre exercício de activida-
 trato celebrado com a demandada, apesar das seÂrias reser-
 des económicas. Por fim, alegam a violacËaÄo da decisaÄo do
 vas que esta tinha emitido a propósito da continuacËaÄo da
 ÓrgaÄo de ResolucËaÄo de Litígios da OrganizacËaÄo Mundial
 sua presencËa naquele país. AleÂm da execucËaÄo do contrato,
 de ComeÂrcio segundo a qual certas disposicËoÄes essenciais
 o delegado impôs por outro lado aÁ demandante que asse-
 da organizacËaÄo comum de mercado, em especial o seu sis-
 gurasse a vigilaÃncia e manutencËaÄo das instalacËoÄes construí-
 tema de certificados, saÄo incompatíveis com o Acordo
 das, durante um período de pelo menos dois meses. JaÂ em
 Geral sobre Pautas Aduaneiras e ComeÂrcio (GATT) e com
 1991, a demandante notificou por escrito a demandada
 o Acordo Geral sobre o ComeÂrcio de ServicËos (GATS). Por
 dos seus direitos aÁ indemnizacËaÄo, uma vez que os actos de
 isto, a Comunidade, atraveÂs da indemnizacËaÄo do prejuízo,
 guerra cometidos pela guerrilha (destruicËaÄo e roubo de
 deve colocar as demandantes na situacËaÄo em que estariam
 material e maquinaria, devastacËaÄo e pilhagem do escritório
 se nunca tivesse entrado em vigor a organizacËaÄo comum
 principal e das oficinas), bem como as despesas que lhes
 de mercado contraÂria aÁs normas da OrganizacËaÄo Mundial
 sucederam (custos de evacuacËaÄo, pedidos de indemnizacËaÄo
 de ComeÂrcio.
 dos colaboradores estrangeiros etc.) lhe provocaram um
 prejuízo total de 7 923 791,00 dólares dos Estados Uni-
 dos.
 A demandante entende que o acto ilícito imputaÂvel aÁ
 demandada reside no facto de que, apesar do caraÂcter pre-
 AccËaÄo proposta, em 13 de Julho de 1998, pela sociedade
 visível da dissolucËaÄo das estruturas estatais da SomaÂlia, o
 Fratelli Murri SpA contra a ComissaÄo das Comunidades
 delegado da demandada ordenou repetidamente o cumpri-
 Europeias
 mento do contrato, assim como a fiscalizacËaÄo e manuten-
 (Processo T-106/98) cËaÄo do projecto. Conhecedor desta situacËaÄo, mas talvez
 (98/C 312/37) avaliando mal a sua evolucËaÄo, o delegado naÄo autorizou a
 demandante a terminar antecipadamente as obras e retirar
 a tempo do país a maquinaria e as instalacËoÄes. Considera
 (Língua do processo: alemaÄo) que desta forma foi violado o princípio da proporcionali-
 dade. Se tivesse ponderado os interesses envolvidos de um
 Deu entrada em 13 de Julho de 1998, do Tribunal de Pri- modo correcto e adequado, o delegado deveria ter-se aper-
 meira InstaÃncia das Comunidades Europeias, uma accËaÄo cebido que o projecto de auxílio ao desenvolvimento naÄo
 contra a ComissaÄo das Comunidades Europeias, proposta se encontrava garantido em termos de duracËaÄo e que,
 pela sociedade Fratelli Murri SpA, com sede em Roma nessa medida, estava condenado Ð atendendo a que a
 (ItaÂlia), representada por Karl-Gustav von Luscka, advo- demandada o tinha advertido repetidas vezes do perigo da


type: other

text:
Käibemaksu maksjad käibemaksuseaduse (edaspidi KMS) § 3 lõigete 4, 5 ja 6 kohaselt on:
 1) Maksuhalduri (Maksu- ja Tolliameti piirkondlikus struktuuriüksuse) juures vastavalt KMS § 20 lõikele 4 registreeritud käibemaksukohustuslane (edaspidi maksukohustuslane) KMS §1 lõikes 1 nimetatud tehingutelt ja toimingutelt;
 2) piiratud käibemaksukohustuslane (edaspidi piiratud maksukohustuslane) KMS §1 lõike 1 punktides 2 ja 5 nimetatud toimingutelt ja § 3 lõike 4 punktides 2-5 loetletud toimingutelt;
 3) võlgnik ühenduse tolliseadustiku (Euroopa Ühenduste Nõukogu määrus nr 2913/92/EMÜ) tähenduses;
 4) maksukohustuslasena registreerimata isik tehingult, mille kohta ta on esitanud arve või muu müügidokumendi, millele ta on märkinud käibemaksusumma;
 5) maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreerimata isik, välja arvatud KMS §39 lõigetes 1 ja 2 nimetatud isik, kes soetab uue transpordivahendi teisest liikmesriigist;
 6) maksukohustuslasena või piiratud maksukohustuslasena registreerimata isik, kes soetab vedelkütust, alkoholi või tubakatoodet (edaspidi aktsiisikaup) teisest liikmesriigist, välja arvatud füüsiline isik, kes soetab aktsiisikauba isiklikuks otstarbeks.
 7) kauba omanik tema poolt kauba maksuladustamise (§ 441) lõpetamisel ilma kauba võõrandamiseta. Sätet ei kohaldata, kui isik oli kauba omanik ka kauba maksulattu paigutamisel, välja arvatud kauba riigisisesele käibele, importimisele või kauba ühendusesisesele soetamisele järgnenud kauba maksulattu paigutamisel, ning kaupa ei ole maksuladustamise ajal võõrandatud.
 Maksukohustust ei teki kauba omanikul oma kauba maksulaost väljatoimetamisest juhul, kui ta ise paigutas selle kauba ka maksulattu ning seda kaupa maksulaos ei võõrandatud, välja arvatud juhul, kui isik sai kasutada maksuvabastust kauba impordile või ühendusesisesele soetamisele vahetult järgnenud kauba maksulattu paigutamisel ega ka juhul, kui rakendati 0% käibemaksumäära kauba siseriiklikul käibel seoses tehingu tulemusena kauba paigutamisega maksulattu ning kauba maksulattu paigutaja ehk sel hetkel juba kauba omanik on kauba ostja.
 Näiteks ei teki kirjeldatud maksukohustust juhul, kui isik paigutab maksulattu teatud koguse vilja, müüb seda maksulaos nullmääraga, kuid toob võõrandamata jäänud osa viljast taas maksulaost välja.
 Maksukohustuslane on ettevõtlusega tegelev isik (seega nii füüsiline kui juriidiline isik, nii resident kui mitteresident), kaasa arvatud avalik-õiguslik juriidiline isik, või riigi-, valla-, või linnaasutus, kes on registreeritud või kohustatud end registreerima maksukohustuslasena (KMS § 3 lõige 1).
 Veel selles kategoorias: « Maksukohustuslase registrist kustutamine Käibemaksu tagastamine välisriigi maksukohustuslastele »


type: contracts

text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 22007A0629(01)
 Megállapodás az Európai Közösség és Kanada kormánya között a GATT XXIV. cikke 6. pontjának értelmében folytatott tárgyalások lezárásaként
 Hivatalos Lap L 169 , 29/06/2007 o. 0055 - 0057
 FORDÍTÁSMegállapodásaz Európai Közösség és Kanada kormánya között a GATT XXIV. cikke 6. pontjának értelmében folytatott tárgyalások lezárásakéntAz Európai Közösségek és Kanada kormánya között az 1994. évi GATT XXIV. cikke 6. pontja, valamint XXVIII. cikke alapján folytatott tárgyalásokat követően, amelyek a Ciprusi Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Szlovák Köztársaság és a Szlovén Köztársaság engedményes listáin szereplő engedményeknek ezen országoknak az Európai Közösséghez való csatlakozása során történt módosítását érintették, az alábbi megállapodás született az EK és Kanada között az EK 2004. január 19-i, WTO-nak szóló, az 1994. évi GATT XXIV. cikke 6. pontja értelmében történt bejelentését követően.AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉG (EK)ésKANADA KORMÁNYA (Kanada),a továbbiakban együttesen: szerződő felek,AZ ALÁBBI RENDELKEZÉSEKBEN ÁLLAPODTAK MEG:1. Az EK-25 vámterületére vonatkozó engedményes listájára az EK felveszi a korábbi EK-15 vámterületére vonatkozó CLX. engedményes listáján szereplő engedményeket.2. Emellett az EK-25 vámterületére vonatkozó engedményes listájára az EK felveszi az e megállapodás mellékletében szereplő engedményeket.3. Az EK legkésőbb 2007. augusztus 1-jén csökkenti vámtarifáit, és a mellékletben feltüntetett módon kiigazítja a vámkontingenseket.4. A megállapodás felek általi aláírását követően e megállapodás azon a napon lép hatályba, amikor Kanada bejelenti a megfelelő hazai eljárások lezárását.FENTIEK HITELÉÜL, az alulírott meghatalmazottak aláírták ezt a megállapodást.Kelt Brüsszelben, a kétezer-hetes év június hónapjának huszonötödik napján, egy-egy eredeti példányban angol és francia nyelven, amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles.az Európai Közösség részérőlKanada kormánya részéről--------------------------------------------------MELLÉKLET- Az országspecifikus (Kanada) vámkontingens 4624 tonna a sertéshús tekintetében (vámtételszámok: 02031211, 02031219, 02031911, 02031913, 02031915, ex02031955, 02031959, 02032211, 02032219, 02032911, 02032913, 02032915, ex02032955 és 02032959), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 233–434 EUR/t,- további 35 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a darabolt házisertés tekintetében (vámtételszámok: 02031211, 02031219, 02031911, 02031913, 02031915, ex02031955, 02031959, 02032211, 02032219, 02032911, 02032913, 02032915, ex02032955 és 02032959), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 233–434 EUR/t,- további 1265 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a fagyasztott, csontozott sonka és tarja tekintetében (ex02031955 és ex02032955), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 250 EUR/t,- további 49 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a "bontott csirke, frissen, hűtve vagy fagyasztva" áru tekintetében (vámtételszámok: 02071110, 02071130, 02071190, 02071210, 02071290), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 131–162 EUR/t,- további 4070 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a "baromfidarabok, frissen, hűtve vagy fagyasztva" áru tekintetében (vámtételszámok: 02071310, 02071320, 02071330, 02071340, 02071350, 02071360, 02071370, 02071420, 02071430, 02071440, 02071460), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 93–512 EUR/t,- további 1605 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a "darabok szárnyasokból" áru tekintetében (vámtételszám: 02071410), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 795 EUR/t,- további 201 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a "pulykahús, frissen, hűtve vagy fagyasztva" áru tekintetében (vámtételszámok: 02072410, 02072490, 02072510, 02072590, 02072610, 02072620, 02072630, 02072640, 02072650, 02072660, 02072670, 02072680, 02072730, 02072740, 02072750, 02072760, 02072770), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 93–425 EUR/t,- további 2485 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a "pulykadarabok, fagyasztva" áru tekintetében (vámtételszám: 02072710, 02072720, 02072780), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 0 %,- további 537 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens a sovány tejpor tekintetében (vámtételszám: 04021019), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 475 EUR/t,- 20000 hektoliter (erga omnes) vámkontingens megnyitása bor tekintetében (vámtételszám: 22042965, 22042975), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 8,0 EUR/hl,- 40000 hektoliter (erga omnes) vámkontingens megnyitása bor tekintetében (vámtételszám: 22042179, 22042180), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 10,0 EUR/hl,- 13810 hektoliter (erga omnes) vámkontingens megnyitása bor tekintetében (vámtételszám: 22059010), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 7,0 EUR/hl,- 2838 tonna (erga omnes) vámkontingens megnyitása tartósított ananász, citrusgyümölcs, körte, kajszibarack, cseresznye, őszibarack és eper tekintetében (vámtételszámok: 20082011, 20082019, 20082031, 20082039, 20082071, 20083011, 20083019, 20083031, 20083039, 20083079, 20084011, 20084019, 20084021, 20084029, 20084031, 20084039, 20085011, 20085019, 20085031, 20085039, 20085051, 20085059, 20085071, 20086011, 20086019, 20086031, 20086039, 20086060, 20087011, 20087019, 20087031, 20087039, 20087051, 20087059, 20088011, 20088019, 20088031, 20088039, 20088070), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 20 %,- további 6215 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingens az árpa tekintetében (vámtételszám: 100300), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 16 EUR/t,- az EK-vámkontingensből Kanada meglévő részesedésének kibővítése 853 tonnával a lágy búza tekintetében (vámtételszám: 10019099), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 12 EUR/t,- 242074 tonna (erga omnes) vámkontingens megnyitása kukorica tekintetében (vámtételszám: 10059000, 10051090), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 0 %,- 2058 tonna (erga omnes) vámkontingens megnyitása kutya- és macskaeledel tekintetében (vámtételszámok: 23091013, 23091015, 23091019, 23091033, 23091039, 23091051, 23091053, 23091059, 23091070), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 7 %,- további 2700 tonna (erga omnes) az EK-vámkontingensben az állati takarmányokban használt készítmények tekintetében (vámtételszám: 23099031, 23099041, 23099051, 23099095, 23099099), a kontingensen belüli mennyiségre vonatkozó vámtarifa 7 %.--------------------------------------------------


text:
 23.7.2005
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 182/1
 EUROOPA KOHTU OTSUS
 (esimene koda)
 26. mai 2005. aasta
 kohtuasjas C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli versus Euroopa Keskpank (1)
 (Apellatsioonkaebus - Euroopa Keskpanga personal - Töölevõtmine - Katseaja pikendamine - Vallandamine katseajal)
 (2005/C 182/01)
 Kohtumenetluse keel: saksa
 Kohtuasjas C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli (esindaja: advokaat N. Pflüger) v. Euroopa Keskpank (esindajad V. Saintot ja M. Benisch, keda abistas advokaat B. Wägenbaur), mille esemeks on 26. augustil 2002 Euroopa Kohtu põhikirja artikli 49 alusel esitatud apellatsioonkaebus, tegi Euroopa Kohus (esimene koda), koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud A. Rosas, R. Silva de Lapuerta (ettekandja), S. von Bahr ja K. Schiemann; kohtujurist: P. Léger, kohtusekretär: vanemametnik M.-F. Contet, 26. mail 2005 otsuse, mille resolutiivosa on järgmine:
 1.
 Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
 2.
 Mõista kohtukulud välja C. S. Tralli'lt.
 (1) EÜT C 289, 23.11.2002.


type: legislation

text:
 30.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 223/3
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 866/2011 НА КОМИСИЯТА
 от 29 август 2011 година
 за определяне на фиксирани стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1),
 като взе предвид Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (2), и по-специално член 136, параграф 1 от него,
 като има предвид, че:
 в изпълнение на резултатите от Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 посочва критериите за определяне от страна на Комисията на фиксирани стойности при внос от трети страни за продуктите и периодите, посочени в приложение XVI, част A към същия регламент,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Фиксираните стойности при внос, посочени в член 136 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011, са определени в приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на 30 август 2011 година.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
 Съставено в Брюксел на 29 август 2011 година.
 За Комисията, от името на председателя,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Генерален директор на Генерална дирекция „Земеделие и развитие на селските райони“
 (1) ОВ L 299, 16.11.2007 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 157, 15.6.2011 г., стр. 1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Фиксирани стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 (EUR/100 kg)
 Код по КН
 Кодове на трети страни (1)
 Фиксирана вносна стойност
 0702 00 00
 AR
 35,6
 EC
 29,1
 MK
 48,0
 ZA
 77,2
 ZZ
 47,5
 0707 00 05
 TR
 137,0
 ZZ
 137,0
 0709 90 70
 EC
 41,0
 TR
 126,8
 ZZ
 83,9
 0805 50 10
 AR
 71,7
 BR
 41,3
 CL
 81,4
 PY
 41,8
 TR
 67,0
 UY
 74,8
 ZA
 83,4
 ZZ
 65,9
 0806 10 10
 EG
 142,0
 MA
 176,1
 TR
 125,0
 ZZ
 147,7
 0808 10 80
 AR
 118,9
 BR
 56,6
 CL
 113,7
 CN
 52,4
 NZ
 113,3
 US
 142,8
 ZA
 83,6
 ZZ
 97,3
 0808 20 50
 AR
 132,0
 CI
 48,9
 CN
 69,9
 NZ
 91,3
 TR
 125,9
 ZA
 103,0
 ZZ
 95,2
 0809 30
 TR
 125,2
 ZZ
 125,2
 0809 40 05
 BA
 42,9
 ZZ
 42,9
 (1) Номенклатура на страните, определена с Регламент (ЕО) No 1833/2006 на Комисията (ОВ L 354, 14.12.2006 г., стр. 19). Код „ZZ“ означава „друг произход“.


type: wikipedia

text:
Sergio Basso, né le à Milan, est un écrivain, réalisateur, scénariste et producteur de cinéma italien.
 Biographie
 La passion de Sergio Basso pour le cinéma remonte à ses années de lycée, attiré par l'Orient et par le développement de la Chine nouvelle, il passe 2 ans à Pékin, obtient une maitrise en langues orientales en 1999 à l'université de Venise, en lettres classiques à l'université de Milan en 2011. Il obtient son diplôme au Centre expérimental de cinématographie de Rome en 2006, il est membre de l’European Documentary Network Association. Il a fréquenté l’école de théâtre GITIS de Moscou.
 Il commence à travailler au théâtre en tant que directeur de la compagnie Teatraz, pour ensuite après 2 ans devenir assistant du producteur italien Gianni Amelio dans la production La stella che non c’è. Après avoir conduit quelques documentaires présentés aux Festivals de Nyon, Annecy, Turin et Moscou, il dirige son propre film, Amori elementari.
 Son amour pour l’Orient, pour la langue chinoise et pour la communauté chinoise en Italie lui a permis de diriger en 2009 le film Giallo a Milano. En 2013, il dirige le film Amori Elementari lancé en Suisse, Italie, Russie, Canada. Le film a été présenté au Festival du cinéma international de Moscou et au festival Giffoni, au Rio International Film Festival et a obtenu le Grand Prix comme meilleur film pour l’enfance au Ostrajenie Film Festival de Moscou.
 Il a dirigé en 2014, en Chine, un documentaire sur la dynastie Han, commissionné par CCTV-6.
 Grâce à l’aide de Alessandro Borrelli, à la collaboration du Studio La Testuggine et au soutien du Corriere della Sera, il crée une des premières plateformes crossmediali italiennes, du documentaire Giallo à Milano, avec des histoires et des acteurs nouveaux par rapport au film homonyme.
 Il collabore depuis plusieurs années avec la Rai, en réalisant divers dessins animés.
 Il remporte le Festival Internazionale d’Animazione Annecy en 2010 pour l’animation de un de ses personnages de Giallo a Milano. Il s’occupe aussi du cinéma d’entreprise, en réalisant des courts métrages et des reportages pour Telecom, Save the Children, ONU, pour le musée MAXXI de Roma, De Agostini Editore.
 Il a collaboré avec Duilio Giammaria au documentaire sur RAI 1 Nel cuore della Cina, sur la personne et l’hérédité de Matteo Ricci; avec Maria Novella Rossi pour le documentaire sur RAI 5 Cine tempestose, sur les premiers italiens qui vécurent en Chine pendant Mao entre les années cinquante et soixante dix, avec l’émission Scatole Cinesi de RAI 3.
 Filmographie
 Comme producteur
 Amori elementari (2014)
 Cine tempestose (2013)
 La buona stella (2013)
 Diciannove e settantadue (2012)
 Giallo a Milano (2009)
 Il viaggio di Gesù (2007)
 Dora (2007)
 Quando capita di perdersi (2005)
 30 febbraio (2004)
 Fuhao (2003)
 Mises en scène théatrales
 Vorrei i soldi di Ronconi, BassanoOperaFestival, Bassano del Grappa, 2009
 Il martello sui coglioni fumanti, Teatro Rialtoccupato, Roma, 2005
 Il viaggio, International Drama Show, Shanghai, 2005
 Colando, de Claire Dowie, au Festival Lamanicatagliata, Siena-Modena-Bologna; Festival Garofano Verde, Roma; Teatro CometaOff, Roma, 2002
 Le muse orfane, de Marc-Michel Bouchard, au Teatro Colosseo, Roma; Festival Confini, Modena; Festival Euroméditerraéen de Théâtre, Mostagenem, Algeria, 2001
 Amleto a morsi, du texte de William Shakespeare, au Rocca di Montecuccoli (Mantova) avec la compagnia Teatraz, 2000
 Antigone Z, de Paolo Bignamini, aver Sophie Ciaudo, musique originale d'Alessandro Tarolo, Carlo Garofalo e Michele Comuzzi; Festival di Castellanza; Teatro dell’Acqua, Gargano (Brescia); Teatro Ratti (Legnano), 1999
 Dialoghi con Leucò, de Cesare Pavese, Teatro Wagner, Milano, 1995
 Girotondo, de Arthur Schnitzler, Teatro Libero, Milano, 1993
 Publications
 AA.VV., Il patrimonio dell'umanità. Siti archeologici e centri storici, Skira, 2002.
 AA.VV., Il patrimonio dell'umanità. I complessi architettonici, Skira, 2003.
 AA.VV., Ritratti dalla Cina imperiale, P&P international Design, Torino, 2004.
 Sergio Basso, Filippo Salviati, Cina, Edizioni IlSole24Ore, 2006.
 AA.VV., Lo sguardo altrove. Il progetto Etno e il patrimonio culturale extraeuropeo in Emilia-Romagna, IBC, 2007.
 AA.VV., Manuale di storia dell'arte, Skira-Bompiani-Rizzoli, 2009.
 Sergio Basso, Marianna Cappi, Marina Polla de Luca, Amori elementari - Un anno di fuoco e di ghiaccio, Salani, 2014.
 Notes et références
 Liens externes
 Sergio Basso sur teatraz.org
 Sergio Basso sur italiandoc.it
 Sergio Basso sur cinemaitaliano.info
 Amori Elementari sur filmitalia.org
 Réalisateur italien
 Scénariste italien de cinéma
 Producteur italien de cinéma
 Écrivain italien du XXIe siècle
 Étudiant de l'université Ca' Foscari de Venise
 Étudiant de l'université de Milan
 Naissance en juin 1975
 Naissance à Milan


text:
 30.1.2017
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 30/35
 Pourvoi formé le 24 novembre 2016 par le Conseil de l'Union européenne contre l’arrêt du Tribunal (neuvième chambre) rendu le 15 septembre 2016 dans l’affaire T-80/14, PT Musim Mas/Conseil
 (Affaire C-606/16 P)
 (2017/C 030/39)
 Langue de procédure: l'anglais
 Parties
 Partie requérante: Conseil de l'Union européenne (représentants: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominem, avocat)
 Autres parties à la procédure: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Commission européenne, European Diesel Board (EBB)
 Conclusions
 La partie requérante conclut à ce qu’il plaise à la Cour:
 —
 annuler l'arrêt rendu par le Tribunal le 15 septembre 2016, et signifié au Conseil le 16 septembre 2016, dans l'affaire T-80/14, PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas)/Conseil;
 —
 rejeter le recours formé en première instance en vue de l'annulation du règlement attaqué; et
 —
 condamner la partie requérante en première instance à supporter les dépens afférents à la procédure en première instance et à la procédure de pourvoi exposés par le Conseil.
 À titre subsidiaire:
 —
 renvoyer l’affaire devant le Tribunal pour réexamen;
 —
 réserver les dépens afférents à la procédure en première instance et à la procédure de pourvoi.
 Moyens et principaux arguments
 1.
 En premier lieu, le Tribunal a appliqué un critère juridique erroné pour déterminer si le Conseil disposait d'éléments de preuve permettant de décider que les prix intérieurs des matières premières figurant dans les registres des exportateurs indonésiens concernés faisaient l'objet de distorsions suffisantes pour justifier qu'ils soient écartés et que le Conseil ait recours à la méthode prévue à l'article 2, paragraphe 5, deuxième alinéa, du règlement de base (1). Ce faisant, le Tribunal a fait peser sur l’institution une charge de la preuve trop lourde.
 2.
 En deuxième lieu, la conclusion du Tribunal selon laquelle les éléments de preuve produits par les institutions n'étaient pas suffisants pour démontrer qu'il existait une distorsion sensible des prix des principales matières premières en Indonésie imputable au système de TDE n'est pas correctement motivée.
 3.
 En troisième lieu, le dispositif de l'arrêt attaqué annulant les droits antidumping dans la mesure où ils concernent la partie requérante en première instance est disproportionné par rapport au seul moyen d'annulation examiné par le Tribunal et confère des effets indus à l'illégalité constatée.
 4.
 Le Conseil démontrera que l’arrêt attaqué est entaché de plusieurs erreurs de droit qui affectent sa validité. Le Conseil soutient en outre que les faits évoqués dans la deuxième branche du deuxième moyen soulevé par la partie requérante en première instance sont suffisamment établis pour que la Cour puisse statuer sur ce moyen et rejeter le recours.
 5.
 Le Conseil demande donc respectueusement l'annulation de l'arrêt attaqué et le rejet du recours en annulation du règlement attaqué formé par la partie requérante en première instance.
 (1) Règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil, du 30 novembre 2009, relatif à la défense contre les importations qui font l’objet d’un dumping de la part de pays non membres de la Communauté européenne (JO 2009, L 343, p. 51, le «règlement de base»).


text:
29.9.2001 FR Journal officiel des Communautés européennes C 275/9
 Demande de décision préjudicielle présentée par ordon- articles 5, alinéa 3, et 3 de la loi no 169 du 3 mai 1989)
 nance du Consiglio di Stato, rendue le 12 juin 2001 dans impose (selon l’interprétation retenue devant la juridiction de
 I’affaire Albacom SpA contre Ministero del tesoro, del renvoi) pour le lait pasteurisé à haute température (catégorie
 bilancio e della programmazione economica de lait prévue et réglementée seulement par la directive
 92/46/CEE et par le décret du président de la République
 (Affaire C-292/01) no 54/97) une date limite de conservation de quatre jours
 après emballage?
 (2001/C 275/18)
 (1) JO L 268, du 14.09.1992, p. 1.
 La Cour de justice des Communautés européennes a été saisie (2) JO L 186, du 30.06.1989, p. 17.
 (3) JO L 186, du 30.06.1989, p. 21.
 d’une demande de décision à titre préjudiciel par ordonnance
 du Consiglio di Stato, rendue le 12 juin 2001, dans la
 procédure opposant Albacom SpA contre Ministero del tesoro,
 del bilancio e della programmazione economica (ministère du
 Trésor, du Budget et de la Programmation économique) et qui
 est parvenue au greffe de la Cour le 23 juillet 2001. Le Recours introduit le 7 août 2001 contre la République
 Consiglio di Stato demande à la Cour de justice de statuer sur hellénique par la Commission des Communautés euro-
 la question suivante: péennes
 La directive 97/13/CE (1) permet-elle aux États membres d’im- (Affaire C-312/01)
 poser, à la charge des entreprises titulaires de licences ou
 d’autorisations d’exploiter des activités de télécommunications, (2001/C 275/20)
 des prestations pécuniaires sous quelque dénomination que ce
 soit, différentes et qui s’ajoutent à celles autorisées par la La Cour de justice des Communautés européennes a été saisie
 directive elle-même? le 7 août 2001 d’un recours dirigé contre la République
 hellénique et formé par la Commission des Communautés
 (1) JO L 117 du 7 mai 1997, p. 15. européennes, représentée par Mme Elsa Christina Tufvesson,
 conseil juridique de la Commission, et par Mme Maria Patakia,
 membre du service juridique.
 La partie requérante conclut à ce qu’il plaise à la Cour:
 Demande de décision préjudicielle, formée par ordon- — constater que, en ne prenant pas et, subsidiairement, en
 nance du Tribunale civile di Bologna, rendue le 24 mai ne communiquant pas à la Commission, dans le délai
 2001 dans l’affaire Granarolo S.p.A. contre Commune de prescrit, les dispositions législatives, réglementaires et
 Bologne administratives nécessaires pour se conformer pleinement
 à la directive 98/78/CE du Parlement européen et du
 Conseil, du 27 octobre 1998 (1), sur la surveillance
 (Affaire C-294/01)
 complémentaire des entreprises d’assurance faisant partie
 d’un groupe d’assurance, la République hellénique a
 (2001/C 275/19) manqué aux obligations qui lui incombent en vertu du
 traité;
 La Cour de justice des Communautés européennes a été saisie
 d’une demande de décision à titre préjudiciel par ordonnance — condamner la République hellénique aux dépens.
 du Tribunale civile di Bologna, rendue le 24 mai 2001 dans
 l’affaire Granarolo S.p.A. contre Commune de Bologne qui est
 parvenue au greffe de la Cour le 23 juillet 2001. Le Tribunale Moyens et principaux arguments
 civile di Bologna demande à la Cour de justice de statuer sur la
 question suivante: Le caractère contraignant des dispositions du troisième alinéa
 de l’article 249 et de l’article 10 CE (ex-articles 189 et 5 du
 L’application combinée de la directive 92/46/CEE du Conseil, traité CE) impose aux États membres l’obligation de prendre
 du 16 juin 1992 (1), arrêtant les règles sanitaires pour la les mesures nécessaires pour transposer les directives dans
 production et la mise sur le marché de lait cru, de lait traité l’ordre juridique interne avant l’expiration du délai fixé à cet
 thermiquement et de produits à base de lait (transposée en effet et de communiquer immédiatement ces mesures à la
 Italie par le décret du président de la République no 54 Commission. Ce délai a expiré le 5 juin 2000 sans que la
 du 14 janvier 1997) et des directives 89/395/CEE (2) et République hellénique ait communiqué à la Commission les
 89/396/CEE (3) concernant l’étiquetage, la présentation et la dispositions de transposition de la directive en cause dans la
 publicité des denrées alimentaires (transposées en Italie par le législation nationale.
 décret législatif no 109 du 27 janvier 1992) s’oppose-t-elle à
 ce qu’une réglementation nationale en Italie (en particulier les (1) JO L 330, du 5 décembre 1998, p. 1.