text:
 Avis juridique important
 |
 52000PC0695
 Förslag till rådets förordning om vissa medgivanden i form av gemenskapstullkvoter för vissa jordbruksprodukter och om anpassning, som en autonom övergångsåtgärd, av vissa jordbruksmedgivanden enligt Europaavtalet med Republiken Polen och om upphävande av förordning (EG) nr 3066/95 /* KOM/2000/0695 slutlig - ACC 2000/0285 */
 Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om vissa medgivanden i form av gemenskapstullkvoter för vissa jordbruksprodukter och om anpassning, som en autonom övergångsåtgärd, av vissa jordbruksmedgivanden enligt Europaavtalet med Republiken Polen och om upphävande av förordning (EG) nr 3066/95(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. Den 30 mars 1999 gav rådet kommissionen tillstånd att inleda förhandlingar om ytterligare ömsesidiga jordbruksmedgivanden inom ramen för Europaavtalen mellan Europeiska gemenskapen och de associerade central- och östeuropeiska länderna.2. Förhandlingarna, som genomfördes inom ramen för anslutningsprocessen, grundar sig på artikel 20.5 i Europaavtalet med Polen. I artikel 20.5 föreskrivs att gemenskapen och Polen i associeringsrådet skall undersöka möjligheterna att, produkt för produkt och på en ordnad och ömsesidig grundval, bevilja varandra ytterligare medgivanden med hänsyn till omfattningen av deras inbördes handel med jordbruksprodukter, till produkternas särskilda känslighet, till reglerna för gemenskapens gemensamma jordbrukspolitik och till reglerna för det associerade landets jordbrukspolitik.3. Enligt rådets beslut bör förhandlingarna leda till en rättvis balans, både när det gäller export och import, mellan Europeiska gemenskapens och dess medlemsstaters intressen och de associerade ländernas intressen.4. Resultatet av förhandlingarna mellan kommissionen och Polen om ytterligare jordbruksmedgivanden förutsätter en omedelbar och fullständig liberalisering av importen till gemenskapen av vissa jordbruksprodukter och exporten av dessa produkter från gemenskapen till Polen. Räckvidden för medgivanden inom tullkvoter har också utökats jämfört med det ömsesidiga medgivande som gäller för närvarande.5. Till följd av de överenskommelser om anpassningar som har ingåtts med Polen, skall det upprättas ett nytt tilläggsprotokoll till Europaavtalet med Republiken Polen. Att anpassningarna genomförs snabbt utgör en viktig del av resultaten av förhandlingarna om slutande av ett nytt tilläggsprotokoll till Europaavtalet med Polen. På grund av den tid det tar att anta ett nytt protokoll, kan det nya tilläggsprotokollet inte träda i kraft den 1 januari 2000.6. En rådsförordning som antas som en autonom övergångsåtgärd, bör göra det möjligt att snabbt verkställa resultaten av förhandlingarna. Föreliggande rådsförordning kommer att ersättas av det nya tilläggsprotokollet när det träder i kraft.7. Polen kommer också att anta alla lagförslag som behövs, som en autonom övergångsåtgärd, för att landet simultant skall kunna genomföra sina åtaganden enligt resultaten av förhandlingarna.8. Syftet med detta förslag är att möjliggöra ett tidigt genomförande från och med den 1 januari 2000, av resultaten av jordbruksförhandlingarna om slutande av ett nytt tilläggsprotokoll till Europaavtalet med Polen. I förordningen föreskrivs att bilaga II till rådets förordning (EG) nr 3066/95, i vilken det fastställs vilka medgivanden gemenskapen beviljar för import med ursprung i Polen, skall ersättas. I och med att avtal om ytterligare jordbruksmedgivanden har ingåtts med Bulgarien, Tjeckien, Rumänien och Slovakien är förordning (EG) nr 3066/95 inte längre aktuell och kan därför upphöra att gälla.9. Rådets uppmanas att anta föreliggande förslag till förordning.2000/0285 (ACC)Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om vissa medgivanden i form av gemenskapstullkvoter för vissa jordbruksprodukter och om anpassning, som en autonom övergångsåtgärd, av vissa jordbruksmedgivanden enligt Europaavtalet med Republiken Polen och om upphävande av förordning (EG) nr 3066/95EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 133 i detta,med beaktande av kommissionens förslag [1], och[1] EGT ..., ..., s. ...av följande skäl:(1) I Europaavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan och Republiken Polen å andra sidan [2], föreskrivs vissa medgivanden för vissa jordbruksprodukter med ursprung i Polen.[2] EGT L 348, 31.12.1993, s. 2.(2) Vissa förbättringar av förmånsordningarna enligt Europaavtalet med Polen föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 3066/95 om införande av vissa medgivanden i form av gemenskapstullkvoter för vissa jordbruksprodukter och om autonom anpassning under en övergångsperiod av vissa jordbruksmedgivanden som föreskrivs i Europaavtalen i syfte att beakta det jordbruksavtal som ingåtts inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna under Uruguayrundan [3]. Protokollet om anpassning av handelsaspekterna i Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan och Republiken Polen å andra sidan, för att beakta Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till Europeiska unionen och resultaten av jordbruksförhandlingarna inom Uruguayrundan har ännu inte trätt i kraft.[3] EGT L 328, 30.12.1995, s. 31.(3) I och med att avtal om ytterligare jordbruksmedgivanden har ingåtts med Bulgarien, Tjeckien, Ungern, Rumänien och Slovakien är förordning (EG) nr 3066/95 inte längre aktuell och kan därför upphöra att gälla.(4) I enlighet med de direktiv som rådet antog den 30 mars 1999 förhandlade kommissionen och Polen den 26 september 2000 fram ett nytt tilläggsprotokoll till Europaavtalet.(5) Det nya tilläggsprotokollet, i vilket det föreskrivs ytterligare jordbruksmedgivanden, kommer att grunda sig på artikel 20.5 i Europaavtalet där det fastställs att gemenskapen och Polen i associeringsrådet skall undersöka möjligheterna att, produkt för produkt och på en ordnad och ömsesidig grundval, bevilja varandra ytterligare medgivanden.(6) Det är av stor betydelse för förhandlingarna om slutande av ett nytt tilläggsprotokoll till Europaavtalet med Republiken Polen att anpassningarna genomförs snarast.(7) Det är därför lämpligt att, som en autonom övergångsåtgärd, anpassa de jordbruksmedgivanden som föreskrivs i Europaavtalet med Polen.(8) Republiken Polen kommer också att anta alla lagförslag som behövs, som en autonom övergångsåtgärd, för ett simultant genomförande av de åtaganden som följer av förhandlingarna.(9) Enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [4] bör de åtgärder som behövs för genomförandet av denna förordning antas enligt det rådgivande förfarandet i artikel 4 i nämnda beslut.[4] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.(10) I kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen [5] kodifieras förvaltningsföreskrifterna för de tullkvoter som skall användas enligt kronologisk ordning efter tulldeklarationernas datum.[5] EGT L 253, 11.10.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1602/2000 (EGT L 188, 26.7.2000 s. 1).HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDEArtikel 11. Den ordning för import till gemenskapen som är tillämplig på vissa jordbruksprodukter med ursprung i Polen och som anges i bilaga A.a och A.b till denna förordning, skall ersätta den ordning som anges i bilagorna VIIIa, VIIIb, Xa, Xb och Xc till Europaavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Polen, å andra sidan.2. Samma dag som det tilläggsprotokoll om anpassning av Europaavtalet som antas för att beakta resultatet av parternas förhandlingar om nya ömsesidiga medgivanden för jordbruksprodukter träder i kraft, skall de medgivanden som anges i det protokollet ersätta dem som anges i bilaga A.a och A.b till den här förordningen.3. Förordning (EG) nr 3066/95 skall upphöra att gälla.4. Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifter för denna förordning i enlighet med förfarandet i artikel 3.2.Artikel 21. Tullkvoter med löpnummer över 09.5100 skall förvaltas av kommissionen i enlighet med artiklarna 308a, 308b och 308c i förordning (EEG) nr 2454/93.2. De kvantiteter av varor som omfattas av tullkvoter och övergår till fri omsättning från och med den 1 juli 2000 enligt de medgivanden som föreskrivs i bilaga VIIIa, VIIIb, Xa, Xb och Xc till Europaavtalet i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 3066/95 skall till fullo räknas av mot de kvantiteter som föreskrivs i bilaga A.b till denna förordning, utom när det gäller kvantiteter för vilka importlicens utfärdades före den 1 juli 2000.3. Punkt 2 skall inte vara tillämplig på tullkvot med löpnummer 09.5811.Artikel 31. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättas genom artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål [6], eller i tillämpliga fall, den kommitté som inrättas genom tillämpliga bestämmelser i andra förordningar om den gemensamma organisationen av jordbruksmarknader.[6] EGT L 181, 1.7.1992, s. 21.2. När hänvisning sker till denna punkt skall förvaltningsförfarandet i artikel 4 i beslut 1999/468/EG tillämpas, varvid bestämmelserna i artikel 7.3 i det beslutet skall iakttas.3. Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall fastställas till en månad.Artikel 4Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Den skall tillämpas från och med 1 januari 2001.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförandeBILAGA A.a Nedan angivna tullar som tas ut vid import till gemenskapen av de produkter med ursprung i Polen skall upphävas>Plats för tabell>(1) Enligt kommissionens förordning (EG) nr 2204/1999 av den 12 oktober 1999 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 278, 28.10.1999, s. 1).BILAGA A.bFör import till gemenskapen av följande produkter med ursprung i Polen skall de medgivanden som fastställs nedan gälla(MGN = tull för mest gynnad nation)>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>>Plats för tabell>(1) Trots reglerna för tolkning av Kombinerade nomenklaturen skall lydelsen av "Varubeskrivning" endast anses vara vägledande, eftersom förmånssystemet vad gäller denna bilaga bestäms av KN-numrens omfattning. Där det står KN-nummer med angivelsen "ex", skall förmånssystemet bestämmas genom att KN-numret och motsvarande varubeskrivning tillämpas tillsammans.(2) Om det finns en minimitull för mest gynnad nation, skall den tillämpliga minimitullen vara minimitullen för mest gynnad nation multiplicerad med procenttalet i denna kolumn.(3) Kvoten för denna produkt har öppnats för Bulgarien, Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen, Rumänien och Slovakien. Om den totala importen till gemenskapen av levande djur av nötkreatur sannolikt kommer att överstiga 500 000 djur för ett visst regleringsår får gemenskapen vidta förvaltningsåtgärder för att skydda sin marknad, utan att det påverkar andra rättigheter enligt avtalet.(4) Kvoten för denna produkt har öppnats för Bulgarien, Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen, Rumänien och Slovakien.(5) Gemenskapen får, inom ramen för sin lagstiftning och vid behov, ta hänsyn till sin marknadsefterfrågan och behovet att upprätthålla marknadsbalansen.(6) Utom filé som presenteras ensam.(7) Detta medgivande gäller endast produkter för vilka det inte betalas ut någon form av exportbidrag.(8) Anges som torräggekvivalent (100 kg flytande ägg = 25,7 kg torrägg)(9) Sänkningen gäller endast värdetullen.(10) Med förbehåll för bestämmelserna om minimipris vid import som anges i bilagan till denna bilaga.(11) Koefficient för konvertering till färskt kött = 2,14 om köttinnehållet är > 60%.(12) Utöver sänkningen av värdetullsdelen av tullen införs härmed följande fem sänkningsetapper (10%, 12%, 14%, 16% och 18%) och dessa skall passeras innan full särskild tull kan tas ut i enlighet med Kombinerade nomenklaturen.(13) Utöver sänkningen av värdetullsdelen av tullen införs härmed följande fem sänkningsetapper (10%, 12% och 14%) och dessa skall passeras innan full särskild tull kan tas ut i enlighet med Kombinerade nomenklaturen.(14) För dessa KN-nummer skall följande medgivanden tillämpas: - Fem sänkningsetapper (10%, 12%, 14%, 16% och 18%) skall införas för perioden 1 januari-14 februari och dessa skall passeras innan full särskild tull kan tas ut i enlighet med Kombinerade nomenklaturen. - Tre ytterligare sänkningsetapper (14%, 16% och 18%) skall införas för perioden 15 februari-31 mars och dessa skall passeras innan full särskild tull kan tas ut i enlighet med Kombinerade nomenklaturen. - Två ytterligare sänkningsetapper (16% och 18%) skall införas för perioden 1 april-15 juli och dessa skall passeras innan full särskild tull kan tas ut i enlighet med Kombinerade nomenklaturen. - Fem ytterligare sänkningsetapper (10%, 12%, 14%, 16% och 18%) skall införas för perioden 16 juli-31 december och dessa skall passeras innan full särskild tull kan tas ut i enlighet med Kombinerade nomenklaturen.BILAGA TILL BILAGA A.b Minimiprisbestämmelser för import av vissa bär för bearbetning1. Följande minimipriser skall fastställas för import av nedanstående produkter med ursprung i Polen avsedda för bearbetning:>Plats för tabell>2. De minimipriser vid import som fastställs i artikel 1 skall iakttas för varje försändelse. Om tulldeklarationsvärdet är lägre än minimipriset vid import skall en utjämningstull motsvarande skillnaden mellan minimipriset och tulldeklarationsvärdet tas ut.3. Om importpriserna för en produkt som omfattas av denna bilaga visar tecken på att inom den närmaste framtiden kunna falla under minimipriserna vid import, skall Europeiska kommissionen underrätta de polska myndigheterna om detta, så att de kan åtgärda situationen.4. På begäran av gemenskapen eller Polen skall Associeringskommittén granska hur systemet fungerar eller se över nivån för minimipriserna vid import. Associeringskommittén skall vid behov fatta de beslut som är nödvändiga.5. För att uppmuntra och främja handelsutvecklingen och för de berörda parternas ömsesidiga nytta skall ett samrådsmöte hållas tre månader före början av varje regleringsår inom Europeiska gemenskapen. Detta samrådsmöte skall äga rum mellan deltagare från Europeiska kommissionen och de europeiska producentorganisationerna för de berörda produkterna, å ena sidan, och företrädare för myndigheter och producent- och exportorganisationer i alla de associerade exportländerna, å andra sidan.Vid detta samrådsmöte skall marknaden för bär diskuteras, särskilt produktionsprognoser, lagersituationen, prisutvecklingen och den tänkbara marknadsutvecklingen, samt möjligheterna att anpassa utbudet till efterfrågan.>Plats för tabell>


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 3.9.2005
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 217/14
 ACÓRDÃO DO TRIBUNAL DE JUSTIÇA
 (Primeira Secção)
 de 26 de Maio de 2005
 no processo C-465/03 (pedido de decisão prejudicial apresentado pelo Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz): Kretztechnik AG contra Finanzamt Linz (1)
 (Sexta Directiva IVA - Prestações a título oneroso - Emissão de acções - Admissão de uma sociedade na Bolsa - Dedutibilidade do IVA)
 (2005/C 217/27)
 Língua do processo: alemão
 No processo C-465/03, que tem por objecto um pedido dirigido ao Tribunal de Justiça, nos termos do artigo 234.o CE, apresentado pelo Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Áustria), por decisão de 20 de Outubro de 2003, entrado no Tribunal de Justiça em 5 de Novembro de 2003, no processo Kretztechnik AG contra Finanzamt Linz, o Tribunal de Justiça (Primeira Secção), composto por: P. Jann, presidente de secção, K. Lenaerts (relator), J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič e E. Levits, juízes, advogado-geral: F. G. Jacobs, secretário: M.-F. Contet, administradora principal, proferiu, em 26 de Maio de 2005, um acórdão cuja parte decisória é a seguinte:
 1)
 Uma emissão de novas acções não constitui uma operação abrangida pelo âmbito de aplicação do artigo 2.o, n.o 1, da Sexta Directiva 77/388/CEE do Conselho, de 17 de Maio de 1977, relativa à harmonização das legislações dos Estados-Membros respeitantes aos impostos sobre o volume de negócios — sistema comum do imposto sobre o valor acrescentado: matéria colectável uniforme, alterada pela Directiva 95/7/CE do Conselho, de 10 de Abril de 1995.
 2)
 O artigo 17.o, n.os 1 e 2, da Sexta Directiva 77/388, alterada pela Directiva 95/7, confere o direito à dedução da totalidade do IVA cobrado sobre as despesas efectuadas por um sujeito passivo em relação às diferentes prestações que adquiriu no âmbito de uma emissão de acções, na medida em que a totalidade das operações efectuadas por esse sujeito passivo no âmbito da sua actividade económica seja constituída por operações tributadas.
 (1) JO C 47, de 21.02.2004.


type: legislation

text:
 30.10.2015
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 284/140
 A BIZOTTSÁG (EU) 2015/1954 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2015. október 29.)
 az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1),
 tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2) és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
 (2)
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikke (1) bekezdése alapján a behozatali átalányérték számítására munkanaponként, változó napi adatok figyelembevételével kerül sor. Ezért helyénvaló előírni, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2015. október 29-én.
 a Bizottság részéről,
 az elnök nevében,
 Jerzy PLEWA
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 347., 2013.12.20., 671. o.
 (2) HL L 157., 2011.6.15., 1. o.
 MELLÉKLET
 Az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek
 (EUR/100 kg)
 KN-kód
 Országkód (1)
 Behozatali átalányérték
 0702 00 00
 AL
 48,7
 MA
 91,4
 MK
 57,3
 TR
 96,8
 ZZ
 73,6
 0707 00 05
 AL
 52,3
 TR
 103,7
 ZZ
 78,0
 0709 93 10
 MA
 98,1
 TR
 144,0
 ZZ
 121,1
 0805 50 10
 AR
 130,2
 TR
 107,6
 UY
 83,2
 ZA
 133,8
 ZZ
 113,7
 0806 10 10
 BR
 277,9
 EG
 218,0
 LB
 234,5
 MK
 68,5
 PE
 75,0
 TR
 176,6
 ZZ
 175,1
 0808 10 80
 AL
 23,1
 AR
 137,9
 CL
 93,3
 NZ
 159,6
 ZA
 123,1
 ZZ
 107,4
 0808 30 90
 TR
 136,2
 ZZ
 136,2
 (1) Az országoknak a Közösség harmadik országokkal folytatott külkereskedelmére vonatkozó statisztikáról szóló 471/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az országok és területek nómenklatúrájának frissítése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2012. november 27-i 1106/2012/EU bizottsági rendeletben (HL L 328., 2012.11.28., 7. o.) meghatározott nómenklatúrája szerint. A „ZZ” jelentése „egyéb származás”.


text:
 22.4.2006
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 96/12
 Urteil des Gerichts erster Instanz vom 22. Februar 2006 — Adam/Kommission
 (Rechtssache T-342/04) (1)
 (Beamte - Dienstbezüge - Auslandszulage - Artikel 4 Absatz 1 Buchstabe a des Anhangs VII des Statuts - Begriff des „Dienstes für einen anderen Staat“)
 (2006/C 96/22)
 Verfahrenssprache: Französisch
 Parteien
 Klägerin: Herta Adam (Brüssel, Belgien) (Prozessbevollmächtigte: Rechtsanwälte S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis und É. Marchal)
 Beklagte: Kommission der Europäischen Gemeinschaften (Prozessbevollmächtigte: J. Currall und L. Lozano Palacios)
 Gegenstand der Rechtssache
 Antrag auf Aufhebung der Entscheidung der Kommission vom 2. September 2003, mit der der Klägerin die Gewährung der in Artikel 4 des Anhangs VII des Statuts der Beamten der Europäischen Gemeinschaften vorgesehenen Auslandszulage verweigert wird
 Tenor des Urteils
 1.
 Die Klage wird abgewiesen.
 2.
 Jede Partei trägt ihre eigenen Kosten.
 (1) ABl. C 262 vom 23.10.2004.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22003D0067
 Decisão do Comité Misto do EEE n.° 67/2003 de 20 de Junho de 2003 que altera o anexo I (questões veterinárias e fitossanitárias) do Acordo EEE
 Jornal Oficial no L 257 de 09/10/2003 p. 0008 - 0009
 Decisão do Comité Misto do EEEn.o 67/2003de 20 de Junho de 2003que altera o anexo I (questões veterinárias e fitossanitárias) do Acordo EEEO COMITÉ MISTO DO EEE,Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, tal como alterado pelo protocolo que adapta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado "o acordo", e, nomeadamente, o seu artigo 98.o,Considerando o seguinte:(1) O anexo I do acordo foi alterado pela Decisão do Comité Misto do EEE n.o 39/2003, de 16 de Maio de 2003(1).(2) A Directiva 2002/32/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 7 de Maio de 2002, relativa às substâncias indesejáveis nos alimentos para animais(2) deve ser incorporada no acordo.(3) A Directiva 2002/32/CE revoga, a partir de 1 de Agosto de 2003, a Directiva 1999/29/CE do Conselho(3) que está incorporada no acordo e que deve, em consequência, ser revogada do âmbito do acordo,DECIDE:Artigo 1.oO capítulo II do anexo I do acordo é alterado do seguinte modo:1. A seguir ao ponto 32 (Directiva 1999/29/CE do Conselho) é aditado o seguinte ponto:"33. 32002 L 0032: Directiva 2002/32/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 7 de Maio de 2002, relativa às substâncias indesejáveis nos alimentos para animais (JO L 140 de 30.5.2002, p. 10).".2. O texto do ponto 32 (Directiva 1999/29/CE do Conselho) é suprimido com efeitos a partir de 1 de Agosto de 2003.Artigo 2.oFazem fé os textos da Directiva 2002/32/CE, redigidos nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicados no suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.Artigo 3.oA presente decisão entra em vigor em 21 de Junho de 2003, desde que tenham sido efectuadas ao Comité Misto do EEE(4) todas as notificações, em conformidade com o n.o 1 do artigo 103.o do acordo.Artigo 4.oA presente decisão será publicada na secção EEE e no suplemento EEE do Jornal Oficial da União Europeia.Feito em Bruxelas, em 20 de Junho de 2003.Pelo Comité Misto do EEEO PresidenteP. Westerlund(1) JO L 193 de 31.7.2003, p. 1.(2) JO L 140 de 30.5.2002, p. 10.(3) JO L 115 de 4.5.1999, p. 32.(4) Requisitos constitucionais não indicados.


type: wikipedia

text:
Apocrypta is een geslacht van vliesvleugeligen uit de familie Pteromalidae. De wetenschappelijke naam van dit geslacht is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1855 door Coquerel.
 Soorten
 Het geslacht Apocrypta omvat de volgende soorten:
 Apocrypta acaeta Ulenberg, 1985
 Apocrypta bakeri (Joseph, 1952)
 Apocrypta brachycephala Grandi, 1916
 Apocrypta caudata (Girault, 1915)
 Apocrypta centrocampta Ulenberg, 1985
 Apocrypta cercaria Ulenberg, 1985
 Apocrypta channingi (Girault, 1913)
 Apocrypta crypta Ulenberg, 1985
 Apocrypta ephelinata Ulenberg, 1985
 Apocrypta guineensis Grandi, 1916
 Apocrypta imbecillis Grandi, 1916
 Apocrypta intermedia Ulenberg, 1985
 Apocrypta larvalis (Baker, 1913)
 Apocrypta longitarsus Mayr, 1906
 Apocrypta macroseta Ulenberg, 1985
 Apocrypta mega Ulenberg, 1985
 Apocrypta megischia Ulenberg, 1985
 Apocrypta meromassa Ulenberg, 1985
 Apocrypta perplexa Coquerel, 1855
 Apocrypta polyspina Ulenberg, 1985
 Apocrypta regalis Grandi, 1916
 Apocrypta robusta Grandi, 1916
 Apocrypta setoptera Ulenberg, 1985
 Apocrypta suprasegmenta Ulenberg, 1985
 Apocrypta tanyceraea Ulenberg, 1985
 Apocrypta varicolor (Mayr, 1885)
 Apocrypta westwoodi Grandi, 1916
 Pteromalidae


text:
C 265/8 EL Επι ́σημη Εφημερι ́δα των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των 18.9.1999
 ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΟΥ ΠΡΩΤΟ∆ΙΚΕΙΟΥ ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΟΥ ΠΡΩΤΟ∆ΙΚΕΙΟΥ
 της 7ης Ιουλι ́ου 1999
 της 4ης Μαρτι ́ου 1999
 στην υπο ́θεση Τ-89/96, British Steel plc κατα ́ Επιτροπη ́ς
 στην υπο ́θεση Τ-87/96: Assicurazioni Generali SpA και των Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των (1)
 Unicredito SpA κατα ́ Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινο-
 τη ́των(1)
 (ΕΚΑΧ — Προσφυγη ́ ακυρω ́ σεως — Παραδεκτο ́ — Κρατι-
 κε ́ς ενισχυ ́σεις — Ατομικη ́ απο ́φαση εγκρι ́σεως παροχη ́ς
 των ενισχυ ́σεων σε υπουργικη ́ επιχει ́ρηση — Νο ́μιμο ́ερει-
 (Συγκε ́ντρωση επιχειρη ́σεων — Κανονισμο ́ς (ΕΟΚ) σμα — 'Αρθρα 4, στοιχει ́ο γ' και 95, πρω ́ το εδα
 ́ φιο, της
 4064/89 — Κοινη ́ επιχει ́ρηση — Χαρακτηρισμο ́ς — Συνθη ́κης — Αντισταθμι ́σματα για τη χορη ́γηση δημο ́σιας
 Οριστικο ́ς η ́ προπαρασκευαστικο ́ς χαρακτη ́ρας της αποφα ́- ενισχυ ́σεως — 'Ελλειψη μειω ́ σεως ικανο ́τητας παραγωγη ́ς
 σεως που διαπιστω ́ νει τη συνεταιριστικη ́ φυ ́ση μιας κοινη ́ς — Αρχη ́ της απαγορευ ́σεως των διακρι ́σεων — Παρα ́βαση
 επιχειρη ́σεως — Κριτη ́ρια μιας συγκεντρωτικη ́ς κοινη ́ς ουσιω ́που)
 ́ δους τυ
 επιχειρη ́σεως: λειτουργικη ́ αυτονομι ́α και ανυπαρξι ́α
 συντονισμου ́ μεταξυ ́ των οικει ́ων επιχειρη ́σεων —
 ∆ικαι ́ωμα των οικει ́ων επιχειρη ́σεων για ακρο ́αση — Αιτιο- (1999/C 265/14)
 λογι ́α)
 (Γλω ́ σσα διαδικασι ́ας: η αγγλικη ́)
 (1999/C 265/13)
 Στην υπο ́θεση Τ-89/96, British Steel plc, με ́εδρα το Λονδι ́νο,
 εκπροσωπου ́μενη απο ́ τους William Sibree και Philip Raven,
 ́ σσα διαδικασι ́ας: η ιταλικη ́)
 (Γλω Solicitors, με αντι ́κλητους στο Λουξεμβου ́ργο τους δικηγο ́ρους
 Elvinger, Hoss και Prussen, 15, Côte d’Eich, υποστηριζο ́μενη
 απο ́ την Hoogovens Staal BV, με ́εδρα το IJmuiden (Κα ́τω
 Χω ́ρες), εκπροσωπου ́μενη απο ́ τον Η. Pijnacker Hordijk, δικηγο ́ρο
 Στην υπο ́θεση Τ-87/96, Assicurazioni Generali SpA και 'Αμστερνταμ, με αντι ́κλητο στο Λουξεμβου ́ργο τον δικηγο ́ρο Luc
 Unicredito SpA, με ́εδρα, αντιστοι ́χως, την Τεργε ́στη και το Frieden, 62, Αvenue Guillaume, κατα ́ Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ν
 Treviso (Ιταλι ́α), εκπροσωπου ́μενες απο ́ τους Aurelio Pappalardo, Κοινοτη ́των (εκπρο ́σωποι: Nicholas Khan και Paul Nemitz),
 δικηγο ́ρο Trapani, και Claudio Tesauro, δικηγο ́ρο Νεαπο ́λεως, υποστηριζο ́μενης απο ́ την Irish Ispat Ltd, με ́εδρα το Haulbowline,
 με αντι ́κλητο στο Λουξεμβου ́ργο τον δικηγο ́ρο Alain Lorang, 51, Cobh (Ιρλανδι ́α), εκπροσωπου ́μενη απο ́ τον Richard Martin,
 rue Albert 1er, κατα ́ Επιτροπη ́ς των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των Solicitor, επικουρου ́μενο απο ́ τους Jeremiah Healy, S. C., και
 (εκπρο ́σωποι: Richard Lyal και Fabiola Mascardi), υποστηριζο- David Barniville, BL, με αντι ́κλητο στο Λουξεμβου ́ργο τους
 με ́νης απο ́ την Ιταλικη ́ ∆ημοκρατι ́α (εκπρο ́σωποι: Umberto Leanza Zeyen, Beghin και Feider, 56-58, Rue Charles Martel και την
 και Ivo M. Braguglia), με αντικει ́μενο αι ́τημα ακυρω ́σεως της Ιρλανδι ́α (εκπρο ́σωποι: Michael A. Buckley και Alex Schuster),
 αποφα ́σεως της Επιτροπη ́ς στην υπο ́θεση αριθ. IV/M.711 — με αντικει ́μενο αι ́τηση ακυρω ́σεως της αποφα ́σεως 96/315/ΕΚΑΧ
 Generali/Unicredito, της 25ης Μαρτι ́ου 1996, σχετικα ́ με διαδι- της Επιτροπη ́ς, της 7ης Φεβρουαρι ́ου 1996, σχετικα ́ με ενι ́σχυση
 κασι ́α εφαρμογη ́ς του κανονισμου ́ (ΕΟΚ) 4064/89 του Συμβου- που προ ́κειται να χορηγη ́σει η Ιρλανδι ́α στην χαλυβουργικη ́
 λι ́ου, της 21ης ∆εκεμβρι ́ου 1989, για τον ́ελεγχο των συγκεντρω ́- επιχει ́ρηση Irish Steel (EE L 121, σ. 16), το Πρωτοδικει ́ο (τε ́ταρτο
 σεων μεταξυ ́ επιχειρη ́σεων (διορθωμε ́νο κει ́μενο, (2)), το Πρωτοδι- πενταμελε ́ς τμη ́μα), συγκει ́μενο απο ́ τους R. M. Moura Ramos,
 κει ́ο (πρω ́το πενταμελε ́ς τμη ́μα), συγκει ́μενο απο ́ τους Προ ́εδρο, R. Garcı́a-Valdecasas, την V. Tiili, την P. Lindh και
 B. Vesterdorf, Προ ́εδρο, C.W. Bellamy, R.M. Moura Ramos, τον P. Mengozzi, δικαστε ́ς, γραμματε ́ας: A. Mair, υπα ́λληλος
 J. Pirrung και P. Mengozzi, δικαστε ́ς, γραμματε ́ας: H. Jung, εξε ́- διοικη ́σεως, εξε ́δωσε στις 7 Ιουλι ́ου 1999 απο ́φαση με το ακο ́λο-
 δωσε στις 4 Μαρτι ́ου 1999 απο ́φαση με το ακο ́λουθο διατακτικο ́: υθο διατακτικο ́:
 1) Απορρι ́πτει την προσφυγη ́. 1) Απορρι ́πτει την προσφυγη ́.
 2) Καταδικα ́ζει τις προσφευ ́γουσες στα δικαστικα ́ ́εξοδα. 2) Η προσφευ ́γουσα φε ́ρει τα δικαστικα ́ της ́εξοδα, τα ́εξοδα
 της καθη ́ς και τα ́εξοδα της παρεμβα ́σας Irish Ispat Ltd.
 3) Η παρεμβαι ́νουσα φε ́ρει τα δικα ́ της δικαστικα ́ ́εξοδα.
 3) Οι παρεμβα ́σεις Ιρλανδι ́α και Hoogovens Staal BV φε ́ρουν,
 καθεμι ́α, τα δικαστικα ́ τους ́εξοδα.
 (1) EE C 354, της 23.11.96.
 (2) EE 1990, L 257, σ. 14.
 (1) ΕΕ C 233 της 10.8.96.


text:
 |
 52013PC0315
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT om införande av ett interoperabelt EU-omfattande eCall /* COM/2013/0315 final - 2013/0166 (COD) */
 MOTIVERING
 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 Detta förslag behandlar den del som handlar om
 larmcentralinfrastrukturen i kommissionens strategi om eCall, baserad på en
 lagstiftningsmetod i tre steg i fråga om system i fordon, telekommunikationsnät
 och larmcentraler.
 1.1. Allmän bakgrund
 Trafiksäkerhet är ett av de viktigaste
 inslagen i Europeiska unionens transportpolitik. Under 2011 skedde cirka 1 100
 000 trafikolyckor på EU:s vägar där cirka 30 000 dödades och fler än 1 500
 000 personer skadades. Förutom de tragiska konsekvenserna i form av avlidna och
 skadade, medför detta också en ekonomisk börda på cirka 130 miljarder euro för
 samhället varje år. EU är fast beslutat på att minska antalet trafikolyckor
 (genom förhindrande av olyckor eller aktiv säkerhet) samt lindra följderna av
 inträffade olyckor (passiv säkerhet) och att effektivisera räddningstjänster
 och sjukvården i samband med olyckor (tertiär säkerhet). I detta sammanhang kan
 eCall i hög grad bidra till färre dödsolyckor och till att lindra trafikskadorna.
 Varje minut är viktig för att rädda liv och
 lindra skador när räddningstjänster larmas till en trafikolycka.
 eCall-utrustning larmar räddningstjänster omedelbart, även om föraren eller
 passageraren är medvetslös eller av andra skäl inte kan ringa. eCall gör att
 räddningsmanskap kommer cirka 40 % snabbare till olycksplatsen i stadsområden
 och 50 % snabbare i glesbygdsområden. Funktionen kan också kraftigt minska
 antalet trafikstockningar orsakade av trafikolyckor och därigenom minska de
 totala trafikstockningarna på europeiska vägar.
 Därför har ett harmoniserat genomförande av en
 interoperabel EU-omfattande eCall-tjänst i EU funnits på kommissionens
 dagordning sedan 2005 och är nu en prioriterad åtgärd för förbättring av
 trafiksäkerheten och införande av intelligenta trafiksystem (ITS) i Europa.
 Som del av en frivillig överenskommelse om
 införande betonade kommissionen kraftfullt i sitt meddelande från 2005 ”ECALL
 ÅT MEDBORGARNA”[1]
 att de nationella och regionala myndigheterna skulle agera och investera i den
 akutsjukvårdsinfrastruktur som krävdes för eCall så att hela den europatäckande
 tjänsten kunde börja användas 2009. Kommissionen uppmanade också de europeiska
 standardiseringsorganisationerna (ETSI och CEN) att utarbeta nödvändiga
 gemensamma europeiska standarder och gav samtidigt sitt stöd till uppdraget.
 I meddelandet ”eCall: Tid för utbyggnad” från
 den 21 augusti 2009
 [2]rapporteras om hur långt införandet av eCall kommit och dras slutsatsen
 att det frivilliga tillvägagångssättet inte hade varit tillräckligt.
 Kommissionen påpekade att om inga betydande
 framsteg har gjorts i slutet av 2009, skulle den överväga att genom
 lagstiftning se till att eCall införs som standardutrustning i alla nya fordon
 i Europa och att det först ska införas i personbilar och lätta nyttofordon.
 I augusti 2010 trädde Europaparlamentets och
 rådets direktiv 2010/40/EU av den 7 juli 2010 om ett ramverk för införande av
 intelligenta transportsystem på vägtransportområdet och för gränssnitt mot
 andra transportslag[3]i
 kraft. En av sex prioriterade åtgärder som identifieras i direktivet där det
 krävs antagande av specifikationer är ”Harmoniserat tillhandahållande av
 interoperabelt EU-omfattande eCall”.
 I sin resolution, som inte är av
 lagstiftningskaraktär, ”eCall: en ny 112-tjänst för medborgarna”[4] som antogs den 3 juli 2012,
 skriver Europaparlamentet följande:
 –
 ”Anser att eCall bör vara ett offentligt system för
 nödsamtal som omfattar hela EU, inbyggt i fordonet och grundat på 112 och
 gemensamma europeiska normer.”
 –
 ”Erinrar om att kommissionens konsekvensbedömning
 visar att antagande av regleringsåtgärder inför ett obligatoriskt införande av
 eCall för närvarande är den enda möjligheten att uppnå alla positiva effekter.”
 –
 ”Uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag
 inom ramen för direktiv 2007/46/EG för att säkra ett obligatoriskt införande av
 ett offentligt 112-baserat eCall-system till 2015 i alla nya typgodkända fordon
 i samtliga medlemsstater.”
 –
 ”Välkomnar kommissionens rekommendation av den 8
 september 2011 och uppmanar medlemsstaterna och mobilnätsoperatörerna att
 genomföra de nödvändiga åtgärderna och uppgraderingarna senast i slutet av
 2014. Parlamentet beklagar dock att endast 18 medlemsstater svarade i tid
 och uppmanar resterande medlemsstater att svara så snart som möjligt.”
 –
 ”Uppmanar kommissionen att anta gemensamma
 specifikationer för larmcentralerna inom ramen för ITS-direktivet före slutet
 av 2012 och att lägga fram ett förslag till direktiv om genomförande av eCall.”
 Införandet av eCall innebär också att
 åtgärdsplanen Cars 2020, som ingår i meddelandet av den 8 november 2012 ”Cars
 2020: Åtgärdsplan för en konkurrenskraftig och hållbar bilindustri i Europa”[5] delvis genomförs.
 Den 26 november 2012 antog kommissionen den
 delegerade förordningen (EU) nr 305/2013 om komplettering av Europaparlamentets
 och rådets direktiv 2010/40/EU avseende harmoniserat tillhandahållande av
 interoperabelt EU-omfattande eCall[6].
 I förordningen fastställs specifikationer för uppgradering av den
 larmcentralsinfrastruktur som krävs för korrekt mottagning och korrekt
 behandling av eCall, för att säkerställa kompatibilitet, interoperabilitet och
 kontinuitet för den harmoniserade EU-omfattande eCall-tjänsten.
 1.2. Motivering till förslaget
 Eftersom det inte hade gjorts några betydande
 framsteg i fråga om den frivilliga användningen av eCall i slutet av 2009,
 beslöt kommissionen att göra en konsekvensbedömning för att analysera de mest
 lämpliga politiska alternativen för genomförandet av en EU-omfattande
 eCall-tjänst i Europa.
 Av konsekvensbedömningen[7] framgår att det behövs tre
 typer av åtgärder för eCall: montering av ett specifikt system i fordonen,
 förmågan hos mobilnätsoperatörer att överföra budskap med ett särskilt format
 och, slutligen, kapaciteten hos larmcentraler att hantera sådana meddelanden. Systemet
 kan bara fungera om dessa tre delar är i drift samtidigt.
 I konsekvensbedömningen drogs slutsatsen att
 det bästa sättet att genomföra eCall är lagstiftningsvägen. eCall kommer
 således att baseras på installation av typgodkänd utrustning för det gemensamma
 europeiska larmnumret 112 i alla fordon (inledningsvis i vissa kategorier) och
 ett ramverk för att hantera eCall i telekommunikationsnät och larmcentraler.
 Detta tillvägagångssätt kommer att göra eCall tillgängligt för alla medborgare
 i Europa som en EU-omfattande tjänst, införandet kommer att påskyndas och den
 fulla potentialen av eCall för att rädda liv och lindra skadorna kommer att
 realiseras. Med utgångspunkt i eller parallellt med detta 112-nummer som
 standardmonterad fabriksutrustning, kan ytterligare nöd- och/eller
 mervärdestjänster i fordon erbjudas slutanvändare, vilket ytterligare
 förbättrar säkerheten och ger ekonomiska fördelar.
 Följaktligen presenterade kommissionen den 8
 september 2011 sin strategi om lagstiftningsåtgärder för eCall, tillsammans med
 antagandet av första delen av denna strategi, som bestod av en rekommendation
 från kommissionen[8]
 om stöd för en EU-omfattande eCall-tjänst i elektroniska kommunikationsnät för
 överföring av 112-samtal från fordon (så kallade eCall).
 I syfte att slutföra genomförandet av sin
 strategi för eCall och säkerställa ett snabbt och samtidigt genomförande av
 eCall-tjänsten baserad på 112-numret av de tre intressentgrupperna
 (mobilnätsoperatörer, offentliga larmtjänster och bilindustrin) senast 2015 föreslår
 kommissionen följande:
 –
 System i fordon: Ett förslag inom ramen för
 direktiv 2007/46/EG om att göra eCall obligatoriskt i alla nya typer av fordon
 i kategorierna M1 och N1 (personbilar och lätta nyttofordon).
 –
 Mobilkommunikationsnät: ovannämnda rekommendation
 från kommissionen om eCall.
 –
 Larmcentraler: antagandet av ovannämnda delegerade
 förordning som delegerad akt inom ramen för direktiv 2010/40/EU för att ta itu
 med frågorna om specifikationer för larmcentraler.
 Enligt artikel 6.2 i direktiv 2010/40/EU ska
 kommissionen senast 12 månader efter antagandet av de nödvändiga
 specifikationerna för en prioriterad åtgärd, i förekommande fall och efter att
 ha gjort en konsekvensanalys, inbegripet en kostnads- och nyttoanalys, lägga
 fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 294 i
 EUF-fördraget om att vidta den prioriterade åtgärden.
 Detta är det specifika föremålet för detta
 förslag, som kompletterar larmcentraldelen i kommissionens strategi om eCall.
 Dessa olika texter kompletterar varandra och
 tillsammans kommer de att göra det möjligt att 112-eCall-tjänsten är fullt
 fungerande senast den 1 oktober 2015.
 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER
 OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR
 2.1. Samråd med berörda parter
 Detta förslag är resultatet av omfattande
 samråd med viktiga intressenter:
 Det beaktar alla samråd i samband med
 konsekvensbedömningen av eCall. Dessa samråd omfattade framförallt ett stort
 antal synpunkter från intressenter som deltog i flera fora som plattformen för
 införande av det europeiska eCall-systemet, expertgruppen för larmcentraler för
 eCall och eCallgruppen inom forumet för e-säkerhet/i-rörlighet, samt ett
 offentligt samråd om genomförandet av eCall som genomfördes mellan den 19 juli
 och den 19 september 2010.
 Förslaget tar också hänsyn till diskussionerna
 vid möten med experter från medlemsstaterna, EES-länderna och Schweiz den 13
 oktober 2011, den 29 maj, den 19 juni och den 3 juli 2012 för att förbereda
 specifikationerna för larmcentraler. Vid dessa möten deltog även också
 företrädare från Europaparlamentet och Europeiska datatillsynsmannen[9].
 I detta förslag tas även hänsyn till
 synpunkterna från de 25 medlemmarna i den rådgivande ITS-gruppen på EU-nivå som
 består av högnivårepresentanter från leverantörer av ITS-tjänster,
 användarsammanslutningar, transport- och anläggningsoperatörer,
 tillverkningsindustrin, arbetsmarknadens parter, branschorganisationer, lokala
 myndigheter och andra relevanta fora[10].
 2.2. Konsekvensanalys och
 kostnads- och nyttoanalys
 Det gjordes en omfattande kostnads- och
 nyttoanalys som del av eCall-konsekvensbedömningen av de tre föreslagna
 alternativen, inklusive den lagstiftningsåtgärd som föredras.
 När det gäller kostnads- och nyttoanalysen av
 det valda alternativet (alternativ 3) går det inte att behandla de tre
 alternativen för eCall (utrustning i fordon, telekommunikation, larmcentraler)
 vart för sig. Medan kostnaderna för larmcentraler kan uppskattas separat från
 de delar som rör utrustning i fordon och telekommunikation, kan fördelarna
 däremot bara uppskattas för hela initiativet eCall.
 2.2.1. Analys av de viktigaste
 kostnaderna för larmcentraler
 Marginalkostnaderna
 för att hantera 112-samtal för varje larmcentral som är utrustad för att kunna
 hantera 112-samtal utökade med lokaliseringskapacitet (E112) (krav i direktivet
 om samhällsomfattande tjänster[11]) omfattar
 följande:
 –
 Modemserver (från 3 000 euro till 20 000 euro,
 beroende på antal eCall-samtal).
 –
 Programvara för att avkoda minimiuppsättningen
 uppgifter och integration med programvaran för larmcentraler.
 –
 Utbildning.
 Till dessa kostnader bör man lägga årliga
 driftskostnader. I de fall eCall tas emot av en larmcentral som även tar emot
 andra nödsamtal, kommer majoriteten av dessa kostnader att inordnas i de
 normala driftskostnaderna. I annat fall kommer kostnaderna att bero på det
 antal operatörer som behövs för att hantera det uppskattade antalet eCall[12].
 De uppskattade kostnaderna för att uppgradera
 larmcentraler ligger i genomsnitt på 1,1 miljoner euro per medlemsstat[13]. Uppskattningen kommer från en
 klusteranalys baserad på befolkningstäthet i landet, typ av olyckor,
 väginfrastruktur och infrastruktur för insatser vid nödsituationer samt annan
 allmän statistik. Kostnaderna i varje land varierar kraftigt beroende på
 antalet larmcentraler, men även på den tekniska lösningen för att uppgradera
 dem.
 Ytterligare information om kostnader har också
 lämnats via pilotprojektet HeERO[14](januari
 2011 – januari 2013) där myndigheter från nio medlemsstater och associerade
 länder deltog, samt fyrtio partner. Målet med projektet är att förbereda
 införandet av den nödvändiga infrastrukturen, inklusive starten av ett
 interoperabelt och harmoniserat 112-baserat eCall-system i fordon. Projektet
 kommer att följas upp av pilotprojektet HeERO2 som lanserades i början av 2013
 och som kommer att pågå i två år. Projektet omfattar ytterligare nio
 medlemsstater och associerade länder.
 Genom HeERO-pilotprojektet har man kunnat visa
 att innovativa lösningar kan minska kostnaderna jämfört med den tämligen
 försiktiga beräkning som användes i konsekvensbedömningen av eCall. Detta
 gäller särskilt i de medlemsstater där det finns ett stort antal larmcentraler.
 Av projektet framgick också att de uppskattade kostnaderna och de faktiska
 kostnaderna för genomförandet låg inom förväntade intervall.
 2.2.2. Analys av de viktigaste
 fördelarna
 De fördelar som hittats vid
 konsekvensbedömningen och flera undersökningar, inklusive nationella
 undersökningar, är bland andra följande:
 –
 Färre antal dödsolyckor (om alla fordon vore
 utrustade med eCall skulle dödsolyckorna minska med mellan 1 % och 10 %
 beroende på befolkningstäthet, väginfrastruktur och infrastruktur för insatser
 vid nödsituationer)[15].
 –
 Mindre allvarliga skador (mellan 2 % och
 15 %)[16].
 –
 Lägre kostnader för trafikstockningar orsakade av
 trafikolyckor. Detta beror på förbättrad olyckshantering, eftersom olyckan
 omedelbart anmäls till larmcentraler och därefter information därefter ledas
 vidare till lämplig trafikledningscentral, som omedelbart kan informera andra
 trafikanter och därigenom minskas antalet följdolyckor.
 –
 Arbetet för räddningstjänster underlättas och
 säkerheten förbättras för räddningspersonal (t.ex. brandmän) när de räddar
 fastklämda passagerare, eftersom minimiuppsättningen uppgifter bland annat
 kommer att ge information om fordonets bränsletyp.
 –
 Minskad SOS-infrastruktur längs vägarna, eftersom
 alla trafikanter kommer att kunna ringa nödsamtal från sitt fordon.
 2.2.3. Kostnads-nyttoförhållande
 Fördelar har också värderats i pengar[17] och en kostnads- och
 nyttoanalys har gjorts för olika alternativ samt för de typer av kategorier som
 påverkas. Beräkningarna sträcker sig fram till 2033, eftersom det är det år då
 man antar att eCall-tjänsterna nått full täckning med det alternativ som
 föredras.
 || Alternativ 1 Inga EU-åtgärder || Alternativ 2 Frivilliga åtgärder || Alternativ 3 Lagstiftningsåtgärder
 Kostnads–nyttoförhållande || 0,29 || 0,68 || 1,74
 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER
 3.1. Rättslig grund
 Enligt artikel 6.2 i direktiv 2010/40/EU ska
 kommissionen senast 12 månader efter antagandet av de nödvändiga
 specifikationerna för en prioriterad åtgärd, i förekommande fall och efter att
 ha gjort en konsekvensanalys, inbegripet en kostnads- och nyttoanalys, lägga
 fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 294 i
 EUF-fördraget om att vidta den prioriterade åtgärden.
 3.2. Subsidiaritet och
 proportionalitet
 Enligt subsidiaritetsprincipen (artikel 5.3 i
 fördraget om Europeiska unionen) ska åtgärder vidtas på EU-nivå endast om och i
 den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning
 kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av den planerade åtgärdens
 omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå.
 Trafiksäkerhet är en mycket viktig fråga i
 hela EU och för alla EU-medborgare: 500 miljoner människor i de 27
 medlemsstaterna använder fler än 230 miljoner fordon på ett vägnät som omfattar
 mer än 5 miljoner kilometer. Syftet med initiativet till ett interoperabelt
 EU-omfattande eCall är att det i alla fordon i Europa ska finnas de minimifunktioner
 som krävs för att katastrofhanteringstjänster ska kunna hantera nödsamtal på
 ett fullgott sätt. För närvarande sker det fler än 100 miljoner resor på väg
 per år mellan medlemsstaterna och resorna blir allt fler i takt med att EU
 konsolideras (genom den fria rörligheten för varor, människor och tjänster).
 Det behövs åtgärder på EU-nivå för att garantera att tjänsten är interoperabel
 och enhetlig i Europa, vilket inte kan uppnås på ett tillfredsställande sätt av
 enskilda medlemsstater. Om man vidtar åtgärder på EU-nivå med hjälp av
 gemensamma europeiska standarder för eCall, godkända av de europeiska
 standardiseringsorganisationerna CEN och ETSI, kommer det att ge effektiv
 tillgång till larm- och räddningstjänster i Europa, till exempel i fråga om
 fordon som färdas utomlands. De kommer också att bidra till att undvika
 marknadssplittring, som kan bli fallet om man får alltför många nationella
 och/eller privata lösningar som tillämpas på olika sätt.
 EU-omfattande eCall har, i likhet med 112 och
 E112, utformats så att det minimerar påverkan på alla intressenter i
 värdekedjan (bilindustrin, mobilnätsoperatörerna, medlemsstaterna,
 larmcentraler) och att sådan påverkan fördelas rättvist.
 I det nuvarande förslaget uppmanas
 medlemsstaterna att införa den larmcentralsinfrastruktur som krävs för korrekt
 mottagning och korrekt behandling av eCall på deras territorium, i enlighet med
 specifikationerna i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 305/2013 av den
 26 november 2012 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv
 2010/40/EU avseende harmoniserat tillhandahållande av interoperabelt
 EU-omfattande eCall, för att säkerställa kompatibilitet, interoperabilitet och
 kontinuitet för den harmoniserade EU-omfattande eCall-tjänsten. Tanken är att
 de finansiella och administrativa kostnaderna för nationella och regionala
 myndigheter ska hållas på ett minimum och vara förenliga med de mål som ska
 uppnås. En stor del av genomförandet (organisation av larmcentraler) överlåts
 åt nationella beslutsfattande organ. Larmcentralernas infrastruktur kommer att
 uppgraderas av medlemsstaterna på det sätt som bäst passar deras nationella och
 lokala arkitektur. Därigenom respekterar man de frågor och förhållanden som är
 specifika för varje medlemsstat. Varje medlemsstat kommer att kunna organisera
 sina larmtjänster på det sätt som är mest kostnadseffektivt och lämpligt i
 förhållande till deras behov, inklusive möjligheten att filtrera samtal som
 inte är nödsamtal och som inte kan hanteras av larmcentralerna för eCall,
 särskilt när det gäller manuellt aktiverade eCall-samtal.
 3.3. Närmare redogörelse för
 förslaget
 Enligt artikel 1 ska medlemsstaterna senast
 den 1 oktober 2005 inrätta den larmcentralinfrastruktur för eCall som är
 nödvändig för att kunna ta emot och hantera alla eCall på deras territorium.
 Artikel 2 innehåller krav på att
 medlemsstaterna ska rapportera till kommissionen om genomförandet av detta
 beslut senast 18 månader efter ikraftträdandet av detta beslut.
 Enligt artikel 3 ska direktivet träda i kraft
 den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens
 officiella tidning.
 4. BUDGETKONSEKVENSER
 Förslaget påverkar inte EU:s budget.
 5. ÖVRIGT
 ·
 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)
 Förslaget till rättsakt gäller en fråga som
 rör Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, och bör därför omfatta det.
 2013/0166 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT
 om införande av ett interoperabelt
 EU-omfattande eCall
 (Text av betydelse för EES)
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt, särskilt artikel 91,
 med beaktande av Europeiska kommissionens
 förslag,
 efter översändande av utkastet till
 lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och
 sociala kommitténs yttrande[18],
 med beaktande av Regionkommitténs yttrande[19],
 i enlighet med det ordinarie
 lagstiftningsförfarandet, och
 av följande skäl:
 (1) Enligt artikel 3 d i
 Europaparlamentets och rådets direktiv av den 7 juli 2010 om ett ramverk för
 införande av intelligenta transportsystem på vägtransportområdet och för
 gränssnitt mot andra transportslag[20],
 är ett harmoniserat tillhandahållande av interoperabelt EU-omfattande eCall en
 prioriterad åtgärd för utarbetande och användning av specifikationer och
 standarder.
 (2) I artikel 6 i direktiv
 2010/40/EU krävs att kommissionen antar delegerade akter med avseende på de
 specifikationer som är nödvändiga för att säkerställa kompatibilitet,
 interoperabilitet och kontinuitet för införande och operativ användning av
 intelligenta transportsystem (ITS).
 (3) I kommissionens delegerade
 förordning (EU) nr 305/2013 av den 26 november 2012 om komplettering av
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/40/EU avseende harmoniserat tillhandahållande
 av interoperabelt EU-omfattande eCall[21]
 fastställs specifikationer för uppgradering av den larmcentralsinfrastruktur
 som krävs för korrekt mottagning och korrekt behandling av eCall, för att
 säkerställa kompatibilitet, interoperabilitet och kontinuitet för den
 harmoniserade EU-omfattande eCall-tjänsten.
 (4) Enligt artikel 6.2 i direktiv
 2010/40/EU ska kommissionen senast 12 månader efter antagandet av ovannämnda
 delegerade förordning, i förekommande fall och efter att ha gjort en
 konsekvensanalys, inbegripet en kostnads- och nyttoanalys, lägga fram ett
 förslag för Europaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 294 i
 EUF-fördraget om införande av dessa specifikationer.
 (5) Genom att minska
 larmtjänsternas svarstid förväntas det att den interoperabla EU-omfattande
 eCall-tjänsten kommer att minska antalet dödsfall i unionen samt lindra
 skadorna vid trafikolyckor. Den interoperabla
 EU-omfattande eCall-tjänsten förväntas också medföra besparingar för samhället
 genom att hanteringen av incidenter förbättras och antalet trafikstockningar
 och följdolyckor minskar.
 (6) För att säkerställa tjänstens
 interoperabilitet och kontinuitet inom hela unionen och sänka kostnaderna för
 genomförandet i unionen som helhet, är det nödvändigt att alla medlemsstater
 inför eCall som prioriterad åtgärd i enlighet med de gemensamma
 specifikationerna i den delegerade förordningen (EU) nr 305/2013. Detta bör
 inte påverka medlemsstaternas rätt att införa ytterligare tekniska system som
 krävs för att hantera andra nödsamtal.
 (7) Erfarenheterna från andra
 system för nödsamtal visar att manuellt aktiverade eCall kan omfatta en del av
 nödsamtalen. Vid behov får medlemsstaterna använda alla lämpliga tekniska och
 organisatoriska system för att filtrera sådana nödsamtal för att se till att
 bara verkliga nödsamtal hanteras av larmcentralerna för eCall.
 (8) Eftersom målet för detta
 beslut, nämligen att säkerställa ett samordnat och enhetligt införande av den
 interoperabla EU-omfattande eCall-tjänst och att garantera tjänstens interoperabilitet
 och kontinuitet i hela Europa, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av
 medlemsstaterna och/eller den privata sektorn och det därför på grund av dess
 omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta
 åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om
 Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel
 går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Medlemsstaterna ska senast den 1 oktober 2015
 införa den larmcentralinfrastruktur för eCall som är nödvändig för att kunna ta
 emot och hantera eCall på korrekt sätt, om nödvändigt rensade på
 icke-nödsamtal, på deras territorium, i enlighet med specifikationerna i den
 delegerade förordningen (EU) nr 305/2013, för att säkerställa kompatibilitet,
 interoperabilitet och kontinuitet för den interoperabla EU-omfattande
 eCall-tjänsten. Detta påverkar inte varje medlemsstats rätt att organisera sina
 larmtjänster på det sätt som är mest kostnadseffektivt och lämpligt utifrån
 deras behov, inklusive möjligheten att filtrera samtal som inte är nödsamtal
 och som inte kan hanteras av larmcentralerna för eCall, särskilt när det gäller
 manuellt aktiverade eCall-samtal.
 Artikel 2
 Senast 18 månader efter det att detta beslut
 har trätt i kraft ska medlemsstaterna rapportera till kommissionen om
 genomförandet av detta beslut. Denna rapport
 ska åtminstone innehålla en förteckning över myndigheter som är behöriga att
 bedöma hur verksamheten för larmcentralerna för eCall överensstämmer med kraven
 i artikel 3 i den delegerade förordningen (EU) nr 305/2013, en förteckning över
 och den geografiska täckningen för larmcentralerna för eCall, en beskrivning av
 överensstämmelsetesterna och en beskrivning av protokollen för personlig
 integritet och dataskydd.
 Artikel 3
 Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen
 efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella
 tidning.
 Artikel 4
 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
 Utfärdat i Bryssel den
 På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 [1] KOM(2005) 431 slutlig.
 [2] KOM(2009) 434.
 [3] EUT L 207, 6.8.2010, s. 1.
 [4] P7_TA(2012)0274
 [5] COM(2012) 636 final.
 [6] EUT L 91, 3.4.2013, s. 1.
 [7] SEK(2011) 1019 slutlig.
 [8] 2011/750/EU
 [9] Se dagordning och mötesprotokoll:
 http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=1941
 [10] http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=2736
 [11] Artikel 26 i direktiv 2002/22/EG.
 [12] SEK(2011) 1019 slutlig, bilaga III.
 [13] SEK(2011) 1019 slutlig, bilaga XIV.
 [14] http://ec.europa.eu/information_society/apps/projects/factsheet/index.cfm?project_ref=270906
 [15] Undersökningarna SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO. I bilaga
 IV i konsekvensbedömningen av eCall finns en mer detaljerad analys.
 [16] Undersökningarna SEiSS, E-MERGE, eIMPACT, AINO. I bilaga
 IV i konsekvensbedömningen av eCall finns en mer detaljerad analys.
 [17] SEK(2011) 1019 slutlig, bilagorna IV och XIV.
 [18] EUT
 C, , s.
 [19] EUT
 C, , s.
 [20] EUT
 L 207, 6.8.2010, s. 1.
 [21] EUT
 L 91, 3.4.2013, s. 1.


text:
Тригра́д е село в Южна България. То се намира в община Девин, област Смолян.
 История
 През 1872 година в Триград има 300 къщи. От 1878 до 1886 година то попада в т.нар. Тъмръшка република. На събрание на над 100 първенци от 17 села в с. Триград през лятото на 1878 г. се създава Тъмръшката република. За първи началник е избран Хасан ага от Триград.
 През 1920 година в селото живеят 254 души, през 1946 – 609 души, а през 1965 – 982 души.
 По време на Балканските войни жителите на Триград са подложени на изпитания, а самото село е опожарявано. По време на Междусъюзническата война през 1913 година местни жители се вдигат на бунт, поради което Триград е опожарено от рота на 1-ви пехотен софийски полк.
 Селото е повторно опожарено от Българската армия и в края на 1913 година, когато тя потушава нов бунт, вдъхновен от правителството на т.нар. Гюмюрджинска република.
 В документ от главното мюфтийство в Истанбул, изброяващ вакъфите в Княжество България, допринасяли в полза на ислямските религиозни, образователни и благотворителни институции в периода 16 век – 1920 година, съставен в периода от 15.09.1920 до 03.09.1921 година, като вакъфско село се споменава и Триград (Trigrad).
 Религии
 Според Любомир Милетич към 1912 година населението на село Триград (Триградъ) се състои от помаци.
 В селото живеят основно помаци, изповядващи сунитски ислям, и малка част от българи-християни, изповядващи православието. В селото има джамия и малка църква.
 Обществени институции
 Кметство село Триград;
 Основно училище;
 Народно читалище;
 Мюсюлманско джамийско настоятелство;
 Църковно настоятелство.
 Културни и природни забележителности
 Край Триград се намират три от Стоте национални туристически обекта – пещерата Дяволското гърло, Ягодинската пещера и Триградското ждрело. В близост се изграден и Музей на мечката. В региона на Триград има един поддържан резерват и три защитени местности: поддържан резерват Шабаница, защитена местност Старата гора, защитена местност Триградско ждрело, защитена местност Чаирите.
 В Триградския карстов район има над 200 пещери. В седем от пещерите са открити енеолитни находки.
 Редовни събития
 В село Триград от 2003 година в началото на август се провежда фестивалът Орфически мистерии. В селото се почитат празниците Предой и Среде лято.
 Личности
 Хасан ага Триградлията – един от управниците на Тъмръшката република.
 Минчо Арнаудов – природозащитник, еколог, дългогодишен директор на ДГС-Триград;
 Юсеин Хаджийски – бивш началник на данъчна служба Девин, бивш председател на общински съвет – Девин, бивш управител на СПА-комплекс „Орфей“;
 Никола Чуралски – писател, поет, журналист, белетрист, краевед;
 Васил Войнов – бивш зам.министър МТСП (2005 – 2009) – родопчанин, радетел за развитието на Триградския район и община Девин, автор на проект свързан с Триград и областта: "РОДОПИ – По пътеките на Орфей и Евридика“, Blogspot.bg.
 Костадин Хаджийски – основоположник на еко туризма в Триград. Спомага за разработването на пещерите „Дяволското гърло“ и „Харамийска дупка“.
 Други
 След картографирането на остров Ливингстън, една от седловините на острова е наречена Триградска седловина по името на селото.
 В Триград има конна база с почасова и многодневна езда. Предлагат се и някои специализирани видове туризъм като посещение на пещерата Харамийска дупка, изкачване по Виа ферата и фото-сафари. Тук се наблюдават и много редки видове птици и растения.
 Галерия
 Външни препратки
 Снимки от Триградското ждрело
 Снимки от пещерата Дяволското гърло
 Източници
 Села в област Смолян
 Населени места в община Девин


type: other

text:
Ägofred, lag (1933:269) | FAR Online
 1 kap. Om vård av hemdjur
 2 kap. Om stängselskyldighet
 3 kap. Om rätt till gemensamt bete och om betesreglering
 4 kap. Om behandlingen av stängsel- och betesfrågor
 Om syneförrättning
 6 kap. Om förseelser mot föreskrifter rörande betning samt om förverkande av rätt till betesmark
 (senast ändrad genom SFS 2018:414)
 1 §Var, som äger eller till underhåll eller nyttjande mottagit hemdjur, vare pliktig att medelst hägnad eller vallning eller på annat sätt hålla sådan vård om dem, att de ej olovligen inkomma å annans ägor.
 2 §Nyttjas fastighets ägor till bete för hemdjur och finnas djuren tjänligast genom stängsel kunna hållas från angränsande ägor å annan fastighet, skall på yrkande från endera sidan stängsel hållas mellan ägorna.
 3 §Föranledes stängselskyldighet av betning allenast å ena sidan, tage den sidan del i stängslet med tre fjärdedelar och grannen blott med en fjärdedel. I annat fall tage vardera lika lott.
 4 §Stängsel skall sättas i ägogränsen.
 5 §Stängsel skall vara så beskaffat, att det fredar mot större hemdjur (hästar och nötkreatur).
 Prövas i fråga om visst län eller viss del av län erforderligt, att stängsel fredar jämväl mot mindre hemdjur eller visst slag av sådana djur, ankommer på regeringen att efter hörande av vederbörande landsting och hushållningssällskap därom meddela föreskrift. Sådan föreskrift äge tillämpning jämväl i fråga om stängsel, som skall hållas i gränsen mellan det område föreskriften avser och invidliggande mark.
 Lag (1977:667)
 6 §Stängsel skall om våren vara i fredgillt stånd den 15 maj och därefter underhållas, intill dess på hösten tjäle kommer i marken.
 Om rätt för länsstyrelse att bestämma, vilken tid av året grind över allmän väg skall hållas avlyftad, är särskilt stadgat.
 7 §Skall stängselskyldighet utgöras av delägare i samfälld jord, tage dessa del i skyldigheten efter vars och ens lott i jorden.
 8 §För stängselskyldighet svare i fråga om fastighet, som tillhör staten eller allmän inrättning, innehavaren samt i fråga om annan fastighet ägaren. Är fastighet upplåten på arrende, ligge skyldigheten, i vad angår stängsels underhåll, å arrendatorn.
 Om stängsel kring prästgård är särskilt stadgat.
 9 §Det som sägs i denna lag om stängselskyldighet gäller inte beträffande områden med detaljplan.
 Lag (2010:903)
 10 §Möter skogs- eller utmark å ömse sidor om ägogräns och fanns ej stängsel i gränsen den 1 januari 1933, skall skogs- eller utmarken, i den mån den ej hålles inhägnad, anses upplåten till gemensamt bete för större hemdjur.
 11 §Prövas för skogsåterväxtens skyddande inom visst län eller viss del av län erforderligt, att rätt till bete å ohägnad mark, som i 10 § sägs, varder helt eller i viss mån, såsom beträffande vissa slag av hemdjur eller viss tid av året, förbjuden, må regeringen på framställning av vederbörande landsting och hushållningssällskap därom meddela föreskrift.
 12 §Där inom visst län eller viss del av län skogs- eller utmark på grund av bestämmelserna i § 5 förordningen den 21 december 1857 om ägors fredande emot skada av annans hemdjur samt om stängselskyldighet den 1 januari 1933 var upplåten till gemensamt bete, må regeringen då skäl därtill äro, på framställning av vederbörande landsting och hushållningssällskap förordna, att inom länet eller länsdelen betesreglering å sådan mark må äga rum på sätt och under villkor, som i 13–19 §§ stadgas.
 Inom län eller länsdel, där förordnande enligt första eller andra stycket gäller, må stängsel enligt 2 § ej fordras mellan ägor, som utgöras av skogs- eller utmark, med mindre stängsel mellan ägorna fanns den 1 januari 1933.
 Lag (2005:1168)
 13 §Där inom län eller länsdel, varest förordnande enligt 12 § gäller, skogs- eller utmarken till särskilda fastigheter, på sätt i sagda paragraf sägs, den 1 januari 1933 var upplåten till gemensamt bete samt någon del av marken nyttjas till sådant bete, skall, om det för någon av fastigheterna yrkas, betesreglering å marken ske, så framt nödig betesmark för varje fastighet kan utan oskälig kostnad eller olägenhet för fastighetens brukande anordnas å fastighetens område eller, om för viss fastighet tillgång därtill ej finnes, fastighetens betesbehov lämpligen kan tillgodoses genom upplåtelse av betesmark å annan fastighet tillhörande del av skogs- eller utmarken.
 14 §Finnes vid betesreglering upplåtelse av betesmark enligt 13 § böra för någon fastighet äga rum å annan fastighet, skall från denna upplåtas vad för ändamålet erfordras.
 15 §Betesmark, som upplåtitis enligt 14 §, skall hållas inhägnad samt, i den mån det kan ske utan oskälig kostnad, anordnas för betesbruk och därefter bibehållas i ett för sådant bruk ordnat skick. Skyldighet, som nu sagts, åligger fastighet, för vilken betesmarken upplåtits; och skall beträffande sådan skyldighet vad i 8 § är stadgat om ansvarighet för stängselskyldighet äga motsvarande tillämpning.
 16 §För upplåtelse av betesmark så ock för skada och intrång, som föranledes av de i 15 § första stycket angivna arbeten, skall ersättning gäldas av ägaren till fastighet, för vilken marken upplåtits. Sådan ersättning skall bestämmas i penningar samt fastställas att utgå, i vad den avser upplåtelse av mark samt skada eller intrång till följd av betesmarkens inhägnande, årligen med lika belopp och i övrigt på en gång.
 17 §Där skyldighet enligt 15 § första stycket eller 16 § åligger två eller flera fastigheter gemensamt, svaras för envar av dem efter dess nytta av betesmarken.
 18 §Stadgandena i 13–17 §§ om fastighet, vartill hör del i skogs- eller utmark, som den 1 januari 1933 var upplåten till gemensamt bete, äge motsvarande tillämpning å fastighet, vartill på grund av servitut hör betesrätt å sådan mark, dock att betesreglering ej må påfordras för fastigheten.
 19 §Nyttjades område, som betesreglering avser, före den 1 januari 1933 enligt rådande sedvana i orten stadigvarande till bete för fastighet, vartill ej hör del i området eller på grund av servitut betesrätt därå; kan å fastigheten skäligen vinterfödas minst ett större hemdjur och finnes, att nödig betesmark ej kan anordnas å fastigheten utan oskälig kostnad eller olägenhet för dess brukande, men att dess betesbehov kan, sedan erforderliga upplåtelser enligt 14 och 18 §§ ägt rum, lämpligen tillgodoses genom upplåtelse av betesmark å området, skall vid regleringen från fastighet, varå sådan mark är att tillgå, upplåtas vad för ändamålet erfordras.
 I fråga om upplåtelse, som nu sagts, skola bestämmelserna i 14 § andra och tredje styckena samt 15–17 §§ äga tillämpning.
 20 §Gränsar skogs- eller utmark, som till följd av betesreglering ej må nyttjas till gemensamt bete för de fastigheter, vartill marken hör, intill annan skogs- eller utmark, belägen inom län eller länsdel, där förordnande enligt 12 § gäller, och nyttjas markerna till gemensamt bete för andra fastigheter, skall, där det yrkas för någon av förstnämnda fastigheter, stängsel hållas mellan markerna. I stängslet skola dessa fastigheter gemensamt taga del med en fjärdedel och de andra med tre fjärdedelar, och skall inom vardera fastighetsgruppen stängselskyldigheten fördelas efter varje fastighets nytta av stängslet.
 21 §Väckes fråga om stängselskyldighet eller betesreglering, skall saken, där ej förening enligt vad i 36 eller 37 § sägs därom träffas, företagas till prövning vid syneförrättning i den ordning nedan stadgas.
 22 §Rätt att för fastighet påkalla syneförrättning samt att därvid föra talan tillkommer dess ägare.
 23 §Till företagande av syneförrättning skall länsstyrelsen på ansökan förordna person, åt vilken uppdraget finnes kunna anförtros. Angår den sökta förrättningen fastigheter inom skilda län, vare länsstyrelsen i ettvart av länen behörig att upptaga ansökningen.
 24 §Förrättningsmannen ska, om han eller hon finner det nödvändigt eller någon av sakägarna begär det, vid förrättningen biträdas av två gode män, som av sakägarna eller, om dessa inte kommer överens, av förrättningsmannen ska utses bland dem som är valda till nämndemän i domkretsen eller till gode män vid fastighetsbildningsförrättningar.
 Har synemännen olika meningar, gäller den mening de flesta har. Har alla var sin mening och kan man inte enas gäller förrättningsmannens.
 Lag (2018:414)
 25 §I fråga om förrättningen skall i tillämpliga delar lända till efterrättelse vad i fastighetsbildningslagen (1970:988) är i fråga om fastighetsbildningsförrättning stadgat om anlitande av biträde av sakkunnig, om kallelse- och delgivningsförfarande, om anmälan rörande förordnande av god man enligt 18 kap. 4 § föräldrabalken, om jäv mot förrättningsman och om protokoll vid förrättning.
 Lag (1971:1053)
 26 §Synemännen och sakkunnigt biträde njute ersättning enligt vad särskilt är stadgat. Sådan ersättning så ock kostnad för kallelser eller annat, som för förrättningen är av nöden, skall, där ej annorlunda är särskilt stadgat, av sökanden genast erläggas.
 27 §1 mom. Vid förrättning rörande stängselskyldighet skall efter omständigheterna tillses:
 huruvida sådan skyldighet äger rum samt vilka fastigheter skyldigheten åligger;
 vilken sträckning å marken skall anvisas varje fastighet eller fastighetsgrupp, som stängselskyldighet åligger;
 varest stängsel i fall, då sådant enligt 4 § må sättas annorstädes än i ägogräns, skall uppföras;
 huru stängsel skall vara beskaffat;
 inom vilken tid stängsel skall vara uppfört;
 huruvida och med vilket belopp ersättning enligt 4 § skall erläggas;
 huru utgift för förrättningen skall gäldas enligt 26 § andra stycket.
 2 mom. Vid förrättning rörande betesreglering skall efter omständigheterna utredas:
 vilket område förrättningen lämpligen bör avse;
 huru, med tillämpning av bestämmelserna i 13, 14 och 18 §§, rätten till bete å området bör regleras för varje fastighet, vartill hör del i området eller på grund av servitut betesrätt därå;
 å vilken tid betesregleringen skall träda i tillämpning;
 huruvida och på vilket sätt enligt 19 § betesmark å området bör upplåtas för där angiven fastighet;
 med vilka slag av hemdjur betning må äga rum å betesmark, som upplåtits enligt 14, 18 eller 19 §, samt huru sådan mark i övrigt må nyttjas till bete för den eller de fastigheter, för vilka den upplåtits;
 huru och inom vilken tid dylik betesmark skall inhägnas och anordnas för betesbruk;
 huru skyldighet, som enligt 15 § första stycket eller 16 § åligger två eller flera fastigheter gemensamt, skall mellan dem fördelas;
 28 §Synemännen skola söka såvitt möjligt mellan sakägarna åstadkomma förening; och varde, där i viss fråga förening sker, särskild avhandling därom upprättad, av de sakägare, vilkas rätt av frågan beröres, underskriven samt medelst synemännens påskrift vitsordad. Föreningen vare ej gällande, med mindre föreningen av synemännen prövas överensstämma med de i denna lag stadgade grunder.
 Rörer förening statens eller allmän inrättnings rätt, skall, ändå att dess ombud därå ingått, föreningen i avseende å sådan rätt ej gälla, med mindre den varder av vederbörande myndighet godkänd.
 29 §Sedan alla vid förrättningen förekommande frågor blivit avgjorda genom förening eller behörigen utredda, skola synemännen för sakägarna framlägga skriftligt utlåtande i saken.
 Sist förklaras förrättningen avslutad med tillkännagivande, vid vilken mark- och miljödomstol talan mot förrättningen må anhängiggöras samt vad enligt 31 § skall iakttagas för sådan talans bevarande.
 Lag (2010:978)
 30 §Avskrift av förrättningsprotokollet med det i 29 § omförmälda utlåtandet jämte avhandlingar om ingångna föreningar och övriga vid förrättningen upprättade handlingar skall av förrättningsmannen inom en månad efter förrättningens avslutande överlämnas till någon i orten boende pålitlig person, som av sakägarna eller, om dessa ej äro ense, av synemännen utses att mottaga samma handlingar; och vare handlingarna hos den sålunda utsedde tillgängliga för envar, som åstundar att granska eller avskriva dem.
 Förrättningsmannen skall även inom den i första stycket angivna tiden, dels skriftligen underrätta de myndigheter som avses i 23 § tredje stycket om dagen för förrättningens avslutande, dels, om förrättningen avser betesreglering, till Skogsstyrelsen sända över kopior av förrättningshandlingarna.
 31 §Är sakägare missnöjd med förrättning, skall han vid talans förlust inom två månader efter förrättningens avslutande vid den mark- och miljödomstol, som i 46 § stadgas, väcka talan mot samtliga övriga sakägare.
 32 §Klandras ej förrättning såsom i 31 § sägs, går ett därvid meddelat utlåtande i verkställighet såsom laga kraft ägande dom, såvitt utlåtandet avser en annan fråga än som nämns i 49 eller 62 §.
 Även om talan förs mot förättningen, får utlåtandet, såvitt därigenom någon förpliktats att uppföra stängsel, verkställas, om sökanden ställer säkerhet enligt vad som sägs i 2 kap. utsökningsbalken för skadestånd, som han kan bli skyldig att utge, om utlåtandet ändras av domstol. Domstol, där talan mot förrättningen är anhängig, får, när det finns skäl till det, förordna, att verkställighet ej får äga rum.
 Lag (1981:795)
 33 §När i mål, som i 31 § avses, stämning är utfärdad, infordre rätten genast från förrättningsmannen förättningsprotokollet och övriga förrättningen rörande handlingar. Förrättningsmannen vare pliktig, där rätten så prövar nödigt, att inställa sig vid rätten för att höras i målet. Gottgörelse åt förrättingsmannen för sådan inställelse skall förskjutas av den part, som klandrat förrättningen; och pröve rätten i slutliga utslaget, huruvida kostnad, som någon sålunda förpliktats att förskjuta, skall helt eller delvis gottgöras honom av annan part.
 Sedan målet blivit genom laga kraft ägande utslag avgjort, skall förrättningsakten översändas, om målet återförvisats till förrättningsmannen, till denne men eljest till lantmäterikontoret i det län, varest förrättningsmannen förordnats, för att där förvaras. Utskrift av utslag i målet skall, ändå att utslaget icke vunnit laga kraft, översändas till nämnda lantmäterikontor samt, om målet angår betesreglering, Skogsstyrelsen ävensom till förrättningsmannen och den, som enligt 30 § första stycket har att förvara avskrift av förrättningshandlingarna. Återförvisas målet till förrättningsmannen, vare han skyldig att därom omedelbart underrätta sådan i 23 § tredje stycket omförmäld myndighet, till vilken utskrift av utslaget icke enligt vad nu är sagt skall översändas.
 Föres ej talan mot förrättningen, åligge förrättningsmannen att inom sex månader efter dess avslutande insända förrättningsakten till den myndighet, hos vilken, enligt vad i andra stycket sägs, akten skall förvaras.
 Huru förrättningsman må genom vite tillhållas att fullgöra honom åliggande skyldighet att redovisa förrättningsakt, därom förordnar regeringen.
 34 §Yppas tvist mellan ägare, innehavare av nyttjanderätt eller andra om bättre rätt till vad såsom ersättning enligt 4 eller 16 § skall utgå, skall tvisten hänvisas till särskilt utförande.
 35 §Vad genom förrättning eller dom blivit bestämt angående stängselskyldighet eller betesreglering vare gällande mot ny ägare eller innehavare av fastighet, som stängselskyldigheten eller betesregleringen angår.
 36 §Har i annan ordning än vid syneförrättning upprättats skriftlig och av vittnen styrkt förening rörande stängselskyldighet eller betesreglering, äge envar, som deltagit i föreningen, uppvisa denna hos den eller de fastighetsdomstolar, inom vilkas domvärjo de fastigheter, föreningen angår, äro belägna. Överensstämmer föreningen med de i denna lag stadgade grunder, och hava, där föreningen avser upplåtelse av betesmark, i föreningen tydligt angivits den upplåtna markens läge och gränser, den eller de fastigheter, för vilka den upplåtits, sätt och tid för markens inhägnande och anordnande för betesbruk samt huruvida ersättning skall utgå och i så fall med vilket belopp ersättningen skall i den ordning 16 § föreskriver betalas, skall rätten registrera föreningen. Sedan vare föreningen gällande mot framtida ägare eller innehavare av fastigheterna så ock, där registreringen ägt rum inom två månader sedan föreningen ingicks, mot den, som efter upprättandet men före registreringen blivit ägare eller innehavare. Förening, som slutits för boställe eller staten eller allmän inrättning tillhörig, på viss tid upplåten fastighet, have dock ej verkan mot senare innehavare, med mindre föreningen blivit av vederbörande myndighet godkänd.
 När en förening registrerats skall rätten sända över beslutet till länets lantmäterikontor så ock, där föreningen angår betesreglering, till Skogsstyrelsen.
 37 §Träffas förening, att stängsel ej skall hållas mellan angränsande ägor, oaktat stängsel enligt denna lag kunnat äskas, eller att stängsel skall vara av viss annan beskaffenhet än den, som enligt 5 § eller med stöd därav meddelad föreskrift är för orten gällande, eller att stängsel skall helt eller delvis sättas annorstädes än i 4 § är föreskrivet; är föreningen upprättad på sätt i 36 § sägs och har i förekommande fall däri tydligt angivits den sträckning, vari stängslet skall framgå, skall om sådan förenings uppvisande och registrering, om verkan av föreningen så ock om översändande av beslut, vad i 36 § är stadgat äga motsvarande tillämpning.
 Förening, som i denna paragraf avses, äger ej giltighet utöver tio år sedan den blivit registrerad.
 Lag (1996:252)
 38 §Har i laga ordning bestämts om skyldighet att hålla stängsel eller att hålla betesmark inhägnad och i ett för betesbruk ordnat skick, och varder fastighet, som skyldigheten helt eller delvis åligger, sedermera delad eller sammanlagd med annan fastighet, äge envar, vars rätt är därav beroende, fordra sådan jämkning av skyldigheten, som enligt denna lag är påkallad med hänsyn till delningen eller sammanläggningen. Intill dess frågan härom avgjorts svare, där delning skett, de nybildade fastigheterna gemensamt för skyldigheten i förhållande till varje fastighets taxeringsvärde.
 39 §Vid jämkning av stängselskyldighet skall envar, i den mån så kan ske, bibehållas vid den sträcka han förut haft. Erhåller därvid någon i utbyte mot sitt förra stängsel annat, som är sämre, njute han ersättning för skillnaden i värde. Den som vid jämkningen erhåller minskning i honom åliggande stängselskyldighet have ej rätt att för stängsel, från vars underhållande han befrias, fordra betalning av den, som därmed belastas utöver sin förra stängselskyldighet, i annat fall än då jämkning föranledes av förhållande, som i 38 § andra stycket andra punkten sägs, samt jämkningen påkallats inom tio år från det stängselfrågan slutligen avgjordes.
 40 §Påkallas jämkning, skall, där ej förening enligt vad i 36 eller 37 § sägs därom träffas, saken företagas till prövning vid syneförrättning med dem, som saken angår; och gälle om sådan förrättning i tillämpliga delar vad ovan är stadgat om syneförrättning.
 41 §Har i laga ordning bestämts, att vissa sakägare gemensamt skola hålla stängsel eller verkställa arbete för betesmarks inhägnande och anordnande för betesbruk, och äro dessa flera än två, skall för samfälligheten utses styrelse, bestående av en eller flera ledamöter.
 42 §Anmälan om val av styrelse skall göras hos länsstyrelsen inom tid, som i laga ordning bestämts. Försummas det, äge länsstyrelsen på yrkande av någon, vars rätt kan vara beroende därav, att styrelse finnes, förordna syssloman att, intill dess efter inkommen anmälan om verkställt val förordnandet återkallas, handhava samfällighetens angelägenheter och företräda sakägarna på sätt om styrelse är stadgat. Syssloman åtnjute av sakägarna arvode, som bestämmes av länsstyrelsen.
 Länsstyrelsen skall föra anteckning över stängsel- och betessamfälligheter. Förteckningen skall innehålla uppgifter om styrelsens sammansättning, så ock om förordnande av syssloman.
 43 §Vad i 3 kap. 15 samt 17–21 §§ vattenlagen är stadgat skall äga motsvarande tillämpning i fall, som i 41 § denna lag avses, dock att talan, varom i 3 kap. 20 § vattenlagen förmäles, skall anhängiggöras hos den mark- och miljödomstol, som i 46 § denna lag stadgas.
 44 §Sakägares rätt att deltaga i handhavandet av samfällighetens angelägenheter utövas å sammanträde, därvid envar av sakägarna äger rösträtt efter det andelstal, som är bestämmande för hans delaktighet i kostnaderna för det arbete, som åligger samfälligheten. Kallelse till sammanträde skall, där ej i gällande stadgar annorlunda bestämts, antingen delgivas samtliga sakägare minst en vecka före sammanträdet eller ock minst fjorton dagar därförut införas i den eller de ortstidningar som samfälligeten bestämmer. Beträffande sådant sammanträde skall i övrigt vad i 3 kap. 22 § vattenlagen är föreskrivet i tillämpliga delar lända till efterrättelse.
 45 §Vad i 3 kap. 23–25 §§ vattenlagen är stadgat skall äga motsvarande tillämpning i fall, som avses i 44 § denna lag; dock skall talan, varom i 3 kap. 23 § vattenlagen förmäles, anhängiggöras hos den mark- och miljödomstol, som i 46 § denna lag stadgas.
 45 a §Med vattenlagen i 43–45 §§ avses vattenlagen (1918:523) i dess lydelse vid utgången av år 1983.
 Lag (1983:650)
 46 §Mål om stängselskyldighet skall upptagas vid mark- och miljödomstolen i den ort, där svarandens fastighet ligger eller, där flera fastigheter å svarandesidan äro, de flesta av dem äro belägna.
 Mål om betesreglering skall anhängiggöras vid mark- och miljödomstolen i den ort, där det område regleringen avser i sin helhet eller till största delen är beläget, eller, om målet allenast angår fråga om upplåtelse av betesmark, vid mark- och miljödomstolen i den ort, där betesmarken är belägen.
 46 a §Länsstyrelses beslut enligt 23, 41, 42 eller 43 § eller om förordnande av förrättningsman enligt 40 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.
 Annat beslut av länsstyrelse enligt denna lag, beträffande vilket förbud mot klagan inte föreskrivits, får överklagas hos regeringen.
 Lag (1995:7)
 47 §Kommer någons hemdjur olovligen in å annans ägor och gör därå skada, vare djurets ägare pliktig ersätta skadan, ändå att han ej är därtill vållande. Vad ägaren sålunda nödgats utgiva äger han söka åter av den, som vållat skadan.
 48 §Försummar stängselskyldig att å tid, som i 6 § sägs, hålla sitt stängsel i fredgillt stånd och avhjälper han ej ofördröjligen befunnen brist, då han därom tillsäges, stånde själv den skada, som genom försummelsen vållas å hans ägor, samt ersätte skada och förlust, som därav tillskyndas annan, mot vilken stängselskyldigheten gäller.
 49 §Avser försummelsen underhåll av stängsel och bättrar den försumlige inte ofördröjligen efter tillsägelse, får den som stängselskyldigheten gäller mot och som kan av försummelsen lida men, hålla syn genom två för uppdraget lämpliga personer, mot vilka inte förekommer jäv som gäller mot domare. Av synemännen ska den ene vara nämndeman i domkretsen eller god man vid fastighetsbildningsförrättningar. Har den försumlige i god tid kallats till synen och blir bristen vid synen vitsordad, förelägger honom synemännen viss tid, inte kortare än fem dagar, inom vilken han ska ha botat bristen, vid äventyr att denna annars får avhjälpas av den, som påkallat synen. Denne får efter utgången av sagda tid, till utrönande av huruvida vid synen befunna brister blivit avhjälpta, låta anställa efterbesiktning i samma ordning som om syn stadgats; dock är efterbesiktning inte av nöden, om den försumlige avlämnat skriftligt erkännande, att åtgärd för bristens avhjälpande inte vidtagits. Därefter har den, som fordrar rättelse, rätt till utmätning hos den försumlige inte mindre för kostnaden för synen och för efterbesiktning, där sådan erfordrats, än även för det belopp, vartill det eftersatta arbetet av synemännen uppskattats, samt är skyldig att därefter ofördröjligen ombesörja arbetets utförande. Nöjes inte den andre däråt, får han eller hon väcka talan om klander hos mark- och miljödomstolen inom en månad efter utmätningen. Försitts denna tid, är rätten till talan förlorad.
 Vad här ovan är stadgat om stängsels underhåll har motsvarande tillämpning, där någon brister i underhåll av hägnad kring betesmark, som upplåtits enligt denna lag.
 50 §Utsläppes hemdjur å tid, då skyldighet att hålla stängsel i fredgillt stånd ej äger rum, skall tillses, att det ej ofredar annans ägor.
 Är hemdjur otamt eller okynnigt, så att det bryter eller flöjer över gill hägnad, skall, ändå att djuret utsläppes å hägnade ägor, därom tagas sådan vård, att annans mark ej ofredas.
 51 §Den, vars ägor lidit skada av annans hemdjur, låte skadan genast synas och värderas av två för uppdraget lämpliga män, mot vilka ej förekommer jäv som gäller mot domare.
 Lag (1946:837)
 52 §Finner någon å sina ägor annans hemdjur, som dit olovligen inkommit, äge han intaga djuret. Dock vare han pliktig att om intagningen genast underrätta djurets ägare eller, om han är frånvarande, den som är satt i hans ställe. Är ägaren ej känd, skall intagaren ofördröjligen låta införa kungörelse om intagningen i ortstidning.
 Den, som intagit hemdjur, vare skyldig att underhålla och vårda djuret. Sedan underrättelse eller kungörelse ägt rum enligt första stycket, äge han rätt att nyttja djuret.
 53 §Ägare till intaget hemdjur have ej, utom i de i 54 § angivna fall, rätt att återfå djuret, förrän han antingen i lösen därför utgiver det värde, vartill skadan beräknats enligt 51 §, så ock kungörelsekostnad samt det belopp, vartill kostnaden för djurets underhåll och vård blivit av två för uppdraget lämpliga män, mot vilka ej förekommer jäv som gäller mot domare, uppskattat, med avdrag för den nytta intagaren under tiden haft av djuret, eller ock för sådan lösen ställer full pant eller borgen. Nöjes ej djurets ägare åt värdering eller uppskattning, som nu sagts, eller vill han av annat skäl återvinna vad han utgivit i lösen, instämme saken till domstol inom en månad efter det djuret utlöstes.
 54 §Kan den, som intagit hemdjur, ej på sätt i 51 § sägs visa vilken skada det gjort, och har han ej heller med djurets ägare träffat överenskommelse om skadans värde, vare han skyldig att utgiva djuret utan annan lösen än de kostnadsbelopp, som omförmälas i 53 §.
 55 §Bjuder ägaren till intaget hemdjur lösen enligt 53 § eller 54 § första stycket, men vill intagaren ej utlämna djuret, skall ägaren nedsätta det belopp i pengar, vartill lösen uppgår, eller ställa full pant eller borgen därför hos Kronofogdemyndigheten eller någon i orten boende pålitlig person. Om han ändå inte får ut djuret eller om intagaren ej vill utgiva det utan lösen i fall, som i 54 § andra stycket sägs, har ägaren rätt att av Kronofogdemyndigheten på den tredskandes bekostnad erhålla handräckning för att få ut djuret. Intagaren är också skyldig att ersätta all den skada och kostnad, som vållats ägaren genom hans vägran.
 Lag (2006:677)
 56 §Varder intaget hemdjur ej utlöst inom fjorton dagar efter det underrättelse enligt 52 § skett, vare intagaren berättigad att utan ytterligare anmaning låta sälja djuret å offentlig auktion och ur köpeskillingen uttaga honom tillkommande lösen.
 57 §Blir ägaren till intaget hemdjur inte känd inom fjorton dagar efter det kungörelse enligt 52 § ägt rum, ska intagaren utan dröjsmål anmäla intagningen till Polismyndigheten.
 Om ett år har förflutit från det att intagningen anmäldes till Polismyndigheten, och ägaren fortfarande är okänd, ska djuret eller, om detta sålts, försäljningssumman i dess helhet tillfalla intagaren.
 Lag (2014:695)
 58 §Uppkommer tvist, huruvida den, som intagit hemdjur, funnit det å sin mark, och kan ej detta anses styrkt, gälde ersättning till djurets ägare för den skada, som denne genom intagningen tillskyndats.
 Enahanda ersättningsskyldighet åligge intagaren, där denne till följd av försummelse, varom i 48 § förmäles, eller annat eget vållande skall själv vidkännas den skada, som djuret gjort å hans ägor.
 59 §Bryter någon uppsåtligen mot bestämmelsen i 10 § tredje stycket eller mot betesförbud, varom i 11 § förmäles, dömes till böter.
 Ansvar enligt denna paragraf skall ej ådömas, om gärningen är belagd med straff i brottsbalken.
 60 §har upphävts genom lag (1988:187).
 61 §Där å skogs- eller utmark, som enligt 10 § skall anses upplåten till gemensamt bete, eller å område, varå betesreglering ägt rum, hemdjur hålles å bete i uppenbar strid med bestämmelserna i denna lag eller föreskrift, som enligt lagen meddelats, vare delägare i marken eller området så ock innehavare av särskild betesrätt därå berättigad intaga djuret; och skall i ty fall vad i 52–58 §§ är stadgat äga motsvarande tillämpning.
 62 §Varder betesmark, som upplåtits enligt denna lag, ej anordnad för betesbruk på sätt och inom tid, som i laga ordning bestämts, eller varder åtgärd, som erfordras för betesmarkens bibehållande i ett för betesbruk ordnat skick, eftersatt och vidtages ej rättelse efter tillsägelse, må på talan av ägaren till den fastighet, varifrån betesmarken upplåtits, domstol förklara rätten till betesmarken förverkad så ock efter hörande av Skogstyrelsen förplikta ägaren till den fastighet, för vilken betesmarken upplåtits, att inom viss tid vidtaga de åtgärder för betryggande av skogsåterväxt å betesmarken, som av förhållandena påkallas.
 Domstol, varest talan enligt denna paragraf är anhängig, äge, när skäl därtill äro, meddela förbud att å betesmarken avverka skog.
 63 §har upphävts genom lag (1988:187).
 64 §Denna lag träder i kraft den 1 januari 1934.
 65 §Genom denna lag upphävas:
 5 kap. samt 9 kap. 1–4 §§ och 6–8 §§ byggningabalken, i den mån dessa stadganden ännu äga giltighet;
 förordningen den 31 januari 1815 huru laggill stängsel bör vara beskaffad jämte kammarkollegi kungörelse den 17 oktober samma år angående ändring i sagda förordning;
 så ock vad i övrigt finnes i lag eller särskild författning stridande mot denna lags bestämmelser.
 66 §Där i lag eller särskild författning förekommer hänvisning till lagrum, som ersatts genom bestämmelse i nya lagen, skall denna i stället tillämpas.
 67 §De vid nya lagens ikraftträdande anhängiga mål, som röra ämne, varom i nya lagen föreskrift givits, skola handläggas och bedömas enligt äldre stadganden; dock att, där mål om hägnadsskyldighet blivit anhängiggjort inom ett år före nya lagens ikraftträdande och sådant mål, då nya lagen träder i kraft, ännu icke av underrätten avdömts, målet skall bedömas efter nya lagen. Angår mål, som efter ty nu sagts skall handläggas och bedömas enligt äldre stadganden, fråga, varom förmäles i § 17 andra stycket i förordningen den 21 december 1857, skall vad i sagda lagrum är föreskrivet fortfarande gälla, och äge, där part ej fullgör honom enligt nämnda lagrum åliggande hägnadsskyldighet samt underlåter att ofördröjligen efter tillsägelse ombesörja vad som eftersatts, bestämmelserna i 48 och 49 §§ nya lagen motsvarande tillämpning.
 68 §Har genom överenskommelse eller beslut enligt äldre stadganden träffats bestämmelse om hägnadskyldighet i ägogräns, skall vad sålunda bestämts efter nya lagens ikraftträdande fortfara att gälla till dess på yrkande av sakägare frågan om skyldighet att hålla stängsel i ägogränsen blivit avgjord enligt nya lagen. Väckes yrkande, som nu sagts, skall vad i 39 § är stadgat äga motsvarande tillämpning.
 69 §Har lägenhet före den 1 januari 1908 avsöndrats till besittning på viss tid eller livstid, skola i fråga om hållande av stängsel mellan lägenheten och stamhemmanet äldre bestämmelser äga tillämpning.
 70 §Genom nya lagen förringas ej giltigheten av förening, som upprättats enligt § 19 i förordningen den 21 december 1857, och äge beträffande sådan förening nämnda förordning fortfarande tillämpning. Vilja vederbörande jordägare efter nya lagens ikraftträdande förnya föreningen, skall därvid sagda lag tillämpas.
 71 §Betesförbud, som meddelats genom kungörelsen den 28 januari 1876 (nr 7 s. 1) angående inskränkning i betesrätt å ohägnad mark och därtill sig anslutande kungörelser eller med stöd av 3 mom. i § 5 förordningen den 21 december 1857, sådant detta lagrum lyder enligt lagen den 15 juni 1923, skola gälla såsom vore de utfärdade enligt 11 § i nya lagen.
 Prop. saknas SFS 1938:122
 Prop. saknas SFS 1940:598
 Prop. saknas SFS 1946:837
 Prop. saknas SFS 1969:802
 Prop. saknas SFS 1970:435
 Prop. 1970:13 SFS 1971:561
 Prop. 1971:151 SFS 1977:667
 Prop. 1976/77:63 SFS 1981:795
 Prop. 1980/81:84 SFS 1983:650
 Prop. 1985/86:90 SFS 1988:187
 Prop. 1987/88:67 SFS 1995:7
 Prop. 1994/95:27 SFS 1996:252
 Prop. 2005/06:41 SFS 2006:677
 Prop. 2005/06:200 SFS 2010:903
 Prop. 2009/10:170 SFS 2010:978
 Prop. 2013/14:110 SFS 2018:414
 Prop. 2017/18:88