type: other

text:
Oversigt over domstolssystemerne
 Om Juridisk Ordbog
 Denne ordbog er en engelsk-dansk fagordbog, der behandler faget jura og juridisk sprog. Ordbogen giver en introduktion til engelsk ret og behandler centrale grundbegreber inden for dette fagområde. I denne forbindelse er det vigtigt at gøre sig klart, at begrebet engelsk ret dækker over de retsregler, der er gældende i landområderne England og Wales. Gældende ret, og til dels retssystemerne, i Skotland, Nordirland og USA er i større eller mindre grad forskellig fra gældende ret i England og Wales og behandles derfor ikke i denne ordbog. Da engelsk ret er under indflydelse af EU-retten, indeholder ordbogen et udvalg af grundlæggende EU-retlige begreber.
 I en ordbog af dette omfang er det selvsagt umuligt at behandle alle tænkelige aspekter af engelsk ret. Derfor er der lagt vægt på at behandle de vigtigste delområder inden for engelsk ret, med særlig vægt på erhvervsretlige områder. I ordbogen behandles følgende delområder af engelsk ret:
 domstolssystemet, procesretten, arveretten, erstatningsretten, immaterialretten, konkurs- og insolvensretten, kontraktretten, købsretten, "trust"-retten, ejendomsretten, formueretten, personretten, entrepriseretten, skatteretten, familieretten, mellemmandsretten, ansættelsesretten, selskabsretten og strafferetten.
 Formålet med denne fagordbog kan ses som en toleddet størrelse. Det primære formål er at give brugeren mulighed for at opnå en øget forståelse af engelske juridiske tekster, fx juridiske lærebøger og dokumenter. Det sekundære formål med ordbogen er at hjælpe brugeren med at oversætte engelske juridiske tekster til dansk. Disse to formål hænger nøje sammen, da det er en forudsætning, at man har en god forståelse af engelsk ret og en engelsk juridisk tekst for at kunne præstere en tilfredsstillende oversættelse. Derfor er der til opfyldelse af disse to formål inkorporeret danske forklaringer på de engelske opslagsord samt danske oversættelser i ordbogens artikler. Endvidere indeholder de fleste artikler engelske juridiske vendinger med oversættelse til dansk. Der er i ordbogen ca. 4.400 opslagsord og et tilsvarende antal engelske vendinger.
 Ved udvalg af opslagsord er der taget hensyn til ordbogens primære målgruppe, der udgøres af studerende ved handelshøjskolerne og translatører. Udvælgelsen af opslagsord er foretaget med det sigte at opfylde den primære målgruppes behov i videst mulige omfang. Dette indebærer, at selektionsgrundlaget er baseret på gængse engelske juridiske lærebøger og engelske standarddokumenter. Latinske ord er dog kun medtaget i et begrænset omfang, især hvor de forekommer i sammensætninger med engelske ord. Da ordbogen imidlertid indeholder en væsentlig del af det centrale ordforråd inden for engelsk ret, kan den også med fordel anvendes af brugere, der ønsker oplysninger om engelsk ret, men som ikke er omfattet af ordbogens primære målgruppe.
 Engelsk-Dansk Juridisk Ordbog © 2011-2019 Center for Leksikografi.
 Ordbogen er inddelt i to hovedafsnit: den komparative domstolsoversigt og den alfabetisk ordnede ordliste. Domstolsoversigten er inddelt i paragraffer, der hver indeholder oplysninger om en specifik del af det engelske og danske domstolssystem. Oversigten fungerer som en udvidelse af den alfabetiske ordliste, idet den indeholder væsentlige oplysninger om et større antal opslagsord. Ved hjælp af krydshenvisninger henvises der fra ordbogsartiklerne til den eller de relevante paragraffer i domstolsoversigten, se pkt. 7.2 nedenfor. Alle ord i domstolsoversigten, der også forekommer som opslagsord er fremhævet med fed skrift. Den alfabetisk ordnede ordliste er organiseret som beskrevet i det følgende.
 1. Opslagsord
 Opslagsordene er fremhævet med fed skrift og kan være et enkelt ord, en sammensætning bestående af to eller flere ord, eller en forkortelse. Enkelte opslagsord indeholder en parentes ( ). Hele opslagsordet inklusive parentes angiver det fulde udtryk. Parentesen angiver, at det, der står inden for parentesen hyppigt udelades.
 1.1 Alfabetisering
 Opslagsordene er ordnet strengt alfabetisk. Den alfabetiske opstilling følger ord for ord-princippet, således at der ved alfabetisering er taget hensyn til blanktegn (= mellemrum), idet disse alfabetiseres før bogstavet A. Det anvendte alfabetiseringsprincip kan illustreres med følgende eksempel:
 Opslagsord, der skrives med bindestreg alfabetiseres som var de skrevet i ét ord. Forkortelser, der skrives med forkortelsespunktum, alfabetiseres, som var de skrevet i ét ord uden punktum.
 1.2 Homografer
 Homografer er ord, der staves ens, men har forskellig betydning eller tilhører forskellige ordklasser. Er der to eller flere opslagsord, der staves ens (= homografer), har de hvert et nummer, der er højtstillet og placeret efter opslagsordet. Navneord alfabetiseres før udsagnsord, således:
 charge1 s
 charge2 s
 charge3 s
 charge4 v
 1.3 Grammatiske angivelser
 Alle opslagsord, bortset fra forkortelser, efterfølges af en ordklasseangivelse. Denne ordklasseangivelse er en forkortelse og skrevet med kursiv. Følgende forkortelser er anvendt til angivelse af ordklasser:
 s = substantiv, navneord
 v = verbum, udsagnsord
 adj = adjektiv, tillægsord
 præp = præposition, forholdsord
 Enkelte af de opslagsord, der er navneord forekommer kun som enten flertalsform eller entalsform. I disse tilfælde er ordklasseangivelsen erstattet af én af følgende forkortelser:
 pl = pluralis, flertal
 sg = singularis, ental
 2. Betydningsforklaringer
 De fleste artikler indeholder en forklaring på opslagsordets betydning. Denne forklaring følger direkte efter ordklasseangivelsen og er skrevet med almindelig skrift. Betydningsforklaringen har tre formål. For det første skal den give brugeren en forklaring på et engelsk opslagsords betydning i en juridisk sammenhæng, og derved medvirke til en bedre forståelse af engelske tekster. For det andet skal den hjælpe brugeren til at skelne mellem homografer og disses betydning. For det tredje skal betydningsforklaringen angive, at den pågældende ordbogsartikel kun behandler den anførte betydning af opslagsordet. Alle engelske ord, der forekommer i betydningsforklaringerne er skrevet med kursiv.
 3. Ækvivalenter
 Den danske ækvivalent, dvs. den danske oversættelse af opslagsordet, er placeret på en selvstændig linie efter betydningsforklaringen og er skrevet med halvfed skrift. Da det engelske og det danske retssystem er forskellige på mange punkter, vil nogle af ækvivalenterne have karakter af forklarende oversættelser. I andre tilfælde vil den angivne ækvivalent kun tilnærmelsesvis dække opslagsordets betydning, og dette er angivet ved, at tegnet  er placeret foran ækvivalenten.
 Enkelte ækvivalenter indeholder en parentes ( ), der angiver, at det, der står inden for parentesen kan udelades efter behov.
 Der angives kun én ækvivalent på ækvivalentpladsen. Findes der synonymer til den danske ækvivalent, er disse angivet længere nede i artiklen, jf. pkt. 5 nedenfor. I disse tilfælde er der foretaget et subjektivt valg af, hvilket af de danske ord der skal angives som den egentlige ækvivalent.
 3.1 Grammatiske angivelser
 Ordklasseangivelse efter ækvivalenten forekommer kun i de tilfælde, hvor ækvivalenten er af en anden ordklasse end opslagsordet. I enkelte tilfælde forekommer det, at den danske ækvivalent er et entalsord, mens det engelske opslagsord er et flertalsord, eller omvendt. I sådanne tilfælde angives dette efter ækvivalenten ved hjælp af følgende forkortelser skrevet med kursiv:
 4. Fraseangivelser
 De fleste artikler indeholder en eller flere fraseangivelser, dvs. engelske vendinger i hvilke opslagsordet indgår, samt danske oversættelser af disse vendinger. Fraseangivelserne er placeret efter ækvivalenten, og de engelske vendinger er skrevet med kursiv. I de engelske fraseangivelser er tegnet ~ anvendt til at gentage opslagsordet. Kun i de tilfælde, hvor stavemåden af opslagsordets bøjede form i fraseangivelsen er forskellig fra opslagsordets stavemåde er opslagsordets bøjede form skrevet fuldt ud. Er der mere end én engelsk frase er disse anført i alfabetisk rækkefølge fra frasens første ord, og de adskilles med semikolon. Til introduktion af disse fraseangivelser anvendes tegnet ▲, således:
 action s [civilt søgsmål ved en domstol]i
 ▲ ~ on the case søgsmål for afledt krænkelse;
 bring an ~ anlægge et søgsmål
 5. Synonymangivelser
 Flere artikler indeholder en synonymangivelse efter fraseangivelsen, eller direkte efter ækvivalenten hvis der ikke er nogen fraseangivelse. Synonymangivelsen indeholder synonymer til den danske ækvivalent, der er angivet ovenfor i artiklen, jf. pkt. 3 ovenfor. Er der angivet mere end ét synonym er disse anført i alfabetisk rækkefølge og adskilt med semikolon. Til introduktion af synonymangivelsen er anvendt tegnet =, således:
 auctioneer2 s [person, der beskikkes til at holde en auktion]
 auktionsleder = auktionarius
 6. Antonymangivelser
 Flere artikler indeholder en antonymangivelse, der altid er placeret efter ækvivalenten og efter en eventuel synonymangivelse og/eller fraseangivelse. Antonymangivelsen indeholder et antonym til ækvivalenten, dvs. et udtryk, der betyder det modsatte eller tilnærmelsesvis det modsatte af ækvivalenten. Disse antonymangivelser skal hjælpe brugeren til bedre at forstå relationerne mellem forskellige juridiske udtryk. Til introduktion af antonymangivelsen anvendes tegnet ≠ således:
 active law s [de retsregler, der regulerer domstolenes behandling af retssager og gennemførelsen af bestående rettigheder og pligter]
 procesret = processuel ret
 ≠ materiel ret
 7. Krydshenvisninger
 I ordbogens alfabetiske del findes der tre former for krydshenvisninger: krydshenvisninger til andre artikler, krydshenvisninger til domstolsoversigten, og krydshenvisningsartikler.
 7.1 Krydshenvisninger til andre artikler
 Krydshenvisninger til andre artikler forekommer i de tilfælde, hvor der findes relevante supplerende oplysninger i andre artikler. Til introduktion af disse krydshenvisninger anvendes tegnet → Henvises der til mere end ét opslagsord, er disse anført i alfabetisk rækkefølge og adskilt med semikolon. Disse krydshenvisninger er altid placeret sidst i artiklen, således:
 accomplice s [person, der er involveret i begåelsen af en strafbar handling, enten som principal eller accessory]
 medvirkende → accessory; principal5
 7.2 Krydshenvisninger til domstolsoversigten
 Krydshenvisninger til domstolsoversigten forekommer i to tilfælde. For det første er der artikler, der ikke indeholder betydningsforklaringer og ækvivalenter, men kun indeholder en krydshenvisning til en eller flere paragraffer i domstolsoversigten. I disse tilfælde anvendes en krydshenvisningspil → og et paragraftegn §, således:
 Admiralty Court s → §4
 I dette tilfælde henvises til §4 i domstolsoversigten. Denne paragraf indeholder en forklaring på opslagsordet Admiralty Court og en foreslået dansk betegnelse for den engelske domstol. Henvises der til mere end én paragraf, anføres disse i almindelig nummerrækkefølge, og de adskilles med semikolon.
 For det andet er der artikler, der indeholder en krydshenvisning til domstolsoversigten i form af en supplerende krydshenvisning efter samme princip som krydshenvisninger til andre artikler, jf. pkt. 7.1 ovenfor. Er der både henvisninger til andre opslagsord og til domstolssystemet, anføres krydshenvisninger til domstolsoversigten altid sidst.
 7.3 Krydshenvisningsartikler
 Krydshenvisningsartikler er artikler, der kun indeholder en krydshenvisning til en anden artikel. Der forekommer to former for krydshenvisningsartikler. For det første er der krydshenvisningsartikler, hvor opslagsordene er synonymer til andre opslagsord, i hvis artikler der findes en forklaring og en ækvivalent. At der er tale om synonyme engelske udtryk, angives med tegnet =, således:
 adjectival law s = adjective law
 For det andet er der krydshenvisningsartikler, hvor krydshenvisningen foretages med tegnet → således:
 prohibited degrees pl → void marriage
 I dette eksempel henvises brugeren til opslagsordet void marriage, i hvis artikel begrebet prohibited degrees forklares.
 8. Artikler til forkortelser
 I artikler til forkortelser angives forkortelsens betydning. Forkortelsernes fulde betydning er placeret direkte efter tegnet = og er skrevet med kursiv. Derefter henvises der med tegnet → til den artikel eller paragraf i hvilken forklaringen på og ækvivalenten til forkortelsen findes, således:
 A‐G [= Attorney‐General]
 → Attorney‐General
 Anvendte tegn og forkortelser
 Følgende tegn og forkortelser anvendes i ordbogen. Nedenfor angives tegnenes og forkortelsernes betydning, og der henvises til brugervejledningens punkter i de tilfælde tegnene og forkortelserne er forklaret her.
 adj adjektiv, tillægsord, pkt. 1.3
 dvs det vil sige
 fx for eksempel
 o.lign. og lignende
 pl pluralis, flertal, pkt. 1.3, pkt. 3.1
 præp præposition, forholdsord, pkt. 1.3
 s substantiv, navneord, pkt. 1.3
 sg singularis, ental, pkt. 1.3, pkt. 3.1
 v verbum, udsagnsord, pkt. 1.3
 &assym; svarer til/kan gengives, pkt. 3
 ~ gentager opslagsordet, pkt. 4
 ▲ fraseangivelse, pkt. 4
 = synonymangivelse, pkt. 5, pkt. 7.3, pkt. 8
 ≠ antonymangivelse, pkt. 6
 → krydshenvisning, pkt. 7.1, pkt. 7.2, pkt. 7.3, pkt. 8
 I det følgende gives en kort komparativ fremstilling af domstolssystemet i England og Wales på den ene side (§§1‐21) og domstolssystemet i Danmark på den anden side (§§22‐29). Fremstillingen koncentrerer sig primært om de ordinære domstole med henblik på at vise forskellen på de to domsstolssystemer. Oversigten skal ses som en udbygning af ordbogens alfabetiske del, idet flere af opslagsordene forklares i denne oversigt, og disse er fremhævet med fed skrift.
 Det engelske domstolssystem
 Civile domstole i England og Wales
 §1 House of Lords
 Dette var indtil 2009 den øverste civilretlige domstol i England og Wales, og House of Lords svarede således til den danske Højesteret, se §22. Udover at behandle civilretlige appelsager fra England og Wales, var House of Lords også øverste retsinstans for civile appelsager fra Nordirland og Skotland. Retspræsidenten var the Lord Chancellor, og de menige højesteretsdommere kaldtes Lords of Appeal in Ordinary. Kun sager, der var afgørende for det engelske retssystem, kom for House of Lords. I 2009 blev House of Lords afløst af The Supreme Court, se § 2.
 §2 The Supreme Court
 Siden 2009 er dette den øverste domstol i England og Wales, og The Supreme Court svarer således til den danske Højesteret, se § 22. Udover at behandle civilretlige appelsager fra England og Wales, er The Supreme Court også øverste retsinstans for civile appelsager fra Nordirland og Skotland. Højesteretspræsidenten er Lord Chief Justice, og en menig højesteretsdommer betegnes Justice of The Supreme Court. Appelsagerne behandles normalt af 3 eller 5 dommere, og kun sager, der er af afgørende betydning for det engelske retssystem, kommer for The Supreme Court.
 §3 Court of Appeal, Civil Division
 Den civilretlige appeldomstol er den næsthøjeste domstol i det engelske domstolshierarki. Court of Appeal, Civil Division har kun kompetence til at behandle civilretlige appelsager fra England og Wales, der er appelleret fra High Court og county court. Retspræsidenten er the Master of the Rolls, og en menig appeldommer kaldes Lord Justice of Appeal eller Lady Justice of Appeal. Appelsagerne behandles normalt af 2 eller 3 dommere, og afgørelsen kan appelleres til The Supreme Court, såfremt der opnås tilladelse hertil af enten Court of Appeal eller The Supreme Court.
 §4 High Court (of Justice)
 Denne domstol befinder sig nogenlunde midt i det engelske domstolshierarki og svarer således til den danske Landsret, se §23. High Court kan både fungere som domstol i første instans vedrørende civile søgsmål af større værdi og som appelinstans. Som domstol i første instans består High Court af tre afdelinger.
 §5 Queen's Bench Division
 Denne afdeling af High Court behandler især sager om erstatning i og uden for kontraktforhold, men også alle de sager, der ikke specifikt er henlagt til én af de øvrige to afdelinger. Retspræsidenten er the President of the Queen’s Bench Division (tidligere the Lord Chief Justice), og en menig dommer kaldes High Court judge eller puisne judge. Queen's Bench Division har derforuden 3 underafdelinger, nemlig en handelsret, kaldet Commercial Court, en søret, kaldet Admiralty Court, og en domstol for anlægs- og byggetekniske sager, kaldet Technology and Construction Court.
 §6 Family Division
 Den familieretlige afdeling af High Court behandler som navnet antyder sager af familieretlig karakter, som fx skilsmissesager, adoptionssager og værgemålssager. Retspræsidenten er the President, og en menig dommer kaldes også her High Court judge eller puisne judge.
 §7 Chancery Division
 Denne afdeling af High Court behandler de sager, der tidligere blev behandlet af Court of Chancery, dvs. sager vedrørende fx dødsboskifte, båndlæggelser, pantsætning og konkurs. Retspræsident er the Chancellor (tidligere Lord Chancellor, som blev bistået af the Vice Chancellor), og også her kaldes en menig dommer High Court judge eller puisne judge. Derforuden har Chancery Division 2 underafdelinger, nemlig en patentretlig domstol, kaldet Patents Court, og en selskabsretlig domstol, kaldet Companies Court.
 §8 Sagernes behandling
 Når High Court er førsteinstansdomstol behandles sagerne af en enkelt dommer, og afgørelsen kan appelleres til Court of Appeal, Civil Division. I sager vedrørende fortolkning af love og bekendtgørelser er der direkte appeladgang til The Supreme Court, den såkaldte leapfrog procedure, hvor man overspringer Court of Appeal.
 §9 Divisional Courts (of the High Court)
 Som appeldomstol består High Court af tre appelafdelinger, kaldet Divisional Courts. Disse appelafdelinger er opdelt efter samme princip som nævnt ovenfor, nemlig en divisional court of henholdsvis Queen's Bench Division, Family Division og Chancery Division, og hører appelsager fra county court og magistrates' court. Hver Divisional Court behandler samme typer sager som de egentlige Divisions, fx behandler Divisional Court of the Family Division familieretlige appelsager. Som den eneste afdeling af High Court kan Queen's Bench Division i egenskab af Divisional Court behandle strafferetlige sager, appelleret fra crown courts og magistrates' courts, se §17.
 §10 Sagernes behandling
 Når appelsager behandles i en Divisional Court pådømmes de af 2 3 dommere, og afgørelsen kan appelleres til Court of Appeal, Civil Division, hvis der er tale om civilretlige sager, og til The Supreme Court, hvis der er tale om straffesager.
 §11 County Court
 Dette er en underret i det engelske domstolssystem og svarer således til en dansk byret, se §25. En county court behandler kun sager som førsteinstansdomstol, og det drejer sig om civile søgsmål af mindre værdi, idet sager af større værdi anlægges ved High Court. Værdigrænserne fastsættes ved lov eller bekendtgørelse. Typiske sager ved county court er sager om erstatning i og uden for kontraktforhold. En county court ledes af en underretsdommer, eller retskredsdommer, kaldet circuit judge. Der kan være flere circuit judges ved en county court, og disse assisteres af en slags vicedommer, eller dommerfuldmægtig, kaldet district judge eller assistant district judge, samt en eller flere deltidsansatte dommere, kaldet recorders. District judges pådømmer mindre sager samt forestår den administrative ledelse af en county court. Sager ved en county court behandles af en enkelt dommer, og afgørelserne kan appelleres til Court of Appeal, Civil Division.
 §12 Small Claims Court
 Dette var en underafdeling af county court, der behandlede civile søgsmål af meget begrænset værdi. Behandlingen af disse småsager var uformel, hurtig og skete ved en forligsmægling kaldet arbitration. Sagerne behandledes næsten udelukkende af en enkelt district judge, og afgørelserne kunne appelleres til en circuit judge ved den pågældende county court. Nu behandles småsager ved county court, se §11.
 §13 Magistrates' Court
 Dette er en underret og svarer således til en dansk byret, se §25. Magistrates' courts har en begrænset kompetence i civile søgsmål angående familieretlige forhold. Derforuden besidder de en administrativ kompetence ved tildeling af nærings og udskænkningsbevillinger. Ved magistrates' courts findes to typer af dommere. Den ene type af underretsdommere er fredsdommerne, kaldet lay magistrates, lay judges eller justices of the peace. Disse er ulønnede lægdommere, som kun får dækket eventuelle udgifter ved udførelse af dommerhvervet. Den anden type underretsdommere er de professionelle underretsdommere, kaldet district judges (magistrates’ court) eller deputy district judges (tidligere kaldet stipendiary magistrates). Disse er lønnede juridiske dommere. Sager ved en magistrates' court behandles enten af en enkelt stipendiary magistrate eller mindst 2 lay magistrates, og afgørelserne kan appelleres til Divisional Court of the Family Division.
 Strafferetlige domstole i England og Wales
 §14 House of Lords
 Dette var indtil 2009 den øverste strafferetlige domstol i England og Wales, og House of Lords svarede således til den danske Højesteret, se §26. Udover at behandle strafferetlige appelsager fra England og Wales var House of Lords også øverste retsinstans for Nordirland. Domstolens organisation og sagsbehandling var som beskrevet i §1. I 2009 blev House of Lords afløst af The Supreme Court, se §15.
 §15 The Supreme Court
 Dette er den øverste strafferetlige domstol i England og Wales, og The Supreme Court svarer således til den danske Højesteret, se § 26. Udover at behandle strafferetlige appelsager fra England og Wales er The Supreme Court også øverste retsinstans for Nordirland. Domstolens organisation og sagsbehandling er som beskrevet i §2.
 §16 Court of Appeal, Criminal Division
 Den strafferetlige appeldomstol er den næstøverste domstol i det engelske domstolshierarki. Court of Appeal, Criminal Division har kun kompetence til at behandle strafferetlige sager fra England og Wales appelleret fra crown courts. Retspræsidenten er the Lord Chief Justice, og en menig appeldommer kaldes Lord Justice of Appeal eller Lady Justice of Appeal. Sagsbehandlingen og appelmulighederne er som beskrevet i §3.
 §17 Divisional Court of Queen's Bench Division
 Denne appelafdeling af High Court har kompetence til at behandle retsspørgsmål i straffesager appelleret fra crown court, youth court eller magistrates' courts. Afdelingens organisation og sagsbehandling er som beskrevet i §§5 og 10.
 §18 Crown Court
 Denne domstol befinder sig nogenlunde midt i det engelske domstolshierarki og svarer således til den danske Landsret, se §27. Crown court kan både fungere som domstol i første instans og som appeldomstol. Som førsteinstansdomstol behandler crown court de mere alvorlige straffesager, hvor der rejses tiltale med anklageskrift, fx manddrab, voldtægt og barnemord. Disse sager behandles ved et nævningeting, der normalt består af 12 nævninger, og selve retssagen ledes af en dommer, som enten er en puisne judge fra Queen's Bench Division, en circuit judge, eller en deltidsansat dommer kaldet recorder eller assistant recorder. Hvilken type dommer, der er retsformand, afhænger af sagens art, idet puisne judges normalt er retsformænd i de alvorligste straffesager, medens circuit judges og recorders er retsformænd i de mindre alvorlige straffesager. I enkelte tilfælde deltager også lay magistrates ved sagens behandling. Som appeldomstol behandler crown court straffesager appelleret fra youth courts og magistrates' courts. Disse behandles af en enkelt juridisk dommer uden medvirken af nævninger, men ofte bistået af 2 lay magistrates. Crown court-afgørelser angående retsspørgsmål kan appelleres til Divisional Court of Queen's Bench Division, medens realitetsspørgsmål og strafudmåling kan appelleres til Court of Appeal, Criminal Division.
 §19 Magistrates' Court
 Dette er en underret og svarer således til en dansk byret, se §29. Magistrates' courts har kompetence til at behandle alle mindre alvorlige straffesager som førsteinstansdomstol, fx ordinær vold og færdselsforseelser. Endvidere har magistrates' courts kompetence til at virke som forundersøgelsesdomstol i de alvorlige straffesager, der senere overgives til behandling ved nævningeting i crown court; dette kaldes committal proceedings. Alle straffesager begynder i en magistrates' court uanset om de færdigbehandles her eller overgives til crown court. Sagerne behandles uden medvirken af nævninger af enten en stipendiary magistrate eller mindst 2 lay magistrates, også kaldet lay judges eller justices of the peace, se §13. Afgørelser angående skyldsspørgsmål og strafudmåling kan appelleres til crown court, medens retsspørgsmål kan appelleres til Divisional Court of Queen's Bench Division ved en proces, der kaldes case stated.
 §20 Youth Courts
 Disse ungdomsdomstole er selvstændige domstole, der dog oftest henregnes under en magistrates' court. Youth courts har enekompetence til at dømme i straffesager, hvor den tiltalte er under 18 år, bortset fra sager om manddrab, som overgives til crown court. Sagerne behandles i lukkede retsmøder, og der deltager tre særligt kvalificerede lay magistrates, se §13.
 §21 Judicial Committee of the Privy Council
 Denne domstol, der kan opfattes som lidt af en anakronisme, fungerer som en slags højesteret for commonwealth sager både civilretlige og strafferetlige der appelleres fra de kolonier og commonwealth lande, som stadig anerkender domstolen som øverste retsinstans. Domstolen fungerer endvidere som øverste appelinstans i England og Wales for kirkeretlige sager og enkelte sager, der behandles ved særlige domstole og nævn. Retspræsidenten er the Lord President of the Council, og de menige dommer kaldes Privy Councillors, men disse er i praksis ofte identiske med dommerne i de overordnede domstole. Sagerne pådømmes af 5 dommere, og da afgørelserne vedrører retten i andre lande end England og Wales, har de ikke direkte indflydelse på engelsk ret.
 Civile domstole i Danmark
 §22 Højesteret
 Dette er den øverste domstol i det danske domstolssystem, og Højesteret svarer således til The Supreme Court, se §2. Højesteret behandler udelukkende appelsager fra Landsretten og Sø og Handelsretten. Retspræsidenten kaldes Højesteretspræsident, og de menige dommere kaldes højesteretsdommere. Appelsagerne behandles i én af Højesterets 2 afdelinger af normalt 5 eller 7 dommere. Kun meget principielle sager behandles af Højesteret som tredjeinstans, og da kun efter tredjeinstansbevilling fra Procesbevillingsnævnet.
 §23 Landsretten
 Der er 2 landsretter, og disse befinder sig midt i det danske domstolshierarki og svarer således til High Court, se §4. Østre Landsret dækker København og øerne, medens Vestre Landsret dækker Jylland. Landsretten kan både fungere som domstol i første instans angående civile søgsmål af større værdi og som appelinstans. Retspræsidenten kaldes Landsretspræsident, og de menige dommere kaldes landsdommere. Sagerne behandles normalt af 3 dommere, og afgørelserne i førsteinstanssager kan appelleres til Højesteret. Afgørelser i appelsager kan kun appelleres til Højesteret med tredjeinstansbevilling fra Procesbevillingsnævnet.
 §24 Sø- og Handelsretten
 Denne domstol er et alternativ til landsretterne og byretterne for området i og omkring København. Den har kompetence til at behandle sager af større værdi, hvor en særlig erhvervsmæssig eller maritim sagkundskab er påkrævet, samt konkurs og insolvenssager. Domstolen består af en præsident, en eller flere vicepræsidenter, en juridisk dommer og et antal sagkyndige retsmedlemmer. Sagerne behandles normalt af en juridisk dommer, der bistås af 2 eller flere sagkyndige retsmedlemmer. Afgørelserne kan appelleres til Højesteret.
 §25 Byretten
 Dette er en underret i det danske domstolssystem, og svarer således til county court og tildels magistrates' court, se §§11 og 13. En byret behandler kun sager som førsteinstansdomstol, og det drejer sig især om civile søgsmål af mindre værdi, idet sager af større værdi anlægges ved en af landsretterne. Byretterne ledes af en præsident, og de menige dommere, der tidligere kaldtes byretsdommere, betegnes nu kun dommere. Når byretten behandler skiftesager, fx dødsboskifte og skilsmissesager, betegnes den skifteretten. Når byretten behandler fogedsager, fx udlæg og udpantning, betegnes den fogedretten. I disse tilfælde betegnes dommeren henholdsvis skifteretsdommer og foged. Sager ved en byret behandles af en enkelt dommer, der i handelssager kan være bistået af 2 sagkyndige dommere. Dommerfuldmægtige er bemyndigede til at udføre bl.a. foged og skiftesager. Afgørelserne kan appelleres til Landsretten.
 Strafferetlige domstole i Danmark
 §26 Højesteret
 Dette er den øverste strafferetlige domstol i Danmark, og Højesteret svarer således til The Supreme Court, se §15. Højesteret behandler udelukkende appelsager fra Landsretten og Sø og Handelsretten. Domstolens organisation og sagsbehandling er som beskrevet i §22.
 §27 Landsretten
 Denne domstol befinder sig midt i det danske domstolshierarki og svarer således til crown court, se §18. Landsretten behandler kun straffesager som appelinstans. Som appelinstans behandler Landsretten straffesager appelleret fra byretten. Disse sager behandles af 3 juridiske dommere og 3 domsmænd, hvis der har medvirket domsmænd i byretten, af 3 juridiske dommere bistået af 9 nævninger, hvis sagen vedrører bevisspørgsmålet for tiltaltes skyld i en nævningesag fra byretten, eller af 3 juridiske dommere bistået af 3 domsmænd i andre nævningesager appelleret fra byretten. Afgørelserne kan kun appelleres til Højesteret hvis Procesbevillingsnævnet giver en tredjeinstansbevilling. Der findes en Østre og en Vestre Landsret, og de er organiseret som beskrevet i §23.
 §28 Sø- og Handelsretten
 Denne domstol har kompetence til at behandle straffesager som førsteinstansdomstol, hvor fagkundskab til søforhold skønnes at være af betydning. Afgørelserne kan appelleres til Højesteret. Domstolens organisation og sagsbehandling er som beskrevet i §24.
 §29 Byretten
 Dette er en underret i det danske domstolssystem og svarer således til magistrates' court, se §19. Byretten har kompetence til at behandle straffesager som førsteinstansdomstol. Sager, der medfører større straf end bøde, behandles normalt af en juridisk dommer bistået af 3 domsmænd (domsmandssager), eller af 3 juridiske dommere og 6 nævninger (nævningesager). Afgørelserne kan appelleres til Landsretten. Domstolens organisation er som beskrevet i §25.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 9.3.2021
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 82/60
 Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatusdokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav internetis aadressil http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 ÜRO eeskiri nr 156: ühtsed sätted, mis käsitlevad sõidukite tüübikinnitust seoses tarkvarauuendustega ja tarkvarauuenduste haldussüsteemiga [2021/388]
 Jõustumiskuupäev: 22. jaanuar 2021
 Käesolev dokument on üksnes dokumenteerimisvahend. Autentne ja õiguslikult siduv tekst on ECE/TRANS/WP.29/2020/80.
 SISUKORD
 EESKIRI
 1.
 Kohaldamisala
 2.
 Mõisted
 3.
 Tüübikinnituse taotlemine
 4.
 Märgistus
 5.
 Tüübikinnitus
 6.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistus
 7.
 Üldnõuded
 8.
 Sõidukitüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine
 9.
 Tootmise nõuetele vastavus
 10.
 Karistused tootmise nõuetele mittevastavuse korral
 11.
 Tootmise lõpetamine
 12.
 Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid
 LISAD
 1.
 Teabedokument
 1. liide. Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse näidis
 2.
 Teatis
 3.
 Tüübikinnitusmärgi kujundus
 4.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse näidis
 1. KOHALDAMISALA
 1.1.
 Käesolevat eeskirja kohaldatakse M-, N-, O-, R-, S- ja T-kategooria (1) sõidukite suhtes, mis võimaldavad tarkvarauuendusi.
 2. MÕISTED
 2.1.
 „Sõidukitüüp“ – sõidukid, mis ei erine üksteisest vähemalt järgmiste tunnuste poolest:
 a)
 sõidukitüübi tootja tähis;
 b)
 sõidukitüübi olulised kujunduselemendid, mis on seotud tarkvarauuendusprotsessidega.
 2.2.
 „RX tarkvara identifitseerimisnumber (RXSWIN)“ – sõiduki tootja määratud spetsiaalne tunnus, mis iseloomustab tüübikinnituse seisukohast olulist elektroonilise juhtsüsteemi tarkvara, mis käsitleb sõiduki omadusi lähtuvalt eeskirja nr X kohasest tüübikinnitusest.
 2.3.
 „Tarkvarauuendus“ – pakett, mida kasutatakse tarkvara ajakohastamiseks uuele versioonile ja mis hõlmab konfiguratsiooniparameetrite muutmist.
 2.4.
 „Paigaldus“ – allalaaditud tarkvarauuenduse installimis- ja aktiveerimisprotsess.
 2.5.
 „Tarkvarauuenduste haldussüsteem (SUMS)“ – süsteemne lähenemisviis, millega määratakse kindlaks korralduslikud protsessid ja menetlused tarkvarauuenduste väljastamise nõuete täitmiseks vastavalt käesolevale eeskirjale.
 2.6.
 „Sõiduki kasutaja“ – sõidukit käitav või juhtiv isik, sõiduki omanik, sõidukipargi haldaja volitatud esindaja või töötaja, sõidukitootja volitatud esindaja või töötaja või volitatud tehnik.
 2.7.
 „Ohutusrežiim“ – seadme rikke korral kasutatav liigse riskitasemeta töörežiim.
 2.8.
 „Tarkvara“ – elektroonilise juhtsüsteemi osa, mis koosneb digitaalsetest andmetest ja käsklustest.
 2.9.
 „Juhtmevaba tarkvarauuendus“ – andmete edastamine juhtmevabalt, ilma kaabli või muu kohaliku ühenduseta.
 2.10.
 „Süsteem“ – teatavat funktsiooni või funktsioone täitvate komponentide ja/või alamsüsteemide kogum.
 2.11.
 „Tervikluse kontrollimise andmed“ – digiandmed, millega võrdlemisel võib avastada andmetes vigu või muutusi. Need võivad hõlmata kontrollsummasid või räsiväärtusi.
 3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
 3.1.
 Sõiduki tüübikinnituse taotluse seoses tarkvarauuendusprotsessidega esitab sõiduki tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.
 3.2.
 Koos taotlusega tuleb esitada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris ja järgmised andmed:
 3.3.
 sõidukitüübi kirjeldus lähtuvalt käesoleva eeskirja 1. lisas nimetatud andmetest.
 3.4.
 Juhul kui need andmed on kaitstud intellektuaalomandi õigustega või on tegu tootja või tema tarnijate eriomase oskusteabega, teeb tootja või teevad tema tarnijad kättesaadavaks piisava teabe, mis võimaldab käesolevas eeskirjas osutatud kontrolli nõuetekohaselt läbi viia. Sellist teavet käsitletakse konfidentsiaalsena.
 3.5.
 Käesoleva eeskirja punktile 6 vastav tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistus.
 3.6.
 Tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse sõiduk, mis esindab tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüpi.
 3.7.
 Dokumendid tehakse kättesaadavaks kahes osas:
 a)
 tüübikinnituse saamiseks esitatav ametlik dokumendipakett, mis sisaldab 1. lisas loetletud materjale ja esitatakse tüübikinnitusasutusele või selle tehnilisele teenistusele tüübikinnituse taotluse esitamise ajal. Tüübikinnitusasutus või selle tehniline teenistus kasutab seda dokumendipaketti tüübikinnitusmenetluses võrdlusalusena. Tüübikinnitusasutus või selle tehniline teenistus peab tagama, et dokumendipakett jääb kättesaadavaks vähemalt kümneks aastaks alates sõidukitüübi tootmise lõpetamisest;
 b)
 käesoleva eeskirja nõuete täitmiseks vajalikud lisamaterjalid võivad jääda tootja valdusse, kuid need tuleb tüübikinnituse ajal teha kontrollimise tarvis kättesaadavaks. Tootja tagab, et tüübikinnituse ajal kontrollimise tarvis kättesaadavaks tehtud materjalid jäävad kättesaadavaks veel vähemalt kümneks aastaks alates sõidukitüübi tootmise lõpetamisest.
 4. MÄRGISTUS
 4.1.
 Igale käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud tüübile vastavale sõidukile tuleb kinnitada tüübikinnituse vormil kindlaksmääratud hästi märgatavasse ja kergesti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, millel on:
 4.1.1.
 ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber; (2)
 4.1.2.
 punktis 4.1.1 ettenähtud ringist paremal käesoleva eeskirja number, millele järgneb R-täht, mõttekriips ja tüübikinnitusnumber.
 4.2.
 Kui sõiduk vastab sõidukitüübile, mis on käesolevale eeskirjale vastava tüübikinnituse andnud riigis saanud tüübikinnituse ühe või mitme asjaomasele kokkuleppele lisatud muu eeskirja alusel, ei ole punktis 4.1.1 sätestatud tähist vaja korrata; sel juhul paigutatakse kõikide käesolevale eeskirjale vastava tüübikinnituse andnud riigis tüübikinnituse andmise aluseks olnud eeskirjade numbrid, tüübikinnitusnumbrid ning lisatähised tulpadena punktis 4.1.1 sätestatud tähisest paremale.
 4.3.
 Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.
 4.4.
 Tüübikinnitusmärk paigutatakse tootja kinnitatud sõiduki andmeplaadile või selle lähedusse.
 4.5.
 Näited tüübikinnitusmärgi kujunduse kohta on esitatud käesoleva eeskirja 3. lisas.
 5. TÜÜBIKINNITUS
 5.1.
 Tüübikinnitusasutused annavad tarkvarauuendusmenetluste ja -protsessidega seotud tüübikinnituse ainult käesoleva eeskirja nõuetele vastavatele sõidukitüüpidele.
 5.1.1.
 Tüübikinnitusasutus või tehniline teenistus teeb sõidukitüüpi esindava sõiduki kontrollimisega kindlaks, kas sõiduki tootja on dokumenteeritud meetmed rakendanud. Tüübikinnitusasutus või tehniline teenistus teeb valimi põhjal katsed ise või koostöös sõiduki tootjaga.
 5.2.
 Teade sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise või andmata jätmise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval vormil.
 5.3.
 Tüübikinnitusasutused ei anna tüübikinnitust, kui ei ole kontrollitud, kas tootja on kehtestanud piisava korra ja piisavad menetlused käesolevas eeskirjas kirjeldatud tarkvarauuendusprotsesside nõuetekohaseks haldamiseks.
 6. TARKVARAUUENDUSTE HALDUSSÜSTEEMI VASTAVUSTUNNISTUS
 6.1.
 Kokkuleppeosalised nimetavad tüübikinnitusasutuse, mis hindab tootjat ja väljastab tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse.
 6.2.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse taotluse esitab sõiduki tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.
 6.3.
 Taotlusele tuleb lisada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised andmed:
 6.3.1.
 tarkvarauuenduste haldussüsteemi kirjeldavad dokumendid;
 6.3.2.
 allkirjastatud deklaratsioon, mis on koostatud 1. lisa 1. liites esitatud näidise põhjal.
 6.4.
 Kasutades 1. lisa 1. liites esitatud näidist, deklareerib tootja ja tõendab hindamise käigus tüübikinnitusasutusele või selle tehnilisele teenistusele, et tal on olemas vajalikud protsessid kõigi käesoleva eeskirja kohaste tarkvarauuenduste nõuete täitmiseks.
 6.5.
 Kui hindamine on rahuldavalt lõpule viidud ja tootjalt on laekunud 1. lisa 1. liites esitatud näidisele vastav allkirjastatud deklaratsioon, antakse tootjale käesoleva eeskirja 4. lisas kirjeldatud tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistus (edaspidi „tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistus“).
 6.6.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistus kehtib kuni kolm aastat alates tunnistuse väljastamise kuupäevast, välja arvatud selle tühistamise korral.
 6.7.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse andnud tüübikinnitusasutus võib igal ajal kontrollida, kas nõuded on jätkuvalt täidetud. Kui käesolevas eeskirjas sätestatud nõudeid enam ei täideta, võidakse tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistus tühistada.
 6.8.
 Tootja teavitab tüübikinnitusasutust või selle tehnilist teenistust kõigist muudatustest, mis mõjutavad tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse asjakohasust. Pärast tootjaga konsulteerimist otsustab tüübikinnitusasutus või tehniline teenistus, kas on vaja uusi kontrolle.
 6.9.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse kehtivusaja lõppedes väljastab tüübikinnitusasutus positiivse hinnangu korral tarkvarauuenduste haldussüsteemi uue vastavustunnistuse või pikendab selle kehtivusaega kolme aasta võrra. Tüübikinnitusasutus väljastab uue tunnistuse juhul, kui tüübikinnitusasutuse või tehnilise teenistuse tähelepanu on juhitud muudatustele ja need on saanud positiivse hinnangu.
 6.10.
 Olemasolevad sõidukite tüübikinnitused ei kaota oma kehtivust tootja tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse aegumise tõttu.
 7. ÜLDNÕUDED
 7.1.
 Sõiduki tootja tarkvarauuenduste haldussüsteemile esitatavad nõuded
 7.1.1.
 Esialgse hindamise käigus kontrollitavad protsessid
 7.1.1.1.
 Protsess, mille käigus käesolevat eeskirja käsitlev teave dokumenteeritakse ja seda säilitatakse turvaliselt sõiduki tootja juures; taotluse korral võib selle teabe teha kättesaadavaks tüübikinnitusasutusele või tehnilisele teenistusele;
 7.1.1.2.
 protsess, mille käigus on võimalik üheselt kindlaks teha teave tüübikinnituse saanud süsteemi kõikide esialgsete ja uuendatud tarkvaraversioonide, sealhulgas tervikluse kontrollimise andmete ja asjaomase riistvara kohta;
 7.1.1.3.
 protsess, mille käigus on RXSWINiga sõidukitüübi puhul võimalik saada ja ajakohastada teavet sõidukitüübi RXSWINi kohta enne ja pärast tarkvarauuendust. See hõlmab võimet ajakohastada teavet asjakohase tarkvara versioonide ja nende tervikluse kontrollimise andmete kohta iga RXSWINi puhul;
 7.1.1.4.
 protsess, mille käigus sõiduki tootja saab RXSWINiga sõidukitüübi puhul kontrollida, kas tüübikinnituse saanud süsteemi osa tarkvaraversioon(id) on kooskõlas asjaomase RXSWINiga;
 7.1.1.5.
 protsess, mille käigus saab kindlaks teha ajakohastatud süsteemi mis tahes vastastikuse sõltuvuse muudest süsteemidest;
 7.1.1.6.
 protsess, mille käigus sõiduki tootja saab kindlaks teha tarkvarauuenduse sihtsõidukid;
 7.1.1.7.
 protsess, millega kinnitatakse tarkvarauuenduse ühilduvust sihtsõiduki(te) konfiguratsiooniga enne avaldamist. See hõlmab sihtsõiduki(te) viimase teadaoleva tarkvara/riistvara konfiguratsiooni hindamist, et teha kindlaks vastavus tarkvarauuendusele enne selle avaldamist;
 7.1.1.8.
 protsess, mille käigus hinnatakse, tehakse kindlaks ja registreeritakse, kas tarkvarauuendus mõjutab tüübikinnituse saanud süsteeme. Seejuures kaalutakse, kas tarkvarauuendus mõjutab või muudab parameetreid, mida kasutatakse nende süsteemide kirjeldamiseks, mida tarkvarauuendus võib mõjutada, või kas see võib muuta parameetreid, mida kasutatakse kõnealustele süsteemidele tüübikinnituse andmiseks (nagu on määratletud asjaomastes õigusaktides);
 7.1.1.9.
 protsess, mille käigus hinnatakse, tehakse kindlaks ja registreeritakse, kas tarkvarauuendus lisab, muudab või aktiveerib funktsioone, mida sõiduki tüübikinnituse andmisel ei olnud või mis ei olnud aktiveeritud, või muudab või blokeerib mis tahes muid õigusaktides määratletud parameetreid või funktsioone. Hindamise käigus kontrollitakse, kas:
 a)
 infopaketi kandeid on vaja muuta;
 b)
 katsetulemused kehtivad veel pärast sõiduki muutmist;
 c)
 sõiduki funktsioonides tehtud muudatus mõjutab sõiduki tüübikinnitust;
 7.1.1.10.
 protsess, mille käigus hinnatakse, tehakse kindlaks ja registreeritakse, kas tarkvarauuendus mõjutab mõnd muud süsteemi, mis on vajalik sõiduki jätkuvaks ohutuks käitamiseks, või kas tarkvarauuendus lisab või muudab sõiduki funktsioone võrreldes sõiduki registreerimise ajaga;
 7.1.1.11.
 protsess, mille käigus sõiduki kasutajat teavitatakse tarkvarauuendustest;
 7.1.1.12.
 protsess, mille käigus sõiduki tootja peab tegema vastutavatele ametiasutustele või tehnilistele teenistustele kättesaadavaks punktide 7.1.2.3 ja 7.1.2.4 kohase teabe. Seda võib teha tüübikinnituse, tootmise nõuetele vastavuse, turujärelevalve, tagasikutsumiste või korralise tehnoülevaatuse eesmärgil.
 7.1.2.
 Sõiduki tootja registreerib ja säilitab kõigi teataval sõidukitüübil tehtud tarkvarauuenduste kohta järgmise teabe:
 7.1.2.1.
 dokumendid, milles kirjeldatakse protsesse, mida sõiduki tootja kasutab tarkvara uuendamiseks, ja asjakohaseid standardeid, mida kasutatakse nende vastavuse tõendamiseks;
 7.1.2.2.
 dokumendid, milles kirjeldatakse asjaomaste tüübikinnituse saanud süsteemide konfiguratsiooni enne ja pärast tarkvarauuendust, kaasa arvatud tüübikinnituse saanud süsteemi riist- ja tarkvara (sh tarkvara versioonide) ning sõiduki või süsteemi kõigi asjakohaste parameetrite kordumatud tunnused;
 7.1.2.3.
 iga RXSWINi jaoks peab olema auditeeritav register, milles kirjeldatakse sõidukitüübi RXSWINi jaoks asjakohast tarkvara enne ja pärast tarkvarauuendust. See hõlmab teavet tarkvara versioonide ja nende tervikluse kontrollimise andmete kohta iga RXSWINi puhul;
 7.1.2.4.
 dokumendid, milles loetletakse tarkvarauuenduse sihtsõidukid ja kinnitatakse nende viimase teadaoleva konfiguratsiooni ühilduvust tarkvarauuendusega;
 7.1.2.5.
 kõigi asjaomase sõidukitüübi tarkvarauuenduste dokumendid, kus on kirjas:
 a)
 tarkvarauuenduse otstarve;
 b)
 milliseid sõiduki süsteeme või funktsioone tarkvarauuendus võib mõjutada;
 c)
 millised neist on saanud tüübikinnituse;
 d)
 vajaduse korral teave selle kohta, kas tarkvarauuendus mõjutab nende tüübikinnitusega süsteemide mõne asjakohase nõude täitmist;
 e)
 kas tarkvarauuendus mõjutab süsteemi tüübikinnituse mis tahes parameetrit;
 f)
 kas tüübikinnitusasutuselt on taotletud tarkvarauuenduse heakskiitu;
 g)
 kuidas ja millistel tingimustel võib tarkvarauuendust teha;
 h)
 kinnitus selle kohta, et tarkvarauuendus toimub turvaliselt;
 i)
 kinnitus selle kohta, et tarkvarauuendus on edukalt läbinud kontrolli- ja valideerimismenetlused.
 7.1.3.
 Turvalisus: sõiduki tootja peab tõendama järgmist:
 7.1.3.1.
 protsess, mida kasutatakse selleks, et tarkvarauuendused oleksid kaitstud, et mõistlikkuse piires vältida muutmist enne tarkvarauuenduse alustamist;
 7.1.3.2.
 kasutatavad tarkvarauuendusprotsessid on kaitstud, sealhulgas tarkvarauuenduste väljastussüsteemi väljatöötamise abil, et vältida mõistlikkuse piires nende ohtu seadmist;
 7.1.3.3.
 sõidukis kasutatava tarkvara toimimise ja koodi kontrollimiseks ja valideerimiseks kasutatavad protsessid on asjakohased.
 7.1.4.
 Juhtmevabadele tarkvarauuendustele esitatavad täiendavad nõuded
 7.1.4.1.
 Sõiduki tootja peab näitama, milliseid protsesse ja menetlusi ta kasutab, et hinnata, kas juhtmevabad tarkvarauuendused ei mõjuta turvalisust, kui neid tehakse sõidu ajal.
 7.1.4.2.
 Sõiduki tootja peab näitama, milliseid protsesse ja menetlusi ta kasutab selleks, et kui juhtmevaba tarkvarauuenduse lõpuleviimiseks on vaja spetsiaalseid oskusi nõudvat või keerukat toimingut, näiteks anduri programmeerimisjärgset kalibreerimist, saab tarkvarauuendus jätkuda üksnes siis, kui seda toimingut tegema volitatud isik on kohal või juhib protsessi.
 7.2.
 Sõidukitüübile esitatavad nõuded
 7.2.1.
 Tarkvarauuendusi käsitlevad nõuded
 7.2.1.1.
 Tarkvarauuenduste autentsust ja terviklust tuleb kaitsta, et mõistlikul määral vältida nende rikkumisi ja kehtetuid uuendusi.
 7.2.1.2.
 Kui sõidukitüübil on RXSWIN, kehtib järgmine.
 7.2.1.2.1.
 Iga RXSWIN on kordumatu. Kui sõiduki tootja muudab tüübikinnitusega seotud tarkvara, ajakohastatakse RXSWINi juhul, kui muutmine toob kaasa tüübikinnituse laiendamise või uue tüübikinnituse.
 7.2.1.2.2.
 Iga RXSWIN peab olema standardsel viisil kergesti loetav elektroonilise side liidese (vähemalt standardse liidese (pardadiagnostikapesa)) kaudu.
 Kui sõidukil ei ole RXSWINe, teatab tootja tüübikinnitusasutusele sõiduki või üksikute elektrooniliste juhtseadmete tarkvaraversiooni(d), mis on seotud asjaomaste tüübikinnitustega. Teadet uuendatakse iga kord pärast deklareeritud tarkvaraversiooni(de) ajakohastamist. Sellisel juhul peavad tarkvaraversioonid olema standardsel viisil kergesti loetavad elektroonilise side liidese (vähemalt standardse liidese (pardadiagnostikapesa)) kaudu.
 7.2.1.2.3.
 Sõiduki tootja kaitseb sõiduki RXSWINe ja/või tarkvara versioone muutmise eest. Tüübikinnituse andmise ajal tuleb konfidentsiaalselt esitada vahendid, mis on võetud kasutusele kaitseks sõiduki tootja valitud RXSWINi ja/või tarkvaraversiooni(de) volitamata muutmise eest.
 7.2.2.
 Täiendavad nõuded juhtmevabadele tarkvarauuendustele
 7.2.2.1.
 Sõidukil peavad olema seoses tarkvarauuendustega järgmised funktsioonid.
 7.2.2.1.1.
 Sõiduki tootja peab tagama, et rikke või katkestusega tarkvarauuenduse korral on sõidukil võimalik taastada eelmine versioon või et sõiduki saab pärast ebaõnnestunud või katkenud tarkvarauuendust lülitada turvarežiimile.
 7.2.2.1.2.
 Sõiduki tootja tagab, et tarkvarauuendusi on võimalik teha ainult siis, kui sõidukil on piisavalt võimsust tarkvarauuenduse lõpuleviimiseks (sealhulgas võimsus, mis on vajalik eelmise versiooni võimalikuks taastamiseks või sõiduki turvarežiimile lülitamiseks).
 7.2.2.1.3.
 Kui tarkvarauuenduse tegemine võib mõjutada sõiduki ohutust, peab sõiduki tootja näitama, kuidas uuendust turvaliselt teha. See saavutatakse tehniliste vahenditega, mis tagavad, et sõidukile tarkvarauuenduse tegemine on turvaline.
 7.2.2.2.
 Sõiduki tootja peab tõendama, et sõiduki kasutajat on võimalik tarkvarauuendusest eelnevalt teavitada. Kättesaadavaks tehtav teave peab sisaldama järgmist:
 a)
 tarkvarauuenduse eesmärk. See võib hõlmata tarkvarauuenduse tähtsust ja seda, kas tarkvarauuendus toimub tagasivõtmise ja/või turvalisuse eesmärgil;
 b)
 kõik muudatused, mis tehakse sõiduki funktsioonides tarkvarauuendusega;
 c)
 eeldatav aeg tarkvarauuenduse lõpuleviimiseks;
 d)
 sõiduki funktsioonid, mis ei pruugi tarkvarauuenduse tegemise ajal kättesaadavad olla;
 e)
 juhised, mis võivad aidata sõiduki kasutajal tarkvarauuendust ohutult teha.
 Sarnase sisuga tarkvarauuenduste rühmade puhul võib sama teave hõlmata tervet rühma.
 7.2.2.3.
 Olukorras, kus tarkvarauuenduse tegemine sõidu ajal ei pruugi olla turvaline, peab sõiduki tootja näitama, kuidas:
 a)
 tagada, et sõidukit ei saa tarkvarauuenduse ajal juhtida;
 b)
 tagada, et juht ei saa kasutada sõiduki funktsioone, mis mõjutaksid sõiduki ohutust või tarkvarauuenduse edukat sooritamist.
 7.2.2.4.
 Sõiduki tootja peab pärast tarkvarauuenduse tegemist näitama, kuidas rakendatakse järgmist:
 a)
 sõiduki kasutaja teavitamine tarkvarauuenduse õnnestumisest (või ebaõnnestumisest);
 b)
 sõiduki kasutaja teavitamine tehtud muudatustest ja vajaduse korral kasutusjuhendi ajakohastamisest.
 7.2.2.5.
 Sõidukil peab enne tarkvarauuendust olema tagatud eeltingimuste täitmine.
 8. SÕIDUKITÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE
 8.1.
 Kõigist sõidukitüübi muudatustest, mis mõjutavad tehnilisi näitajaid ja/või käesolevas eeskirjas nõutavaid dokumente, tuleb teavitada tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutust. Seejärel võib kinnitusasutus kas:
 8.1.1.
 otsustada, et tehtud muudatused on jätkuvalt kooskõlas varasema tüübikinnituse nõuete ja dokumentidega, või
 8.1.2.
 nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.
 8.1.3.
 Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise, laiendamise või andmata jätmise kohta edastatakse käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval vormil. Tüübikinnitusele laienduse andnud tüübikinnitusasutus annab sellele laiendusele seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval teatisevormil.
 9. TOOTMISE NÕUETELE VASTAVUS
 9.1.
 Tootmise nõuetele vastavuse menetlus peab vastama 1958. aasta kokkuleppe liites 1 sätestatud korrale (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), arvestades järgmisi nõudeid:
 9.1.1.
 tüübikinnituse omanik peab tagama, et tootmise nõuetele vastavuse kontrolli tulemused dokumenteeritakse ning et lisatud dokumendid jäävad kättesaadavaks ajavahemiku vältel, mis määratakse kindlaks kokkuleppel tüübikinnitusasutuse või selle tehnilise teenistusega. See ajavahemik ei ületa kümmet aastat tootmise lõpetamise hetkest alates;
 9.1.2.
 tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses tootmise vastavuse kontrollimiseks kasutatavaid meetodeid. Nende kontrollide tavaline sagedus on kord kolme aasta tagant;
 9.1.3.
 tüübikinnitusasutus või tehniline teenistus kinnitab regulaarselt, et sõiduki tootja kasutatud protsessid ja tehtud otsused vastavad nõuetele, eelkõige juhtudel, kui sõiduki tootja on otsustanud tüübikinnitusasutusele või tehnilisele teenistusele tarkvarauuendusest mitte teatada. Seda võib teha valimi põhjal.
 10. KARISTUSED TOOTMISE NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL
 10.1.
 Sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui käesolevas eeskirjas sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui näidissõidukid ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele.
 10.2.
 Kui tüübikinnitusasutus tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teatab ta sellest kohe käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval teatisevormil.
 11. TOOTMISE LÕPETAMINE
 11.1.
 Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab asutus sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele tüübikinnitusvormiga, mille lõppu on lisatud suurtähtedega kirjutatud märge „TOOTMINE LÕPETATUD” koos kuupäeva ja allkirjaga.
 12. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING TÜÜBIKINNITUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID
 12.1.
 Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised edastavad ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ning kellele tuleb saata teistes riikides väljaantud tõendid tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise ja tühistamise kohta.
 (1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitlevas konsolideeritud resolutsioonis (R.E.3.) (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, punkt 2) – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) 1958. aasta kokkuleppe osalisriikide tunnusnumbrid on esitatud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 3. lisas, dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6.
 1. LISA
 Teabedokument
 Alljärgnev teave esitatakse vajaduse korral kolmes eksemplaris koos sisukorraga. Joonised esitatakse sobivas mõõtkavas ja piisavalt üksikasjalikult A4-formaadis paberil või A4-formaati voldituna. Kui lisatakse fotod, peavad need olema piisavalt üksikasjalikud.
 1.
 Mark (tootja ärinimi): ...
 2.
 Tüüp ja üldine kaubanduslik kirjeldus: ...
 (Tüüp on tüübikinnituse saamiseks esitatud tüüp, kaubanduslik kirjeldus tähendab toodet, milles kinnitatud tüüpi kasutatakse.)
 3.
 Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile: ...
 4.
 Märgistuse asukoht: ...
 5.
 Sõidukikategooria(d): ...
 6.
 Tootja / tootja esindaja nimi ja aadress: ...
 7.
 Koostetehaste nimed ja aadressid: ...
 8.
 Representatiivsõiduki foto(d) ja/või joonis(ed): ...
 9.
 Tarkvarauuendused
 9.1.
 Sõidukitüübi ehituse üldandmed: ...
 9.2.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse number: ...
 9.3.
 Turvameetmed
 9.3.1.
 Tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübi dokumendid, milles on sätestatud, et tarkvarauuendused toimuvad turvaliselt ...
 9.3.2.
 Tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübi dokumendid, milles on sätestatud, et sõiduki RXSWINid on kaitstud volitamata muutmise eest ...
 9.4.
 Juhtmevabad tarkvarauuendused
 9.4.1.
 Tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübi dokumendid, milles on sätestatud, et tarkvarauuendused toimuvad turvaliselt ...
 9.4.2.
 Sõiduki kasutaja teavitamine tarkvarauuendusest enne ja pärast selle toimumist ...
 1. lisa 1. liide
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse näidis
 Tootja vastavustunnistus tarkvarauuenduste haldussüsteemi nõuetele vastavuse kohta
 Tootja nimi: ...
 Tootja aadress: ...
 ............... (tootja nimi) kinnitab, et ÜRO eeskirja nr 156 punktis 7.1 sätestatud tarkvarauuenduste haldussüsteemi nõuete täitmiseks vajalikud protsessid on kasutusele võetud ja jäävad kasutusse.
 Koostamise koht: ................................................ (koht)
 Kuupäev: ...
 Allakirjutaja nimi: ...
 Allakirjutaja ametikoht: ...
 ................................................
 (Tootja esindaja tempel ja allkiri)
 2. LISA
 Teatis
 (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Välja andnud:
 ametiasutuse nimi:
 ...
 ...
 ...
 milles käsitletakse sõidukitüübi (2):
 tüübikinnituse andmist
 tüübikinnituse laiendamist
 tüübikinnituse tühistamist alates pp/kk/aaaa
 tüübikinnituse andmata jätmist
 tootmise lõpetamist
 ÜRO eeskirja nr 156 kohaselt
 Tüübikinnituse nr: ...
 Laienduse nr: ...
 Laiendamise põhjus: ...
 1.
 Mark (tootja ärinimi): ...
 2.
 Tüüp ja üldine/üldised tootekirjeldus(ed): ...
 3.
 Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile: ...
 3.1.
 Märgistuse asukoht: ...
 4.
 Sõidukikategooria(d): ...
 5.
 Tootja / tootja esindaja nimi ja aadress: ...
 6.
 Tootmistehas(t)e nimi (nimed) ja aadress(id): ...
 7.
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse number: ...
 8.
 Juhtmevabad tarkvarauuendused (jah/ei): ...
 9.
 Katsete eest vastutav tehniline teenistus: ...
 10.
 Katsearuande kuupäev: ...
 11.
 Katsearuande number: ...
 12.
 Märkused (kui neid on): ...
 13.
 Koht: ...
 14.
 Kuupäev: ...
 15.
 Allkiri: ...
 16.
 Lisatud on loetelu tüübikinnitusasutusele esitatud teabest, mida on võimalik taotluse korral saada.
 (1) Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmata jätnud või selle tühistanud riigi tunnusnumber (vt käesoleva eeskirja sätted tüübikinnituse kohta).
 (2) Mittevajalik maha tõmmata.
 3. LISA
 Tüübikinnitusmärgi kujundus
 NÄIDIS A
 (Vt käesoleva eeskirja punkt 4.2)
 a = vähemalt 8 mm
 Sõidukile kinnitatud eespool kujutatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane maanteesõiduk on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) eeskirja nr 156 alusel ja tüübikinnitusnumbri 001234 all. Tüübikinnitusnumbri esimesed kaks kohta (00) näitavad, et tüübikinnitus on antud vastavalt käesoleva eeskirja originaalversioonile.
 4. LISA
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistuse näidis
 Tarkvarauuenduste haldussüsteemi vastavustunnistus
 ÜRO eeskirja nr 156 kohaselt
 Tunnistuse number [viitenumber]
 [....... tüübikinnitusasutus]
 tõendab, et
 tootja: ...
 tootja aadress: ...
 järgib eeskirja nr 156 sätteid
 Kontrolli kuupäev: ...
 Kontrollija (tüübikinnitusasutuse nimi ja aadress): ...
 Aruande number: ...
 Tunnistus kehtib kuni: [......................................................Kuupäev]
 Koostamise koht: [......................................................Koht]
 Koostamise aeg: [......................................................Kuupäev]
 [.......................................................Allkiri]


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 110 HR 7204 IH: To amend title 49, United States Code, to direct the
 U.S. House of Representatives
 2008-09-28
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 I
 110th CONGRESS
 2d Session
 H. R. 7204
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 September 28, 2008
 Ms. Jackson-Lee of
 Texas introduced the following bill; which was referred to the
 Committee on Transportation and
 Infrastructure
 A BILL
 To amend title 49, United States Code, to direct the
 Secretary of Transportation to establish sanctions and penalties applicable to
 an employer whenever an employee of the employer is convicted of driving an
 over-the-road bus under the influence of alcohol or a controlled substance
 while acting within the scope of the employee’s employment.
 1.Sanctions applicable to
 employers of over-the-road bus drivers convicted of driving under the
 influenceSection 31310 of
 title 49, United States Code, is amended by adding at the end the
 following:
 (j)Sanctions
 applicable to employers of over-the-road bus drivers convicted of driving under
 the influence
 (1)SanctionsThe
 Secretary shall issue regulations establishing sanctions and penalties
 applicable to an employer whenever an employee of the employer is convicted of
 driving an over-the-road bus under the influence of alcohol or a controlled
 substance while acting within the scope of the employee’s employment.
 (2)Minimum
 requirementsThe regulations
 issued under paragraph (1) shall require, at a minimum, that an employer
 described in paragraph (1) be subject for each offense, upon conviction, to
 imprisonment for a term not to exceed one year or a fine under title 18, or
 both.
 (3)Over-the-road bus
 definedIn this subsection,
 the term over-the-road bus means a commercial motor vehicle
 providing intercity, fixed-route over-the-road service or other over-the-road
 service, as such terms are defined in section 3038(a) of the Transportation
 Equity Act for the 21st Century (49 U.S.C. 5310 note; 112 Stat. 392).
 .


type: caselaw

text:
 3.3.2012
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 65/24
 Rikors ippreżentat fid-19 ta’ Diċembru 2011 — ZZ vs Il-Kummissjoni Ewropea
 (Kawża F-136/11)
 2012/C 65/46
 Lingwa tal-kawża: il-Franċiż
 Partijiet
 Rikorrenti: ZZ (rappreżentanti: D. Abreu Caldas, A. Coolen, E. Marchal, S. Orlandi, J.-N. Louis, avukati)
 Konvenuta: Il-Kummissjoni Ewropea
 Suġġett
 Annullament tad-deċiżjoni li tistabbilixxi l-bonus tad-drittijiet għal pensjoni tar-rikorrenti miksuba qabel id-dħul fis-servizz tagħha taħt l-iskema tal-pensjoni Komunitarja.
 Talbiet tar-rikorrenti
 —
 tannulla d-deċiżjoni tal-25 ta’ Mejju 2011 li tannulla u tissostitwixxi l-proposta ta’ trasferiment tad-drittijiet għal pensjoni tar-rikorrenti fil-kuntest tat-talba tagħha skont l-Artikolu 11(2) tal-Anness VIII tar-Regolamenti tal-Persunal, li tinkludi proposta ġdida kkalkulata abbażi tad-DĠE adottati fit-3 ta’ Marzu 2011;
 —
 tikkundanna lill-Kummissjoni Ewropea għall-ispejjeż.


text:
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/293
 PROTOKOL (č. 20)
 O POUŽITÍ NĚKTERÝCH HLEDISEK ČLÁNKU 26 SMLOUVY O FUNGOVÁNÍ EVROPSKÉ UNIE NA SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ A IRSKO
 VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
 PŘEJÍCE SI upravit určité otázky týkající se Spojeného království a Irska,
 S OHLEDEM na to, že mezi Spojeným královstvím a Irskem existuje mnoho let zvláštní úprava cestování,
 SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:
 Článek 1
 Bez ohledu na články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakékoli jiné ustanovení Smluv, jakékoli opatření vydané v rámci těchto smluv nebo jakoukoli mezinárodní dohodu uzavřenou Unií nebo Unií a členskými státy s jednou nebo několika třetími zeměmi je Spojené království oprávněno provádět na svých hranicích s jinými členskými státy kontroly osob, které chtějí vstoupit do Spojeného království, pokud to považují za nezbytné:
 a)
 k ověření práva na vstup do Spojeného království občanů členských států a osob na nich závislých, které požívají práv udělených právem Unie, jakož i občanů jiných států, jimž taková práva náleží podle dohody, kterou je Spojené království vázáno; a
 b)
 k rozhodnutí, zda jiným osobám povolení ke vstupu do Spojeného království bude vydáno či nikoli.
 Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se v žádném případě nedotýkají práva Spojeného království takové kontroly zavést a provádět. Uvádí-li se v tomto článku Spojené království, rozumí se tím i území, za jejichž zahraniční vztahy převzalo odpovědnost Spojené království.
 Článek 2
 Spojené království a Irsko mohou i nadále mezi sebou upravovat pohyb osob mezi svými územími („společný prostor cestování“), pokud práva osob uvedených v čl. 1 prvním pododstavci písm. a) tohoto protokolu zůstanou v plném rozsahu zachována. Článek 1 tohoto protokolu tudíž platí, pokud je zachována tato úprava, za stejných podmínek a předpokladů jako pro Spojené království též pro Irsko. Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se této úpravy nedotýkají.
 Článek 3
 Ostatní členské státy jsou oprávněny na svých hranicích nebo na všech místech, kde je možno vstoupit na jejich území, provádět kontroly osob, které chtějí vstoupit na jejich území ze Spojeného království nebo z území, za jejichž zahraniční vztahy převzalo odpovědnost Spojené království, pro tytéž účely, jaké jsou uvedeny v článku 1 tohoto protokolu, nebo z Irska, pokud článek 1 tohoto protokolu platí pro Irsko.
 Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se nedotýkají práv ostatních členských států takové kontroly zavést a provádět.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/32
 Определение на Общия съд от 10 декември 2013 г. — Von Storch и др./ЕЦБ
 (Дело T-492/12) (1)
 (Жалба за отмяна - Решения, приети от ЕЦБ - Технически параметри на паричните операции в рамките на Евросистемата - Мерки за запазване на наличността от обезпечения - Временни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпеченията - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
 2014/C 45/53
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Sven A. von Storch (Берлин, Германия) и още 5 216 други жалбоподатели, чиито имена са изброени в приложение към Определението (представители: M. Kerber и B. von Storch, avocats)
 Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: C. Kroppenstedt и G. Gruber, представители, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)
 Предмет
 Жалба, с която като основно искане се претендира, от една страна, отмяна на решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 6 септември 2012 г. относно редица технически параметри на паричните операции в рамките на Евросистемата на вторичните пазари на държавни ценни книжа и, от друга страна, се иска отмяна на решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 6 септември 2012 г. за приемане на мерки за запазване на наличността от обезпечения при контрагентите, за да се запази достъпът им до операциите на Евросистемата по предоставяне на ликвидност; при условията на евентуалност се иска отмяната на Насоки 2012/641/ЕС на ЕЦБ от 10 октомври 2012 г., изменящи Насоки ЕЦБ/2012/18 относно временни мерки по отношение на операции по рефинансиране на Евросистемата и допустимост на обезпеченията (ЕЦБ/2012/23) (ОВ L 284, стр. 14).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Г-н Sven von Storch и останалите 5 216 жалбоподатели, чиито имена са изброени в приложение към настоящото определение, понасят направените от тях съдебни разноски и се осъждат да заплатят съдебните разноски на Европейската централна банка (ЕЦБ).
 (1) ОВ C 32, 2.2.2013 г.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/10
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 14. dubna 2005
 ve věci C-335/03: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (1)
 (EZOZF - Prémie na hovězí a telecí maso - Kontroly - Reprezentativnost výběrových souborů - Přenesení výsledku kontroly na předchozí léta - Odůvodnění)
 (2005/C 132/17)
 Jednací jazyk: portugalština
 Ve věci C-335/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 25. července 2003, Portugalská republika (zmocněnec: L. Fernandes, ve spolupráci s C. Botelhem Monizem a E. Maiou Cadetem) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: A. M. Alves Vieira a L. Visaggio, ve spolupráci s N. Castrem Marquesem a F. Costou Leitem), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, R. Schintgen a J. Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 239, 4.10.2003


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. září 2014 Robertem Klarem a Franciscem Fernandezem proti usnesení vydanému dne 16. července 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-114/13, Klar a Fernandez Fernandez v. Komise
 (Věc T-665/14 P)
 2014/C 380/32
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Robert Klar (Grevenmacher, Lucembursko) et Francisco Fernandez Fernandez (Steinsel, Lucembursko) (zástupkyně: A. Salerno, advokátka)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Navrhovatelé navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. července 2014;
 —
 vrátil věc Soudu pro veřejnou službu k rozhodnutí ve věci samé;
 —
 náhradu veškerých nákladů řízení uložil Evropské komisi.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze skutečnosti, že Soud pro veřejnou službu měl nesprávně za to, že žaloby byla zjevně nepřípustná, protože před jejím podáním neproběhlo řádné administrativní řízení, neboť nóta orgánu oprávněného ke jmenování z října 2012 nemůže být považována za akt nepříznivě zasahující do něčích práv, ani z hlediska slovního obsahu, ani kontextu, ani formy; u takového aktu by plynula lhůta k podání stížnosti.


text:
 23.1.2017
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 22/12
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Nejvyšší soud České republiky (Republika Czeska) w dniu 4 listopada 2016 r. – Michael Dědouch i in./Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG
 (Sprawa C-560/16)
 (2017/C 022/17)
 Język postępowania: czeski
 Sąd odsyłający
 Nejvyšší soud České republiky
 Strony w postępowaniu głównym
 Strona skarżąca: Michael Dědouch, MUDr. Petr Streitberg, Pavel Suda
 Strona pozwana: Jihočeská plynárenská, a.s.; E.ON Czech Holding AG
 Pytania prejudycjalne
 1)
 Czy art. 22 pkt 2 rozporządzenia Rady (WE) nr 44/2001 (1) z dnia 22 grudnia 2000 r. w sprawie jurysdykcji i uznawania orzeczeń sądowych oraz ich wykonywania w sprawach cywilnych i handlowych (zwanego dalej „rozporządzeniem Bruksela I”) należy interpretować w ten sposób, że obejmuje on także postępowanie w sprawie badania zasadności wynagrodzenia, które akcjonariusz większościowy ma obowiązek wypłacić, jako ekwiwalent wartości papierów wartościowych z prawem do dywidendy, na rzecz poprzednich posiadaczy papierów wartościowych z prawem do dywidendy, w sytuacji gdy prawo własności tych papierów wartościowych uległo przeniesieniu na akcjonariusza większościowego w drodze decyzji podjętej podczas walnego zgromadzenia akcjonariuszy spółki akcyjnej, dotyczącej obowiązkowego przeniesienia praw własności pozostałych papierów wartościowych z prawem do dywidendy na rzecz tego akcjonariusza większościowego (zwanego także „przymusowym wykupem – squeeze out”), gdy w drodze uchwały przyjętej podczas walnego zgromadzenia spółki akcyjnej ustalono kwotę zasadnego wynagrodzenia oraz gdy wydano postanowienie sądu w sprawie przyznania uprawnienia do innej kwoty wynagrodzenia obowiązującej akcjonariusza większościowego i spółkę w odniesieniu do podstawy przyznania prawa, jak również względem pozostałych posiadaczy papierów wartościowych z prawem do dywidendy?
 2)
 Jeżeli na poprzednie pytanie należy udzielić odpowiedzi przeczącej, czy art. 5 pkt 1 lit. a) rozporządzenia Bruksela I należy interpretować w ten sposób, że obejmuje on także postępowanie w sprawie badania zasadności wynagrodzenia opisanego w pytaniu poprzednim?
 3)
 Jeżeli na oba poprzednie pytania należy udzielić odpowiedzi przeczącej, czy art. 5 pkt 3 rozporządzenia Bruksela I należy interpretować w ten sposób, że obejmuje on także postępowanie w sprawie badania zasadności wynagrodzenia opisanego w pytaniu pierwszym?
 (1) Rozporządzenie Rady (WE) nr 44/2001 z dnia 22 grudnia 2000 r. w sprawie jurysdykcji i uznawania orzeczeń sądowych oraz ich wykonywania w sprawach cywilnych i handlowych (Dz.U. 2001 L 12, s. 1).


text:
Małgorzata Rybarczyk • Opublikowane: 2015-11-16
 Kwestię dotyczące legalizacji domku kanadyjskiego można rozwiązać na dwa sposoby.
 Po pierwsze, jeśli domek nie jest związany na stałe z gruntem – fundamentami, wylewką czy też instalacją elektryczną lub wodociągową, to obiekt ten uznać można zgodnie z art. 3 pkt 5 Prawa budowlanego za tymczasowy obiekt budowlany. Obiektem takim jest obiekt budowlany przeznaczony do czasowego użytkowania w okresie krótszym od jego trwałości technicznej, przewidziany do przeniesienia w inne miejsce lub rozbiórki, a także obiekt budowlany niepołączony trwale z gruntem, jak: strzelnice, kioski uliczne, pawilony sprzedaży ulicznej i wystawowe, przekrycia namiotowe i powłoki pneumatyczne, urządzenia rozrywkowe, barakowozy, obiekty kontenerowe. Prawo budowlane przewiduje, iż pozwolenia na budowę nie wymaga budowa tymczasowych obiektów budowlanych, niepołączonych trwale z gruntem i przewidzianych do rozbiórki lub przeniesienia w inne miejsce w terminie e nie późniejszym niż 120 dni od dnia rozpoczęcia budowy (posadowienia domku na działce). Takiej sytuacji wymaga się jedynie dokonania zgłoszenia do starosty tego faktu. Minusem tego postępowania jest fakt, iż po upływie 120 dni powinien Pan przestawić domek w inne miejsce i kolejny raz dokonać zgłoszenia.
 Należy jednak podkreślić, że brak trwałego połączenia z gruntem obiektu budowlanego sam przez się nie decyduje o tym, czy obiekt ten wymaga pozwolenia na budowę, zgłoszenia, bądź może być zwolniony z tych rygorów (wyrok Naczelnego Sądu Administracyjnego z dnia 1 sierpnia 2003 r., sygn. akt IV SA 2977/0).
 Druga, i ostatnio coraz częstsza interpretacja terminu „domek holenderski”, prowadzi do wniosku, iż na jego postawienie na działce wymagane jest pozwolenie na budowę. Stosownie do art. 3 pkt 1 Prawa budowlanego obiektem budowlanym jest: budynek wraz z instalacjami i urządzeniami technicznymi (lit. a), budowla stanowiącą całość techniczno – użytkową wraz z instalacjami i urządzeniami (lit. b) oraz obiekt małej architektury (lit. c). Przy czym, jak wskazał Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku w wyroku z dnia 6 listopada 2007 r., sygn. akt II SA/Bk 506/07, „pojęcie »budowla« nie oznacza, że ma to być budynek wzniesiony od podstaw i trwale związany z gruntem, lecz jest to każdy inny obiekt wolnostojący, służący m.in. do sezonowego zamieszkiwania i użytkowany jako domek letniskowy”. Na budowę zaś obiektu konieczne jest uzyskania pozwolenia na budowę, zgodnie z art. 28 ust. 1 prawa budowlanego.
 W sprawie opartej na stanie faktycznym zbliżonym do Pańskiego WSA w Olsztynie w wyroku z dnia 26 czerwca 2012 r., sygn. akt II SA/Ol 381/12, stwierdził:
 „Jak wynika ze zgromadzonego w rozpoznawanej sprawie materiału dowodowego, na działce ustawiono przyczepę kempingową (domek holenderski), do której dobudowano zadaszony drewniany taras, a także podłączono przyłącza energetyczne, wodociągowe i kanalizacyjne. Nie budzi zatem wątpliwości, iż przedmiotowa przyczepa kempingowa pełni funkcję mieszkalno – letniskową. Należy przy tym zaznaczyć, iż ustalenia te nie były kwestionowane przez stronę skarżącą na żadnym etapie postępowania. W związku z powyższym, biorąc pod uwagę sposób użytkowania przyczepy i przystosowanie jej do zamieszkiwania letniskowego, jak i okres jej funkcjonowania na działce należy stwierdzić, iż jest to obiekt budowlany w rozumieniu art. 3 pkt 1 lit. b ustawy Prawo budowlane. Należy zauważyć, iż kwestia charakteru prawnego przyczepy kempingowej w świetle przepisów Prawa budowlanego była wielokrotnie przedmiotem orzecznictwa sądowoadministracyjnego , które jednoznacznie uznaje ustawione na gruncie przyczepy kempingowe, nie spełniające w danej chwili swojej pierwotnej funkcji transportowo – komunikacyjnej, za obiekty budowlane (por. wyrok Naczelnego Sądu Administracyjnego z dnia 24 maja 2012 r., sygn. akt II OSK 384/11). Zatem posadowienie przyczepy kempingowej wymagało stosownie do treści art. 28 ust. 1 ustawy Prawo budowlane uzyskania pozwolenia na budowę.”
 Ponieważ Pańska przyczepa znajduje się już na działce i jest obudowana wiatą, to konieczna jest jej legalizacja. Procedura legalizacyjna wszczynana jest z urzędu – gdy organ poweźmie informacje lub na osobisty wniosek właściciela. Wniosek składa się na piśmie do właściwego organu nadzoru budowlanego, brak jest ustawowego wzoru takiego wniosku, zazwyczaj każdy organ posiada własny. Organ następnie dokonuje oględzin obiektu (domku) oraz nakłada obowiązek przedstawienia, w wyznaczonym terminie zaświadczenia wójta, burmistrza albo prezydenta miasta o zgodności budowy z ustaleniami obowiązującego miejscowego planu zagospodarowania przestrzennego albo ostatecznej decyzji o warunkach zabudowy i zagospodarowania terenu, w przypadku braku obowiązującego planu zagospodarowania przestrzennego. A także do złożenia:
 czterech egzemplarzy projektu budowlanego wraz z opiniami, uzgodnieniami, pozwoleniami i innymi dokumentami wymaganymi przepisami szczególnymi oraz zaświadczeniem, aktualnym na dzień opracowania projektu;
 Przedłożenie w wyznaczonym terminie dokumentów, o których mowa powyżej, traktuje się jak wniosek o zatwierdzenie projektu budowlanego i pozwolenie na wznowienie robót budowlanych, jeżeli budowa nie została zakończona. Następnie organ wylicza opłatę legalizacyjną. Jeżeli w terminie 7 dni od dnia doręczenia postanowienia nakładającego opłatę legalizacyjną nie zostanie ona uregulowana, organ nadzoru budowlanego zobowiązany jest wydać decyzję o nakazie rozbiórki obiektu budowlanego. W przypadku, gdy opłata legalizacyjna została uregulowana, a budowa bez wymaganego zgłoszenia robót budowlanych została zakończona, wnioskodawca/inwestor może przystąpić do użytkowania obiektu budowlanego (zasada tzw. milczącej zgody). W przypadku wydania decyzji o nakazie rozbiórki inwestor/właściciel lub zarządca obiektu zobowiązany jest na swój koszt dokonać rozbiórki obiektu budowlanego objętego tym nakazem (art. 48–49).
 Pojęcie »rozbiórka obiektu budowlanego« nie jest tożsame z rozebraniem na poszczególne części obiektu zrealizowanego w innym miejscu i jedynie ustawionego na danym terenie, a takim obiektem jest niewątpliwie przyczepa kempingowa. W takim wypadku wykonanie rozbiórki polega na usunięciu (wywiezieniu) obiektu z terenu, na którym został nielegalnie posadowiony (por. wyrok WSA w Warszawie z dnia 5 listopada 2010 r., sygn. akt VII SA/Wa 1504/10).
 Tak więc wystarczy, że złoży Pan wniosek, a potem organ sam wskaże Panu kolejne kroki konieczne.
 Jestem właścicielem długiej działki. Na jednym jej końcu jest droga gminna, a na drugim powiatowa. Chciałbym wybudować ogrodzenie o wysokości 1,5...
 10 lat temu wybudowałam kuty płot na słupkach metalowych od strony ulicy na długości około 30 m bez zgłoszenia do starostwa. Czy mogę teraz zalegalizować...
 Sąsiad wybudował altanę bez zgłoszenia blisko granicy mojej działki. Po interwencji inspektora nadzoru budowlanego usunął ją. Po tym wydarzeniu sąsiad...
 Posiadam taras w swoim domu. Zarówno dom i taras znajdują się w granicy działki sąsiada. Chciałabym wybudować na tarasie ogród zimowy, który...
 W 2012 r. dobudowałam ganek przy wejściu do budynku mieszkalnego bez pozwolenia na budowę. Po kontroli nadzoru budowlanego dostałam decyzję o rozbiórce...
 Jestem użytkownikiem działki ROD, posiadam altanę o obrysie 25 m 2 . Chciałbym dodatkowo wybudować narzędziownię wolnostojącą, tak aby...
 Ogrodzenie z płyt betonowych o wysokości 2,5 m
 Sąsiad postawił ogrodzenie międzysąsiedzkie z płyt betonowych o wysokości 2,5 m bez porozumienia ze mną. Ogrodzenie zacienia ogród oraz cześć...


type: wikipedia

text:
Zagłębie Lubin – nieistniejący kobiecy polski klub piłkarski z Lubina. Drużyna występowała w ekstralidze, a jego domowymi obiektami były: Stadion Górniczy (2006–2008) oraz Stadion Zagłębia Lubin (2008–2016). Zespół istniał w latach 2006–2016.
 Historia
 Kobieca sekcja piłki nożnej została utworzona w 2006 roku. W tym samym roku kobieca drużyna zadebiutowała w rozgrywkach ligowych – II lidze, gr. dolnośląskiej 2006/2007 10 września 2006 roku, kiedy to Miedziowe przegrały 5:1 na wyjeździe z rezerwami AZS-u Wrocław 5:1. W sezonie 2009/2010 awansowały do I ligi.
 W sezonie 2012/2013 drużyna trenera Piotra Błauciaka wywalczyła historyczny awans do ekstraligi, w której debiut zaliczyła 28 sierpnia 2013 roku na wyjeździe, kiedy drużyna pod wodzą nowego trenera – Andrzeja Turkowskiego przegrała to 0:2 z AZS-em Wrocław, a cały sezon 2013/2014 zakończyła na 5. miejscu. Sezon 2014/2015 okazał się najlepszym w historii kobiecej sekcji piłkarskiej – najpierw dotarły do ćwierćfinału Pucharu Polski, w którym przegrały 4:1 z Mitechem Żywiec, a w ekstralidze zajęły 2. miejsce, przegrywając bilansem goli z Medykiem Konin, zdobywając tym samym wicemistrzostwo Polski.
 Jednak po tym sukcesie sytuacja finansowa i organizacyjna w klubie uległa w pogorszeniu. Mimo awansu do półfinału Pucharu Polski 2015/2016, drużyna 8 czerwca 2016 roku została rozwiązana, a dwa ostatnie mecze ligowe: z AZS-em Wrocław i AZS-em Wałbrzych oddała walkowerem 3:0. Ostatni mecz rozegrała 28 maja 2016 roku, kiedy to przegrała na wyjeździe 5:0 z Mitechem Żywiec.
 9 października 2020 roku ogłoszono w klubie reaktywację kobiecej sekcji piłki nożnej, jednakże w akademii nabór dziewczynek z rocznika 2013–2016.
 Poszczególne sezony
 Sukcesy
 Wicemistrzostwo Polski: 2015
 5. miejsce w ekstralidze: 2014
 Awans do I ligi: 2013
 Awans do II ligi: 2010
 Ćwierćfinał Pucharu Polski: 2015
 Półfinał Pucharu Polski: 2016
 Rekordy i statystyki
 Liczba sezonów w Ekstraklasie: 3 (2013–2016)
 Pierwszy mecz w Ekstraklasie: 28.08.2013 Zagłębie Lubin – AZS Wrocław 0:2
 Pierwszy zdobyty punkt w Ekstraklasie: 29.09.2013 KKP Bydgoszcz – Zagłębie Lubin 2:2
 Pierwsze zwycięstwo w Ekstraklasie: 05.10.2013 Zagłębie Lubin – GOSiR Piaseczno 4:0
 Najwyższe zwycięstwo w Ekstraklasie: 07.06.2015 FC Katowice – Zagłębie Lubin 0:14
 Najwyższa porażka w Ekstraklasie:
 14.05.2016 Zagłębie Lubin – Medyk Konin 0:5
 28.05.2016 Mitech Żywiec – Zagłębie Lubin 5:0
 Ostatni mecz w Ekstraklasie: 28.05.2016 Mitech Żywiec – Zagłębie Lubin 5:0
 Najwyższe zwycięstwo u siebie: 20.10.2007 Zagłębie Lubin – Mirostowiczanka Mirostowice Dolne 19:0
 Najwyższe zwycięstwo na wyjeździe: 17.05.2008 Mirostowiczanka Mirostowice Dolne – Zagłębie Lubin 1:16
 Najwyższa porażka u siebie: 12.05.2007 Zagłębie Lubin - Unia Opole 0:9
 Najwyższa porażka na wyjeździe: 07.10.2006 Unia Opole - Zagłębie Lubin 7:1
 Znane zawodniczki
 Agata Tarczyńska
 Emilia Zdunek
 Trenerzy
 do 2011: Krzysztof Kotlarski
 2011–2013: Piotr Błauciak
 2013–2015: Andrzej Turkowski
 2015–2016: Przemysław Cielewicz
 Przypisy
 Linki zewnętrzne
 Zagłębie Lubin w bazie 90minut.pl
 Zagłębie Lubin w bazie Kobiecapilka.pl
 Nieistniejące polskie kluby piłkarskie
 Kluby piłkarskie założone w 2006
 Kluby piłkarskie rozwiązane w 2016


text:
 |
 Uitvoeringsverordening (EU) nr. 658/2011 van de Commissie van 7 juli 2011 tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit
 Publicatieblad Nr. L 180 van 08/07/2011 blz. 0043 - 0044
 Uitvoeringsverordening (EU) nr. 658/2011 van de Commissievan 7 juli 2011tot vaststelling van de forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruitDE EUROPESE COMMISSIE,Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten ("integrale-GMO-verordening") [1],Gezien Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie van 7 juni 2011 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, wat de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit betreft [2], en met name artikel 136, lid 1,Overwegende hetgeen volgt:Bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 zijn, op grond van de resultaten van de multilaterale handelsbesprekingen van de Uruguayronde, de criteria vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de perioden die in bijlage XVI, deel A, bij die verordening zijn vermeld, de forfaitaire waarden bij invoer uit derde landen vaststelt,HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:Artikel 1De in artikel 136 van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld in de bijlage bij de onderhavige verordening.Artikel 2Deze verordening treedt in werking op 8 juli 2011.Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.Gedaan te Brussel, 7 juli 2011.Voor de Commissie, namens de voorzitter,José Manuel Silva RodríguezDirecteur-generaal Landbouw en plattelandsontwikkeling[1] PB L 299 van 16.11.2007, blz. 1.[2] PB L 157 van 15.6.2011, blz. 1.--------------------------------------------------BIJLAGEForfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijs van bepaalde groenten en fruit(EUR/100 kg) |GN-code | Code derde landen [1] | Forfaitaire invoerwaarde |07020000 | AL | 49,0 |MK | 26,7 |TR | 53,0 |US | 26,0 |ZZ | 38,7 |07070005 | TR | 95,0 |ZZ | 95,0 |07099070 | TR | 110,5 |ZZ | 110,5 |08055010 | AR | 66,6 |BR | 42,9 |TR | 73,2 |UY | 70,0 |ZA | 65,6 |ZZ | 63,7 |08081080 | AR | 152,5 |BR | 80,0 |CL | 91,4 |CN | 75,3 |EC | 60,7 |NZ | 110,3 |US | 123,2 |UY | 50,2 |ZA | 83,6 |ZZ | 91,9 |08082050 | AR | 105,8 |AU | 60,8 |CL | 128,5 |CN | 85,8 |NZ | 135,1 |ZA | 90,8 |ZZ | 101,1 |08091000 | TR | 250,3 |XS | 101,8 |ZZ | 176,1 |08092095 | CL | 298,8 |SY | 253,3 |TR | 282,4 |ZZ | 278,2 |[1] Landennomenclatuur vastgesteld bij Verordening (EG) nr. 1833/2006 van de Commissie (PB L 354 van 14.12.2006, blz. 19). De code "ZZ" staat voor "overige oorsprong".--------------------------------------------------


text:
Centripetálna síla (tudi rádialna síla; oznaka Fc) je sila, ki deluje pri kroženju in ukrivlja tir krožečega telesa. Leži na zveznici osišča in trenutne lege točke na krožnici in je usmerjena proti osišču. Ker je pravokotna na obodno hitrost, ne spreminja velikosti hitrosti telesa, ampak le njeno smer. Matematični opis centripetalne sile je izpeljal Christiaan Huygens leta 1659.
 Skladno z drugim Newtonovim zakonom povezuje centripetalno silo in radialni pospešek zveza:
 Pri tem je m masa telesa.
 Centripetalno silo lahko izrazimo tudi z obodno ali kotno hitrostjo:
 Glej tudi
 centrifugalna sila
 Coriolisova sila
 vztrajnostna sila
 Mehanika
 Fizikalne sile
 Vrtenje
 Kinematika
 Pospešek