text:
29.5.2014
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 162/1
 Pagal tarptautinę viešąją teisę juridinę galią turi tik JT EEK tekstų originalai. Šios taisyklės statusas ir įsigaliojimo data turėtų būti tikrinami pagal paskutinę statusą nurodančio JT EEK dokumento TRANS/WP.29/343 versiją, kurią galima rasti
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT EEK) taisyklė Nr. 5. Vienodos variklinių transporto priemonių vientisųjų priekinių žibintų (VPŽ), skleidžiančių europinį asimetrinį trumposios arba tolimosios šviesos srautą, arba abu šiuos srautus, patvirtinimo nuostatos
 Įtrauktas visas galiojantis tekstas iki:
 03 serijos pakeitimų; įsigaliojimo data – 2014 m. birželio 10 d.
 TURINYS
 TAISYKLĖ
 1.
 Taikymo sritis
 2.
 Apibrėžtys
 3.
 Patvirtinimo paraiška
 4.
 Ženklai
 5.
 Patvirtinimas
 6.
 Bendrosios specifikacijos
 7.
 Vardinės vertės
 8.
 Apšvietimas
 9.
 Spalva
 10.
 Nepatogumo įvertinimas
 11.
 Gamybos atitiktis
 12.
 Baudos už gamybos neatitiktį
 13.
 Vientiso priekinio žibinto įtaiso (VPŽ įtaiso) tipo modifikacijos ir patvirtinto tipo išplėtimas
 14.
 Visiškas gamybos nutraukimas
 15.
 Pereinamojo laikotarpio nuostatos
 16.
 Už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų ir administracijos padalinių pavadinimai ir adresai
 PRIEDAI
 1 priedas.
 Žemės ar miško ūkio traktorių ir kitų lėtaeigių transporto priemonių VPŽ įtaisai
 2 priedas.
 Pranešimas dėl vientiso priekinio žibinto įtaiso tipo patvirtinimo suteikimo, patvirtinto tipo išplėtimo, atsisakymo suteikti patvirtinimą, patvirtinimo panaikinimo, visiško gamybos nutraukimo pagal Taisyklę Nr. 5
 3 priedas.
 Būtiniausi gamybos atitikties kontrolės tvarkos reikalavimai
 4 priedas.
 Patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai
 5 priedas.
 Fotometrinių savybių pastovumo bandymas atliekant komplektinių žibintų bandymus
 6 priedas.
 Žibintų su plastikiniais sklaidytuvais reikalavimai. Sklaidytuvų arba medžiagos bandinių ir komplektinių žibintų bandymas
 1 priedėlis.
 Chronologinė patvirtinimo bandymų atlikimo tvarka
 2 priedėlis.
 Šviesos sklaidos ir praleidimo matavimo metodas
 3 priedėlis.
 Bandymas purškimo metodu
 4 priedėlis.
 Sukibimo bandymas lipnia juosta
 7 priedas.
 Būtiniausi inspektoriaus atliekamos bandinių atrankos reikalavimai
 1. TAIKYMO SRITIS (1)
 Ši taisyklė taikoma T kategorijos transporto priemonių vientisiems priekiniams žibintams (VPŽ) (2).
 2. APIBRĖŽTYS
 Šioje taisyklėje:
 2.1.
 vientisas priekinio žibinto įtaisas (toliau – VPŽ įtaisas) – priekinio žibinto įtaisas, kurio komponentai, įskaitant atšvaitų sistemą, sklaidytuvų sistemą ir vieną arba daugiau elektros šviesos šaltinių, sudaro vieną nedalomą sistemą, kuri yra užplombuota per gamybos procesą ir kurią galima išardyti tik taip, kad įtaisas taptų visiškai netinkamu naudoti;
 2.2.
 sklaidytuvas – tolimiausia priekinio žibinto (bloko) sudedamoji dalis, praleidžianti šviesą pro šviečiamąjį paviršių;
 2.3.
 danga – vienas ar keli produkto ar produktų, kuriais padengiamas išorinis sklaidytuvo paviršius, sluoksniai;
 2.4.
 VPŽ įtaisai yra laikomi skirtingo tipo, jeigu jie vienas nuo kito skiriasi viena ar daugiau iš šių esminių formos aspektų arba savybių:
 2.4.1.
 prekės pavadinimu arba ženklu;
 2.4.2.
 optinės sistemos savybėmis;
 2.4.3.
 papildomomis sudedamosiomis dalimis, kurios įtaisui veikiant gali pakeisti optinius efektus atspindėdamos, lauždamos ar sugerdamos šviesą ir (arba) deformuodamosi;
 2.4.4.
 vardine įtampa (gali būti suteiktas tas pats patvirtinimo numeris, jei pakeista tik vardinė įtampa);
 2.4.5.
 vardine galia;
 2.4.6.
 kaitinamojo (-ųjų) siūlo (-ų) forma;
 2.4.7.
 spindulių pluošto tipu (artimoji šviesa, tolimoji šviesa arba abu tipai);
 2.4.8.
 tinkamumu eismui dešiniąja arba kairiąja kelio puse arba abiem eismo kryptims;
 2.4.9.
 skleidžiamos šviesos spalva;
 2.4.10.
 sklaidytuvo ir dangos, jeigu ji yra, medžiagomis.
 2.5.
 Įtaiso skleidžiamos šviesos spalva. Šioje taisyklėje vartojamos Taisyklėje Nr. 48 ir teikiant tipo patvirtinimo paraišką galiojančios serijos jos pakeitimuose pateiktos spinduliuojamos šviesos spalvos apibrėžtys.
 3. PATVIRTINIMO PARAIŠKA
 3.1.
 Patvirtinimo paraišką pateikia prekės pavadinimo arba ženklo savininkas arba jo tinkamai įgaliotas atstovas. Joje nurodoma:
 3.1.1.
 ar VPŽ įtaisas skirtas skleisti ir artimąją, ir tolimąją šviesą, ar tik vieną iš jų;
 3.1.2.
 jei priekinis žibintas skirtas skleisti artimąją šviesą, ar jis suprojektuotas eismui kairiąja ir dešiniąja pusėmis, ar tik eismui viena iš šių pusių;
 3.1.3.
 jei taikoma, kad jis yra skirtas žemės ar miško ūkio traktoriams ir kitoms lėtaeigėms transporto priemonėms (žr. 1 priedą).
 3.2.
 Prie kiekvienos patvirtinimo paraiškos pridedama:
 3.2.1.
 trys pakankamai išsamių, kad būtų galima nustatyti tipą, VPŽ įtaiso (su sklaidytuvo liejinio detalėmis, jeigu taikytina) priekinio ir skerspjūvio atvaizdo brėžinių egzemplioriai; 1:2 mastelio brėžiniuose taip pat parodoma kaitinamasis (-ieji) siūlas (-ai) ir skydas (-ai) iš priekio ir iš šono; brėžiniuose privalo būti parodyta patvirtinimo ženklui ir papildomiems simboliams skirta vieta patvirtinimo ženklo apskritimo atžvilgiu;
 3.2.2.
 trumpas techninis aprašas;
 3.2.3.
 šie bandiniai:
 3.2.3.1.
 jeigu norima patvirtinti VPŽ įtaisą, skleidžiantį baltą šviesą, – penki bandiniai;
 3.2.3.2.
 jeigu norima patvirtinti VPŽ įtaisą, skleidžiantį spalvinę šviesą, – vienas spalvotos šviesos įtaiso bandinys ir penki to paties tipo baltos šviesos įtaisų bandiniai, kurie nuo pateikto tipo skiriasi tik tuo, kad jų sklaidytuvas arba filtras yra bespalvis;
 3.2.3.3.
 jei tai VPŽ įtaisai, kurie nuo tipo, kuris skirtas skleisti baltą šviesą, skiriasi tik tuo, kad jie yra suprojektuoti skleisti spalvotą šviesą ir kurie anksčiau atlikus 6, 7 ir 8 dalyse numatytus bandymus atitiko reikalavimus, pakanka pateikti vieną spalvotos šviesos įtaisų bandinį tik 9 dalyje numatytiems bandymams atlikti.
 3.2.4.
 Plastiko, iš kurio pagaminti sklaidytuvai, bandymui:
 3.2.4.1.
 trylika sklaidytuvų;
 3.2.4.1.1.
 šeši iš šių sklaidytuvų gali būti pakeisti šešiais ne mažesniais kaip 60 × 80 mm dydžio medžiagos bandiniais, plokščiu arba išgaubtu išoriniu paviršiumi ir ne mažesne kaip 15 × 15 mm iš esmės plokščia sritimi viduryje (kreivio spindulys ne mažesnis kaip 300 mm);
 3.2.4.1.2.
 kiekvienas toks sklaidytuvas arba medžiagos bandinys turi būti pagaminti tokiu pačiu būdu, kuris naudojamas masinėje gamyboje;
 3.2.4.2.
 atšvaitas, prie kurio pagal gamintojo instrukcijas gali būti montuojami lęšiai.
 3.3.
 Sklaidytuvų ir, jei yra, jų dangų medžiagos turi būti pateiktos kartu su šių medžiagų ir dangų savybių bandymų ataskaita, jei jos jau buvo išbandytos.
 3.4.
 Prieš suteikdama tipo patvirtinimą kompetentinga institucija patikrina, ar taikomos tinkamos priemonės veiksmingai gamybos atitikties kontrolei užtikrinti.
 4. ŽENKLAI (3)
 4.1.
 Patvirtinti pateikti VPŽ įtaisai ženklinami paraiškos pateikėjo naudojamu prekės pavadinimu arba ženklu.
 4.2.
 Ant jų priekinio sklaidytuvo paliekami pakankamo dydžio tarpai 5 dalyje nurodytam patvirtinimo ženklui ir papildomiems simboliams; ši vieta turi būti nurodyta 3.2.1 punkte minėtuose brėžiniuose.
 4.3.
 Ant šių įtaisų sklaidytuvo arba korpuso nurodoma tolimosios šviesos kaitinamojo siūlo vardinė įtampa ir vardinė galia, o po jos, jeigu taikytina, – artimosios šviesos kaitinamojo siūlo vardinė galia.
 4.4.
 Jeigu VPŽ įtaisai suprojektuoti ir toms šalims, kuriose eismas vyksta dešiniąja puse, ir toms, kuriose eismas vyksta kairiąja puse, du transporto priemonėje sumontuoti įtaisai pažymimi raidėmis „R/D“ (eismo dešiniąja puse padėtis) ir raidėmis „L/G“ (eismo kairiąja puse padėtis).
 4.5.
 Prekės pavadinimai arba ženklai ir ženklinimas, nustatyti pagal 4 dalį, turi būti aiškiai įskaitomi ir nenutrinami.
 5. PATVIRTINIMAS
 5.1. Bendrosios nuostatos
 5.1.1. Jeigu visi pagal 3 dalį pateikti VPŽ įtaiso tipo pavyzdžiai atitinka šios taisyklės nuostatas, suteikiamas patvirtinimas.
 5.1.2. Jei sugrupuotieji, kombinuotieji ar tarpusavyje sujungtieji žibintai atitinka daugiau nei vienos taisyklės reikalavimus, jie gali būti ženklinami tik vienu tarptautiniu patvirtinimo ženklu su sąlyga, kad kiekvienas iš sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų atitinka jam taikomas nuostatas.
 5.1.3. Kiekvienam patvirtintam tipui paskiriamas patvirtinimo numeris. Ta pati susitariančioji šalis negali paskirti to paties numerio kito tipo priekiniam žibintui, kuriam taikoma ši taisyklė, išskyrus tuo atveju, jei išplečiamas patvirtintas įtaiso, kuris skiriasi tik skleidžiamos šviesos spalva, tipas.
 5.1.4. Pranešimas apie priekinio žibinto tipo patvirtinimą, jo išplėtimą, atsisakymą suteikti patvirtinimą ar patvirtinimo panaikinimą, visiškai nutrauktą gamybą pagal šią taisyklę perduodamas šią taisyklę taikančioms 1958 m. susitarimo šalims naudojant blanką, atitinkantį šios taisyklės 2 priede pateiktą pavyzdį.
 5.1.5. Be 4.1 punkte nurodyto ženklo, 4.2 punkte nurodytose vietose prie kiekvieno priekinio žibinto, atitinkančio pagal šią taisyklę patvirtintą tipą, turi būti pritvirtintas 5.2 ir 5.4 punktuose aprašytas patvirtinimo ženklas.
 5.2. Patvirtinimo ženklo struktūra
 Patvirtinimo ženklas sudaromas iš:
 5.2.1. Tarptautinio patvirtinimo ženklo, kurį sudaro:
 5.2.1.1.
 apskritimas, kurio viduje įrašyta E raidė, o po jos – patvirtinimą suteikusios šalies skiriamasis numeris (4);
 5.2.1.2.
 patvirtinimo numeris pagal 5.1.3 punkto nuostatas;
 5.2.2. šis papildomas simbolis (ar simboliai):
 5.2.2.1.
 ant vientisų priekinių žibintų, atitinkančių tik eismo kairiąja puse reikalavimus, – horizontali rodyklė, rodanti į dešinę, kai žiūrima stovint prieš vientisąjį priekinį žibintą, t. y. į tą kelio pusę, kuria vyksta eismas;
 5.2.2.2.
 ant vientisų priekinių žibintų, atitinkančių abiejų eismo sistemų reikalavimus, kuriuos galima atitinkamai reguliuoti, – horizontali dvipusė rodyklė, rodanti į kairę ir į dešinę puses;
 5.2.2.3.
 ant priekinių žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus tik dėl artimosios šviesos, pateikiamos raidės SC;
 5.2.2.4.
 ant priekinių žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus tik dėl tolimosios šviesos, pateikiamos raidės SR;
 5.2.2.5.
 ant priekinių žibintų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus dėl tolimosios ir artimosios šviesos, pateikiamos raidės „SCR“;
 5.2.2.6.
 žibintai su plastikiniu sklaidytuvu, be 5.2.2.3–5.2.2.5 punktuose nurodytų simbolių, ženklinami „PL“ raidžių grupe.
 5.2.2.7.
 Bet kuriuo atveju šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims perduodamame patvirtinimo sertifikate ir pranešimo blanke nurodomas tinkamas veikimo režimas, taikytinas kitos procedūros metu pagal 5 priedo 1.1.1.1 punktą, ir leidžiama (-os) įtampa (-os) pagal 5 priedo 1.1.1.2 punktą.
 Atitinkamais atvejais įtaisas ženklinamas taip:
 įtaisų, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus ir sukonstruotų taip, kad kaitinamasis artimosios šviesos žibinto siūlas nešviestų kartu su kuriuo nors kitu apšvietimo funkciją atliekančiu įtaisu, su kuriuo jis gali būti tarpusavyje sujungtas;
 patvirtinimo ženkle po artimosios šviesos žibinto simbolio rašomas pasvirasis brūkšnys (/).
 5.2.2.8.
 Du patvirtinimo numerio skaitmenys (šiuo metu 02), rodantys pakeitimų, apimančių naujausius svarbesnius techninius taisyklės pakeitimus, padarytų suteikiant patvirtinimą, serijas ir, jei būtina, prie nurodytų papildomų simbolių reikiama rodyklė.
 5.2.2.9.
 5.2.1 ir 5.2.2 punktuose nurodyti ženklai ir simboliai turi būti aiškiai įskaitomi ir nenutrinami net tada, kai priekinis žibintas įmontuotas transporto priemonėje.
 5.3. Patvirtinimo ženklo išdėstymas
 5.3.1. Atskirieji žibintai
 Šios taisyklės 4 priedo 1–9 pvz. pateikti patvirtinimo ženklo ir minėtų papildomų simbolių išdėstymo pavyzdžiai.
 5.3.2. Sugrupuotieji, kombinuotieji ir tarpusavyje sujungti žibintai
 5.3.2.1.
 Jeigu sugrupuotieji, kombinuotieji arba tarpusavyje sujungtieji žibintai atitinka keleto taisyklių reikalavimus, jie gali būti ženklinami vienu tarptautiniu patvirtinimo ženklu, kurį sudaro apskritimas, jame įrašyta raidė E ir po jos nurodytas skiriamasis patvirtinimą suteikusios šalies numeris ir patvirtinimo numeris. Šis patvirtinimo ženklas gali būti pateikiamas bet kurioje sugrupuotų, kombinuotųjų arba tarpusavyje sujungtųjų žibintų vietoje su sąlyga, kad:
 5.3.2.1.1.
 jis yra matomas sumontavus žibintus;
 5.3.2.1.2.
 jokios sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtų žibintų sudedamosios šviesą praleidžiančios dalies nebūtų galima nuimti kartu nenuimant patvirtinimo ženklo.
 5.3.2.2.
 Kiekvieno žibinto atpažinties simbolis, atitinkantis visų taisyklių su atitinkamos serijos pakeitimais, pagal kurias buvo suteiktas patvirtinimas ir į kurias įtraukti naujausi ir svarbesni techniniai taisyklės pakeitimai, atlikti prieš suteikiant patvirtinimą, reikalavimus, ir prireikus privalomoji rodyklė nurodomi:
 5.3.2.2.1.
 ant atitinkamo šviesą skleidžiančio paviršiaus
 5.3.2.2.2.
 arba sugrupuoti taip, kad kiekvienas iš sugrupuotųjų, kombinuotųjų ar tarpusavyje sujungtųjų žibintų galėtų būti aiškiai identifikuojamas (žr. pavyzdžius 4 priede).
 5.3.2.3.
 Bendro patvirtinimo ženklo sudedamųjų dalių dydis turi būti ne mažesnis nei mažiausias leidžiamas mažiausių atskirų ženklų dydis, kaip reikalaujama taisyklėje, pagal kurią buvo suteiktas patvirtinimas.
 5.3.2.4.
 Kiekvienam patvirtintam tipui paskiriamas patvirtinimo numeris. Ta pati susitariančioji šalis negali to paties numerio suteikti kitam sugrupuotų, kombinuotųjų arba tarpusavyje sujungtų žibintų, kuriems taikoma ši taisyklė, tipui.
 5.3.2.5.
 Šios taisyklės 4 priedo 10 paveiksle pateikti sugrupuotųjų, kombinuotųjų arba tarpusavyje sujungtų žibintų patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai kartu su visais paminėtais papildomais simboliais.
 5.3.3. Žibintai, kurių sklaidytuvai gali būti naudojami skirtingų tipų priekiniuose žibintuose ir kurie gali būti tarpusavyje sujungti arba sugrupuoti su kitais žibintais
 Taikomos 5.3.2 punkte išdėstytos nuostatos.
 5.3.3.1.
 Be to, jeigu naudojamas tas pats sklaidytuvas, jis gali būti ženklinamas skirtingais patvirtinimo ženklais, susijusiais su skirtingų tipų priekiniais žibintais arba žibintų įtaisais, su sąlyga, kad ant priekinio žibinto pagrindinio korpuso, net jeigu jo negalima atskirti nuo sklaidytuvo, būtų numatyta 4.2 punkte aprašyta vieta ir pateiktas faktines funkcijas atliekančių įtaisų patvirtinimo ženklas.
 Jeigu skirtingų tipų priekinius žibintus sudaro tas pats korpusas, gali būti naudojami skirtingi patvirtinimo ženklai.
 5.3.3.2.
 Šios taisyklės 4 priedo 11 paveiksle pateikti patvirtinimo ženklų išdėstymo pavyzdžiai, susiję su pirmiau minėtu atveju.
 6. BENDROSIOS SPECIFIKACIJOS
 6.1.
 Kiekvienas pavyzdys turi atitikti toliau šioje dalyje, 7 bei 8 dalyse ir, jeigu būtina, 9 dalyje nustatytas specifikacijas.
 6.2.
 Priekiniai žibintai turi būti pagaminti taip, kad nepaisant juos galinčios veikti vibracijos būtų išsaugotos nustatytosios fotometrinės savybės ir įprastomis naudojimo sąlygomis jie veiktų tinkamai.
 6.2.1.
 Priekiniai žibintai turi būti montuojami su įtaisu, kuriuo tuos priekinius žibintus transporto priemonėje būtų galima sureguliuoti pagal priekiniams žibintams taikomas taisykles. Tokio įtaiso neprivalo būti vientiso priekinio žibinto įdėkle, jeigu šie įdėklai pritaikyti naudoti tik transporto priemonėse, kuriose priekinių žibintų padėtį galima reguliuoti kitomis priemonėmis. Jeigu vientisas priekinis žibintas, skleidžiantis tolimąją šviesą, ir vientisas priekinis žibintas, skleidžiantis artimąją šviesą, surenkami kaip keičiami sudedamieji įrenginiai, montuojami į sudėtinį bloką, reguliavimo įtaisu turi būti galima atskirai tinkamai sureguliuoti kiekvieną VPŽ įtaisą.
 6.2.2.
 Tačiau tai netaikoma priekinių žibintų blokams, kuriuose negalima atskirti atšvaito. Tokio tipo įrenginiams taikomi šios taisyklės 8 dalies reikalavimai. Jeigu tolimajai šviesai skleisti naudojamas daugiau kaip vienas šviesos šaltinis, norint nustatyti didžiausią apšviestumo vertę (Emax), naudojamos kombinuotos tolimosios šviesos funkcijos.
 6.3.
 Gnybtai turi turėti elektros jungtį tik su atitinkamu (-ais) kaitinamuoju (-aisiais) siūlu (-ais) ir turi būti tvirti bei gerai pritvirtinti prie VPŽ įtaiso.
 6.4.
 Jei įtaisai yra apvalūs, jie turi turėti visas fizines savybes ir elektros jungtis, nurodytas ant vienos iš SB2–SB7 plokštelių (4 priedas), ir turi atitikti tos plokštelės matmenis.
 6.5.
 Abiejų, tiek eismo dešiniąja, tiek ir eismo kairiąja puse šalių reikalavimams atitikti suprojektuoti VPŽ įtaisai gali būti pritaikyti eismui tam tikra kelio puse arba atlikus atitinkamus pradinius nustatymus, montuojant priekinį žibintą į transporto priemonę, arba naudotojui pačiam pasirinkus nustatymus. Tokį pradinį ar pasirinktinį nustatymą gali atitikti, pavyzdžiui, kampinis įtaiso nustatymas transporto priemonėje. Bet kuriuo atveju turi būti galima pasirinkti tik dvi tikslias nustatymo padėtis: viena – eismui dešiniąja puse, kita – eismui kairiąja puse; konstrukcija turi būti tokia, kad nebūtų galima netyčia perjungti iš vienos padėties į kitą arba į tarpinę padėtį. Atitiktis šio punkto reikalavimams tikrinama atliekant apžiūrą ir, jeigu būtina, naudojant bandymų įrangą.
 6.6.
 Siekiant užtikrinti, kad nebūtų pernelyg didelių fotometrinių savybių pokyčių, pagal 5 priedo reikalavimus atliekami papildomi bandymai.
 6.7.
 Jei priekinio žibinto sklaidytuvas pagamintas iš plastiko, bandymai turi būti atlikti pagal 6 priedo reikalavimus.
 7. VARDINĖS VERTĖS
 7.1.
 Vardinės įtampos vertės yra: 6, 12 ir 24 voltai (5).
 7.2.
 Galia, sunaudojama esant bandymo įtampai bet kurio pateikto VPŽ įtaiso, neviršija ant įtaiso nurodytos vardinės galios vatais daugiau nei 1 lentelėje nurodyta procentine dalimi. Galios vatais leidžiamo nuokrypio žemutinė riba nėra nurodyta, bet turi būti gautos 8.8 punkto 2 lentelėje nurodytos mažiausios apšvietos vertės.
 1 lentelė
 180 mm skersmens apvalūs įtaisai
 145 mm skersmens apvalūs įtaisai
 Vardinė įtampa
 6
 12
 6
 12
 Bandymo įtampa
 6
 12
 6
 12
 Vardinės galios vatais žymuo ir leidžiami nuokrypiai
 Dvigubi kaitinamieji siūlai (6)
 Tolimoji šviesa
 60 + 0 %
 37,5 + 0 %
 Artimoji šviesa
 50 + 0 %
 50 + 0 %
 Tik tolimosios šviesos kaitinamojo siūlo
 75 + 0 %
 50 + 0 %
 Tik artimosios šviesos kaitinamojo siūlo
 50 + 0 %
 50 + 0 %
 8. APŠVIETIMAS (7)
 8.1.
 VPŽ įtaisai turi būti pagaminti taip, kad neakindami užtikrintų tinkamą apšvietimą artimąja šviesa ir gerą apšvietimą tolimąja šviesa.
 8.2.
 Priekinio žibinto užtikrinamas apšvietimas tikrinamas naudojant vertikalų ekraną, pastatytą 25 m atstumu priešais priekinį žibintą ir tinkamais kampais jo ašies atžvilgiu (žr. 4 priedą, plokšteles SB8a ir SB8b).
 8.3.
 Artimosios šviesos spindulio viršutinė ribinė linija turi būti pakankamai aiškiai apibrėžta, kad šviesos pluoštą būtų praktiškai įmanoma reguliuoti, atskaitai naudojant šią ribinę liniją. Ribinė linija turi būti horizontali tiesė priešingoje eismo, kuriam skirtas žibintas, judėjimo pusėje; kitoje pusėje ji turėtų būti horizontali arba nukrypusi nuo horizontalės 15o kampu.
 8.4.
 VPŽ įtaisas turi būti nustatytas taip, kad skleižiant artimąją šviesą:
 8.4.1.
 jeigu įtaisai sukonstruoti pagal eismo dešiniąja puse reikalavimus, ribinė linija būtų horizontali kairėje ekrano pusėje (8), o jeigu įtaisai sukonstruoti pagal eismo kairiąja puse reikalavimus, ribinė linija būtų horizontali dešinėje ekrano pusėje;
 8.4.2.
 horizontali ribinės linijos dalis išdėstyta ekrane 25 cm žemiau horizontalios plokštumos lygio ir kerta priekinio žibinto židinio tašką (žr. šios taisyklės 4 priedą, plokšteles SB8a ir SB8b);
 8.4.3.
 ekranas yra 4 priedo plokštelėse SB8a ir SB8b nurodytoje padėtyje (9).
 8.5.
 Kai įtaisas taip reguliuojamas siekiant patvirtinimo tik dėl artimosios šviesos (10), pakanka laikytis tik 8.8 punkte nustatytų reikalavimų; jeigu įtaisas skirtas ir artimajai, ir tolimajai šviesai, jis turi atitikti 8.8 ir 8.9 punktuose nustatytus reikalavimus.
 8.6.
 Jeigu taip sureguliuotas VPŽ įtaisas neatitinka 8.8 ir 8.9 punktuose nustatytų reikalavimų, jo sureguliavimas gali būti pakeistas su sąlyga, kad spindulių pluošto ašis į šoną nepasislinktų daugiau kaip 1° (= 44 cm) į dešinę arba į kairę (11). Kad būtų lengviau reguliuoti atsižvelgiant į ribinę liniją, dalį įtaiso galima uždengti, kad ribinė linija būtų ryškesnė.
 8.7.
 Jeigu VPŽ įtaisas skleidžia tik tolimąją šviesą, jis sureguliuojamas taip, kad didžiausios apšvietos plotas būtų koncentruotas linijų hh ir vv sankirtos taške HV; toks žibintas turi atitikti tik 8.9 punkto reikalavimus.
 8.8.
 Apšvieta, kurią ekrane sukuria žibinto skleidžiama artimoji šviesa, turi atitikti šiuos reikalavimus:
 2 lentelė
 Matavimo ekrano taškai
 Reikalaujama apšvieta liuksais
 VPŽ įtaisų eismui dešiniąja puse
 VPŽ įtaisų eismui kairiąja puse
 Mažiausia vertė
 Didžiausia vertė
 B 50 L
 B 50 R
 —
 0,3
 75 R
 75 L
 6
 —
 50 R
 50 L
 6
 —
 25 L
 25 R
 1,5
 —
 25 R
 25 L
 1,5
 —
 Energijos taškas III zonoje
 —
 0,7
 Energijos taškas IV zonoje
 2
 —
 Energijos taškas I zonoje
 —
 20
 8.8.1.
 I, II, III, ir IV zonose neturi būti matomumą bloginančių šviesos poslinkių į šonus;
 8.8.2.
 VPŽ įtaisai, suprojektuoti pagal eismo dešiniąja ir kairiąja pusėmis reikalavimus, kiekvienoje iš dviejų sureguliavimo padėčių turi atitikti pirmiau išdėstytus reikalavimus, taikomus eismui atitinkama kryptimi;
 8.9.
 Jeigu VPŽ įtaisas skirtas skleisti tolimąją ir artimąją šviesas, tolimosios šviesos sukuriama apšvieta ekrane matuojama sureguliavus priekinį žibintą taip pat ir esant tai pačiai įtampai kaip ir atliekant matavimus pagal 8.8 punktą.
 8.10.
 Apšvieta, kurią ekrane sukuria žibinto spinduliuojama tolimoji šviesa, turi atitikti toliau pateiktus reikalavimus:
 8.10.1.
 linijų hh ir vv sankirtos taškas (HV) turi būti izoliuksės, žyminčios 90 % didžiausios apšvietos, viduje. Ši maksimali vertė turi būti ne mažesnė kaip 32 liuksai;
 8.10.2.
 judant horizontaliąja kryptimi nuo taško HV į kairę arba į dešinę, tolimosios šviesos spindulio sukuriama apšvieta turi būti ne mažesnė kaip 16 liuksų atstumu, neviršijančiu 1,125 m, ir ne mažesnė kaip 4 liuksai atstumu, neviršijančiu 2,25 m.
 8.11.
 Ekrano apšvietos vertės, paminėtos 8.8 ir 8.9 punktuose, turi būti išmatuotos fotoelementu, kurio naudingasis plotas iki 65 kvadratinių milimetrų.
 9. SPALVA
 Skleidžiamos šviesos spalva turi būti balta.
 10. NEPATOGUMO ĮVERTINIMAS
 Turi būti įvertintas nepatogumas, kurį sukelia VPŽ įtaisų skleidžiama artimoji šviesa (12).
 11. GAMYBOS ATITIKTIS
 11.1.
 Pagal šią taisyklę patvirtinti priekiniai žibintai turi būti pagaminti taip, kad atitiktų tipą, patvirtintą pagal 8 ir 9 dalyse nustatytus reikalavimus.
 11.2.
 Siekiant patikrinti, ar laikomasi 11.1 punkte nustatytų reikalavimų, turi būti atliekama tinkama gamybos kontrolė.
 11.3.
 Patvirtinimo turėtojas pirmiausia turi:
 11.3.1.
 užtikrinti, kad būtų taikomos veiksmingos gaminių kokybės kontrolės procedūros;
 11.3.2.
 turėti galimybę naudoti visų patvirtintų tipų atitikčiai patikrinti būtiną kontrolės įrangą;
 11.3.3.
 užtikrinti, kad būtų registruojami bandymų rezultatų duomenys ir kad tam tikrą laiką, suderintą su administravimo tarnyba, būtų galima naudotis susijusiais dokumentais;
 11.3.4.
 analizuoti kiekvieno tipo bandymų rezultatus, tikrinti ir užtikrinti gaminių charakteristikų pastovumą, pramonės gamybai taikant tam tikrą leidžiamą nuokrypį;
 11.3.5.
 užtikrinti, kad su visais gaminio tipais būtų atliekami bent šios taisyklės 3 priede nustatyti bandymai;
 11.3.6.
 užtikrinti, kad atlikus nustatyto tipo bandymą su atrinktais bandiniais ir nustačius neatitiktį būtų atliekama papildoma atranka ir papildomas bandymas. Turi būti imtasi visų būtinų veiksmų, kad gamyba vėl atitiktų reikalavimus.
 11.4.
 Tipo patvirtinimą suteikusi kompetentinga institucija gali bet kuriuo metu patikrinti kiekvienoje gamybos įmonėje taikomą atitikties kontrolės metodiką.
 11.4.1.
 Per visus patikrinimus tikrinančiam pareigūnui pateikiami bandymų įrašų žurnalai ir produkcijos patikrinimo įrašai.
 11.4.2.
 Inspektorius gali atsitiktine tvarka pasirinkti bandinius, kurie bus išbandyti gamintojo laboratorijoje. Mažiausias bandinių skaičius gali būti nustatytas atsižvelgiant į paties gamintojo atliktų patikrų rezultatus.
 11.4.3.
 Nustatęs, kad kokybės lygis nepakankamas arba kad būtina patikrinti bandymų, atliktų pagal 11.4.2 punktą, patikimumą, inspektorius, vadovaudamasis 7 priede nurodytais kriterijais, atrenka bandinius, kurie bus perduoti techninei tarnybai, atlikusiai tipo patvirtinimo bandymus.
 11.4.4.
 Kompetentinga institucija gali atlikti bet kurį šioje taisyklėje nustatytą bandymą. Šie bandymai bus atliekami su atsitiktinės atrankos būdu atrinktais bandiniais nekliudant gamintojui laikytis tiekimo įsipareigojimų ir pagal 7 priede nurodytus kriterijus.
 11.4.5.
 Kompetentinga institucija turi siekti, kad tikrinimai būtų atliekami kartą per dvejus metus. Tačiau dėl to kompetentinga institucija sprendžia savo nuožiūra ir atsižvelgdama į priemones, skirtas užtikrinti veiksmingą gamybos atitikties kontrolę. Jeigu nustatomi nepatenkinami rezultatai, kompetentinga institucija turi užtikrinti, kad būtų imtasi visų gamybos atitikčiai kuo greičiau atkurti būtinų veiksmų.
 11.5.
 Į priekinius žibintus su akivaizdžiais trūkumais neatsižvelgiama.
 11.6.
 Į atskaitos žymę neatsižvelgiama.
 12. BAUDOS UŽ GAMYBOS NEATITIKTĮ
 12.1.
 Pagal šią taisyklę suteiktas VPŽ įtaiso tipo patvirtinimas gali būti panaikintas, jei nesilaikoma pirmiau išdėstytų reikalavimų arba jei patvirtinimo ženklą turintis įtaisas neatitinka patvirtinto tipo.
 12.2.
 Jeigu šią taisyklę taikanti Susitarimo šalis panaikina patvirtinimą, kurį anksčiau pati buvo suteikusi, ji, naudodama šios taisyklės 2 priede pateikto pavyzdžio pranešimo blanką, apie tai nedelsdama praneša kitoms šią taisyklę taikančioms susitariančiosioms šalims.
 13. VIENTISO PRIEKINIO ŽIBINTO ĮTAISO (VPŽ ĮTAISO) TIPO MODIFIKACIJOS IR PATVIRTINTO TIPO IŠPLĖTIMAS
 13.1.
 Apie kiekvieną vientiso priekinio žibinto įtaiso (VPŽ įtaiso) tipo modifikaciją turi būti pranešta administraciniam padaliniui, suteikusiam vientiso priekinio žibinto įtaiso (VPŽ įtaiso) tipo patvirtinimą. Tuomet šis padalinys gali:
 13.1.1.
 laikyti, kad pakeitimai greičiausiai neturi pastebimo neigiamo poveikio ir kad bet kokiu atveju vientiso priekinio žibinto įtaiso (VPŽ įtaiso) tipas vis dar atitinka reikalavimus, arba
 13.1.2.
 pareikalauti, kad už bandymus atsakinga techninė tarnyba pateiktų papildomą bandymų ataskaitą.
 13.2.
 Apie patvirtinimą arba atsisakymą suteikti patvirtinimą, nurodant pakeitimus, 5.1.4 punkte nustatyta tvarka pranešama šią taisyklę taikančioms Susitarimo šalims.
 13.3.
 Patvirtinto tipo išplėtimą suteikianti kompetentinga institucija turi kiekvieno tokio pranešimo apie išplėtimo blankui paskirti serijos numerį ir naudodama šios taisyklės 2 priede pateiktą pavyzdį atitinkantį pranešimo blanką informuoti kitas šią taisyklę taikančias 1958 m. susitarimo šalis.
 14. VISIŠKAS GAMYBOS NUTRAUKIMAS
 Jeigu patvirtinimo turėtojas visiškai nustoja gaminti pagal šią taisyklę patvirtintą įtaisą, jis turi pranešti apie tai patvirtinimą suteikusiai institucijai. Institucija, gavusi atitinkamą pranešimą ir laikydamasi šios taisyklės nuostatų, apie tai praneša 1958 m. susitarimo šalims, naudodama šios taisyklės 2 priede pateiktą pavyzdį atitinkantį pranešimo blanką.
 15. PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS
 15.1.
 Praėjus dvylikai mėnesių nuo šios taisyklės 03 serijos oficialios įsigaliojimo dienos šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys nustoja teikusios patvirtinimus pagal šią taisyklę.
 15.2.
 Šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys negali atsisakyti suteikti tipo, patvirtinto pagal šios ir ankstesnių šios taisyklės serijų pakeitimus, išplėtimą.
 15.3.
 Iki šios taisyklės 03 serijos įsigaliojimo dienos pagal šią taisyklę suteikti patvirtinimai ir visi patvirtinto tipo išplėtimai, įskaitant suteiktuosius pagal šios taisyklės ankstesnių serijų pakeitimus, lieka galioti neribotą laiką.
 15.4.
 Šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys ir toliau suteikia priekinių žibintų patvirtinimus pagal šios ir ankstesnių šios taisyklės serijų pakeitimus, jeigu priekiniai žibintai yra numatyti naudoti kaip pakaitinės dalys, skirtos įrengti naudojamose transporto priemonėse.
 15.5.
 Šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys toliau leidžia montuoti priekinius žibintus, patvirtintus pagal šią taisyklę, transporto priemonėje arba to tipo transporto priemonėse.
 15.6.
 Šią taisyklę taikančios susitariančiosios šalys ir toliau leidžia naudojamoje transporto priemonėje montuoti arba naudoti priekinį žibintą, patvirtintą pagal šią taisyklę su ankstesnių serijų pakeitimais, jeigu priekinis žibintas yra numatytas naudoti kaip pakaitinė dalis.
 16. UŽ PATVIRTINIMO BANDYMUS ATSAKINGŲ TECHNINIŲ TARNYBŲ IR ADMINISTRACIJOS PADALINIŲ PAVADINIMAI IR ADRESAI
 Šią taisyklę taikančios 1958 m. susitarimo šalys Jungtinių Tautų Sekretoriatui praneša už patvirtinimo bandymus atsakingų techninių tarnybų ir patvirtinimą suteikiančių administracijos padalinių, kuriems siunčiami kitose šalyse suteikto patvirtinimo, tipo išplėtimo, atsisakymo suteikti patvirtinimą ar patvirtinimo panaikinimo liudijimai, pavadinimus ir adresus.
 (1) Niekas šioje taisyklėje negali sutrukdyti taisyklę taikančiai susitarimo šaliai uždrausti naudoti priekinių žibintų derinį su plastikiniu sklaidytuvu, patvirtintu pagal šią taisyklę, su mechaniniu priekinio žibinto valymo įtaisu (su valytuvais).
 (2) Kaip apibrėžta Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 7 priede (dokumentas TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 su paskutiniais pakeitimais, padarytais Amend.4).
 (3) Kai VPŽ įtaisai yra suprojektuoti atitikti tik eismo viena kelio puse reikalavimus (dešiniąja arba kairiąja), rekomenduojama, kad plotas, kuris gali būti uždengtas, kad nebūtų keliama nepatogumų eismo dalyviams tose šalyse, kuriose eismas vyksta kita eismo puse – priešinga tai, kuriai pritaikytas VPŽ įtaisas, būtų aiškiai pažymėtas ant priekinio sklaidytuvo. Tačiau jeigu dėl dizaino tas plotas akivaizdžiai matomas, ženklinti nereikia.
 (4) Skiriamieji 1958 m. susitarimo šalių numeriai yra nurodyti Suvestinės rezoliucijos dėl transporto priemonių konstrukcijos (R.E.3) 3 priede, dokumentas TRANS/WP.29/78/Rev.2./Amend.1.
 (5) 24 voltų įtaisai svarstomi.
 (6) Jei tai VPŽ įtaisai su dvigubais kaitinamaisiais siūlais, bandiniai gali būti teikiami patvirtinimui dėl šių dviejų funkcijų arba tik dėl artimosios šviesos.
 (7) Visi fotometriniai matavimai atliekami naudojant 7 dalyje nurodytą vardinę įtampą.
 (8) Bandymo ekranas turi būti pakankamai platus, kad būtų galima patikrinti ribinę liniją mažiausiai 5o į bet kurią pusę nuo tiesės vv.
 (9) Jeigu VPŽ įtaisas sukonstruotas taip, kad šios taisyklės reikalavimus atitiktų tik dėl artimosios šviesos, ir jeigu židinio ašis yra gerokai nukrypusi nuo bendrosios šviesos srauto krypties, šoninis reguliavimas atliekamas taip, kad kuo geriau būtų laikomasi apšvietimo reikalavimų taškuose 75 R ir 50 R eismo dešiniąja puse atveju ir taškuose 75 L ir 50 L eismo kairiąja puse atveju.
 (10) Artimajai šviesai skleisti skirtame priekiniame žibinte gali būti įmontuotas specifikacijos neatitinkantis tolimosios šviesos įtaisas.
 (11) Pareguliavimas paslenkant 1° į dešinę arba į kairę gali būti derinamas su vertikaliu pareguliavimu, kuris atliekamas tik laikantis 8.9 punkte nustatytų sąlygų.
 (12) Šis reikalavimas bus įtrauktas kaip rekomendacija administravimo tikslais.
 1 PRIEDAS
 ŽEMĖS AR MIŠKO ŪKIO TRAKTORIŲ IR KITŲ LĖTAEIGIŲ TRANSPORTO PRIEMONIŲ VPŽ ĮTAISAI
 1.
 Šios taisyklės nuostatos taip pat taikomos žemės ūkio ir miško traktorių ir kitų lėtaeigių transporto priemonių vientisų priekinių žibintų įtaisų, kurie yra skirti tolimajai ir artimajai šviesai skleisti, jų skersmuo (1) mažesnis nei 160 mm, patvirtinimui su šiais pakeitimais:
 1.1.
 minimalūs apšvietimo reikalavimai, nustatyti šios taisyklės 8.8 punkte, santykinai sumažinami
 jeigu laikomasi šių absoliučiai mažiausių verčių:
 3 liuksai 75 R arba 75L taške;
 5 liuksai 75 R arba 75 L taške;
 1,5 liukso IV zonoje.
 1.2.
 vietoj šios taisyklės 5.2.2 punkte nurodytų simbolių įtaisas ženklinamas raidėmis SM trikampyje, kurio viršūnė nukreipta žemyn.
 (1) Jeigu projektuojamas atšvaito paviršius ne apskritas, jo skersmuo yra lygus apskritimo, kurio plotas toks pat kaip projektuojamas atšvaito tariamo naudingo paviršiaus plotas, skersmeniui.
 2 PRIEDAS
 PRANEŠIMAS
 (Didžiausias leidžiamas formatas: A4 (210 × 297 mm))
 3 PRIEDAS
 BŪTINIAUSI GAMYBOS ATITIKTIES KONTROLĖS TVARKOS REIKALAVIMAI
 1. BENDROSIOS NUOSTATOS
 1.1. Mechaniniu ir geometriniu požiūriu atitikties reikalavimų laikomasi, jeigu skirtumai neviršija įprastų gamybos nuokrypių, atitinkančių šios taisyklės reikalavimus.
 1.2. Fotometrinių savybių požiūriu masiniu būdu gaminamų priekinių žibintų atitiktis neginčijama, jeigu atliekant bet kurio atsitiktinės atrankos būdu pasirinkto priekinio žibinto fotometrinių savybių bandymą:
 1.2.1.
 jokia išmatuota vertė nenukrypsta į blogąją pusę nuo šioje taisyklėje nustatytos vertės daugiau kaip 20 %. Vertės B 50 L (arba R) ir III zonoje daugiausia į blogąją pusę gali nukrypti atitinkamai:
 B 50 L (arba R)
 :
 0,2 liukso, atitinkančio 20 %
 0,3 liukso, atitinkančio 30 %
 III zona:
 :
 0,3 liukso, atitinkančio 20 %
 0,45 liukso, atitinkančio 30 %
 1.2.2.
 arba jeigu:
 1.2.2.1.
 artimajai šviesai šioje taisyklėje nustatytos vertės turi būti pasiektos taške HV (leistinasis nuokrypis +0,2 liukso) ir su tokiu nustatymu susijusiame mažiausiai viename taške kiekviename plote, nustatytame matavimo ekrane (25 m atstumu) 15 cm spindulio apskritimu aplink taškus B50 L (arba R) (1) (leistinasis nuokrypis +0,1 liukso), 75 R (arba L), 25R, 25 L, ir visame IV zonos plote, kuris yra ne daugiau kaip 22,5 cm virš linijos 25R ir 25L;
 1.2.2.2.
 jei tolimosios šviesos spindulio atveju HV yra 0,75 Emax atitinkančios izoliuksės viduje, bet kuriame matavimo taške, apibrėžtame šios taisyklės 8.10 punkte, leidžiamas didžiausių fotometrinių verčių nuokrypis gali būti +20 procentų, o mažiausių verčių leidžiamas nuokrypis gali būti –20 procentų.
 1.2.3.
 jeigu pirmiau aprašytų bandymų rezultatai neatitinka reikalavimų, priekinio žibinto sureguliavimas gali būti pakeistas su sąlyga, kad spindulių pluošto ašis į šonus nepasislinks daugiau kaip per 1° į dešinę arba į kairę (2).
 1.3. Ribinės linijos vertikaliosios padėties pokytis dėl šilumos poveikio tikrinamas toliau nustatyta tvarka.
 Vienas iš atrinktų priekinių žibintų bandomas 5 priedo 2.1 punkte aprašyta tvarka, prieš tai tris kartus iš eilės atlikus 5 priedo 2.2.2 punkte aprašytą veiksmų seką.
 Priekinis žibintas laikomas tinkamu, jei Δr neviršija 1,5 mrad.
 Jei ši vertė viršija 1,5 mrad, bet nėra didesnė kaip 2,0 mrad, galima atlikti bandymą su antruoju bandiniu; abiejų žibintų užfiksuotų absoliučių verčių vidurkis neturi viršyti 1,5 mrad.
 1.4. Turi būti laikomasi pagrindinių spalvų koordinačių.
 2. BŪTINIAUSI GAMINTOJO ATLIEKAMOS ATITIKTIES PATIKROS REIKALAVIMAI
 Patvirtinimo ženklo turėtojas nustatytu laiku turi atlikti bent toliau nurodytus kiekvieno priekinių žibintų tipo bandymus. Bandymai atliekami pagal šios taisyklės nuostatas.
 Jeigu atrinkti bandiniai neatitinka konkretaus bandymo tipo, turi būti atlikta papildoma atranka ir bandymai. Gamintojas turi imtis priemonių, kuriomis užtikrinama atitinkamų gaminių atitiktis.
 2.1. Bandymų pobūdis
 Šioje taisyklėje aprašytais atitikties bandymais tikrinamos fotometrinės savybės ir ribinės linijos vertikaliosios padėties pokytis dėl šilumos poveikio.
 2.2. Bandymų metodai
 2.2.1.
 Bandymai paprastai atliekami taikant šioje taisyklėje nustatytus metodus.
 2.2.2.
 Jeigu kuriuos nors atitikties bandymus atlieka gamintojas, jis turi teisę taikyti lygiaverčius metodus, gavęs už patvirtinimo bandymus atsakingos kompetentingos institucijos sutikimą. Gamintojas turi įrodyti, kad taikomi metodai yra lygiaverčiai šioje taisyklėje nustatytiems metodams.
 2.2.3.
 Taikant 2.2.1 ir 2.2.2 punktus, būtina reguliariai kalibruoti bandymų įrangą ir ją reguliuoti, kad įranga atitiktų kompetentingos institucijos atliktus matavimus.
 2.2.4.
 Visais atvejais šioje taisyklėje nustatyti metodai laikomi pamatiniais, visų pirma atliekant administracinę patikrą ir bandinių atranką.
 2.3. Bandinių atrankos pobūdis
 Priekinių žibintų bandiniai atsitiktine tvarka atrenkami iš vienodų gaminių partijos. Vienodų gaminių partija – tai to paties tipo priekinių žibintų rinkinys, apibrėžtas pagal gamintojo gamybos metodus.
 Paprastai vertinami vienoje gamykloje pagaminti serijiniai gaminiai. Tačiau gamintojas gali grupuoti kelių gamyklų duomenis apie to paties tipo įtaisą, jeigu jose taikomi tie patys kokybės kriterijai ir tas pats kokybės valdymas.
 2.4. Išmatuotosios ir užfiksuotosios fotometrinės charakteristikos
 Atrinktų priekinių žibintų taisyklėje nustatytuose taškuose turi būti atliekami fotometriniai matavimai; matuojama tik taškuose Emax, HV (3), HL, HR (4) tolimosios šviesos atveju ir taškuose B 50L (arba R), HV, 75R (arba L) ir 25L (arba R) artimosios šviesos atveju (žr. 4 priedo pav.).
 2.5. Priimtinumo kriterijai
 Gamintojas atsako už statistinį bandymų rezultatų apdorojimą ir už gaminių priimtinumo kriterijų nustatymą kartu su kompetentinga institucija, siekiant užtikrinti šios taisyklės 12.1 punkte nustatytų gaminių atitikties patikros specifikacijų laikymąsi.
 Priimtinumo kriterijai turi būti tokie, kad esant 95 % pasikliovimo lygiui mažiausia tikimybė, kad bandinys atitiks atrankinio tikrinimo reikalavimus pagal 7 priedą (pirmoji bandinių atranka) būtų 0,95.
 (1) Raidės skliausteliuose nurodo priekinius žibintus, skirtus eismui kairiąja puse.
 (2) Artimajai šviesai skleisti skirtame priekiniame žibinte gali būti įmontuotas šios sąlygos neatitinkantis tolimosios šviesos įtaisas.
 (3) Jeigu tolimosios šviesos ir artimosios šviesos žibintai yra sujungti tarpusavyje, tolimosios ir artimosios šviesų matavimo taškas HV yra tas pats.
 (4) HL ir HR: taškai „hh“, atitinkamai esantys 1,125 m atstumu į kairę ir į dešinę nuo taško HV.
 4 PRIEDAS
 PATVIRTINIMO ŽENKLŲ IŠDĖSTYMO PAVYZDŽIAI
 1 paveikslas
 Nurodytu patvirtinimo ženklu paženklintas vientisas priekinis žibintas patvirtintas Nyderlanduose (E4), patvirtinimo numeris 2439; žibintas su parodytu patvirtinimo ženklu atitinka šios taisyklės reikalavimus su 02 serijos pakeitimais dėl artimosios ir tolimosios šviesos (SCR) ir yra suprojektuotas tik eismui dešiniąja puse.
 PASTABA.
 Patvirtinimo numeris ir papildomas (-i) simbolis (-ai) išdėstomi šalia apskritimo, virš raidės E arba po ja arba į dešinę, arba į kairę nuo šios raidės. Patvirtinimo numerio skaitmenys turi būti toje pačioje E raidės pusėje ir pasukti ta pačia kryptimi.
 Papildomas (-i) simbolis (-iai) turi būti diametraliai priešingoje patvirtinimo numeriui padėtyje.
 Turėtų būti vengiama romėniškų skaitmenų, kad jie nebūtų painiojami su kitais simboliais.
 2 paveikslas
 3a paveikslas
 3b paveikslas
 Vientisas priekinis žibintas su parodytu patvirtinimo ženklu atitinka šios taisyklės reikalavimus dėl artimosios ir tolimosios šviesos ir yra suprojektuotas:
 tik eismui kairiąja puse
 eismui abiem kryptimis, kai priekinis žibintas sureguliuojamas kaip norima
 4 paveikslas
 5 paveikslas
 Nurodytu patvirtinimo ženklu paženklintas vientisas priekinis žibintas yra su plastikiniu sklaidytuvu ir atitinka šios taisyklės reikalavimus tik dėl artimosios šviesos, ir suprojektuotas:
 eismui abiem kryptimis
 eismui tik dešiniąja puse
 6 paveikslas
 7 paveikslas
 Vientisas priekinis žibintas su nurodytu patvirtinimo ženklu yra priekinis žibintas su plastikiniu sklaidytuvu ir atitinka šios taisyklės reikalavimus:
 tik dėl artimosios šviesos ir suprojektuotas tik eismui kairiąja puse
 tik dėl tolimosios šviesos
 8 paveikslas
 9 paveikslas
 Priekinio žibinto ženklinimas atitinka Taisyklės Nr. 5 reikalavimus
 Tik dėl artimosios ir tolimosios šviesos ir suprojektuotas eismui tik dešiniąja puse
 Tik dėl artimosios šviesos ir suprojektuotas tik eismui dešiniąja puse
 Artimosios šviesos žibinto kaitinamasis siūlas negali šviesti kartu su tolimosios šviesos žibinto kaitinamuoju siūlu ir (arba) kitu tarpusavyje sujungtu žibintu.
 10 paveikslas
 Sugrupuotų, kombinuotų arba tarpusavyje sujungtų žibintų supaprastinto ženklinimo pavyzdžiai
 (Vertikalios ir horizontalios linijos apibrėžia šviesos signalizacijos įtaiso formą. Jos nėra patvirtinimo ženklo dalis).
 A bandinys
 B bandinys
 C bandinys
 D bandinys
 PASTABA.
 Šiuose keturiuose paveiksluose pateikti apšvietimo įtaiso ženklinimo patvirtinimo ženklu pavyzdžiai, kuriuose nurodyta, kad tai yra:
 pagal Taisyklę Nr. 7 su 01 serijos pakeitimais patvirtintas priekinis gabaritinis žibintas;
 priekinis žibintas atitinka šios taisyklės reikalavimus dėl artimosios ir tolimosios šviesos, skirtas abiem eismui abiem kryptimis ir kuriame sumontuotas plastikinis sklaidytuvas;
 pagal Taisyklę Nr. 19 su 02 serijos pakeitimais patvirtintas priekinis rūko žibintas, kuriame sumontuotas plastikinis sklaidytuvas;
 priekinis posūkio žibintas, 1a kategorijos, patvirtintas pagal Taisyklę Nr. 6 su 02 serijos pakeitimais.
 11 paveikslas
 Su priekiniu žibintu tarpusavyje sujungtas žibintas
 1 pavyzdys
 Pateiktas pavyzdys atitinka plastikinių sklaidytuvų, skirtų naudoti skirtingų tipų priekiniuose žibintuose, ženklinimą:
 jei tenkinama viena iš šių sąlygų
 :
 priekinis žibintas, galintis skleisti artimąją šviesą, suprojektuotas eismui dešiniąja ir kairiąja pusėmis, ir tolimąją šviesą, patvirtintas Vokietijoje (E1) pagal Taisyklės Nr. 5 su 02 serijos pakeitimais reikalavimus, sujungtas su priekiniu gabarito žibintu, patvirtintu pagal Taisyklę Nr. 7 su 01 serijos pakeitimais
 arba
 :
 pagal Taisyklės Nr. 31 su 02 serijos pakeitimais reikalavimus Vokietijoje (E1) patvirtintas priekinis žibintas, galintis skleisti artimąją šviesą, suprojektuotas eismui dešiniąja ir kairiąja kelio puse, ir tolimąją šviesą, kurios didžiausiasis šviesos stipris yra 86 250–101 250 kandelų, sujungtas su tuo pačiu pirmiau minėtu priekiniu gabarito žibintu,
 arba netgi
 :
 bet kuris iš nurodytų priekinių žibintų, patvirtintų kaip atskiras žibintas.
 Ant pagrindinės priekinio žibinto dalies turi būti tik galiojantis patvirtinimo numeris, pavyzdžiui:
 arba
 arba
 arba
 11 paveikslas
 2 pavyzdys
 Šiame pavyzdyje parodyta, kaip ženklinamas plastikinis sklaidytuvas, naudojamas dviejų priekinių žibintų bloke, patvirtintame Nyderlanduose (E4), sudarytame iš priekinio žibinto, skleidžiančio artimąją šviesą, suprojektuoto eismui abiem kryptimis, ir tolimąją šviesą, atitinkančią Taisyklės Nr. 1 reikalavimus, ir iš priekinio žibinto, skleidžiančio tolimąją šviesą, atitinkančią Taisyklės Nr. 5 reikalavimus.
 SB2 plokštelė – vientisas priekinio žibinto įtaisas, 180 mm (7 colių) skersmens, 2 tipo dviguba šviesa (artimoji ir tolimoji)
 SB3 plokštelė – vientisas priekinio žibinto įtaisas, 180 mm (7 colių) skersmens, 1 tipo vienguba šviesa (tik tolimoji šviesa).
 Visi matmenys pateikti milimetrais
 SB4 plokštelė – vientisas priekinio žibinto įtaisas, 180 mm (7 colių) skersmens, 2 tipo vienguba šviesa (tik artimoji šviesa)
 Visi matmenys pateikti milimetrais
 SB5 plokštelė – vientisas priekinio žibinto įtaisas, 145 mm (5,75 colių) skersmens, 1 tipo vienguba šviesa (tik tolimoji šviesa)
 Visi matmenys pateikti milimetrais
 SB6 plokštelė – vientisas priekinio žibinto įtaisas, 145 mm (7 colių) skersmens, 2 tipo dviguba šviesa (artimoji ir tolimoji)
 Visi matmenys pateikti milimetrais
 SB7 plokštelė – vientisas priekinio žibinto įtaisas, 145 mm (5,75 colių) skersmens, 1 tipo vienguba šviesa (tik artimoji šviesa).
 Visi matmenys pateikti milimetrais
 Plokštelės SB8a ir SB8b. Matavimo ekranai
 A. Priekinis žibintas eismui dešiniąja puse
 (matmenys mm)
 h-h: horizontali plokštuma
 kerta priekinio žibinto židinio tašką
 v-v: vertikali plokštuma
 B. Priekinis žibintas eismui kairiąja puse
 (matmenys mm)
 h-h: horizontali plokštuma
 kerta priekinio žibinto židinio tašką
 v-v: vertikali plokštuma
 5 PRIEDAS
 FOTOMETRINIŲ SAVYBIŲ PASTOVUMO BANDYMAS ATLIEKANT KOMPLEKTINIŲ ŽIBINTŲ BANDYMUS
 Pagal šios taisyklės nuostatas taške Emax, jeigu bandomas tolimosios šviesos žibintas, ir taškuose HV, 50R ir B 50L, jeigu bandomas artimosios šviesos žibintas (arba HV, 50L, B 50R, jeigu bandomi priekiniai žibintai, suprojektuoti eismui kairiąja puse), išmatavus fotometrines vertes, atliekamas veikiančio komplektinio priekinio žibinto pavyzdžio fotometrinių savybių pastovumo bandymas. Komplektinis priekinis žibintas – tai visas žibintas su supančiomis korpuso dalimis ir lempomis, kurios gali turėti įtakos žibinto šiluminei sklaidai.
 1. FOTOMETRINIŲ SAVYBIŲ PASTOVUMO BANDYMAS
 Bandymai turi būti atliekami, kai yra sausas ir ramus oras, aplinkos temperatūra 23 ± 5 °C: komplektinis priekinis žibintas montuojamas ant pagrindo, kad sąlygos būtų tokios, kaip teisingai sumontavus transporto priemonėje.
 1.1. Švarus priekinis žibintas
 Priekinis žibintas laikomas įjungtas 12 valandų, kaip aprašyta 1.1.1 punkte, ir tikrinamas, kaip nurodyta 1.1.2 punkte.
 1.1.1. Bandymų procedūra
 Priekinis žibintas laikomas įjungtas nustatytą laiko tarpą laikantis šių nuostatų:
 1.1.1.1.
 a)
 jeigu norima patvirtinti tik vieną apšvietimo funkciją (tolimąją arba artimąją šviesą), nustatytą laikotarpį būtų laikomas įjungtas atitinkamas kaitinamasis siūlas (1);
 b)
 jeigu tai tarpusavyje sujungti artimosios ir tolimosios šviesų žibintai (vientisas priekinis žibintas su dviem kaitinamaisiais siūlais):
 jei pareiškėjas deklaruoja, kad priekinis žibintas skirtas naudoti degant tik vienam lempos kaitinamajam siūlui (2), bandymas atliekamas pagal šią sąlygą, o kiekvienas įjungtas (1) nurodytas šviesos šaltinis turi degti pusę 1.1 punkte nurodytos trukmės;
 visais kitais atvejais (1), (2) priekinis žibintas bandomas taikant tokią procedūrą iki bus pasiekta nustatyta trukmė:
 15 minučių uždegtas artimosios šviesos kaitinamasis siūlas;
 5 minutes uždegti visi kaitinamieji siūlai;
 c)
 jeigu bandomi sugrupuotų žibintų apšvietimo funkcijas atliekantys įtaisai, visi atskiras apšvietimo funkcijas atliekantys įtaisai vienu metu įjungiami laikotarpiui, nustatytam atskiras apšvietimo funkcijas atliekantiems įtaisams a) įskaitant naudojamus tarpusavyje sujungtų žibintų apšvietimo funkcijas atliekančius įtaisus, b) kaip nurodyta gamintojo specifikacijose.
 1.1.1.2.
 Bandymo įtampa
 Bandymo įtampa turi būti tokia, kad būtų užtikrintas 15 % didesnės nei vardinės galios vatais (26 % esant 24 V įtampai) maitinimas, šioje taisyklėje nustatytas atitinkamam (-iems) vientiso (-ų) priekinio (-ių) žibinto (-ų) tipui (-ams).
 1.1.2. Bandymų rezultatai
 1.1.2.1. Apžiūra
 Kai priekinio žibinto temperatūra ima atitikti aplinkos temperatūrą, žibinto sklaidytuvas ir išorinis sklaidytuvas, jeigu jis yra, nuvalomas švariu drėgnu medvilnės audeklu. Po to žibintas apžiūrimas; neturi būti jokių matomų priekinio žibinto sklaidytuvo arba išorinio sklaidytuvo, jeigu toks yra, deformacijos ir įtrūkimo požymių arba spalvos pokyčių.
 1.1.2.2. Fotometrinis bandymas
 Pagal šios taisyklės reikalavimus fotometrinės vertės tikrinamos šiuose taškuose:
 Artimoji šviesa:
 50R – B 50L – HV, jeigu tai priekiniai žibintai, skirti eismui dešiniąja puse;
 50L – B 50R – HV, jeigu tai priekiniai žibintai, skirti eismui kairiąja puse;
 tolimoji šviesa:
 Emax taškas.
 Siekiant kompensuoti priekinio žibinto pagrindo deformaciją dėl šilumos (ribinės linijos pokytis aprašytas šio priedo 2 dalyje), priekinis žibintas gali būti sureguliuotas ir kitaip.
 Fotometrinės savybės prieš ir po bandymą išmatuotos vertės gali skirtis 10 %, įskaitant pagal fotometrinio matavimo procedūrą leidžiamus nuokrypius.
 1.2. Nešvarus priekinis žibintas
 Priekinį žibintą išbandžius taip, kaip nurodyta 1.1 punkte, priekinis žibintas laikomas įjungtas vieną valandą, kaip aprašyta 1.1.1 punkte, jį parengus taip, kaip nurodyta 1.2.1 punkte, ir patikrinus taip, kaip nurodyta 1.1.2 punkte.
 1.2.1. Priekinio žibinto parengimas
 1.2.1.1. Bandymo mišinys
 1.2.1.1.1.
 Priekiniam žibintui su išoriniu stikliniu sklaidytuvu:
 priekiniam žibintui naudojamas vandens ir teršalo mišinys ruošiamas iš:
 9 dalių (pagal masę) kvarcinio smėlio, kurio smilčių dydis 0–100 mm;
 1 dalies (pagal masę) augalinių anglies dulkių (buko malkų), kurių dalelių dydis 0–100 mm;
 0,2 masės dalies NaCMC (3) ir
 atitinkamo kiekio distiliuoto vandens, kurio laidumas ne didesnis kaip 1 mS/m.
 Mišinys turi būti pagamintas ne anksčiau kaip prieš 14 dienų.
 1.2.1.1.2.
 Priekiniam žibintui su išoriniu plastikiniu sklaidytuvu:
 priekiniam žibintui naudojamas vandens ir teršalo mišinys ruošiamas iš:
 9 dalių (pagal masę) kvarcinio smėlio, kurio smilčių dydis 0–100 mm;
 1 dalies (pagal masę) augalinių anglies dulkių (buko malkų), kurių dalelių dydis 0–100 mm;
 0,2 dalių (pagal masę) NaCMC3 ir
 13 dalių (pagal svorį) distiliuoto vandens, kurio savitasis laidumas ≤ 1 mS/m, ir
 2 ± 1 masės dalių paviršiaus įtempimą mažinančios medžiagos (4).
 Mišinys turi būti pagamintas ne anksčiau kaip prieš 14 dienų.
 1.2.1.2. Bandymo mišinio tepimas ant priekinio žibinto
 Bandymo mišinys tolygiai paskleidžiamas ant viso šviesą skleidžiančio priekinio žibinto paviršiaus ir leidžiama jam išdžiūti. Ši procedūra kartojama tol, kol apšvietos vertė tampa 15–20 % mažesnė už vertes, 1 dalyje aprašytomis sąlygomis išmatuotas kiekviename toliau nurodytame taške:
 taške Emax, matuojant artimosios ir tolimosios šviesų žibinto skleidžiamos tolimosios šviesos fotometrinį pasiskirstymą;
 taške Emax, matuojant tik tolimosios šviesos žibinto skleidžiamos tolimosios šviesos fotometrinį pasiskirstymą;
 50 R ir 50 V (5) taškuose, bandant tik artimosios šviesos žibintą, suprojektuotą eismui dešiniąja puse;
 50 L ir 50 V (5), bandant tik artimosios šviesos žibintą, suprojektuotą eismui kairiąja puse.
 1.2.1.3. Matavimo įranga
 Matavimo įranga turi būti lygiavertė įrangai, naudojamai per priekinių žibintų patvirtinimo bandymus.
 2. RIBINĖS LINIJOS VERTIKALIOSIOS PADĖTIES POKYČIO DĖL ŠILUMOS POVEIKIO BANDYMAS
 Per šį bandymą nustatoma, ar šilumos sukeliamas ribinės linijos vertikalusis poslinkis neviršija veikiančiam artimosios šviesos žibintui nustatytos vertės.
 Pagal 1.1 punkto nurodymus patikrintas priekinis žibintas bandomas pagal 2.1 punkto nurodymus, jo nenuimant nuo bandymo įrangos ir nereguliuojant bandymo įrangos atžvilgiu.
 2.1. Bandymas
 Bandymas turi būti atliekamas, kai yra sausas ir ramus oras, o aplinkos temperatūra –23 ± 5 °C.
 Naudojant masinės gamybos vientisą priekinį žibintą, kuris prieš bandymą buvo naudojamas ne mažiau kaip vieną valandą, įjungiama priekinio žibinto artimoji šviesa, žibinto nenuimant nuo bandymo įrangos ir nereguliuojant bandymo įrangos atžvilgiu (šiam bandymui įtampa turi būti sureguliuota taip, kaip nurodyta 1.1.1.2 punkte). Ribinės linijos horizontaliosios dalies padėtis (tarp vv ir vertikalios linijos, kertančios tašką B 50 L eismo dešiniąja puse atveju arba B 50 R eismo kairiąja puse atveju) tikrinama po įjungimo praėjus 3 minutėms (r3) ir 60 minučių (r60).
 Čia nurodytas ribinės linijos padėties pokytis matuojamas bet kuriuo būdu, kurio tikslumas yra priimtinas, o rezultatus galima atkartoti.
 2.2. Bandymų rezultatai
 2.2.1.
 Miliradianais (mrad) išreikštas rezultatas laikomas priimtinas, jeigu užregistruota priekinio žibinto absoliuti vertė
 yra ne didesnė kaip 1,0 mrad (DrI ≤ 1,0 mrad).
 2.2.2.
 Tačiau, jei ši vertė yra didesnė kaip 1,0 mrad, bet ne daugiau kaip 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), su antruoju priekiniu žibintu atliekamas 2.1 punkte aprašytas bandymas, prieš tai tris kartus iš eilės atlikus toliau aprašytų veiksmų seką; šio pakartotinio bandymo tikslas – stabilizuoti priekinio žibinto mechaninių dalių padėtį ant pagrindo, atitinkančio būsimą teisingą sumontavimą transporto priemonėje:
 vienai valandai įjungiamas artimosios šviesos žibintas (įtampa sureguliuojama taip, kaip nurodyta 1.1.1.2 punkte);
 žibintas palaikomas išjungtas vieną valandą.
 Priekinio žibinto tipas yra priimtinas, jeigu pirmojo pavyzdžio išmatuotų absoliučių verčių ΔrI ir antrojo pavyzdžio išmatuotų absoliučių verčių ΔrII vidurkis neviršija 1,0 mrad.
 (1) Jeigu bandomasis priekinis žibintas sugrupuotas ir (arba) tarpusavyje sujungtas su signaliniais žibintais, šie turi būti įjungti per visą bandymą. Posūkio žibintas turi būti įjungtas mirksėjimo režimu, kuriuo įsijungimo ir išsijungimo trukmė maždaug vienoda.
 (2) Jeigu priekiniam žibintui mirksint vienu metu uždegami du lempos kaitinamieji siūlai, tai nelaikoma įprastu dviejų kaitinamųjų siūlų naudojimu vienu metu.
 (3) NaCMC yra karboksimetilceliuliozės, paprastai žymimos CMC, natrio druska. Teršalų mišinyje naudojamos NaCMC pakeitimo laipsnis (PL) turi būti 0,6–0,7, o 2 % tirpalo klampa 20 °C temperatūroje – 200–300 cP.
 (4) Leidžiamasis kiekio nuokrypis galimas siekiant, kad nešvarumai tinkamai pasiskirstytų ant visų plastikinių sklaidytuvų.
 (5) Taškas 50 V yra 375 mm žemiau HV taško 25 m atstumu esančiame ekrane ant vertikalios linijos v-v.
 6 PRIEDAS
 ŽIBINTŲ SU PLASTIKINIAIS SKLAIDYTUVAIS REIKALAVIMAI. SKLAIDYTUVŲ ARBA MEDŽIAGOS BANDINIŲ IR KOMPLEKTINIŲ ŽIBINTŲ BANDYMAS
 1. BENDROSIOS SPECIFIKACIJOS
 1.1.
 Pagal šios taisyklės 3.2.4 punktą pateikti bandiniai turi atitikti toliau 2.1 ir 2.5 punktuose nurodytas technines sąlygas.
 1.2.
 Dviejų iš penkių komplektinių žibintų bandinių, pateiktų pagal šios taisyklės 3.2.3 punktą, su plastikiniais sklaidytuvais sklaidytuvų medžiaga turi atitikti toliau 2.6 punkte nurodytas specifikacijas.
 1.3.
 Plastmasinio sklaidytuvo arba medžiagos bandiniai kartu su atšvaitu, prieš kurį, jeigu reikia, sklaidytuvai turi būti montuojami, patvirtinimo bandymams pateikiami šio priedo 1 priedėlio A lentelėje nurodyta chronologine tvarka.
 1.4.
 Tačiau, jeigu žibinto gamintojas gali įrodyti, kad atlikti toliau 2.1–2.5 punktuose nurodyti gaminio bandymai arba lygiaverčiai bandymai pagal kitą taisyklę ir gauti rezultatai atitinka reikalavimus, šių bandymų kartoti nereikia; privaloma atlikti tik 1 priedėlio B lentelėje nurodytus bandymus.
 2. BANDYMAI
 2.1. Atsparumas temperatūros svyravimams
 2.1.1. Bandymai
 Trims naujiems bandiniams (sklaidytuvams) taikomi penki temperatūros ir drėgnio (SD – santykinis drėgnis) pokyčių ciklai pagal šią programą:
 3 val. 40 ± 2 °C temperatūros ir 85–95 % SD sąlygomis;
 1 val. 23 ± 5 °C temperatūros ir 60–75 % SD sąlygomis;
 15 valandų 30 ± 2 °C temperatūroje;
 1 val. 23 ± 5 °C temperatūros ir 60–75 % SD sąlygomis;
 3 valandas 80 ± 2 °C temperatūroje;
 1 val. 23 ± 5 °C temperatūros ir 60–75 % SD sąlygomis;
 prieš šį bandymą mažiausiai keturias valandas bandiniai turi būti laikomi 23 ± 5 °C temperatūroje esant 60–75 % SD.
 Pastaba.
 Vienos valandos trukmės 23 ± 5 °C temperatūroje laikotarpius turi būti įtraukiami perėjimo iš vienos temperatūros į kitą laikotarpiai, reikalingi tam, kad būtų išvengta šilumos smūgio poveikio.
 2.1.2. Fotometriniai matavimai
 2.1.2.1. Metodas
 Fotometriniai bandinių matavimai atliekami prieš ir po bandymo.
 Tokie matavimai, naudojant standartinį žibintą, atliekami šiuose taškuose:
 B 50 L ir 50 R, jeigu matuojama artimosios šviesos žibinto arba artimosios ir tolimosios šviesų žibinto artimoji šviesa (B 50 R ir 50 L, jeigu tai priekiniai žibintai, suprojektuoti eismui kairiąja puse);
 taške Emax, jeigu matuojama tolimosios šviesos žibinto arba artimosios ir tolimosios šviesų žibinto tolimoji šviesa.
 2.1.2.2. Rezultatai
 Prieš bandymą ir po jo išmatuotų kiekvieno bandinio fotometrinių verčių skirtumai negali būti didesni nei 10 %, įskaitant pagal fotometrinio matavimo procedūrą leidžiamus nuokrypius.
 2.2. Atsparumas atmosferos ir cheminiams veiksniams
 2.2.1. Atsparumas atmosferos veiksniams
 Trys nauji bandiniai (sklaidytuvai arba medžiagos bandiniai) laikomi spindulių šaltinio, kurio energijos spektro sudėtis artima 5 500–6 000 K temperatūros juodojo kūno energijos spektro sudėčiai, spinduliuose. Tarp to šaltinio ir bandinių įterpiami reikiami filtrai, kuo labiau mažinantys trumpesnių kaip 295 nm ilgio bangų ir ilgesnių kaip 2 500 nm ilgio bangų spinduliuotę. Bandiniai veikiami 1 200 ± 200 W/m2 energijos srautu tiek laiko, kad jų gautas šviesos energijos kiekis būtų 4 500 ± 200 MJ/m2. Tame pačiame lygyje kaip ir bandiniai padėtos juodos plokštės temperatūra, išmatuota gaubte, turi būti 50 ± 5 °C. Kad bandiniai būtų veikiami tolygiai, jie turi suktis aplink spinduliuotės šaltinį 1–5 l/min dažniu.
 Bandiniai apipurškiami distiliuotu vandeniu, kurio savitasis laidis mažesnis nei 1 mS/m, o temperatūra yra 23 ± 5 °C, pagal šią procedūrą:
 apipurškimas
 :
 5 minutės;
 džiūvimas
 :
 25 minutės.
 2.2.2. Atsparumas cheminiams veiksniams
 Atlikus 2.2.1 punkte nurodytą bandymą ir matavimus pagal 2.2.3.1 punkto nuostatas, išorinis šių trijų bandinių paviršius apdorojamas, kaip nurodyta 2.2.2.2 punkte mišiniu, aprašytu 2.2.2.1 punkte.
 2.2.2.1. Bandymo mišinys
 Bandymo mišinį sudaro 61,5 % n-heptano, 12,5 % tolueno, 7,5 % etilo tetrachlorido, 12,5 % trichloretileno ir 6 % ksileno (nurodyta tūrio procentinėmis dalimis).
 2.2.2.2. Bandymo mišinio naudojimas
 Medvilninio audinio skiautė (pagal ISO 105) įmirkoma iki soties 2.2.2.1 punkte aprašytame mišinyje ir per dešimt sekundžių 10 minučių prispaudžiama prie bandinio išorinio paviršiaus 50 N/cm2 slėgiu, atitinkančiu slėgį, gaunamą 14 × 14 mm bandomąjį paviršių veikiant 100 N jėga).
 Per šias 10 minučių audinio skiautė dar kartą įmirkoma į mišinį, kad sugeriamo skysčio sudėtis visuomet atitiktų nustatytą bandomąjį mišinį.
 Per bandymą leidžiama kompensuoti slėgį, kuriuo veikiamas bandinys, kad šis neįtrūktų.
 2.2.2.3. Valymas
 Baigus naudoti bandymo mišinį, bandiniai džiovinami atvirame ore ir nuplaunami 2.3 punkte nurodytu tirpalu (Atsparumas plovikliams) 23 ± 5 °C temperatūroje.
 Po to bandiniai kruopščiai išskalaujami 23 ± 5 °C temperatūros distiliuotu vandeniu, kuriame turi būti ne daugiau kaip 0,2 % priemaišų, ir nušluostomi minkštos medžiagos skiaute.
 2.2.3. Rezultatai
 2.2.3.1. Atlikus atsparumo atmosferos veiksniams bandymą, išoriniame bandinių paviršiuje turi nebūti įtrūkimų, įbrėžimų, atplaišų arba deformacijos požymių, o praleidimo pokyčių vidurkis , išmatuotas trijų bandinių šio priedo 2 priedėlyje aprašyta tvarka, turi neviršyti 0,020 (Δ tm ≤ 0,020).
 2.2.3.2. Po atsparumo cheminėms medžiagoms bandymo, ant pavyzdžių neturi būti jokių cheminių medžiagų dėmių, galinčių sukelti srauto sklaidos pokyčius, kurių kaitos vidurkis , išmatuotas trijų bandinių šio priedo 2 priedėlyje aprašyta tvarka, neturi viršyti 0,020 (Δdm ≤ 0,020).
 2.3. Atsparumas valymo priemonėms ir angliavandeniliams
 2.3.1. Atsparumas valymo priemonėms
 Išorinis trijų bandinių (sklaidytuvų arba medžiagos bandinių) paviršius, pašildytas iki 50 ± 5 °C temperatūros, 5 minutėms panardinamas į 23 ± 5 °C mišinį, kurį sudaro 99 dalys distiliuoto vandens, turinčio ne daugiau nei 0,02 % priemaišų, ir viena dalis alkilarilo sulfonato.
 Bandymui pasibaigus, bandiniai džiovinami 50 ± 5 °C temperatūroje. Bandinių paviršiai nuvalomi drėgnu audiniu.
 2.3.2. Atsparumas angliavandeniliams
 Minėtų trijų bandinių išorinis paviršius vieną minutę nestipriai trinamas medvilninio audeklo skiaute, įmirkyta mišinyje, sudarytame iš 70 % n-heptano ir 30 % tolueno (nurodyta tūrio procentais), paskui išdžiovinamas atvirame ore.
 2.3.3. Rezultatai
 Iš eilės atlikus du pirmiau aprašytus bandymus, vidutinė perdavimo kaitos vertė , gauta matuojant trijų bandinių šio priedo 2 priedėlyje aprašyta tvarka, neturi viršyti 0,010 (Δ tm ≤ 0,010).
 2.4. Atsparumas mechaniniam poveikiui
 2.4.1. Mechaninio poveikio metodas
 Trijų naujų bandinių (sklaidytuvų) išorinis paviršius bandomas bendru mechaninio poveikio metodu, aprašytu šio priedo 3 priedėlyje.
 2.4.2. Rezultatai
 Baigus bandymą, pokyčiai:
 laidumo
 :
 ,
 ir sklaidos
 :
 ,
 matuojami 2 priedėlyje aprašyta tvarka šios taisyklės 2.2.4 punkte nustatytoje vietoje. Visų trijų bandinių vidutinė pokyčio vertė turi būti tokia:
 Δ tm ≤ 0,100;
 Δ dm ≤ 0,050.
 2.5. Dangų (jei jos naudojamos) sukibimo bandymas
 2.5.1. Bandinio paruošimas:
 20 × 20 mm ploto sklaidytuvo dangos paviršius skutimosi peiliuku arba adata išraižomas taip kad susidarytų maždaug 2 × 2 mm dydžio langelių tinklelis. Peiliuką arba adatą reikia spausti pakankamai, kad būtų perrėžtas bent dangos sluoksnis.
 2.5.2. Bandymo aprašymas
 Naudojama 2 N/(pločio cm) ± 20 % sukibimo lipnioji juosta, sukibimą matuojant šio priedo 4 priedėlyje aprašytomis standartizuotomis sąlygomis. Ne siauresnė nei 25 mm lipnioji juosta ne mažiau nei 5 minutes spaudžiama prie paviršiaus, apdoroto pagal 2.5.1 punkte nustatytus reikalavimus.
 Lipniosios juostos galas apkraunamas taip, kad sukibimo su paviršiumi jėgą būtų galima išlyginti šiam paviršiui statmena jėga. Tada juosta nuplėšiama traukiant vienodu 1,5 m/s ± 0,2 m/s greičiu.
 2.5.3. Rezultatai
 Tinklelio plote neturi būti reikšmingų apgadinimų. Tinklelio linijų sankirtose arba įrantų kraštuose apgadinimų gali būti, tačiau apgadintas plotas turi neviršyti 15 % suraižyto paviršiaus ploto.
 2.6. Komplektinio žibinto, kuriame sumontuotas plastikinis sklaidytuvas, bandymai
 2.6.1. Sklaidytuvo paviršiaus atsparumas mechaniniam poveikiui
 2.6.1.1. Bandymai
 Su žibinto bandinio Nr. 1 sklaidytuvu atliekamas 2.4.1 punkte aprašytas bandymas.
 2.6.1.2. Rezultatai
 Atlikus bandymą, pagal šią taisyklę atliktų priekinio žibinto fotometrinių matavimų rezultatai neturi daugiau kaip 30 % viršyti didžiausių verčių, nustatytų B 50 L ir HV taškams, ir neturi būti daugiau kaip 10 % mažesni už mažiausias vertes, nustatytas 75 R taškui (jeigu priekiniai žibintai suprojektuoti eismui kairiąja puse, taškai, į kuriuos atsižvelgiama, yra B 50 R, HV ir 75 L).
 2.6.2. Dangų (jei jos naudojamos) sukibimo bandymas
 Su žibinto bandinio Nr. 2 sklaidytuvu atliekamas 2.5 punkte aprašytas bandymas.
 3. GAMYBOS ATITIKTIES PATIKRA
 3.1.
 Atsižvelgiant į sklaidytuvams gaminti naudotas medžiagas, tos serijos žibintai pripažįstami atitinkančiais šios taisyklės reikalavimus, jeigu:
 3.1.1.
 apžiūrėjus plika akimi po atsparumo cheminėms medžiagoms, plovikliams ir angliavandeniliams bandymų, nustatoma, kad išoriniai bandinių paviršiai yra nesuskilinėję, nesubraižyti, nenuskelti ir nedeformuoti (žr. 2.2.2, 2.3.1 ir 2.3.2 punktus);
 3.1.2.
 po 2.6.1.1 punkte aprašyto bandymo 2.6.1.2 punkte nurodytuose taškuose išmatuotos fotometrinės vertės neperžengia šioje taisyklėje nustatytų produkcijos atitikties ribų.
 3.2.
 Jei rezultatai neatitinka reikalavimų, turi būti atlikti bandymai su kitais atsitiktinai atrinktais žibintų bandiniais.
 1 priedėlis
 CHRONOLOGINĖ PATVIRTINIMO BANDYMŲ ATLIKIMO TVARKA
 A. Plastikinių medžiagų (sklaidytuvų arba medžiagos bandinių, pateiktų pagal šios taisyklės 3.2.4 punktą) bandymai.
 Bandiniai
 Sklaidytuvai arba medžiagos bandiniai
 Sklaidytuvai
 Bandymai
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 1.1.
 Ribota fotometrija (2.1.2 punktas)
 X
 X
 X
 1.1.1.
 Temperatūros pokytis (2.1.1 punktas)
 X
 X
 X
 1.2.
 Ribota fotometrija (2.1.2 punktas)
 X
 X
 X
 1.2.1.
 Praleidimo matavimas
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 1.2.2.
 Sklaidos matavimai
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 1.3.
 Atmosferos veiksniai (2.2.1 punktas)
 X
 X
 X
 1.3.1.
 Praleidimo matavimas
 X
 X
 X
 1.4.
 Cheminės medžiagos (2.2.2 punktas)
 X
 X
 X
 1.4.1.
 Sklaidos matavimai
 X
 X
 X
 1.5.
 Valikliai (2.3.1 punktas)
 X
 X
 X
 1.6.
 Angliavandeniliai (2.3.2 punktas)
 X
 X
 X
 1.6.1.
 Praleidimo matavimas
 X
 X
 X
 1.7.
 Poveikis (2.6.1.1 punktas)
 X
 X
 X
 1.7.1.
 Praleidimo matavimas
 X
 X
 X
 1.7.2.
 Sklaidos matavimai
 X
 X
 X
 1.8.
 Sukibimas (2.5 punktas)
 X
 B. Komplektinių žibintų (pateiktų pagal šios taisyklės 3.2.3 punktą) bandymai
 Bandymai
 Komplektinis priekinis žibintas
 Bandinio Nr.
 1.
 2
 2.1.
 Poveikis (2.6.1.1 punktas)
 X
 2.2.
 Fotometrija (2.6.1.2 punktas)
 X
 2.3.
 Sukibimas (2.6.2 punktas)
 X
 2 priedėlis
 ŠVIESOS SKLAIDOS IR PRALEIDIMO MATAVIMO METODAS
 1. ĮRANGA (žr. paveikslą)
 Pusinės divergencijos rd kolimatoriaus (K) spindulių pluoštas yra apribojamas diafragma DT su 6 mm apertūra, prieš kurią padedamas bandinio stovas.
 Glaudžiamasis achromatinis sklaidytuvas L2, apsaugotas nuo sferinės aberacijos, jungia diafragmą DT ir imtuvą R; sklaidytuvo L2 skersmuo turi būti toks, kad neribotų bandinio sklaidomos šviesos kūgio, kurio pusinis viršūnės kampas β/2 = 14°.
 Sklaidytuvo L2 vaizdo židinio plokštumoje pastatoma žiedo pavidalo diafragma DD, kurios kampai ir .
 Centrinė neskaidri diafragmos dalis reikalinga, kad nepraleistų šviesos, ateinančios teisiai iš šviesos šaltinio. Turi būti sudaryta galimybė patraukti šią diafragmos dalį iš šviesos srauto taip, kad ji grįžtų tiksliai į savo pradinę padėtį.
 Atstumas L2 Dτ ir sklaidytuvo L2 židinio nuotolis F2
 (1) parenkamas taip, kad Dτ atvaizdas visiškai uždengtų imtuvą R.
 Jeigu krintančio pradinio srauto stiprumas yra 1 000 vienetų, kiekvieno rodmens absoliutusis tikslumas turi būti didesnis negu 1 vienetas.
 2. MATAVIMAI
 Reikia atlikti šiuos matavimus:
 Dydis
 Su bandiniu
 Su centrine DD dalimi
 Gauta vertė
 T1
 ne
 ne
 Krentančio srauto pirminiai matavimai
 T2
 taip
 (prieš bandymą)
 ne
 Naujos medžiagos išsklaidytas srautas 24 °C srityje
 T3
 taip
 (po bandymo)
 ne
 Išbandytos medžiagos išsklaidytas srautas 24 °C srityje
 T4
 taip
 (prieš bandymą)
 taip
 Naujos medžiagos išsklaidytas srautas
 T5
 taip
 (po bandymo)
 taip
 Išbandytos medžiagos išsklaidytas srautas
 (1) L2 rekomenduojama naudoti apytiksliai 80 mm židinio nuotolį.
 3 priedėlis
 BANDYMAS PURŠKIMO METODU
 1. BANDYMŲ ĮRANGA
 1.1. Pulverizatorius
 Purkštuvo antgalis turi būti 1,3 mm skersmens, kad skysčio srauto greitis būtų 0,24 ± 0,02 l/min. esant 6,0 barų – 0, + 0,5 baro darbiniam slėgiui.
 Esant tokioms sąlygoms, srovės projekcija gadinamame paviršiuje, esančiame 380 ± 10 mm atstumu nuo purkštuvo, turi būti 170 ± 50 mm.
 1.2. Bandymo mišinys
 Bandymo mišinį sudaro:
 7 kietumo pagal Moro skalę kvarcinio smėlis, kurio smiltelių dydis yra 0–0,2 mm, pasiskirstymas daugmaž normalus, o kampinis koeficientas 1,8–2;
 vanduo, ne kietesnis nei 205 g/m 3, t. y. 25 g smėlio 1 litrui vandens.
 2. BANDYMAS
 Žibinto sklaidytuvų išorinis paviršius vieną arba daugiau kaip vieną kartą apipurškiamas smėlio srove, kaip jau buvo aprašyta. Srovė į bandomąjį paviršių purškiama beveik statmenai.
 Apgadinimo lygis tikrinamas šalia bandomų sklaidytuvų padėjus vieną ar keletą kontrolinių stiklo pavyzdžių. Mišinio purškiama tol, kol 2 priedėlyje aprašytais metodais išmatuotos bandinio arba bandinių šviesos sklaidos pokytis tampa lygus:
 Tikrinant, ar viso bandomojo paviršiaus pažaida yra vienoda, galima naudoti keletą pamatinių pavyzdžių.
 4 priedėlis
 SUKIBIMO BANDYMAS LIPNIA JUOSTA
 1. TIKSLAS
 Šio metodo tikslas įprastinėmis sąlygomis nustatyti linijinę lipnios juostos sukibimo jėgą su stiklo plokšte.
 2. PRINCIPAS
 Matuojama jėga, kurios reikia 90° kampu traukiamai lipniajai juostai atplėšti nuo stiklo plokštės.
 3. APLINKOS SĄLYGOS
 Aplinkos sąlygos: 23 ± 5 °C temperatūra ir 65 ± 15 % santykinis drėgnis (SD).
 4. BANDOMIEJI PAVYZDŽIAI
 Prieš pradedant bandymą būtina 24 val. palaikyti bandomosios juostos ritinėlį nurodytomis aplinkos sąlygomis (3 dalis).
 Iš kiekvieno ritinėlio imami penki 400 mm ilgio juostos bandiniai. Juostos bandiniai paimami, nusukus nuo ritinėlio tris pirmąsias juostos vijas.
 5. PROCEDŪRA
 Bandymas atliekamas esant 3 dalyje nurodytoms aplinkos sąlygoms.
 Vyniojant ritinėlį maždaug 300 mm/s greičiu, paimami 5 bandomosios juostos pavyzdžiai, kurie per 15 sekundžių turi būti užklijuoti tokiu būdu:
 juosta palaipsniui glaudžiama prie stiklo plokštės, išilgai lengvai trinant pirštu, kad tarp juostos ir stiklo plokštės nesusidarytų oro pūslių, tačiau pernelyg nespaudžiama.
 Palikti taip dar 10 minučių nurodytomis aplinkos sąlygomis.
 Atplėšti juostos pavyzdį nuo stiklo per maždaug 25 mm; plėšimo plokštuma turi būti statmena pavyzdžio ašiai.
 Plokštelė pritvirtinama, o laisvasis juostos galas atlenkiamas 90° kampu. Jėga naudojama taip, kad plokštę ir juostą skirianti linija būtų statmena šiai jėgai ir statmena plokštei.
 Traukti, atplėšiant 300 ± 30 mm/s greičiu, ir nustatyti panaudotą jėgą.
 6. REZULTATAI
 Eilės tvarka užregistruojamos penkios gautos vertės, kurių vidutinė laikoma matavimo rezultatu. Ši vertė išreiškiama niutonais juostos pločio centimetrui.
 7 PRIEDAS
 BŪTINIAUSI INSPEKTORIAUS ATLIEKAMOS BANDINIŲ ATRANKOS REIKALAVIMAI
 1. BENDROSIOS NUOSTATOS
 1.1.
 Atitikties reikalavimų mechaniniu ir geometriniu požiūriu laikomasi, jei skirtumai neviršija įprastų šios taisyklės reikalavimais apibrėžtų gamybos nuokrypių.
 1.2.
 Fotometrinių savybių požiūriu masiniu būdu gaminamų priekinių žibintų atitiktis neginčijama, jeigu atliekant bet kurio atsitiktinai pasirinkto priekinio žibinto fotometrinių savybių bandymą:
 1.2.1.
 nė viena išmatuota vertė nenukrypsta į blogąją pusę nuo šioje taisyklėje nustatytų verčių daugiau kaip 20 %.
 Vertės B 50 L (arba R) taške ir III zonoje daugiausia gali nukrypti atitinkamai:
 B 50 L (arba R)
 :
 0,2 liukso, atitinkančio 20 %
 0,3 liukso, atitinkančio 30 %
 III zona
 :
 0,3 liukso, atitinkančio 20 %
 0,45 liukso, atitinkančio 30 %
 1.2.2.
 arba jeigu:
 1.2.2.1.
 artimajai šviesai šioje taisyklėje nustatytos vertės turi būti pasiektos taške HV (leidžiamas nuokrypis 0,2 liukso) ir su tokiu nustatymu susijusiame mažiausiai viename taške kiekvieno ploto, nustatyto matavimo ekrane (25 m atstumu) 15 cm spindulio apskritimu aplink taškus B 50L (arba R) (leidžiamas nuokrypis 0,1 liukso), 75 R (arba L), 25R, 25L, ir visame IV zonos plote, kuris yra ne daugiau kaip 22,5 cm virš linijos 25R ir 25L;
 1.2.2.2.
 jei tolimosios šviesos spindulio atveju HV taškas yra 0,75 Emax atitinkančios izoliuksės viduje, bet kuriame matavimo taške, apibrėžtame šios taisyklės 8.10 punkte, pastebimas leistinasis didžiausių fotometrinių verčių nuokrypis +20 %, o mažiausių verčių leistinasis nuokrypis –20 %. Į atskaitos žymę neatsižvelgiama.
 1.2.3.
 Jeigu pirmiau aprašytų bandymų rezultatai neatitinka reikalavimų, priekinio žibinto sureguliavimas gali būti pakeistas su sąlyga, kad šviesos srauto ašis į šonus nepasislinks daugiau kaip per 1° į dešinę arba į kairę (1).
 1.2.4.
 Į priekinius žibintus su akivaizdžiais trūkumais neatsižvelgiama.
 1.2.5.
 Į atskaitos žymę neatsižvelgiama.
 1.3.
 Turi būti laikomasi pagrindinių spalvų koordinačių.
 2. PIRMOJI BANDINIŲ ATRANKA
 Pirmą kartą atrenkant bandinius, atsitiktine tvarka pasirenkami keturi priekiniai žibintai. Pirmasis bandinys, kurį sudaro du įtaisai, pažymimas A raide, antrasis bandinys, kurį sudaro du įtaisai, B raide.
 2.1. Neginčijama atitiktis
 2.1.1.
 Atlikus šio priedo 1 paveiksle pavaizduotą bandinių atrankos procedūrą, masinės gamybos priekinių žibintų atitiktis neginčijama, jeigu priekinių žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai į blogąją pusę yra tokie:
 2.1.1.1.
 A bandinys
 A1:
 vieno priekinio žibinto
 0 %
 vieno priekinio žibinto
 ne didesni kaip
 20 %
 A2:
 abiejų priekinių žibintų
 didesni kaip
 0 %
 Tačiau
 ne didesni kaip
 20 %
 pereiti prie bandinio B
 2.1.1.2.
 B bandinys
 B1:
 abiejų priekinių žibintų
 0 %
 2.1.2.
 arba jei A bandinys atitinka 1.2.2 punkto sąlygas.
 2.2. Atvejai, kuomet atitiktis ginčijama
 2.2.1.
 Atlikus šio priedo 1 paveiksle parodytą bandinių atrankos procedūrą, serijinės gamybos priekinių žibintų atitiktis ginčijama ir iš gamintojo reikalaujama, kad jo gaminiai atitiktų reikalavimus (suderinimas), jeigu priekinių žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:
 2.2.1.1.
 A bandinys
 A3:
 vieno priekinio žibinto
 ne didesni kaip
 20 %
 vieno priekinio žibinto
 didesni kaip
 20 %
 Tačiau
 ne didesni kaip
 30 %
 2.2.1.2.
 B bandinys
 B2:
 A2 atveju
 vieno priekinio žibinto
 didesni kaip
 0 %
 Tačiau
 ne didesni kaip
 20 %
 vieno priekinio žibinto
 ne didesni kaip
 20 %
 B3:
 A2 atveju
 vieno priekinio žibinto
 0 %
 vieno priekinio
 žibinto didesni kaip
 20 %
 tačiau
 ne didesni kaip
 30 %
 2.2.2.
 arba jei A bandinys neatitinka 1.2.2 punkto sąlygų.
 2.3. Patvirtinimo panaikinimas
 Atitiktis ginčijama ir taikoma 10 dalis, jeigu atlikus šio priedo 1 paveiksle pavaizduotą bandinių atrankos procedūrą, priekinių žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra:
 2.3.1.
 A bandinys
 A4:
 vieno priekinio žibinto
 ne didesni kaip
 20 %
 vieno priekinio žibinto
 didesni kaip
 30 %
 A5:
 abiejų priekinių žibintų
 didesni kaip
 20 %
 2.3.2.
 B bandinys
 B4:
 A2 atveju
 vieno priekinio
 žibinto didesni kaip
 0 %
 tačiau
 ne didesni kaip
 20 %
 vieno priekinio
 žibinto didesni kaip
 20 %
 B5:
 A2 atveju
 abiejų priekinių
 žibintų didesni kaip
 20 %
 B6:
 A2 atveju
 vieno priekinio
 žibinto 0 %
 vieno priekinio
 žibinto didesni kaip
 30 %
 2.3.3.
 arba jei A ir B bandiniai neatitinka 1.2.2 punkto sąlygų.
 3. PAKARTOTINĖ BANDINIŲ ATRANKA
 A3, B2 ir B3 atvejais per du mėnesius nuo pranešimo būtina atlikti pakartotinę bandinių atranką; šiuo tikslu imamas trečiasis bandinys C, sudarytas iš dviejų priekinių žibintų, ir ketvirtasis bandinys D, sudarytas iš dviejų priekinių žibintų, atrinktų iš gaminių, pagamintų užtikrinus atitiktį.
 3.1. Neginčijama atitiktis
 3.1.1.
 Atlikus šio priedo 1 paveiksle parodytą bandinių atrankos procedūrą, serijinės gamybos būdu pagamintų priekinių žibintų atitiktis neginčijama, jeigu priekinių žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:
 3.1.1.1.
 C bandinys
 C1:
 vieno priekinio žibinto
 0 %
 vieno priekinio žibinto
 ne didesni kaip
 20 %
 C2:
 abiejų priekinių žibintų
 didesni kaip
 0 %
 Tačiau
 ne didesni kaip
 20 %
 pereinama prie D bandinio
 3.1.1.2.
 D bandinys
 D1:
 C2 atveju
 abiejų priekinių
 žibintų 0 %
 3.1.2.
 arba jei C bandinys atitinka 1.2.2 punkto sąlygas.
 3.2. Atvejai, kuomet atitiktis ginčijama
 3.2.1.
 Atlikus šio priedo 1 paveiksle parodytą bandinių atrankos procedūrą, serijinės gamybos priekinių žibintų atitiktis ginčijama ir iš gamintojo reikalaujama, kad jo gaminiai atitiktų reikalavimus (atitikties užtikrinimas), jeigu įrenginių išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra tokie:
 3.2.1.1.
 D bandinys
 D2:
 C2 atveju
 vieno priekinio žibinto
 didesni kaip
 0 %
 bet ne
 didesni kaip
 20 %
 vieno priekinio žibinto
 ne didesni kaip
 20 %
 3.2.1.2.
 arba jei C bandinys neatitinka 1.2.2 punkto sąlygų.
 3.3. Patvirtinimo panaikinimas
 Atitiktis ginčijama ir taikoma 13 dalis, jeigu atlikus šio priedo 1 paveiksle pavaizduotą bandinių atrankos procedūrą, priekinių žibintų išmatuotųjų verčių nuokrypiai yra:
 3.3.1.
 C bandinys
 C3:
 vieno priekinio žibinto
 ne didesni kaip
 20 %
 vieno priekinio žibinto
 didesni kaip
 20 %
 C4:
 abiejų priekinių žibintų
 didesni kaip
 20 %
 3.3.2.
 D bandinys
 D3:
 C2 atveju
 vieno priekinio žibinto – 0 arba
 didesni kaip
 0 %
 vieno priekinio žibinto
 didesni kaip
 20 %
 3.3.3.
 arba jei C ir D bandiniai neatitinka 1.2.2 punkto sąlygų.
 4. RIBINĖS LINIJOS VERTIKALIOS PADĖTIES POKYTIS
 Ribinės linijos vertikaliosios padėties pokytis dėl šilumos poveikio tikrinamas toliau nustatyta tvarka.
 Vienas iš A bandinį sudarančių priekinių žibintų, atlikus šio priedo 1 paveiksle pavaizduotą bandinių atrankos procedūrą ir tris kartus iš eilės atlikus 5 priedo 2.2.2 punkte aprašytą veiksmų seką, bandomas 5 priedo 2.1 punkte aprašyta tvarka.
 Priekinis žibintas laikomas tinkamu, jei Δr neviršija 1,5 mrad.
 Jei ši vertė viršija 1,5 mrad, bet nėra didesnė kaip 2,0 mrad, galima atlikti bandymą su antruoju A bandinio priekiniu žibintu; abiejų priekinių žibintų užfiksuotų absoliučių verčių vidurkis neturi viršyti 1,5 mrad.
 Tačiau jei ši 1,5 mrad vertė atliekant bandymą su A bandiniu negaunama, su dviem B bandinio priekiniais žibintais atliekama ta pati procedūra, ir kiekvieno iš jų Δr vertė neturi viršyti 1,5 mrad.
 1 paveikslas
 (1) Artimajai šviesai skleisti skirtame priekiniame žibinte gali būti įmontuotas šios sąlygos neatitinkantis tolimosios šviesos įtaisas.


type: other

text:
Näytön arviointi. Ympäristörikostutkinnan seminaari Laamanni Anders Cederberg - PDF
 Download "Näytön arviointi. Ympäristörikostutkinnan seminaari Laamanni Anders Cederberg"
 1 Näytön arviointi Ympäristörikostutkinnan seminaari Laamanni Anders Cederberg
 2 Esityksen rakenne Yleistä todistelusta Henkilötodistelusta Teknisestä todistelusta Tulevaisuuden näkymiä
 3 Yleistä todistelusta Todistuskeinoista Kuulemiset Asiakirjatodistelu Katselmukset
 4 Vapaa todistusteoria (OK 17:1) Vapaa todistelu Asianosaisella on oikeus esittää haluamansa näyttö asian tutkivalle tuomioistuimelle sekä lausua jokaisesta tuomioistuimessa esitetystä todisteesta, jollei laissa toisin säädetä Toisin sanoen: tuomioistuimella on oikeus käyttää todisteena kaikki se mitä oikeudenkäynnissä on ilmennyt Vapaa todistusharkinta Tuomioistuimen on esitettyjä todisteita ja muita asian käsittelyssä esiin tulleita seikkoja harkittuaan päätettävä, mitä asiassa on näytetty tai jäänyt näyttämättä. Tuomioistuimen on perusteellisesti ja tasapuolisesti arvioitava todisteiden ja muiden seikkojen näyttöarvo vapaalla todistusharkinnalla, jollei laissa toisin säädetä Toisin sanoen: tuomioistuin on oikeutettu ja velvollinen harkitsemaan vapaasti sen todistusvoiman, joka esitetyllä todistelulla katsotaan olevan
 5 Riita-asiassa asianosaisen on näytettävä ne seikat, joihin hänen vaatimuksensa tai vastustamisensa perustuu Seikan asettaminen tuomion perustaksi edellyttää, että asianosainen on esittänyt siitä uskottavan näytön (OK 17:2).
 6 Rikosasiassa kantajan on näytettävä ne seikat, joihin hänen rangaistusvaatimuksensa perustuu Tuomion, jossa vastaaja tuomitaan syylliseksi, edellytyksenä on, ettei vastaajan syyllisyydestä jää varteenotettavaa epäilyä (OK 17:3)
 7 Asianosaisten on hankittava asiassa tarpeelliset todisteet. Tuomioistuin saa omasta aloitteestaan päättää hankittavaksi todisteita riita-asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu. Rikosasiassa tuomioistuin saa hankkia näyttöä, jos se todennäköisesti ei tue syytettä. Tuomioistuimella on kuitenkin asian laadusta riippumatta oikeus hankkia omasta aloitteestaan asiantuntijalausunto (OK 17:7).
 8 Tuomioistuin ei saa hyödyntää todistetta, joka on saatu kiduttamalla Tuomioistuin ei saa rikosasiassa hyödyntää 18 :ssä säädetyn vaitiolooikeuden vastaisesti hankittua todistetta. Hyödyntämiskielto koskee myös todistetta, joka on hankittu muussa menettelyssä kuin esitutkinnassa tai rikosasian oikeudenkäynnissä henkilöltä pakkokeinon käyttämisen uhalla tai muutoin vastoin hänen tahtoaan, jos hän oli tällöin epäiltynä tai vastaajana rikoksesta taikka esitutkinta tai oikeudenkäynti oli vireillä rikoksesta, josta häntä syytetään, ja jos todisteen hankkiminen rikosasiassa olisi ollut vastoin 18 :ää. Jos kuitenkin henkilö on muussa menettelyssä kuin rikosasian käsittelyssä tai siihen rinnastuvassa menettelyssä antanut lakisääteisen velvollisuutensa täyttämisen yhteydessä totuudenvastaisen lausuman taikka väärän tai sisällöltään totuuden vastaisen asiakirjan taikka väärän tai väärennetyn esineen, sitä saadaan hyödyntää todisteena velvollisuuden vastaista menettelyä koskevassa rikosasiassa
 9 Muussa tapauksessa tuomioistuin saa hyödyntää myös lainvastaisesti hankittua todistetta, jollei hyödyntäminen vaaranna oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin toteutumista ottaen huomioon asian laatu, todisteen hankkimistapaan liittyvä oikeudenloukkauksen vakavuus, hankkimistavan merkitys todisteen luotettavuudelle, todisteen merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja muut olosuhteet (OK 17:25)
 10 Henkilötodistelusta Asianosaisten kuuleminen Todistajien kuuleminen Asiantuntijoiden kuuleminen (uuden OK 17:36 mukaan vain pykälässä mainittujen erityisten edellytysten täyttyessä)
 11 Henkilötodisteluun, sen esittämiseen, taltioimiseen sekä luotettavuuden arviointiin liittyy monia ongelmia Todistajanpsykologista tutkimusta tehty kohtuullisen paljon 1970-luvulta alkaen Tuomareiden osaaminen kuitenkin kirjaavaa ei systemaattista kaikille osoitettua koulutusta Tutkimusten mukaan tuomareiden ja maallikoiden välillä ei merkittävää eroa kyvyssä arvioida todistajan luotettavuutta Myös muiden prosessissa toimivien kyvyssä heikkouksia (poliisit, syyttäjät ja asianajajat)
 12 Koulutusta tulisi lisätä Todistajankertomukset tulisi videoida esitutkinnassa Kuulemiset tulisi videoida käräjäoikeudessa ja hovioikeudessa ne olisivat käsittelyn pohjana (Ruotsin malli) Korkein oikeus antanut muutaman merkittävän kertomusten luotettavuuden arviointiin liittyvän ratkaisun viime vuosina
 13 KKO 2013:96 Nykyisin vallitsevan oikeuspsykologisen käsityksen mukaan henkilötodistelun luotettavuutta ei voida juurikaan perustaa henkilön puhetavasta, ilmeistä ja eleistä taikka tunnereaktiosta oikeudenkäynnissä tehtävien havaintojen ja vaikutelmien varaan (Esimerkiksi Christianson Ehrenkrona: Psykologi och bevisvärdering, 2011 ja Haapasalo: Todistajanpsykologia aikuiset todistajat teoksessa Santtila Weizmann-Henelius (toim.), Oikeuspsykologia, 2008 sekä Granhag Stridbeck: Psychological Perspectives on the Evaluation of Evidence teoksessa Granhag (toim.) Forensic Psychology in Context, 2010). Suurempi merkitys on kertomuksella itsessään, kuten sen keskeisen sisällön johdonmukaisuudella, realistisuudella ja muuttumattomuudella sekä yksityiskohtien runsaudella. (kursivointi tässä) KKO 2013:17
 14 Teknisestä todistelusta Asiakirjatodistelua tai katselmusta Näyttönä tuomioistuimelle voidaan esittää esine tai asiakirja. Tuomioistuin voi näytön hankkimiseksi toimittaa sellaisen esineen, jota ei voida hankaluudetta tuoda tuomioistuimeen, tai kiinteän omaisuuden tai paikan taikka muun kohteen katselmuksen (OK 17:38) Esim. kirje, jossa sormenjälki tai veritahra ei ole kirjallinen todiste, vaan katselmusesine Asiantuntijan kirjallinen lausunto ei tarkkaan ottaen ole kirjallinen todiste, vaikka sitä oikeuskäytännössä yleisesti käsitelläänkin sellaisena
 15 Harvassa oikeustapauksessa nimenomaan näyteketjun aukottomuuteen liittyen on esitetty väitteitä Kontaminaatioväitteitä on esitetty, mutta ne liittyvät yleensä väitettyihin tapahtumiin ennen näytteenottoa Esim. DNA:n jäljen löytymistä rikospaikalta ja sen näyttöarvoa on problematisoitu tyyliin osoittaa, että vastaaja on ollut paikalla, mutta ei osoita sitä, että on syyllistynyt tutkittavana olevaan rikokseen, onko myös muiden DNA:ta löytynyt rikospaikalta, näyte, esim. tupakantumppi on kulkeutunut paikalle, jonkun toisen toimijan johdosta, jne.
 16 Huolellinen dokumentointi Kaiken a ja o Etsintä- ja takavarikkopöytäkirjoissa edelleen puutteita (vaikkei tämä seikka ehkä aihealueeseen suoraan liitykään) Dokumentoinnin selkeys Kirjaukset tehtävä mahdollisimman selkeästi ja kattavasti oli sitten kyse asiantuntijalausunnosta tai edellä mainitusta pöytäkirjasta
 17 Tulevaisuuden näkymiä Oikeudenkäynti digitalisoituu Teknisen näytön (tietoteknisen-) merkitys kasvaa Tiukempien laatuvaatimusten kääntöpuoli - lisääntyvät väitteet niiden rikkomisesta???
 K O R K E I N O I K E U S P Ä Ä T Ö S Diaarinro 1(27) R2011/812. MUUTOKSENHAKIJAT Kihlakunnansyyttäjät Jarmo Valkama ja Kalle Kulmala NN NN NN NN
 K O R K E I N O I K E U S P Ä Ä T Ö S Diaarinro 1(27) R2011/812 Julkinen taltio Antopäivä Nro 19.10.2012 2077 MUUTOKSENHAKIJAT Kihlakunnansyyttäjät Jarmo Valkama ja Kalle Kulmala NN NN NN NN VASTAPUOLI
 SISÄLLYSLUETTELO VERRYTTELYÄ LÄHTÖVIIVALLA. Esipuhe 11
 SISÄLLYSLUETTELO Esipuhe 11 VERRYTTELYÄ 1. Hyvän asianajajatavan perusteita 18 2. Mitä tarkoitetaan hyvällä asianajotavalla? 25 3. Näkökohtia hyvän asianajajan ominaisuuksista ja asianajotaitojen kehittämisestä
 Julkaistu Helsingissä 17 päivänä huhtikuuta 2015. 426/2015 Laki
 SUOMEN SÄÄDÖSKOKOELMA Julkaistu Helsingissä 17 päivänä huhtikuuta 2015 426/2015 Laki kansainvälisestä oikeusavusta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla
 Lakivaliokunta on antanut asiasta mietinnön (LaVM 12/2002 vp). Nyt koolla oleva eduskunta on hyväksynyt seuraavat
 ('86 811$19$67$86YS +DOOLWXNVHQ HVLW\V ODLNVL RLNHXGHQNl\PLVNDD UHQ MD HUlLGHQ PXLGHQ ODNLHQ ULLWDDVLDLQ YDO PLVWHOXD SllNlVLWWHO\l VHNl KDNHPXVDVLRLGHQ NlVLWWHO\lNRVNHYLHQVllQQ VWHQPXXWWDPLVHVWD $VLD
 K O R K E I N O I K E U S P Ä Ä T Ö S Diaarinro 1(24) R2011/812
 K O R K E I N O I K E U S P Ä Ä T Ö S Diaarinro 1(24) R2011/812 Julkinen taltio Antopäivä Nro 19.10.2012 2077 MUUTOKSENHAKIJAT Kihlakunnansyyttäjät JV ja KK W X Y Z VASTAPUOLI ASIA A Murha RATKAISU, JOHON
 YLEINEN OHJE VKS:2007:3 syyttäjille Dnro 3/31/07. 29.1.2007 YSL 3 2 mom. Voimassa 1.1.2007 alkaen toistaiseksi. Syyteharkintaratkaisun perusteleminen
 YLEINEN OHJE VKS:2007:3 syyttäjille Dnro 3/31/07 Annettu Säädösperusta 29.1.2007 YSL 3 2 mom. Voimassa 1.1.2007 alkaen toistaiseksi Syyteharkintaratkaisun perusteleminen 1. Yleistä Tässä ohjeessa käsitellään
 K O R K E I N O I K E U S PÄÄTÖS SUULLISESTA Diaarinro 1(9) KÄSITTELYSTÄ R2011/704
 K O R K E I N O I K E U S PÄÄTÖS SUULLISESTA Diaarinro 1(9) KÄSITTELYSTÄ R2011/704 Antopäivä Nro 6.3.2012 436 MUUTOKSENHAKIJA VASTAPUOLI ASIA Samuel Eze Ugum Valtionsyyttäjä Jarmo Hirvonen Törkeä huumausainerikos
 VANTAAN KÄRÄJÄOIKEUS LAUSUNTO 28.2.2013 PL 194 01301 Vantaa Oikeusministeriö PL 25 00230 VALTIONEUVOSTO Viite: Lausuntopyyntö 12.11.2012 OM18/41/2010, OM031:00/2010 Asia: Lausunto oikeusministeriön toimikuntamietinnöstä
 HE 46/2014 vp. Esityksessä ehdotetaan muutettavaksi oikeudenkäymiskaarta.
 Hallituksen esitys eduskunnalle oikeudenkäymiskaaren 17 luvun ja siihen liittyvän todistelua yleisissä tuomioistuimissa koskevan lainsäädännön uudistamiseksi ESITYKSEN PÄÄASIALLINEN SISÄLTÖ Esityksessä
 Aki Rasilainen, hovioikeudenneuvos, dosentti
 1 Lakimiesliitto Muistio Aki Rasilainen, hovioikeudenneuvos, dosentti 14.8.2017 Rikosasian vastaajan läsnäolo pääkäsittelyssä erityisesti valittajana hovioikeudessa Oikeusministeriön työryhmän mietintöön
 mitä oikeudenkäynnissä
 Jag vill veta Haluan tietää mitä oikeudenkäynnissä tapahtuu? www.jagvillveta.se 1 2 Brottsoffermyndigheten, 2014 Kuvitus Maria Wall Tuotanto Plakat Åströms Tryckeri AB, Uumaja 2014 Mikä oikeuden käynti
 Prosessioikeuden perusteita uusille lautamiehille. Mikko Vuorenpää Rikosprosessioikeuden professori Lapin yliopisto
 Prosessioikeuden perusteita uusille lautamiehille Mikko Vuorenpää Rikosprosessioikeuden professori Lapin yliopisto Käsiteltävät kysymykset 1) Prosessioikeuden yleisiä lähtökoh>a Mitä on prosessioikeus
 Asiantuntijatodistelusta rikosasioissa
 Pekka Koponen Asiantuntijatodistelusta rikosasioissa 1. Yleistä Asiantuntijatodistelu voi vaativissa, näytöllisesti ja oikeudellisesti pulmallisissa rikosjutuissa olla usein tarpeellista. Yhtä lailla ilmeistä


type: wikipedia

text:
Terasa Cafenelei Noaptea (în sau Terrasse de café sur la place du Forum) este o pictură în ulei pe pânză (80,7 cm × 65,3 cm) realizată de pictorul olandez Vincent Van Gogh la Arles, în perioada 9-16 septembrie 1888.
 Descriere
 Este expusă la Kröller-Müller Museum din Otterlo.
 Datorită celebrității pe care i-a dat-o această pictură, cafeneaua, care se numea la vremea aceea "Terrasse", a fost rebotezată "Café van Gogh". După 1990, când cafeneaua a fost restaurată, a fost zugrăvită în galben, spre a accentua asemănarea cu tabloul lui Van Gogh, deși în 1888 ea nu era galbenă, apărând astfel numai noaptea, datorită modului cum era iluminată.
 Referințe
 Legături externe
 The Vincent van Gogh Gallery entry about Cafe Terrace at Night.
 Discover van Gogh explores the Last Supper theory further.
 Van Gogh, paintings and drawings: a special loan exhibition, a fully digitized exhibition catalog from The Metropolitan Museum of Art Libraries, which contains material on this painting (see index)
 Picturi din 1888
 Picturi ale anilor 1880
 Picturi realizate de Vincent van Gogh
 Vincent van Gogh


text:
Hutnictwo – gałąź przemysłu zajmująca się wytapianiem metali i ich stopów z rud z domieszką złomu oraz ich obróbką plastyczną na półprodukty i wyroby gotowe. Nauką traktującą o hutnictwie jest metalurgia.
 Hutnictwo dzieli się na hutnictwo żelaza i hutnictwo metali nieżelaznych. Istnieje także oddzielna gałąź hutnictwa – hutnictwo szkła – zajmująca się przetwarzaniem związków chemicznych poprzez topnienie w masę szklaną i przetwarzaniem w szkło gospodarcze, techniczne, okienne i artystyczne.
 Do połowy XX w. produkcję stali na mieszkańca traktowano jako miernik rozwoju gospodarczego.
 Historia
 Funkcje pieców hutniczych pełniły dawniej dymarki. Odbywający się w nich proces dymarkowy znany był od bardzo dawna (w Egipcie około 3000 roku p.n.e., w Europie od około 1000 roku p.n.e., na ziemiach polskich od około IV wieku p.n.e.). Prymitywne piece z naturalnym dmuchem w okresie średniowiecza wyposażone zostały w miechy napędzane ręcznie. Kolejnym etapem rozwoju hutnictwa było zastosowanie miechów i młotów poruszanych energią wody. Warsztaty hutnicze (zwane w Polsce kuźnicami) lokowano nad rzekami i strumieniami. Pierwsze zakłady tego typu pojawiły się w Europie Zachodniej w XII wieku. Około XVI wieku w Niemczech wynaleziono miechy drewniane, co wpłynęło na zwiększenie rozmiarów pieca i zwiększenie jego wydajności.
 W drugiej połowie XV wieku zaczęły się upowszechniać bardziej nowoczesne metody wytopu żelaza z użyciem tak zwanego pieca styryjskiego.
 XVII–XVIII wiek n.e.
 Pierwsze huty powstawały na bazie pieców funkcjonujących przy kuźnicach. Z tego wczesnego okresu tworzenia się przemysłu hutniczego zachowało się dzieło Officina ferraria spisane w 1612 w języku polskim przez zarządcę kopalń i hut na Śląsku Walentego Roździeńskiego. W swoim dziele autor w poetycki sposób opisał stan XVII wiecznego górnictwa i hutnictwa na Śląsku, a także obyczaje hutników i górników. Dzieło uznawane jest również za pierwszy polski i jeden z pierwszych w Europie podręczników metalurgicznych.
 Rozwijający się szybko przemysł potrzebował coraz większych ilości drewna. Zmniejszające się gwałtownie zasoby drewna i szybko rosnące jego ceny spowodowały, że rozpoczęto próby zastąpienia powszechnie używanego węgla drzewnego węglem kamiennym. Takie eksperymenty podejmowano również w hutnictwie. Sukces odniósł Anglik Abraham Darby, który w 1709 roku wynalazł metodę użycia do wytopu żelaza koksu. Wydarzenie to jest uznawane za początek ery przemysłowej.
 XIX–XX wiek n.e.
 W XIX wieku rozpoczął się szybki rozwój hutnictwa w Europie. W 1828 roku James Beaumont Neilson opatentował proces wytopu metali z gorącym dmuchem, w 1857 roku Edward Alfred Cowper opatentował nagrzewnicę dmuchu wielkopiecowego, a w 1839 roku James Nasmyth wynalazł i opatentował młot parowo-powietrzny. W XIX wieku opatentowano także pierwszą przemysłową metodę otrzymywania stali za pomocą tzw. procesu konwertorowego, czyli świeżenia surówek niskofosforowych, metoda ta została wymyślona przez Henry’ego Bessemera w 1856 roku. 20 lat później, w 1878 roku Sidney Gilchrist Thomas opracował sposób wytopu stali przez metodę świeżenia surówki w konwertorach o wyłożeniu zasadowym, jako pierwszy przeprowadził proces świeżenia surówki hutniczej w konwertorach wysokofosforowych.
 Na przełomie XIX i XX wieku opracowano proces rafinowania stali w piecach elektrycznych. Na przełomie lat 1952–1953 zastosowano w Austrii konwertorowy proces tlenowy do otrzymywania stali z surówki.
 Hutnictwo w Polsce
 Najbardziej znanym starożytnym zagłębiem hutniczym na terenie Polski jest kompleks dymarek świętokrzyskich. W miejscu odkrycia od 1967 organizowane są pokazy procesu wytopu żelaza w piecach dymarskich.
 Większość osiedli związanych z hutnictwem metali kolorowych zlokalizowana jest w rejonie Dąbrowy Górniczej. W okresie od drugiej połowy XI wieku aż po drugą połowę XII wieku funkcjonowała tam huta służąca do wytopu ołowiu i srebra. Kolejną grupę stanowią wsie funkcjonujące w XII i XIII wieku wokół dawnych miejsc kultu pogańskiego, zlokalizowane w rejonie Gór Świętokrzyskich czy góry Ślęży.
 Dużym skupiskiem hut oraz powstałych obok nich manufaktur metalowych w Rzeczypospolitej Obojga Narodów znajdowało się Zagłębiu staropolskim o czym zadecydowała obfita obecność rud żelaza na tym terenie. Z 35 wielkich pieców hutniczych działających w Polsce w XVIII wieku umiejscowionych było tam 27 tego typu ośrodków produkcyjnych, które wytwarzały około 80% krajowej produkcji żelaza. Innym ważnym ośrodkiem jego produkcji był ośrodek hutniczy w okolicach Końskich w województwie świętokrzyskim stworzony przez szlachecki ród Małachowskich herbu Nałęcz, którzy sprowadzili fachowców hutnictwa ze Śląska.
 Ruiny najstarszej huty w Polsce znajdują się w miejscowości Samsonów w województwie świętokrzyskim. Na przełomie XVI i XVII wieku dzierżawcy z rodziny włoskich przemysłowców Cacciów z Bergamo, których sprowadził król Zygmunt III Waza przekształcili istniejącą tam kuźnicę w nowoczesną hutę. Hieronim Caccio zaprojektował nowy, wielki piec. Zakład Cacciów nastawiony był głównie na produkcję broni dla wojska i produkował szyszaki, pancerze, piki, pałasze oraz broń palną w tym działa. W 1633 prawa do huty Cacciowie odstąpili Bernardowi Servalliemu, Piotrowi Gianottiniemu i Janowi Gibboniemu. Dnia 21 marca 1661 jak podawała najstarsza polska gazeta Merkuriusz Polski Ordynaryjny król Jan II Kazimierz Waza obserwował w Samsonowie lanie dział dla wojska. W 1735 roku Abraham Darby I jako pierwszy wytopił surówkę stosując koks.
 Najstarsza funkcjonująca huta żelaza na terytorium obecnej Polski (Huta „Małapanew”) znajduje się w Ozimku w województwie opolskim. Została założona decyzją władz pruskich po zakończeniu drugiej wojny śląskiej w roku 1754 w celu produkcji kul armatnich i granatów.
 W 1957 zbudowano w Warszawie zbudowano hutę stali szlachetnych, a w 1976 roku Hutę „Katowice” w Dąbrowie Górniczej. W Dąbrowie Górniczej działa również mikrohuta wytwarzająca m.in. implanty chirurgiczne. Na początku lat 90. w Polsce przeprowadzono restrukturyzację przemysłu hutnictwa m.in. poprzez zastępowanie pieców martenowskich piecami elektrycznymi.
 Święto hutnicze
 4 maja, w dniu świętego Floriana, patrona hutników i strażaków, obchodzony jest Dzień Hutnika.
 Zobacz też
 Górnictwo
 Przypisy