type: other

text:
Biztosítási intézkedés - határon innen és határon (túl) át | hírek | Jogi Fórum
 Biztosítási intézkedés - határon innen és határon (túl) át
 2012.01. 5. Jogi Fórum / Dr. Bajcsi Anikó
 A tanulmány a magyar végrehajtási jogban szabályozott biztosítási intézkedést, és a hasonló célú jogintézményeket vizsgálja, kitekintéssel az Európai Unióban a határokon átnyúló követelések kapcsán alkalmazható pénzügyi és vagyoni korlátozó intézkedésekre.
 I. fejezet: Határon innen
 Magyarországon a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (továbbiakban Vht.) 13. § (1) bekezdése szabályozza a végrehajtás általános feltételeit: egy jogerős, vagy előzetesen végrehajtható marasztaló határozat, amelyben megállapított teljesítési határidő már eltelt, lehet az eljárás alapja.
 A Vht. X. fejezete (185. §-204/A. §) szabályozza a magyar jogban a biztosítási intézkedést, amely a végrehajtás általános feltételeinek bekövetkezése előtt is teret enged szűk körben a végrehajtási eljárás keretében a biztosítási intézkedés kezdeményezésének. A biztosítási intézkedés elrendelésének célja annak megakadályozása, hogy az adós a végrehajtás fedezetéül szolgáló vagyont elvonja.
 Ennek gyakorlati jelentősége egy olyan átmeneti helyzet megteremtése, amikor a végrehajtás általános szabályai szerinti bírósági kielégítési végrehajtási eljárás még nem folytatható le, annak feltételei hiányában, ugyanakkor fennáll annak lehetősége, hogy az adós magatartása veszélyezteti a követelés későbbi kielégítését. Ezek konjuktív feltételek, együttesen kell fennállniuk a kérelem elbírálásakor.
 A biztosítási intézkedés esetei (Vht. 186-189. §)
 Milyen esetekben kérhető tehát a biztosítási intézkedés elrendelése:
 1. Előfordulhat, hogy a jogvita eredményeként bírósági határozat meghozatalára már sor került, de a végrehajtási lap kiállításának általános feltételi közül hiányzik valamelyik (a határozat nem jogerős/nem előzetesen végrehajtható vagy jogerős, de a teljesítési határidő még nem telt le).
 2. Ha a belföldi bíróságnál keresetet indítottak, de még nem hozta meg a bíróság a jogvitát lezáró határozatot, kérhető biztosítási intézkedés ha
 b) ha szabadalombitorlás, használati mintaoltalom bitorlása, mikroelektronikai félvezető termék topográfiájára vonatkozó oltalom bitorlása, növényfajta-oltalom bitorlása, védjegybitorlás, földrajzi árujelző-oltalom bitorlása, formatervezési mintaoltalom bitorlása, kiegészítő oltalmi tanúsítvány bitorlása, szerzői jog megsértése miatt, vagy a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény 4. és 6. §-ában foglalt rendelkezések megsértése miatt eljárást indítottak, az irányadó külön törvényekben meghatározott feltételekkel,
 c) ha egyéb keresetet indítottak, egyúttal a követelés létrejöttét, mennyiségét és lejártát közokirattal vagy teljes bizonyító erejű magánokirattal igazolták.
 3. Nemcsak belföldi bíróság előtt indított per szolgálhat biztosítási intézkedés elrendelésének alapjául, hanem az Európai Unió másik tagállamának bírósága előtt indított per is.
 4. Belföldi választottbírósági eljárás megindítása esetén is kérhető biztosítási intézkedés elrendelése. Ennek feltétele kettős: a végrehajtást kérőnek egyrészt igazolnia kell a választottbírósági eljárás megindítását, másrészt a követelés létrejöttét, mennyiségét és lejártát közokirattal vagy teljes bizonyító erejű magánokirattal kell igazolnia.
 5. Igen speciális esete a biztosítási intézkedésnek, amikor egy betéti társasággal vagy közkereseti társasággal szemben kiállította a belföldi bíróság a végrehajtható okiratot, tehát már megindult a bírósági - kielégítési - végrehajtás, de ezen társaságok mögöttes felelősségű tagjaival szemben kérhető biztosítási intézkedés elrendelése.
 Biztosítási intézkedés elrendelésére tehát sor kerülhet olyan esetekben, amikor
 1. a bíróságon per egyáltalán nem indult,
 2. a per még folyamatban van, illetve
 3. a per folyamatban volt és marasztaló határozat hozatalával lezárult.
 A Vht. 185. §-ában meghatározott, fentebb már említett két legfontosabb feltétele, hogy kielégítési végrehajtást még ne lehessen megindítani és a végrehajtást kérő valószínűsítse, hogy a követelés későbbi kielégítése veszélyben van.
 Biztosítási intézkedést csak már lejárt követelésekre lehet elrendelni, a jövőben lejáró követelésekre nem.
 A felszámolás közzététele után a felszámolás körébe tartozó vagyonnal kapcsolatban (a peres eljárásban) biztosítási intézkedés nem rendelhető el. A csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolásról szóló 1991. évi IL. törvény (Cstv.) 38. §-ának (1) bekezdése értelmében az adós ellen a felszámolás kezdő időpontjában folyamatban levő - a felszámolás körébe tartozó vagyonnal kapcsolatos - végrehajtási eljárásokat meg kell szüntetni. A (3) bekezdés szerint a felszámolás kezdő időpontja után a gazdálkodó szervezet ellen a felszámolás körébe tartozó vagyonnal kapcsolatos követelést - ideértve a végrehajtás elrendelése iránti kérelmet is - csak a felszámolási eljárás keretében lehet érvényesíteni. A biztosítási intézkedés iránti kérelem végrehajtás elrendelése iránti kérelemnek, a perbíróság által elrendelt biztosítási intézkedés a végrehajtás elrendelésének minősül, melynek alapján a végrehajtás foganatosításának van helye. A Cstv. idézett tiltó rendelkezése folytán azonban a felszámolás közzétételét követően az adós ellen a felszámolás körébe tartozó vagyonnal kapcsolatos végrehajtást meg kell szüntetni, illetve peres eljárásban a végrehajtás elrendelésével egyenértékű biztosítási intézkedés iránti kérelmet nem lehet előterjeszteni.
 A biztosítási intézkedés elrendelésének általános szabályai
 A biztosítás intézkedés iránti kérelem egy különleges nem peres eljárást indít el, melyet a gyakorlatban többnyire bírósági titkárok bírálnak el. Ugyanakkor nem kizárt annak a peres eljárásban való előterjesztése és a perben eljáró bíró által történő elbírálása sem.
 Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 42. § (3) bekezdése szerint a végrehajtási eljárás megindítása iránti beadvány: a végrehajtás elrendelése iránti kérelemnek, illetve a végrehajtási záradékkal ellátható okiratnak a bíróságnál történő benyújtása. Ide kell érteni a pénzkövetelés biztosítására, illetve meghatározott dolog zárlatára irányuló kérelem benyújtását is. A biztosítási intézkedés iránti kérelem esetén ezért az Itv. 42. § (1) e) pontjának I. fordulata szerinti az illetékfizetési kötelezettség: a pertárgyérték 1%-a, de legalább 5000 forint, legfeljebb 200 000 forint.
 A gazdasági biztonság elősegítése és a bírósági végrehajtás eredményessége érdekében a Vht. külön kiemeli ezen jogintézmény tekintetében a kérelmet elbíráló határozat soron kívüli - 8 napon belüli - meghozatalát. Az eljárás gyorsítását célozza az is, hogy a határozat elleni fellebbezésnek, az általános perjogi szabályokkal ellentétében nincs halasztó hatálya, előzetesen végrehajtható. Ezzel biztosítható, hogy a jogintézmény betöltse tulajdonképpeni megelőző funkcióját: a tartozás fedezetéül szolgáló vagyont az adós ne tudja a végrehajtás alóli elvonni.
 Szükség esetén a bíróság a feleket személyesen is meghallgathatja a fenti 1. és 2. szám alatt tárgyalt esetekben.
 Nemcsak a bíróságokra, hanem az önálló bírósági végrehajtókra is vonatkozik a soron kívüli ügyintézés kötelezettsége.
 A bíróság a biztosítási intézkedést elrendelő végzését megküldi a végrehajtónak, a végrehajtást kérőnek, és - amennyiben az adós egy gazdasági társaság - az azt nyilvántartó cégbíróságnak is. Az adósnak fő szabály szerint a végrehajtó kézbesíti a bírósági határozatot. Ez alól egyetlen kivételt említ a Vht.: az ingatlan zárlatát elrendelő végzést az adósnak is kézbesíti a bíróság.
 A biztosítási intézkedés iránti kérelmet elutasító végzés kézbesítéséről nem rendelkezik a Vht. A Pp. szabályaival és a bírósági gyakorlattal összhangban véleményem szerint az elutasító végzést az adós részére nem kell kézbesíteni.
 A biztosítási intézkedés elhatárolása más jogintézményektől
 I. A biztosítási intézkedés és az ideiglenes intézkedés1
 Az ideiglenes intézkedés szabályait a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (továbbiakban Pp.) 156. §-a tartalmazza.
 A keresetlevél benyújtását követően (vagy azzal egy időben, de semmiképpen nem azt megelőzően), de az első tárgyalás kitűzése előtt ideiglenes intézkedésről dönthet a bíróság, ha
 a) ez közvetlenül fenyegető kár elhárítása, vagy
 b) a jogvitára okot adó állapot változatlan fenntartása, illetve
 c)a kérelmező különös méltánylást érdemlő jogvédelme érdekében szükséges.
 Együttes feltétele az intézkedés meghozatalának, hogy az intézkedéssel okozott hátrány nem haladja meg az intézkedéssel elérhető előnyöket.
 A bíróság az ideiglenes intézkedés elrendelését biztosítékadáshoz kötheti (ilyen feltételt a Vht. a biztosítási intézkedés esetében nem ír elő).
 A határozat - hasonlóan a biztosítási intézkedéshez - előzetesen végrehajtható. Ebből az is következik, hogy ha a végrehajtás általános feltételei fennállnak és a kielégítési végrehajtás elrendelhető, akkor biztosítási intézkedés már nem hozható.
 A bíróságnak az ideiglenes intézkedés esetében is soron kívül kell eljárnia, bár a Pp. - ellentétben a Vht.-val - erre pontos határidőt nem állapít meg. Tarthat a bíróság személyes meghallgatást, esetlegesen külön bizonyítást is lefolytathat.
 A biztosítási intézkedés és az ideiglenes intézkedés elhatárolásának legfontosabb szempontja a kérelmező által elérni kívánt cél. Az ideiglenes intézkedés a bíróság olyan marasztaló tartalmú határozata, amellyel a kötelezettet kizárólag a kereset körében kötelezheti a bíróság (amennyiben az ideiglenes intézkedés feltételei egyébként fennállnak).
 II. A biztosítási intézkedés és a perfeljegyzés
 Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (Inytv.) 64. § (1) bekezdése szerint a bíróság - az ügyfél kérelmére - megkeresi az ingatlanügyi hatóságot
 Perfeljegyzés kizárólag ezekben az ügytípusokban kérhető, a fel nem sorolt esetekben nem rendelhető el perfeljegyzés erre irányuló kérelem esetén sem. A perfeljegyzést elrendelő végzés is előzetesen végrehajtható.
 A perfeljegyzés tehát azt a célt szolgálja, hogy a bejegyzett perben meghozott bírósági határozat hatályos legyen minden egyéb jogszerzővel szemben az érintett ingatlanra vonatkozóan. Ha olyan követelés kielégítése van veszélyben, amely az ingatlan tulajdonjogát nem érinti, vagy az ingatlanra bejegyzett jelzálogjog nem biztosítja a követelést, akkor nem perfeljegyzés hanem biztosítási intézkedés rendelhető el.
 Az Inytv. 64. §-ának (1) bekezdésében felsorolt perek megindítása tényének az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése kizárólag azt szolgálja, hogy a bejegyzett perben hozandó jogerős bírósági ítélettel az érintett ingatlanra vonatkozóan megállapított tulajdonjog vagy az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett egyéb jog minden olyan jogszerzővel szemben hatályos, az érintett ingatlanra bejegyzett végrehajtási joggal biztosított követelés pedig minden olyan jogszerzővel szemben érvényesíthető legyen, aki az adott ingatlanra vonatkozó jogát a jogerős bírósági ítélet meghozatalát megelőzően, de a perbejegyzést követően szerezte meg.
 Az ingatlan tulajdonjogát nem érintő, illetőleg az ingatlanra bejegyzett jelzálogjoggal nem biztosított követelések későbbi kielégítésének a veszélye esetén a végrehajtás fedezetének a biztosítása - ezzel szemben - nem perbejegyzés, hanem a Vht. 185-203. §-ai szerinti biztosítási intézkedések: pénzkövetelés biztosítása vagy meghatározott ingó dolog, illetve ingatlan zárlata útján történhet.
 A biztosítási intézkedés módjai (Vht. 185. §)
 1. Pénzkövetelés biztosítása
 2. Meghatározott dolog zárlata
 Pénzkövetelés biztosításáról akkor beszélhetünk, ha a biztosítási intézkedés alapjául szolgáló határozat pénzbeli marasztalást tartalmaz, vagy a még folyamatban levő eljárás erre irányul. Zárlat rendelhető el, ha egyedileg meghatározott dolog vonatkozásában áll fenn biztosításra irányuló igénye a végrehajtást kérőnek.
 1. Pénzkövetelés biztosítása (Vht. 191-193/A. §)
 A pénzkövetelés biztosítása esetén a végrehajtó az adós vagyontárgyait vonja végrehajtási kényszer alá. A pénzkövetelés biztosítását elrendelő végzést a végrehajtó a helyszínen adja át az adósnak; egyúttal felhívja őt, hogy a biztosítandó összeget azonnal fizesse ki a végrehajtó kezéhez. Ha az adós ennek nem tett eleget, a végrehajtó az adós vagyontárgyait lefoglalja. Így kell eljárnia a végrehajtónak akkor is, ha az adós nincs jelen. Ebben az esetben a végrehajtó a végrehajtható okiratot a foglalási jegyzőkönyv másolatával együtt postán kézbesíti az adósnak.
 Az adós bankszámláját kezelő pénzforgalmi szolgáltatót is felhívhatja a végrehajtó azzal, hogy a felhívás kézhezvételét követően a biztosítandó követelésnek és az eljárás költségének összegét zárolja, azaz ne fizesse ki sem az adósnak, sem másnak. Ezzel megszűnik az adós rendelkezési joga a pénzösszegek tekintetében. Ha a számla egyenlege nem éri el a biztosítandó összeget, akkor a jövőbeni befizetések tekintetében is hasonlóan kell, hogy eljárjon a pénzforgalmi szolgáltató. Fontos szabály, hogy a pénzforgalmi szolgáltatónál kezelt valamennyi összegre - tehát a betétekre, takarékbetétekre is - foganatosítható az intézkedés. A pénzforgalmi szolgáltató a felhívás kézhezvételétől számított 8 napon belül tájékoztatja a végrehajtót arról, hogy az intézkedést milyen összegre tudta foganatosítani, ezt követően az adós vagyontárgyai csak a fennmaradó követelés erejéig foglalhatók le. A felhívást követő későbbi befizetések tekintetében is hasonlóan kell eljárni.
 Biztosítási intézkedés végrehajtása során ingatlan végrehajtás alá vonására is sor kerülhet. A végrehajtó megkeresi az illetékes ingatlanügyi hatóságot a végrehajtási jognak az ingatlannyilvántartásba történő bejegyzés végett.
 A végrehajtó cselekményei folytán lefoglalt vagyont azonban nem lehet a követelés kielégítésére fordítani, azok továbbra is a végrehajtó rendelkezési körében maradnak. A vagyont nem lehet értékesíteni, a befolyt pénzösszegeket nem lehet a végrehajtást kérőnek kifizetni (azt a végrehajtó kezeli letéti számláján). A zárolt pénzösszegeket továbbra is a pénzforgalmi szolgáltató kezeli, az adós köteles a lefoglalt ingóságokat megőrizni (zár alá vétel kivételével). Kizárólag romlandó dolgok lefoglalása estén lehet és kell intézkedni az értékesítés iránt.
 A biztosítási intézkedés hatálya addig tart (vagyis a lefoglalt vagyontárgyakat addig kell lefoglalva tartani), amíg azt a bíróság meg nem szünteti.
 Ha az adós a biztosítandó összeget kifizeti, vagy az adós rendelkezésére álló pénzösszegek zárolásával a követelés fedezete biztosított, vagy ha a végrehajtást kérő a romlandó dolog értékesítésének költségét nem előlegezte, a lefoglalt vagyontárgyakat fel kell oldani a foglalás alól.
 A Vht. 193/A. §-a a gazdálkodó szervezetekkel (lsd. Ptk. 685. § c. pont) szembeni pénzkövetelés biztosítására tartalmaz különleges szabályokat. Ezen szabályok két esetben alkalmazhatóak:
 1. ha nem vezetett eredményre a biztosítási intézkedés végrehajtása az általános szabályok (Vht. 191. §) alapján, mivel a gazdálkodó szervezet végrehajtás alá vont vagyontárgyai nem fedezik a teljes követelést;
 2. ha a végrehajtást kérő kifejezetten ezt kéri.
 A végrehajtó itt is az általános szabályok szerint jár el: a biztosítási intézkedést elrendelő végzést a helyszínen átadja az adós képviselőjének, és felhívja őt, hogy a biztosítandó összeget azonnal fizesse ki a végrehajtó kezéhez. Ha az adós a kért összeget kifizette, a végrehajtó ezt jelenti a bíróságnak.
 Ha azonban az adós a biztosított összeget nem fizeti ki, a biztosítási intézkedés hatálya alatt a gazdálkodó szervezet vagyontárgyának elidegenítése - a gazdálkodó szervezet tevékenységével összefüggő, a rendes gazdálkodás körébe tartozó szokásos forgalmi ügyletek kivételével - csak független könyvvizsgáló olyan nyilatkozata alapján történhet, amely szerint a jogügylet nem veszélyezteti a követelés későbbi kielégítését.
 2. Zárlat (Vht. 194-199. §)
 Zárlat esetén a biztosítási intézkedés végrehajtásának célja annak megakadályozása, hogy az adós egy - a bíróság határozatában egyedileg meghatározott - vagyontárgyat a végrehajtás alól elvonjon.
 Az ingóság zárlata annyit jelent, hogy a végrehajtó lefoglalja a dolgot, miután az elrendelő végzést a helyszínen az adósnak átadta, ugyanúgy, mint a pénzkövetelés biztosításának esetében. Az ingóság zárlata zár alá vétellel is történhet, ebben az esetben a végrehajtó az ingóságot a megőrzésére alkalmas tárolóban (szekrényben, ládában stb.) vagy külön helyiségben helyezi el, azt lezárja és lepecsételi (Vht. 105. § (1) bekezdés).
 A lefoglalt romlandó dolgot zárlat esetén is értékesíteni kell és az értékesítésből befolyt összeget kezeli a végrehajtó a letéti számláján.
 Az ingatlan zárlatát elrendelő végzés átvétele után a végrehajtó haladéktalanul megkeresi az ingatlanügyi hatóságot, hogy a zárlatot jegyezze be az ingatlan-nyilvántartásba. A földhivatal az adós tulajdonában álló ingatlanra vagy tulajdoni hányadra a zárlat tényét soron kívül feljegyzi és erről szóló határozatát a végrehajtónak, a feleknek és az ingatlanra bejegyzett joggal rendelkezőknek megküldi. A zárlat feljegyzése után az ingatlanra jogot csak a zárlat törlésétől függő hatállyal lehet bejegyezni. Amennyiben az adós nem képes az ingatlan kezelésére hosszabb távollét vagy más okból történt akadályoztatás miatt, illetve ha a végrehajtást kérő ezt kérte és ez az ügy összes körülményeire tekintettel a végrehajtó szerint indokolt, a végrehajtónak zárgondnokot kell kijelölnie (Vht. 196. §)
 A zárgondnok az ingatlant a rendes gazdálkodás szerint kezeli, gazdálkodásáról és az ingatlan jövedelméről a végrehajtónak számol el és a jövedelmet a végrehajtó letéti számlájára köteles befizetni. Kiadásait és a bevételeket köteles megfelelően igazolni. Tevékenységéért díjazásban részesül, amit végrehajtó javaslatára a végrehajtást foganatosító bíróság állapít meg.
 A zárgondnokként kijelölhető személyek (szervek) körét a Vht. csak termőföld esetén szabályozza. Termőföldek esetén az ingatlan fekvése szerinti jegyző feladata zárgondnokként kijelölhető személy felkutatása. A jegyző a végrehajtó megkeresésére 8 napon belül nyilatkozni köteles: javasol-e valakit zárgondnoknak.
 A biztosítási intézkedés megszűnése (Vht. 200-201/A. §)
 1. A kielégítési végrehajtás elrendelése esetén a biztosítási intézkedés átfordul kielégítési végrehajtássá.
 2. A bíróság megszüntetni a biztosítási intézkedést, ha az annak alapjául szolgáló eljárás az adós marasztalása nélkül ért véget (mert a keresetet elutasították, a pert megszüntették, az eljárás szünetelés folytán megszűnt).
 3. Ha az alap eljárásban a marasztalás kisebb összegű, mint amely összegre a biztosítási intézkedést elrendelésre került. A kielégítési végrehajtás ilyen esetben erre a kisebb összegre terjed ki. Ebben az esetbe a különbözetre - bár erről a Vht. kifejezetten nem rendelkezik - a bíróságnak meg kell szüntetni a biztosítási intézkedést, enélkül ugyanis a végrehajtó nem oldhatja fel a foglalást.
 4. Ha a végrehajtást kérő követelése iránti eljárás az adós marasztalásával ért véget, de a jogosult a követelés kielégítése iránti végrehajtási kérelmet a végrehajtás általános feltételei (Vht. 13. §) együttes bekövetkeztének időpontjától számított 3 hónapon belül nem terjesztette elő, e határidő lejárta után az adós kérelmet terjeszthet elő a bíróságnál a biztosítási intézkedés megszüntetése iránt (201/A. § (1) bekezdés).
 5. A biztosítási intézkedést a bíróság akkor is megszüntetheti, ha az alapjául szolgáló per (választott bírósági eljárás) érdemi döntés nélkül ér véget. Ilyen esetben azonban a biztosítékként lefoglalt pénzösszeg sorsáról a biztosítási intézkedést megszüntető bíróság nem rendelkezhet.2
 6. A fizetési meghagyásos eljárás során elrendelt ideiglenes intézkedést a fizetési meghagyásos eljárás perré alakulása esetén a fél kérelmére a perbíróság a kérelem beérkezésétől számított 8 napon belül felülvizsgálja, és ennek eredményeként a biztosítási intézkedés hatályát fenntartja vagy azt megszünteti (201/B. §).
 A biztosítási intézkedés célja, hogy a kielégítési végrehajtás sikeressége érdekében, annak elrendelését megelőzően biztosítsa az adós vagyontárgyainak megőrzését, azok esetleges elvonását megakadályozza. Ha a felek közötti jogvita elbírálásra került és ezáltal már a kielégítési végrehajtásnak van helye, a biztosítási intézkedésre már nincs szükség. Ezért a Vht. szerint a biztosítási intézkedés hatálya addig tartható fenn, amíg a kielégítési végrehajtást el nem rendeli a bíróság. Ha a végrehajtás elrendeléséről dönt a bíróság, a végrehajtási eljárás általános szabályai szerint kell végrehajtónak a továbbiakban eljárnia.
 Értelemszerűen megszűnik a biztosítási intézkedés hatálya, ha magát a biztosítási intézkedést szünteti meg a bíróság függetlenül attól, hogy a kielégítési végrehajtás feltételei fennállnak-e, mert például az alap eljárás az adós marasztalása nélkül végződött, vagy a követelés kielégítésének veszélyeztetettsége már nem áll fenn.
 Abban az esetben ha a végrehajtást kérő követelése iránti eljárás az adós marasztalásával ért véget, de a jogosult a követelés kielégítése iránti végrehajtási kérelmet a végrehajtás általános feltételeinek együttes bekövetkeztének időpontjától számított 3 hónapon belül nem terjesztette elő, e határidő lejárta után az adós kérelmet terjeszthet elő a bíróságnál a biztosítási intézkedés megszüntetése iránt. A bíróság a kérelem előterjesztéséről tájékoztatja a végrehajtást kérőt, és felhívja őt, hogy a követelése kielégítése iránti végrehajtási kérelmet 30 napon belül terjessze elő az illetékes bíróságnál. Ha a végrehajtást kérő ennek nem tett eleget, a bíróság a biztosítási intézkedést megszünteti. A 30 napos határidő elmulasztása miatt igazolási kérelemnek nincs helye. Ha a bíróság a biztosítási intézkedést ennek folytán megszünteti, a biztosítási intézkedéssel felmerült költség megtérítésére - ideértve a zárgondnok díját és költségét - a végrehajtást kérőt kötelezi. Ha a 30 nap alatt a végrehajtási kérelem előterjesztésére kerül sor a bíróság a biztosítási intézkedést nem szünteti meg, annak hatálya a kielégítési végrehajtás elrendelésével megszűnik (de a foglalás joghatásai fennmaradnak).
 Fontos követelmény a kényszercselekmények folyamatossága, ezért a Vht. akként rendelkezik, hogy a biztosítási intézkedés végrehajtása során elvégzett foglalás hatálya kiterjed a követelés teljesítése érdekében elrendelt kielégítési végrehajtásra is. Nem kell tehát a végrehajtónak ismételten foganatosítania a végrehajtást a már egyszer lefoglalt vagyontárgyak tekintetében, hanem egyszerűen intézkedik azok értékesítéséről.
 A biztosítási intézkedés megszüntetése tárgyában hozott végzés ellen fellebbezésnek van helye, amely halasztó hatályú.
 Az adós által előterjesztett biztosítási intézkedés visszavonása iránti kérelmet fellebbezésnek kell tekinteni vagy a biztosítási intézkedés megszüntetése iránti kérelemnek.3
 Hivatalból a bíróság a biztosítási intézkedést elrendelő végzését nem vonhatja vissza, erre a Vht. nem jogosítja fel, Pp. értelmében pedig a határozatához kötve van.
 A végrehajtás költségeinek viselése fő szabály szerint az adós kötelezettsége. Ha azonban a bíróság a biztosítási intézkedést azért szünteti meg, mert a végrehajtást kérő követelése iránti eljárás az adós marasztalása nélkül ért véget, akkor végrehajtást kérő viseli a biztosítási intézkedéssel felmerült költséget. Részbeni marasztalás esetén a marasztalás arányában viselik a felek a költségeket. Amennyiben az alap eljárásban hozott bírósági határozat folytán a biztosítási intézkedés utólag szükségtelennek bizonyul, akkor a végrehajtást kérő viseli a biztosítási intézkedés elrendelésével járó költségeket. A végrehajtást kérő köteles megtéríteni azt a kárt, amelyet a biztosítási intézkedés rosszhiszemű kérésével az adósnak okozott. A fizetési számlák zárolása, az ingó és ingatlan vagyon lefoglalása olyan súlyos beavatkozást jelent az adós vagyoni viszonyaiba, amiért - rosszhiszeműsége esetén - a végrehajtást kérő kártérítési felelősséggel tartozik.
 2. fejezet: Határon át (túl)
 1. Zárlat az Európai Unió által elrendelt pénzügyi és vagyoni korlátozó intézkedés végrehajtására (Vht. 204/A. §)
 A Vht. ezen paragrafusa egy nagyon speciális biztosítási intézkedést szabályoz, amelyet a magyar jogba az Európai Unió által elrendelt pénzügyi és vagyoni korlátozó intézkedések végrehajtásáról, valamint ehhez kapcsolódóan egyes törvények módosításáról szóló 2007. évi CLXXX. törvény iktatott be.
 Ez az eljárás nem bírósági és nem is büntető eljáráshoz kötődik (de természetesen a bíróság rendeli el). Az Európai Unió határozatban vagy rendeletben elrendelheti olyan természetes személyek és szervek vagyoni jogainak korlátozását a tagállamokban, akik (amelyek) az Unió által elfogadhatatlan tevékenységet folytatnak. Ezek a határozatok alapvetően diktatórikus rendszerek fenntartói, terrorista, háborús bűnök vagy humanitárius bűncselekmények elkövetői ellen irányulnak.
 A 2007. évi CLXXX. törvény 20. §-a tételesen felsorolja, hogy melyek azok az EK tanácsi rendeltek, amelyek alapján pénzügyi és vagyoni korlátozó intézkedések hozhatóak. Csak néhány példa: a terrorizmus leküzdése érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2001. december 17-i 2580/2001/EK tanácsi rendelet 1-6., 8. és 10. cikke; a Libériával szembeni további korlátozó intézkedésekről szóló 2004. április 29-i 872/2004/EK tanácsi rendelet 1-10. és 13. cikke; a volt Jugoszláviában elkövetett humanitárius bűncselekményeket vizsgáló nemzetközi törvényszék (ICTY) megbízatása hatékony végrehajtásának támogatására irányuló egyes korlátozó intézkedések bevezetéséről szóló 2004. október 11-i 1763/2004/EK tanácsi rendelet 1-9. és 12. cikke.
 A Vht. 202-204. §-ában szabályozott bűnügyi zárlat szabályainak alkalmazásával kell elvégezni ezt a speciális zárlatot is, amely tulajdonképpen egyfajta vagyonbefagyasztást jelent, végrehajtása a bírósági végrehajtó hatáskörébe tartozik.
 A bíróság az uniós jogi aktus alapján zárlatot rendelhet el. Az eljárásra értelemszerűen csak akkor kerül sor, ha az adott jogalanynak korlátozó intézkedéssel érintett vagyontárgya van Magyarországon.
 Az eljárás a Vht. 10. § g. pontja szerinti „az Európai Unió által elrendelt pénzügyi és vagyoni korlátozó intézkedés végrehajtására zárlatot elrendelő végzés”-sel indul, ez a végrehajtható okirat.
 A korlátozó intézkedés addig marad hatályban, amíg az uniós jogi aktus is hatályban van.
 Érdekessége még ez eljárásnak, hogy a korlátozó intézkedéssel érintett vagyon figyelemmel kísérése nem a végrehajtók, hanem a Vám és Pénzügyőrség Központi Bűnüldözési Parancsnokságának a feladata. Ez a szerv jelzi a vagyon fekvése szerinti megyei bírósági végrehajtók felé, ha zárlat elrendelésének van helye. Ilyen bejelentési kötelezettsége van még a pénzmosási ügyekben egyébként bejelentésre kötelezett szerveknek, illetve a hatósági nyilvántartást vezető szerveknek.
 2. Az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés (european account preservation order)
 Az Európai Unió Bizottsága már 1998. óta foglalkozik a határokon átnyúló követelések behajtásának nehézségeivel. A jelenlegi hatályos uniós szabályozást a 44/2001/EK tanácsi rendelet (Brüsszel I. rendelet) tartalmazza. Ez a rendelet azt biztosítja, hogy az egyik tagállamban meghozott bírósági határozatot egy másik tagállamban elismerjék és az ott végrehajtható legyen. Nem tartalmaz a rendelet a tényleges végrehajtási módokra vonatkozóan rendelkezéseket, mivel erre - mostanáig - kizárólag a nemzeti jog volt minden tagállamban az irányadó.
 2011. májusában az Európai Parlament felkérte a Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatot a határokon átnyúló ügyekben az adósok vagyontárgyainak befagyasztására irányuló ideiglenes intézkedések tekintetében. Az Európai Unió Bizottsága 2011. júliusában előterjesztett egy olyan javaslatot, amely forradalmasíthatja az unión belül, a határokon átnyúló jogvitákban a hitelezői igények biztosítását. Hangsúlyozom, hogy a 2011/0204 (COD) intézményközi referenciaszámú rendelet egyenlőre csak javaslat, nem hatályos jogszabály, az Európai Parlament első olvasatára vár.
 A javaslat okai, céljai
 A javaslat célja egy olyan jogintézmény (az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés) létrehozása, ami lehetővé tenné, hogy az unión belül a hitelezők követelésük fedezetéül - ideiglenes jelleggel - zároltathatnák az adós bankszámláit. Ez hozzájárulna az Unió belső piacának fejlesztéséhez.
 Önmagában a határokon átnyúló jogi eljárások elriasztják a feleket azok jelenlegi anyagi és nyelvi nehézségei miatt. Az a hitelező, aki egy másik tagállamban kíván követelést behajtani és követelése biztosítására esetlegesen ideiglenes intézkedést elérni, számos problémával szembesül:
 1. a bankszámlák zárolását elrendelő végzések meghozatalának feltételei az uniós tagállamok nemzeti jogaiban igen eltérőek. Egyes tagállamokban nehezebb ilyen végzést szerezni, mint más tagállamban. Ez ösztönzi az ún. „forum shopping”-ot, vagyis amikor az igazságszolgáltatási fórumot visszaélésszerűen választják meg a felek.
 2. sok tagállamban igen nehéz vagy szinte lehetetlen annak felderítése, hogy az adós mely pénzintézetnél vezet bankszámlát. Ez természetszerűen megakadályozza a hitelező ideiglenes intézkedés iránti kérelmének benyújtását.
 3. a számlazárolást elrendelő végzés megszerzése határokon átnyúló esetben sokkal költségesebb, mint egy ugyanilyen hatályú végzésé a nemzeti jogban, ami szintén visszatartja a hitelezőket követeléseik más tagállamban való érvényesítésétől.
 4. a nemzeti végrehajtási rendszereknek és gyorsaságuknak eltérései megnehezítik a hitelezőknek követelésük biztosítására való igényét, amelynek sikere nagyrészt a végzés meghozatalának gyorsaságán múlik.
 Ezért a javaslat különösen az alábbiakra törekszik:
 1. a hitelezők azonos feltételek alapján kaphassanak ideiglenes számlazárolási végzést, függetlenül a végzést meghozó bíróság székhelyétől;
 2. a hitelezők megszerezhessék az adós bankszámláját vezető pénzintézetekre vonatkozó információkat;
 3. az ideiglenes számlazárolási végzést kérő hitelezők költségeinek és késedelmeinek mérséklése;
 Hosszas konzultáció eredményeként megállapítható, hogy a tagállamok támogatják a bankszámlák zárolására szolgáló önálló európai eljárás létrehozását. Az érdekeltek többsége igényelte, hogy a számlazárolást elrendelő európai végzés kizárólag ideiglenes jellegű legyen és az adós előzetes meghallgatása nélkül kerüljön meghozatalra, a meglepetésjelleg megtartása céljából. A javaslat legvitatottabb pontja az volt, hogy mely bíróság rendelkezzen joghatósággal az adós védelmében, a végzés megtámadása esetén.
 Hatály (2. és 3. cikk)
 A javasolt rendelet határokon átnyúló polgári és kereskedelmi ügyekben keletkezett pénzkövetelésekre lesz alkalmazható, a bíróság jellegére tekintet nélkül. Nem terjed ki a rendelet hatálya (hasonlóan a Brüsszel I. rendelethez) a fizetésképtelenség és a szociális biztonság, a választottbíráskodás körére. Szemben azonban a Brüsszel I. rendelettel, alkalmazható lesz házassági vagyonjogi kérdésekre, regisztrált élettársi kapcsolatok és öröklési vagyonjogi viták esetén.
 A végzés igénybevétele (5. cikk)
 A javaslat szerint a végzés meghozatala három esetben lesz kérhető:
 1. az ügy érdemére vonatkozó bírósági eljárás megindítása előtt, vagy ezen eljárás bármely szakaszában a hitelező kérheti a kibocsátását ;
 2. a származási tagállamban a végrehajtási jogcím megszerzése után, ha a végrehajtás helye szerinti tagállamban ezen jogcím alapján még nem indítható végrehajtás;
 3. azt követően, hogy a végrehajtás helye szerinti tagállamban végrehajtható jogcímet szerzett.
 Hasonlóan az igazságügyi térség létrehozásában szereplő EK rendeletekhez, ezen javaslat melléklete is formanyomtatványok létrehozásával könnyíti meg az eljárást. Lehetőség van a kérelem kiegészítésére, kijavítására (kivéve ha a nyilvánvalóan alaptalan vagy nem elfogadható).
 Joghatóság a végzés kibocsátására (6. és 14. cikk)
 A számlazárolási végzést főszabály szerint az a bíróság bocsáthatja ki, amely az ügy érdemére vonatkozóan is joghatósággal rendelkezik. Több ilyen bíróság esetén az a bíróság járhat el, amelyik előtt a kérelmező az érdemi eljárást megindította vagy meg kívánja indítani.
 Meghozhatja a végzést a számlát vezető bank székhelye szerinti bíróság is, de ekkor a végzés hatálya a kibocsátás helye szerinti tagállamra korlátozódik és más tagállamokban nem ismerhető el és nem hajtható végre.
 Ha a hitelező már végrehajtható jogcímmel rendelkezik, kérheti a végzés meghozatalát a végrehajtható jogcímet megítélő bíróságtól is vagy azon tagállam végrehajtó hatóságától, amelyben az adós számláját vezető bank található.
 A nemzeti jog alapján is kérheti a biztosítási intézkedés elrendelését a kérelmező.
 A végzés kibocsátásának feltételei (7. és 12. cikk)
 A javaslat megköveteli a hitelezőtől annak igazolását, hogy az ügy érdemében indított eljárásban a pernyertessége valószínűsíthető („követelése megalapozottnak látszik”) és egyidejűleg fennáll annak a valós veszélye, hogy a kérelmezett (adós) a zárolandó bankszámlán vagy bankszámlákon tartott vagyonát elviszi, elidegeníti vagy elrejti, ezáltal meghiúsítva a későbbi végrehajtás sikerességét.
 A számlazárolást elrendelő bíróság kötelezheti a kérelmezőt biztosíték nyújtására annak érdekében, hogy a kérelmezettnek a biztosítási intézkedés elrendelése folytán a jövőben esetlegesen felmerülő kára megtéríthető legyen.
 Az eljárás jellemzői (10., 11. és 44. cikk)
 A végzés kibocsátását megelőzően a kérelmezett (adós) nem értesíthető az eljárásról, őt az eljárásban nem hallgatják meg, biztosítva annak meglepetés-jellegét. A kérelmező természetesen kérheti a másik fél meghallgatását is.
 Írásbeli bizonyítás felvételre (írásbeli tanúvallomás vagy szakértői vélemény) lehetőség van. Szóbeli bizonyítás felvételre csak kivételes esetben kerülhet sor (videokonferencia vagy más kommunikációs technológia formájában) ezzel biztosítva az eljárás gyorsaságát, amely kulcsfontosságú.
 Az eljárás gyorsasága érdekében a rendelet előírja, hogy amennyiben az előírt határidőket a bíróság nem tudja tartani, az előírt rendelkezéseket a lehető leghamarabb kell megtenni, a rendkívüli körülmények fenn álltát a fél kérelmére a bíróságnak indokolnia is kell.
 Az adós bankszámlájára vonatkozó adatok (17. cikk)
 A kérelmező - az európai számlazárolási végzés meghozatala iránti kérelmében - kérheti a végrehajtás helye szerinti tagállam illetékes hatóságától az adós bankszámlájára vonatkozó információk rendelkezésére bocsátását. Ekkor a végrehajtás helye szerinti tagállamban az illetékes bíróság (vagy más hatóság) szerzi be a szükséges adatokat.
 Másik lehetőségként a tagállamok a területükön lévő összes bankot kötelezhetik annak közlésére, hogy a kérelmezett vezet-e náluk számlát.
 A végzés végrehajthatósága (23. cikk)
 Az egyik tagállamban kibocsátott számlazárolási végzést el kell ismerni és végre kell hajtani a többi tagállamban. A végrehajthatóvá nyilvánításhoz és elismeréshez további eljárásra nem lesz szükség.
 A végzés kézbesítése (24. és 25. cikk)
 A számlazárolási végzést az abban megjelölt bank(ok) részére kell kézbesíteni, kétféle módon:
 1. a nemzeti jog az irányadó a kézbesítés módjára, ha a bank és a végzést kibocsátó bíróság (hatóság) ugyanabban a tagállamban van;
 2. ha határon túlra kell kézbesíteni, a 1393/2007/EK rendeletet kell alkalmazni azzal, hogy az iratokat a bíróság vagy maga a kérelmező továbbítja a végrehajtás helye szerinti tagállam illetékes hatóságának, amely kézbesíti azt a zárolandó számlát vezető banknak vagy a kérelmezettnek. Bevonja tehát a rendelet a kézbesítés körébe a végrehajtás helye szerinti tagállam hatóságait.
 Az intézkedés hatályba lépésekor (a zároláskor) haladéktalanul értesíteni kell a kérelmezettet (adóst) a végzés és annak mellékletei megküldésével.
 A banki végrehajtás (26., 27 és 28. cikk)
 A banknak haladéktalanul végre kell hajtania a végzést az abban szereplő pénzösszeg zárolása útján.
 A számlazárolási végzésben meghatározott összegen felüli pénzeszközöket a kérelmezett továbbra is szabadon felhasználhatja.
 A zárolást elrendelő pénzintézet 3 munkanapon belül értesíti a zárolt összeg nagyságáról az illetékes hatóságot és a kérelmezőt. Ha az elrendelő végzésben szereplő teljes összeg zárolható, az adós számlaegyenlege nem közölhető.
 Amennyiben a számlazárolási végzés az ugyanannál a banknál vezetett több számlára vonatkozik, a bank a végzést csak az abban meghatározott összeg erejéig hajthatja végre.
 Jogorvoslatok (34., 35. és 36. cikk)
 Az adós kérheti a számlazárolási végzés felülvizsgálatát. A kérelem elbírálására joghatósággal rendelkező bíróság meghatározása követi a Brüsszel I. rendelet rendszerét.
 1. Fő szabály szerint a kérelmezett a végzést kibocsátó bíróságtól kérheti a végzés felülvizsgálatát.
 2. Kivételesen a végrehajtás helye szerinti tagállam bíróságainál is benyújtható a jogorvoslati kérelem, például a végrehajtás alól mentes összegekre vonatkozó kifogás. Ebben az esetben formanyomtatvány bevezetésével megkönnyíti a rendelet a fél eljárását.
 3. Eltérő a joghatósági szabály az adósok körében a fogyasztókra, munkavállalókra és a biztosítottakra vonatozóan. Ezen adósok a lakóhelyük szerinti tagállamban is benyújthatják jogorvoslati kérelmüket.
 Az eljárási költségek mérséklése céljából a jogi képviselet nem kötelező az európai eljárásban. Ugyanakkor a nemzeti jog előírhatja a felek számára a jogi képviseletet, ha az adós vitatja a végzést.
 Az európai eljárás költségeit a pervesztes fél viseli, melyről az ügy érdemében eljáró vagy a végzést hatályon kívül helyező bíróság dönt.
 A pénzintézetek csak akkor számolhatnak fel díjat az eljárásukért, ha a nemzeti jog szerinti egyenértékű intézkedés esetén erre jogosultak.
 Összességében elmondható, hogy a rendelet hatálybalépése nagy mérföldkő lesz az európai jogi együttműködés területén, nagy mértékben meg fogja könnyíteni és biztonságosabbá teszi az európai végrehajtást.
 1 BH 2002.441, BH 2003.110, BH 2001.23, BH 2002.147, BH 2002.102,
 2 BH 1995.481.
 3 BH 1998.183.


text:
L_2006381CS.01000401.xml
 Schengenský informační systém (dále jen „SIS“) zřízený v souladu s ustanoveními hlavy IV Úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (2) (dále jen „Schengenská úmluva“) a jeho rozšířená verze SIS 1+ představují nezbytný nástroj pro uplatňování ustanovení schengenského acquis začleněného do rámce Evropské unie.
 Vývoj SIS druhé generace (dále jen „SIS II“) byl svěřen Komisi na základě nařízení Rady (ES) č. 2424/2001 (3) a rozhodnutí Rady 2001/886/SVV (4) ze dne 6. prosince 2001 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II). SIS II nahradí SIS vytvořený na základě Schengenské úmluvy.
 Toto nařízení představuje nezbytný právní základ pro řízení SIS II s ohledem na záležitosti spadající do oblasti působnosti Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva“). Rozhodnutí Rady 2006/.../SVV ze dne... o zřízení, provozu a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (5) představuje nezbytný právní základ pro řízení SIS II s ohledem na záležitosti spadající do oblasti působnosti Smlouvy o Evropské unii.
 Skutečnost, že legislativní základ nezbytný pro řízení SIS II sestává ze samostatných nástrojů, nemá dopad na zásadu, že SIS II představuje jediný informační systém, který by měl jako takový fungovat. Proto by určitá ustanovení těchto nástrojů měla být totožná.
 SIS II by měl představovat vyrovnávací opatření přispívající k udržení vysokého stupně bezpečnosti v rámci prostoru svobody, bezpečnosti a práva Evropské unie prostřednictvím podpory provádění politik souvisejících se součástí schengenského acquis týkající se pohybu osob, jak jsou začleněny do hlavy IV Smlouvy.
 Je nezbytné konkrétně vymezit účely SIS II, jeho technickou architekturu a financování a stanovit pravidla týkající se jeho provozu, využívání a odpovědností, kategorií údajů vkládaných do systému, účelů jejich vkládání, kritérií jejich vkládání, orgánů oprávněných k přístupu do systému, propojení záznamů, jakož i další pravidla týkající se zpracování údajů a ochrany osobních údajů.
 SIS II by měl zahrnovat centrální systém (dále jen „centrální SIS II“) a vnitrostátní aplikace. Výdaje spojené s provozem centrálního SIS II a komunikační infrastruktury by měly být financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
 Je nutné vytvořit příručku obsahující podrobná pravidla pro výměnu určitých doplňujících informací týkajících se opatření, která záznam vyžaduje. Výměnu těchto informací by měly zajišťovat vnitrostátní orgány jednotlivých členských států.
 Během přechodného období by za provozní řízení centrálního SIS II a částí komunikační infrastruktury měla odpovídat Komise. V zájmu zajištění hladkého přechodu na SIS II však může přenést některé nebo všechny odpovědnosti na dva vnitrostátní veřejnoprávní subjekty. Z dlouhodobého hlediska a v návaznosti na posouzení dopadu, které bude obsahovat věcnou analýzu alternativ z hlediska finančního, provozního a organizačního, a na legislativní návrhy Komise by měl být stanoven řídící orgán odpovědný za tyto úkoly. Přechodné období by mělo trvat nejdéle pět let ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
 SIS II by měl obsahovat záznamy pro účely odepření vstupu nebo pobytu. Je nezbytné dále zvážit harmonizaci ustanovení o důvodech pro pořizování záznamů týkajících se občanů třetích zemí pro účely odepření vstupu nebo pobytu a vyjasnit jejich používání v rámci azylové, přistěhovalecké a návratové politiky. Proto by Komise měla tři roky ode dne použitelnosti tohoto nařízení přezkoumat ustanovení o cílech a podmínkách pořizování záznamů pro účely odepření vstupu nebo pobytu.
 Záznamy za účelem odepření vstupu nebo pobytu by v SIS II měly být uchovávány nanejvýš po dobu potřebnou pro splnění účelů, pro které byly tyto záznamy pořízeny. Obecnou zásadou je, že by měly být ze SIS II automaticky vymazány po uplynutí tří let. Rozhodnutí o uchování záznamu po delší dobu by mělo vycházet z komplexního individuálního posouzení. Členské státy by měly během tohoto tříletého období tyto záznamy přezkoumat a vést statistiku o počtu záznamů, u nichž byla doba uchovávání prodloužena.
 SIS II by měl umožnit zpracování biometrických údajů s cílem napomoci spolehlivému určení totožnosti dotyčných osob. Ve stejném smyslu by měl SIS II umožňovat rovněž zpracování údajů o osobách, jejichž totožnost byla zneužita, za účelem předcházení nepříjemnostem způsobeným chybným určením totožnosti, s výhradou odpovídajících záruk, zejména souhlasu dotyčné osoby a přísného omezení účelů, pro něž se tyto údaje mohou zákonným způsobem zpracovávat.
 Členským státům by mělo být umožněno zavést odkazy mezi záznamy v SIS II. Vytvoření odkazů mezi dvěma nebo více záznamy členským státem by nemělo mít dopad na přijímaná opatření, na délku doby uchovávání nebo práva přístupu k záznamům.
 Údaje zpracovávané v SIS II za použití tohoto nařízení by neměly být poskytovány ani zpřístupňovány žádným třetím zemím nebo mezinárodním organizacím.
 Na zpracování osobních údajů za použití tohoto nařízení se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6). To zahrnuje určení správce a možnost členských států stanovit výjimky z některých udělených práv a povinností stanovených v této směrnici nebo jejich omezení, včetně práv na přístup k údajům a sdělování informací dotyčné osobě. Pokud je to nezbytné, měly by se zásady uvedené ve směrnici 95/46/ES doplnit nebo objasnit v tomto nařízení.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7), a zejména ta jeho ustanovení, které se týkají důvěrné povahy a bezpečnosti zpracovávání, se vztahuje na zpracovávání osobních údajů orgány nebo institucemi Společenství při plnění jejich úkolů jakožto orgánů odpovědných za provozní řízení SIS II v rámci výkonu činností, z nichž všechny nebo část spadá do oblasti působnosti práva Společenství. Část zpracování osobních údajů v SIS II spadá do oblasti působnosti práva Společenství. V zájmu soudržného a stejnorodého uplatňování pravidel ochrany základních práv a svobod fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů je třeba vysvětlit, že pokud Komise zpracovává osobní údaje za použití tohoto nařízení, vztahuje se na ni nařízení (ES) č. 45/2001. Pokud je to nezbytné, měly by se zásady uvedené v nařízení (ES) č. 45/2001 doplnit nebo objasnit v tomto nařízení.
 Pokud jde o důvěrnost, měla by se na úředníky nebo ostatní zaměstnance Evropských společenství zaměstnané a pracující v souvislosti se SIS II vztahovat příslušná ustanovení služebního řádu úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
 Je vhodné, aby zákonnost zpracovávání osobních údajů členskými státy sledovaly vnitrostátní orgány dozoru, zatímco Evropský inspektor ochrany údajů, jmenovaný podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 2004/55/ES ze dne 22. prosince 2003 o jmenování nezávislého kontrolního orgánu podle článku 286 Smlouvy o ES (8), by měl sledovat činnosti orgánů a institucí Společenství související se zpracováváním osobních údajů s ohledem na omezené úkoly orgánů a institucí Společenství ve vztahu k samotným údajům.
 Členské státy i Komise by měly vypracovat bezpečnostní plán s cílem usnadnit provádění bezpečnostních povinností a měly by vzájemně spolupracovat s cílem společně řešit bezpečnostní otázky.
 Za účelem zajištění transparentnosti by měla Komise, nebo řídící orgán, je-li zřízen, každé dva roky vypracovat zprávu o technickém fungování centrálního SIS II a komunikační infrastruktury, včetně jejího zabezpečení, a o výměně doplňujících informací. Každé čtyři roky by měla Komise vydat celkové vyhodnocení.
 Ustanoveními tohoto nařízení nelze vyčerpávajícím způsobem upravit některé aspekty SIS II, jako jsou technická pravidla pro vkládání údajů, včetně údajů potřebných pro vložení záznamu, aktualizace, výmaz a vyhledávání, pravidla týkající se slučitelnosti a priority záznamů, odkazy mezi záznamy a výměna doplňujících informací v důsledku jejich technické podstaty, úrovně podrobností a potřeby pravidelné aktualizace. S přihlédnutím k hladkému fungování vnitrostátních systémů je proto třeba svěřit Komisi prováděcí pravomoci, pokud jde o tyto aspekty. Technická pravidla o vyhledávání v záznamech by měla zohlednit hladké fungování vnitrostátních aplikací. Na základě posouzení dopadu předloženého Komisí by mělo být rozhodnuto, v jakém rozsahu může být řídící orgán, jakmile bude zřízen, odpovědný za prováděcí opatření.
 Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (9).
 Je vhodné stanovit přechodná ustanovení, pokud jde o záznamy pořízené v SIS 1+, které budou přeneseny do SIS II. Některá ustanovení schengenského acquis by měla dále platit po omezené období, dokud členské státy nepřezkoumají slučitelnost těchto záznamů s novým právním rámcem. Přednostně je třeba přezkoumat slučitelnost záznamů o osobách. Navíc by jakákoliv změna, doplnění, oprava nebo aktualizace záznamu přeneseného ze SIS 1+ do SIS II, a jakýkoliv pozitivní nález takového záznamu, měla podnítit okamžité posouzení jeho souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
 Je nezbytné stanovit zvláštní ustanovení, pokud jde o zbývající část rozpočtu vyčleněného na provoz SIS, která není součástí souhrnného rozpočtu Evropské unie.
 Jelikož cílů navrhované akce, zejména vytvoření a řízení společného informačního systému, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků akce lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
 Toto nařízení ctí základní práva a zachovává zásady uznávané zejména v Listině základních práv Evropské unie.
 V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy, mělo by se Dánsko rozhodnout v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
 Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (10). Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
 Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (11). Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
 Toto nařízení se nedotýká opatření pro částečnou účast Spojeného království a Irska na schengenském acquis, jak jsou vymezena pro Spojené království v rozhodnutí 2000/365/ES a pro Irsko v rozhodnutí 2002/192/ES.
 Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (12), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 (13) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
 Je třeba přijmout opatření umožňující zástupcům Islandu a Norska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí. Takové opatření je uvedeno ve výměně dopisů mezi Radou evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu její výkonné moci (14), připojené k výše uvedené dohodě.
 Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody podepsané mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 2004/849/ES (15) a rozhodnutí 2004/860/ES (16),
 Je třeba přijmout opatření umožňující zástupcům Švýcarska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí. Takové opatření je uvedeno ve výměně dopisů mezi Společenstvím a Švýcarskem, připojené k uvedené dohodě.
 Toto nařízení představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
 Toto nařízení by se mělo vztahovat na Spojené království a Irsko ve lhůtách určených v souladu s postupy stanovenými v příslušných nástrojích týkajících se použití schengenského acquis na tyto státy,
 1. Zřizuje se Schengenský informační systém druhé generace (dále jen „SIS II“).
 „záznamem“ soubor údajů vložených do SIS II umožňující příslušným orgánům identifikovat osobu s ohledem na konkrétní opatření, které má být přijato;
 „doplňujícími informacemi“ informace, které nejsou uložené v SIS II, ale souvisejí se záznamy SIS II a které se vyměňují:
 s cílem umožnit členským státům vzájemné poskytování konzultací či informací při vkládání záznamu;
 po pozitivním nálezu, aby se umožnilo přijetí vhodného opatření;
 pokud nelze požadované opatření přijmout;
 pokud se jedná o kvalitu údajů v SIS II;
 pokud se jedná o slučitelnost a prioritu záznamů;
 pokud se jedná o práva přístupu;
 „dalšími údaji“ údaje uložené v SIS II a související se záznamy SIS II, které jsou okamžitě k dispozici příslušným orgánům, pokud jsou na základě vyhledávání v tomto systému nalezeny osoby, jejichž údaje byly vloženy do SIS II;
 „státním příslušníkem třetí země“ každá fyzická osoba, která není
 ani občanem Evropské unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy o ES;
 státním příslušníkem třetí země, jejíž státní příslušníci na základě dohod mezi Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a těmito zeměmi na straně druhé požívají práva volného pohybu rovnocenného právu občanů Evropské unie;
 „osobními údaji“ veškeré informace o identifikované nebo identifikovatelné fyzické osobě (dále jen „subjektu údajů“); identifikovatelnou osobou se rozumí osoba, kterou lze přímo nebo nepřímo identifikovat;
 „zpracováním osobních údajů“ (dále jen „zpracování“) jakýkoli úkon nebo soubor úkonů, které jsou prováděny s osobními údaji pomocí automatizovaných postupů nebo bez nich, jako je shromažďování, zaznamenávání, uspořádávání, uchovávání, přizpůsobování nebo pozměňování, vyhledávání, nahlížení, používání, sdělování prostřednictvím přenosu, šíření nebo jakékoli jiné zpřístupnění, srovnávání či kombinování, jakož i blokování, výmaz nebo znehodnocení.
 centrálního systému (dále jen „centrální SIS II“) sestávajícího z:
 technické podpůrné funkce (dále jen „CS-SIS“) obsahující databázi, dále jen „databáze SIS II“;
 jednotného vnitrostátního rozhraní (dále jen „NI-SIS“);
 vnitrostátního systému (dále jen „N. SIS II“) v každém členském státě, sestávajícího z vnitrostátních datových systémů, které komunikují s centrálním SIS II. Vnitrostátní systém N. SIS II může obsahovat soubor údajů (dále jen „vnitrostátní kopie“) obsahující úplnou nebo částečnou kopii databáze SIS II;
 komunikační infrastruktury mezi CS-SIS a NI-SIS (dále jen „komunikační infrastruktura“), která poskytuje šifrovanou virtuální síť vyhrazenou pro údaje SIS II a výměnu údajů mezi centrálami SIRENE uvedenými v čl. 7 odst.2.
 on-line aktualizaci vnitrostátních kopií;
 synchronizaci a soulad mezi vnitrostátními kopiemi a databází SIS II;
 počáteční nastavení a opětovné zavedení vnitrostátních kopií.
 1. Každý členský stát určí orgán (dále jen „úřad N. SIS II“), jenž nese hlavní odpovědnost za jeho N. SIS II. Tento orgán je odpovědný za plynulý provoz a bezpečnost N. SIS II, zajišťuje přístup příslušných orgánů k SIS II a přijímá nezbytná opatření k zajištění dodržování ustanovení tohoto nařízení. Každý členský stát předává své záznamy prostřednictvím svého úřadu N. SIS II.
 2. Každý členský stát určí centrálu, která zajistí výměnu veškerých doplňujících informací (dále jen „centrála SIRENE“), v souladu s ustanoveními příručky SIRENE, jak je uvedeno v článku 8.
 fyzicky chránil údaje mimo jiné vypracováním plánů pro mimořádné situace pro ochranu kritické infrastruktury;
 zabránil neoprávněným osobám v přístupu k zařízení na zpracování údajů využívanému pro zpracování osobních údajů (kontrola přístupu k zařízení);
 zabránil neoprávněnému vkládání údajů a neoprávněnému prohlížení, pozměňování či výmazu uložených osobních údajů (kontrola uchovávání);
 zabránil neoprávněným osobám v užívání automatizovaných systémů zpracování údajů pomocí zařízení pro přenos údajů (kontrola uživatelů);
 zajistil, aby osoby oprávněné k využívání automatizovaného systému zpracování údajů měly přístup pouze k údajům, na které se vztahuje jejich oprávnění k přístupu, a pouze s pomocí individuálních a jedinečných totožností uživatele a chráněných režimů přístupu k informacím (kontrola přístupu k údajům);
 zajistil, aby všechny orgány s oprávněním přístupu do SIS II nebo k zařízením pro zpracování údajů vytvořily profily popisující funkce a povinnosti osob, jež jsou oprávněny k údajům přistupovat a údaje zadávat, aktualizovat, mazat a vyhledávat, a aby tyto profily bezodkladně na základě žádosti zpřístupnily vnitrostátním orgánům dozoru uvedeným v článku 44 odst. 1 (profily pracovníků);
 zajistil, aby bylo možné ověřit a zjistit, kterým orgánům se mohou osobní údaje předávat prostřednictvím zařízení pro přenos údajů (kontrola předávání);
 zajistil, aby bylo možné dodatečně ověřit a zjistit, které osobní údaje byly vloženy do automatizovaných systémů zpracování údajů, a kdo, kdy a za jakým účelem je vložil (kontrola vkládání);
 zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, pozměňování nebo výmazu osobních údajů během přenosů osobních údajů nebo přepravy nosičů dat, zejména prostřednictvím vhodných technik šifrování (kontrola přepravy);
 sledoval účinnost bezpečnostních opatření uvedených v tomto odstavci a přijal nezbytná organizační opatření související s interním sledováním pro zajištění souladu s tímto nařízením (interní kontrola).
 úkoly související s plněním rozpočtu;
 pořizování a obnovu;
 smluvní záležitosti.
 4. Během přechodného období, než se řídící orgán ujme svých povinností, je za provozní řízení centrálního SIS II odpovědná Komise. Komise může v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (17) svěřit provádění tohoto řízení, jakož i úkolů souvisejících s plněním rozpočtu, vnitrostátním veřejnoprávním subjektům ve dvou různých zemích.
 musí prokázat dlouhodobou zkušenost při provozování rozsáhlého informačního systému s funkcemi uvedenými v čl. 4 odst. 4;
 musí mít značnou odbornou znalost, pokud jde o obsluhu a požadavky na zabezpečení informačního systému srovnatelného s funkcemi uvedenými v čl. 4 odst. 4;
 musí mít dostatečný počet zkušených pracovníků, kteří mají odbornou a jazykovou kvalifikaci vhodnou pro práci v prostředí mezinárodní spolupráce, jakou vyžaduje SIS II;
 musí mít k dispozici bezpečnou a na míru postavenou infrastrukturu zařízení, která je zejména schopná zálohovat a zaručit nepřetržitou funkčnost rozsáhlých IT systémů,
 jeho administrativní prostředí mu musí umožňovat řádně plnit jeho úkoly a vyhnout se jakémukoli střetu zájmů.
 fyzicky chránily údaje mimo jiné vypracováním plánů pro mimořádné situace pro ochranu kritické infrastruktury;
 zabránily neoprávněným osobám v přístupu k zařízení na zpracování údajů využívanému pro zpracování osobních údajů (kontrola přístupu k zařízení);
 zabránily neoprávněnému čtení, kopírování, pozměňování či vyjímání nosičů dat (kontrola nosičů dat);
 zabránily neoprávněnému vkládání údajů a neoprávněnému prohlížení, pozměňování či výmazu uložených osobních údajů (kontrola uchovávání);
 zabránily neoprávněným osobám v užívání automatizovaných systémů zpracování údajů pomocí zařízení pro přenos údajů (kontrola uživatelů);
 zajistily, aby osoby oprávněné k využívání automatizovaného systému zpracování údajů měly přístup pouze k údajům, na které se vztahuje jejich oprávnění k přístupu, a pouze s pomocí individuálních a jedinečných totožností uživatele a chráněných režimů přístupu k informacím (kontrola přístupu k údajům);
 vytvořily profily popisující funkce a povinnosti osob, jež jsou oprávněny k údajům nebo k zařízením pro zpracování údajů přistupovat, a aby tyto profily na žádost bezodkladně zpřístupnily Evropskému inspektorovi ochrany údajů uvedenému v článku 45 (profily pracovníků);
 zajistily, aby bylo možné ověřit a zjistit, kterým orgánům se mohou osobní údaje předávat prostřednictvím zařízení pro přenos údajů (kontrola předávání);
 zajistily, aby bylo možné dodatečně ověřit a zjistit, které osobní údaje byly vloženy do automatizovaných systémů zpracování údajů, a kdo a kdy je vložil (kontrola vkládání);
 zabránily neoprávněnému čtení, kopírování, pozměňování nebo výmazu osobních údajů během přenosů osobních údajů nebo přepravy nosičů dat, zejména prostřednictvím vhodných technik šifrování (kontrola přepravy);
 sledovaly účinnost bezpečnostních opatření uvedených v tomto odstavci a přijaly nezbytná organizační opatření související s interním sledováním pro zajištění souladu s tímto nařízením (interní kontrola).
 příjmení a jméno, rodné příjmení a dříve užívaná jména, a případně alias, které může být vedeno zvlášť;
 jakékoli zvláštní objektivní a nezměnitelné tělesné znaky;
 státní příslušnost (příslušnosti);
 údaj o tom, zda je dotyčná osoba ozbrojena, má sklon k násilí nebo jde o uprchlou osobu;
 důvod záznamu,
 orgán pořizující záznam;
 odkaz na rozhodnutí, na jehož základě byl záznam pořízen;
 odkaz (odkazy) podle článku 37 na další záznamy pořízené v SIS II.
 fotografie a otisky prstů se vloží pouze po provedení zvláštní kontroly kvality s cílem zjistit, zda jsou splněny minimální normy kvality údajů. Upřesnění zvláštní kontroly kvality se stanoví postupem podle čl. 51 odst. 2, aniž jsou dotčena ustanovení nástroje, kterým se zřizuje řídící orgán;
 fotografie a otisky prstů se použijí pouze k potvrzení totožnosti státních příslušníků třetích zemí, kteří byli nalezeni na základě alfanumerického vyhledávání v SIS II;
 jakmile to bude z technického hlediska možné, lze též použít fotografie a otisky prstů k určení totožnosti státního příslušníka třetí země na základě jeho biometrického identifikátoru. Před zavedením této funkce do SIS II předloží Komise zprávu o dostupnosti a připravenosti potřebné technologie, kterou konzultuje s Evropským parlamentem.
 státního příslušníka třetí země, který byl v členském státě odsouzen pro trestný čin, na který se vztahuje trest odnětí svobody ve výši nejméně jednoho roku;
 státního příslušníka třetí země, proti kterému existuje důvodné podezření, že spáchal závažné trestné činy, nebo ohledně kterého existují zjevné náznaky o úmyslu páchat takové trestné činy na území členského státu.
 1. Záznam týkající se státního příslušníka třetí země, který požívá práva na volný pohyb ve Společenství ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (18) se zakládá na pravidlech přijatých za účelem provedení uvedené směrnice.
 ochranu hranic, v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (19);
 provádění jiných policejních a celních kontrol v dotyčném členském státě, jakož i pro jejich koordinaci určenými orgány.
 centrála SIRENE kontaktuje žádající orgán s cílem objasnit, zda se záznam týká stejné osoby či nikoli;
 v případě, že kontrola prokáže, že osoba, jež je předmětem nového záznamu, a osoba, o níž již existuje záznam v SIS II, je ve skutečnosti jedna a ta samá, centrála SIRENE použije postup vkládání vícenásobných záznamů uvedený v čl. 34 odst. 6. Prokáže-li kontrola, že se ve skutečnosti jedná o dvě různé osoby, centrála SIRENE schválí požadavek na vložení dalšího záznamu a to tak, že doplní potřebné prvky, které zabrání jakýmkoli chybným určením totožnosti.
 umožnit příslušnému orgánu odlišit osobu, jejíž totožnost byla zneužita, od osoby, jež je ve skutečnosti předmětem záznamu;
 umožnit osobě, jejíž totožnost byla zneužita, prokázat svoji totožnost a dokázat, že její totožnost byla zneužita.
 příjmení a jméno (jména), rodné (rodná) příjmení a dříve užívaná jména, případně alias, které může být vedeno zvlášť;
 číslo (čísla) průkazu (průkazů) totožnosti a datum vydání.
 osobní údaje nebyly získány od dotyčného státního příslušníka třetí země;
 poskytnutí informací se ukáže jako nemožné nebo by vyžadovalo nepřiměřené úsilí;
 pokud dotyčný státní příslušník třetí země již informace má;
 pokud vnitrostátní právní předpisy umožňují omezení práva na informace, zejména za účelem zajištění národní bezpečnosti, obrany, veřejné bezpečnosti a pro předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů.
 1. Orgán nebo orgány, které byly v každém členském státě určeny a které mají pravomoci uvedené v článku 28 směrnice 95/46/ES (dále jen „vnitrostátní orgány dozoru“), sledují nezávisle zákonnost zpracování osobních údajů v SIS II na svých územích a jejich předávání mimo svá území, včetně výměny a dalšího zpracování doplňujících informací.
 2. Toto nařízení rovněž nahrazuje, ode dne uvedeného v čl. 55 odst. 2, níže uvedená ustanovení schengenského acquis provádějící uvedené články (20):
 Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 14. prosince 1993 o finančním nařízení o nákladech na zřízení a provoz Schengenského informačního systému (C. SIS) (SCH/Com-ex (93) 16);
 Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 7. října 1997 o vývoji SIS (SCH/Com-ex (97) 24);
 Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 15. prosince 1997, kterým se mění finanční nařízení o C. SIS (SCH/Com-ex (97) 35);
 Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 21. dubna 1998 o C. SIS s 15/18 přípojkami (SCH/Com-ex (98) 11);
 Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o výdajích na zřízení C. SIS (SCH/Com-ex (99) 4);
 Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o aktualizaci příručky SIRENE (SCH/Com-ex (99) 5);
 Prohlášení výkonného výboru ze dne 18. dubna 1996, kterým se vymezuje pojem cizí státní příslušník (SCH/Com-ex (96) decl. 5);
 Prohlášení výkonného výboru ze dne 28. dubna 1999 o struktuře SIS (SCH/Com-ex (99) decl. 2 rev.);
 Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 7. října 1997 o příspěvcích Norska a Islandu na náklady na zřízení a provoz C. SIS (SCH/Com-ex (97) 18).
 v případě změny, doplnění nebo opravy nebo aktualizace obsahu záznamu přeneseného ze SIS 1+ do SIS II členské státy zajistí, aby záznam ode dne této změny, doplnění, opravy nebo aktualizace vyhovoval ustanovením tohoto nařízení;
 v případě pozitivního nálezu záznamu přeneseného ze SIS 1+ do SIS II členské státy posoudí soulad uvedeného záznamu s ustanoveními tohoto nařízení bezodkladně, ale bez zpoždění opatření, která mají být přijata na základě uvedeného záznamu.
 po přijetí nezbytných prováděcích opatření;
 po tom, co všechny členské státy, které se plně účastní SIS 1+ Komisi oznámí, že přijaly nezbytná technická a právní opatření pro zpracovávání údajů SIS II a výměnu dodatečných informací;
 po tom, co Komise oznámí úspěšné dokončení souhrnného testu SIS II, který provede Komise společně s členskými státy a po tom, co přípravné orgány Rady ověří navrhovaný výsledek testu a potvrdí, že úroveň funkční způsobilosti SIS II je přinejmenším rovnocenná úrovni funkční způsobilosti, které bylo dosaženo u SIS 1+;
 po tom, co Komise provede veškerá nezbytná technická opatření umožňující připojení centrálního SIS II k N. SIS II dotyčných členských států.
 V Bruselu dne20. prosince 2006
 (1) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 25. října 2006 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2006 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).
 (2) Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 19. Úmluva naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1160/2005 (Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 18).
 (5) Úř. věst. L ...
 (7) Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s.1.
 (8) Úř. věst. L 12, 17.1.2004. s. 47.
 (13) Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.
 (14) Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 53.
 (15) Rozhodnutí Rady 2004/849/ES ze dne 25. října 2004 o podpisu dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení (Úř. věst. L 368, 15.12.2004, s. 26).
 (16) Rozhodnutí Rady 2004/860/ES ze dne 25. října 2004 o podpisu dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení (Úř. věst. L 370, 17.12.2004, s. 78).
 (17) Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.
 (18) Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77.
 (19) Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 1.
 (20) Úř. věst. L 239, 22.9.2000 s. 439.


type: wikipedia

text:
 1339 (MCCCXXXIX) a fost un an obișnuit al calendarului iulian, care a început într-o zi de duminică.
 Evenimente
 24 ianuarie: Veneția obține orașul Treviso.
 19 martie: Geldre devine ducat, sub conducerea casei de Nassau.
 21 iunie: Bătălia de la Laupen. Cantonul elvețian Berna obține victoria asupra seniorilor feudali.
 28 iunie: Tratatul de la Sevilla. A fost încheiat între regii Alfonso al IV-lea al Portugaliei și Alfonso al XI-lea al Castiliei.
 1 septembrie: Regele Eduard al III-lea al Angliei își adună forțele la Malines și începe să asedieze orașul Cambrai.
 17 noiembrie: Bătălia navală de la Lipari. Flota lui Robert d'Anjou distruge pe cea a aragonezilor din Sicilia și ocupă insula.
 3 decembrie: Tratatul regelui Eduard al III-lea al Angliei cu insurgenții din Flandra, prin care aceștia îl recunosc ca rege al Franței.
 Nedatate
 februarie: După moartea lui Udanayadeva, ultimul suveran hindus al Kashmirului, statul său este cucerit de către musulmani.
 Arte, științe, literatură și filozofie
 12 mai: Fondarea Universității din Grenoble.
 Apare prima bursă spaniolă de comerț, la Barcelona.
 Florența devine primul oraș pavat din Europa.
 Înscăunări
 17 august: Luchino Visconti, duce de Milano (1339-1349).
 23 septembrie: Simone Boccanegra, doge de Genova (1339-1344).
 Go-Murakami, împărat al Japoniei (1339-1368)
 Nașteri
 23 iulie: Ludovic I de Anjou, rege al Neapolelui și Ungariei (d. 1384)
 1 noiembrie: Rudolf al IV-lea de Habsburg, duce de Austria (d. 1365)
 Ali ibn Mohammed al-Jurjani, enciclopedist arab (d. 1414)
 Erik al XII-lea al Suediei (Erik Magnusson), (d. 1359)
 Enguerrand al VII-lea de Coucy, condottier francez (d. 1397)
 Frederic de Wittelsbach, duce de Bavaria-Landshut (d. 1393)
 Ioan al V-lea (cel viteaz), duce de Bretagne (d. 1399)
 Silvestro dei Gherarducci, miniaturist și pictor italian (d. 1399)
 Decese
 17 februarie: Otto al IV-lea, 37 ani, duce de Austria (n. 1301)
 16 august: Azzone Visconti, 36 ani, fondator al statului milanez (n. 1302)
 1 septembrie: Henric al XIV-lea, 33 ani, duce de Bavaria (n. 1305)
 19 septembrie: Go-Daigo, 50 ani, împărat al Japoniei (n. 1288)
 29 octombrie: Alexandru I, 37 ani, mare prinț de Tver (n. 1301)
 31 octombrie: Francesco Dandolo, 80 ani, doge al Veneției (n. 1258)
 Vezi și
 Listă de conducători de stat din 1339
 1339


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 20.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 108/18
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 340/2012
 af 19. april 2012
 om fastsættelse af eksportrestitutioner for æg
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 164, stk. 2, og artikel 170 sammenholdt med artikel 4, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 I henhold til artikel 162, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan forskellen mellem priserne i EU og verdensmarkedspriserne for de produkter, der er anført i forordningens bilag I, del XIX, udlignes ved en eksportrestitution.
 (2)
 Under hensyn til den nuværende markedssituation for æg bør der fastsættes eksportrestitutioner efter bestemmelserne og kriterierne i artikel 162, 163, 164, 167 og 169 i forordning (EF) nr. 1234/2007.
 (3)
 I artikel 164, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1234/2007 er det fastsat, at restitutionen kan differentieres efter bestemmelsesstedet, navnlig når situationen på verdensmarkedet, de specifikke vilkår på visse markeder eller forpligtelser som følge af aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 300, gør det nødvendigt.
 (4)
 Der bør kun ydes restitutioner for produkter, der må omsættes frit i EU, og som overholder kravene i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 852/2004 af 29. april 2004 om fødevarehygiejne (2), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (3) samt mærkningskravene i punkt A i bilag XIV i forordning (EF) nr. 1234/2007.
 (5)
 De pt. gældende restitutioner er fastsat ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 47/2012 (4). Idet der bør fastsættes nye restitutioner, bør denne forordning ophæves.
 (6)
 For at undgå divergens med den nuværende markedssituation, undgå markedsspekulationer og sikre en effektiv forvaltning bør denne forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 (7)
 Forvaltningskomitéen for Den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter har ikke afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 1. Der ydes eksportrestitutioner som omhandlet i artikel 164 i forordning (EF) nr. 1234/2007 for de produkter og de beløb, der er anført i bilaget til nærværende forordning, på de i stk. 2 fastsatte betingelser.
 2. De produkter, der kan ydes restitutioner for i henhold til stk. 1, skal opfylde de relevante krav i forordning (EF) nr. 852/2004 og (EF) nr. 853/2004, navnlig for så vidt angår tilberedning i en godkendt virksomhed, og overholde de mærkningskrav, der er fastsat i bilag II, afsnit 1, til forordning (EF) nr. 853/2004 og i punkt A i bilag XIV til forordning (EF) nr. 1234/2007.
 Artikel 2
 Gennemførelsesforordning (EU) nr. 47/2012 ophæves.
 Artikel 3
 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 19. april 2012.
 På Kommissionens vegne For formanden
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter
 (1) EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.
 (2) EUT L 139 af 30.4.2004, s. 1.
 (3) EUT L 139 af 30.4.2004, s. 55.
 (4) EUT L 17 af 20.1.2012, s. 5.
 BILAG
 Fastsættelse af eksportrestitutioner for æg gældende fra 20. april 2012
 Produktkode
 Bestemmelsessted
 Måleenhed
 Restitutionsbeløb
 0407 11 00 9000
 A02
 EUR/100 stk.
 0,00
 0407 19 11 9000
 A02
 EUR/100 stk.
 0,00
 0407 19 19 9000
 A02
 EUR/100 stk.
 0,00
 0407 21 00 9000
 E09
 EUR/100 kg
 0,00
 E10
 EUR/100 kg
 19,00
 E19
 EUR/100 kg
 0,00
 0407 29 10 9000
 E09
 EUR/100 kg
 0,00
 E10
 EUR/100 kg
 19,00
 E19
 EUR/100 kg
 0,00
 0407 90 10 9000
 E09
 EUR/100 kg
 0,00
 E10
 EUR/100 kg
 19,00
 E19
 EUR/100 kg
 0,00
 0408 11 80 9100
 A03
 EUR/100 kg
 0,00
 0408 19 81 9100
 A03
 EUR/100 kg
 0,00
 0408 19 89 9100
 A03
 EUR/100 kg
 0,00
 0408 91 80 9100
 A03
 EUR/100 kg
 0,00
 0408 99 80 9100
 A03
 EUR/100 kg
 0,00
 NB: Produktkoderne samt koderne for bestemmelsessteder i serie "A" er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3846/87 (EFT L 366 af 24.12.1987, s. 1).
 De øvrige bestemmelsessteder er fastsat som følger:
 E09
 :
 Kuwait, Bahrain, Oman, Qatar, De Forenede Arabiske Emirater, Yemen, Hongkong SAR, Rusland og Tyrkiet.
 E10
 :
 Sydkorea, Japan, Malaysia, Thailand, Taiwan og Filippinerne.
 E19
 :
 Alle bestemmelsessteder, med undtagelse af Schweiz og grupperne E09 og E10.


type: caselaw

text:
Nr. C 131 / 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 4 . 97
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS skaber, Bruxelles, ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège,
 den 5 . februar 1997 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Évelyne
 Korn, 21 , rue de Nassau, mod Kommissionen for De
 i sag T-207/95 , Maria de los Angeles Ibarra Gil mod Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Ana Maria Al
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (') ves Vieira ), angående for det første en påstand om annul
 (Tjenestemænd — intern udvælgelsesprøve — meddelelse lation af den afgørelse, som udvælgelseskomitéen for ud
 om udvælgelsesprøve — betingelse om at være midlertidigt vælgelsesprøve KOM/T/A/95 har truffet den 15 . november
 ansat ved udløbet af fristen for indgivelse af ansøgninger 1994 om ikke at give sagsøgeren adgang til de skriftlige
 — princippet om beskyttelse af den berettigede forvent prøver i denne udvælgelsesprøve, og Kommissionens afgø
 ning — princippet om ligebehandling — princippet om relse af 27. juli 1995 om ikke at give sagsøgeren tilladelse
 omsorgspligt — erstatningssøgsmål) til at deltage i en anden supplerende intern udvælgelses
 prøve end udvælgelsesprøve KOM/T/A/95 , og for det an
 ( 97/C 131/29 ) det en påstand om betaling af erstatning for den økonomi
 ske og ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt,
 (Processprog: fransk) har Retten ( Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 manden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og J. D.
 I sag T-207/95, Maria de los Angeles Ibarra Gil, tidligere Cooke; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez,
 midlertidigt ansat ved Kommissionen for De Europæiske den 5 . februar 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder så
 Fællesskaber, Bruxelles, ved advokat Marc-Albert Lucas, ledes :
 Liège, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Évelyne Korn, 21 , rue de Nassau, mod Kommissionen for 1 ) Kommissionen frifindes.
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Ana Maria
 Alves Vieira ), angående for det første en påstand om an
 nullation af den afgørelse, som udvælgelseskomitéen for 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 udvælgelsesprøve KOM/T/B/95 har truffet den 7. november
 1994 om ikke give sagsøgeren adgang til de skriftlige O EFT nr. C 351 af 30 . 12 . 1995 .
 prøver i denne udvælgelsesprøve, og Kommissionens afgø
 relse af 27. juli 1995 om ikke at give sagsøgeren tilladelse
 til at deltage i en anden supplerende intern udvælgelses
 prøve end udvælgelsesprøve KOM/T/B/95 , og for det an
 det en påstand om betaling af erstatning for den økonomi
 ske og ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har lidt, har DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 den 27. februar 1997
 den, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og J. D. Cooke;
 justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 5 . fe i sag T-106/95 , Fédération française des sociétés d'assu
 bruar 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: rances (FFSA ) m.fl. mod Kommissionen for De Euro
 pæiske Fællesskaber (')
 1 ) Kommissionen frifindes. (Statsstøtte — offentlig virksomhed — anvendelse af EF-
 traktatens artikel 92, sammenholdt med artikel 90, stk. 2
 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger. — meromkostninger som følge af den offentlige virksom
 heds opfyldelse af særlige opgaver, som er betroet den —
 O EFT nr. C 351 af 30 . 12 . 1995 . aktiviteter på områder, der er underlagt fri konkurrence)
 ( 97/C 131 /31 )
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-106/95, Fédération française des sociétés d'assuran
 den 5 . februar 1997 ces ( FFSA ), Paris, Union des sociétés étrangères d'assuran
 ces ( USEA), Paris, Groupe des assurances mutuelles agrico
 i sag T-211/95 , Claudine Petit-Laurent mod Kommissio les ( Groupama ), Noisy-le-Grand ( Frankrig ), Fédération
 nen for De Europæiske Fællesskaber (') nationale des syndicats d'agents généraux d'assurances
 (Tjenestemænd — intern udvælgelsesprøve — meddelelse ( FNSAGA ), Paris, Fédération française des courtiers d'as
 om udvælgelsesprøve — betingelse om at være midlertidigt surances et de réassurances ( FCA ), Paris, og Bureau inter
 ansat ved udløbet af fristen for indgivelse af ansøgninger national des producteurs d'assurance et de réassurances
 — princippet om beskyttelse af den berettigede forvent ( BIPAR), Paris, ved advokaterne Dominique Voillemot og
 ning — princippet om ligebehandling — princippet om Marie-Pia Hutin , Paris, og med valgt adresse i Luxem
 omsorgspligt — erstatningssøgsmål) bourg hos advokat Jacques Loesch, 11 , rue Goethe, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 ( 97/C 131 /30 ) mægtiget: Gérard Rozet), støttet af Den Franske Republik
 ( befuldmægtigede : Catherine de Salins og Jean-Marc Be
 (Processprog: fransk) lorgey), og La Poste , Boulogne-Billancourt ( Frankrig), ved
 advokat Hervé Lehman, Paris, og med valgt adresse i
 I sag T-211/95 , Claudine Petit-Laurent, tidligere midlerti Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue,
 digt ansat ved Kommissionen for De Europæiske Fælles angående en påstand om annullation af Kommissionens


text:
El Jeenyo United FC es un equipo de fútbol de Somalia que juega en la Primera División de Somalia, la liga de fútbol más importante del país.
 Historia
 Fue fundado en el año 1947 en la capital Mogadiscio con el nombre Genio Oficina/Lavori Publici; y con ese nombre fue uno de los miembros fundadores de la Federación de Fútbol de Somalia y de la Primera División de Somalia en 1967.
 Su primer título de liga lo ganaron en 1969, el primero de 3 consecutivos que tuvieron y ganaron la primera edición de la Copa de Somalia en 1977.
 A nivel internacional es uno de los equipos de Somalia con más participaciones con 6 torneos internacionales, pero nunca ha podido avanzar de ronda.
 El equipo -entonces llamado Lavori Publici FC- había desaparecido en 1990 debido a la Guerra Civil de Somalia, pero la Federación de Fútbol de Somalia decidió refundarlo con el nuevo nombre de Jeenyo United el 11 de marzo del 2012, uniendo varios pequeños equipos con lo que quedaba administrativamente y socialmente del desaparecido Genio/Lavori Publici.
 Palmarés
 Primera División de Somalia: 4
 1969, 1970, 1971, 1980/81
 Copa de Somalia: 2
 1977, 1980
 Participación en competiciones de la CAF
 Referencias
 Enlaces externos
 Lista de Copas
 Lista de Campeones
 Torneos Continentales
 Equipos de fútbol de Somalia
 Equipos de fútbol fundados en 1947
 Equipos de fútbol de trabajadores


text:
22 Αυγούστου | 23 Αυγούστου | 24 Αυγούστου
 Η 23η Αυγούστου είναι η 235η ημέρα του έτους κατά το Γρηγοριανό ημερολόγιο (236η σε δίσεκτα έτη). Υπολείπονται 130 ημέρες.
 Γεγονότα
 30 π.Χ. - Μετά την επιτυχημένη εισβολή στην Αίγυπτο, ο Οκταβιανός εκτελεί τον Μάρκο Αντώνιο Αντύλλο, μεγαλύτερο γιο του Μάρκου Αντώνιου, και τον Πτολεμαίο ΙΕ ́ Καισαρίωνα, τελευταίο βασιλιά της δυναστείας των Πτολεμαίων στην Αίγυπτο και μοναδικό παιδί του Ιούλιου Καίσαρα και της Κλεοπάτρας.
 406 - Ο Γότθος βασιλιάς Ραδάγαισος εκτελείται μετά την ήττα του από τον Ρωμαίο στρατηγό Στιλίχωνα ενώ 12.000 «βάρβαροι» ενσωματώνονται στον ρωμαϊκό στρατό ή πωλούνται ως σκλάβοι.
 476 - Ο Οδόακρος, αρχηγός των γερμανικών φύλων, ανακηρύσσεται από τα στρατεύματά του βασιλιάς της Ιταλίας.
 634 - Πεθαίνει στη Μεδίνα ο Αμπού Μπακρ. Τον διαδέχεται ο Ουμάρ ιμπν αλ-Χαττάμπ, ο οποίος γίνεται ο δεύτερος χαλίφης του Χαλιφάτου Ρασιντούν.
 1268 - Ο Κάρολος ο Ανδεγαυός νικά στη μάχη του Ταλιακότσο τους Γιβελίνους οπαδούς του Κορραδίνου των Χοενστάουφεν, σηματοδοτώντας την πτώση του Οίκου των Χοενστάουφεν από τους θρόνους της Αγίας Ρωμαϊκής Αυτοκρατορίας και της Σικελίας και οδηγώντας στο νέο κεφάλαιο κυριαρχίας των Καπετιδών στη νότια Ιταλία.
 1305 - Ο Σκωτσέζος επαναστάτης Γουίλιαμ Γουάλας εκτελείται στο Λονδίνο για εσχάτη προδοσία.
 1328 - Μάχη του Κασέλ: Ο γαλλικός στρατός τερματίζει εξέγερση των Φλαμανδών αγροτών.
 1382 - Πολιορκία της Μόσχας: Η Χρυσή Ορδή με επικεφαλής τον Τοχταμίς πολιορκεί την πρωτεύουσα του Μεγάλου Δουκάτου της Μόσχας.
 1514 - Ο σουλτάνος της Οθωμανικής Αυτοκρατορίας, Σελίμ Α ́, νικά στη μάχη του Τσαλντιράν το σάχη Ισμαήλ Α ́, ιδρυτή της δυναστείας των Σαφαβιδών.
 1521 - Ο Χριστιανός Β ́ της Δανίας καθαιρείται από βασιλιάς της Σουηδίας και ο Γουσταύος Βάσα εκλέγεται αντιβασιλιάς.
 1595 - Ο πρίγκιπας της Βλαχίας Μιχαήλ ο Γενναίος αντιμετωπίζει τον οθωμανικό στρατό στη μάχη του Τσιλουγκιρένι και επιτυγχάνει τακτική νίκη.
 1614 - Εκδιώχνονται από τη Φραγκφούρτη οι Εβραίοι.
 1614 - Εγκαινιάζεται το Πανεπιστήμιο του Χρόνινγκεν στην Ολλανδία.
 1817 - Σεισμός 6,5 Ρίχτερ στο Αίγιο σκοτώνει 65 άτομα.
 1821 - Μετά από δεκαετή αγώνα κατά των Ισπανών αποικιοκρατών, το Μεξικό κηρύσσεται ανεξάρτητο κράτος με τη συνθήκη της Κόρντοβα.
 1825 - Ελληνική Επανάσταση του 1821: Η φρουρά του Μεσολογγίου ανατινάζει τα χαρακώματα του Κιουταχή. Οι Έλληνες αγωνιστές νικούν τους Τούρκους σε μάχη στα Σκούρτα Βοιωτίας.
 1833 - Καταργείται η δουλεία στις αποικίες της Βρετανίας.
 1839 - Η Βρετανία καταλαμβάνει το Χονγκ Κονγκ.
 1866 - Λήγει ο Αυστρο-πρωσικός πόλεμος με τη συνθήκη της Πράγας.
 1872 - Ανακάλυψη του αστεροειδή 124 Άλκηστις από τον Κρίστιαν Χάινριχ Φρήντριχ Πέτερς.
 1889 - Λαμβάνεται το πρώτο ασύρματο μήνυμα από πλοίο σε ακτή.
 1906 - Μακεδονικός Αγώνας Ο Μακεδονομάχος Κωνσταντίνος Γαρέφης σκοτώνεται επιτιθέμενος εναντίον κομιτατζήδων στα Καλύβια, κοντά στο Τσερνέσοβο (Γαρέφη).
 1910 - Η Κορέα προσαρτάται υπό την Ιαπωνία.
 1910 - Σε πανηγυρική συγκέντρωση ανακοινώνεται η ίδρυση του νέου κόμματος του Ελευθέριου Βενιζέλου, με το όνομα «Κόμμα των Φιλελευθέρων».
 1914 - Η Ιαπωνία εξέρχεται της ουδετερότητος παρά το πλευρό της Αντάντ (Αγγλίας, Γαλλίας, Ρωσίας) και κηρύσσει το πόλεμο κατά της Γερμανίας.
 1914 - Α ́ Παγκόσμιος Πόλεμος. Αρχίζει η μεγάλη μάχη του Τάνενμπεργκ όπου οι Γερμανοί υπό τον Χίντεμπουργκ επιφέρουν αποφασιστική νίκη κατά των Ρώσων, ο στρατηγός των οποίων, Σανσόνωφ, αυτοκτονεί. Η μάχη τελικά θα λήξει στις 31 Αυγούστου.
 1916 - Α ́ Παγκόσμιος Πόλεμος. Η Ρουμανία κηρύσσει τον πόλεμο κατά της Αυστροουγγαρίας.
 1922 - Μικρασιατική Εκστρατεία: Τμήμα εκ των υποχωρούντων στη Μικρά Ασία ελληνικών στρατευμάτων αποκρούει επίθεση των Τούρκων για την κατάληψη του σταθμού Σαλιχλή.
 1923 - Αρχίζει η εκκένωση της Κωνσταντινούπολης από τα συμμαχικά στρατεύματα, μετά την επικύρωση της Συνθήκης της Λωζάνης από την Εθνοσυνέλευση της Άγκυρας. Επίσης, αρχίζει η εκκένωση των νησιών Ίμβρου και Τενέδου.
 1933 - Στην Ινδία αποφυλακίζεται κάτισχνος μετά από 8 ημέρες απεργίας πείνας ο Μαχάτμα Γκάντι, ο οποίος είχε ξεκινήσει την απεργία, διαμαρτυρόμενος για τη νέα σύλληψή του από τις βρετανικές αρχές.
 1939 - Υπογραφή Συμφώνου μη Επίθεσης μεταξύ Γερμανίας και Σοβιετικής Ένωσης. Σε μυστική ρήτρα του συμφώνου, οι βαλτικές χώρες, η Φινλανδία και η Πολωνία μοιράζονται στις δύο χώρες
 1942 - Αρχίζει η Μάχη του Στάλινγκραντ. Οι Γερμανοί ισοπεδώνουν με βομβαρδισμούς την πόλη, ωστόσο οι Σοβιετικοί ανταποδίδουν στις επιθέσεις και μετά από έξι μήνες οι Γερμανοί παραδίνονται.
 1943 - Ολοκληρώνεται η μάχη του Κουρσκ, η μεγαλύτερη αρματομαχία στην ιστορία του Β ́ Παγκοσμίου Πολέμου.
 1944 - Β ́ Παγκόσμιος Πόλεμος. Ο Βασιλιάς της Ρουμανίας Μιχαήλ συνθηκολογεί άνευ όρων προς τους Συμμάχους και διατάζει κατάπαυση του πυρός.
 1944 - Πτώση αμερικανικού στρατιωτικού αεροσκάφους σε σχολείο στο Φρέκελτον της Αγγλίας, με 76 νεκρούς.
 1948 - Ίδρυση του Παγκοσμίου Συμβουλίου των Εκκλησιών, από 147 Εκκλησίες 44 χωρών.
 1966 - Λαμβάνεται από τον τεχνητό δορυφόρο της Σελήνης Lunar Orbiter 1 η πρώτη φωτογραφία της Σελήνης.
 1969 - Πρώτες ελεύθερες εκλογές στην Γκάνα.
 1975 - Πραγματοποιείται κομμουνιστικό πραξικόπημα στο Λάος.
 1976 - Χιλιάδες άνθρωποι χάνουν τη ζωή τους σε μεγάλο σεισμό στην Κίνα.
 1989 - Η Επανάσταση του Τραγουδιού λαμβάνει χώρα στις βαλτικές χώρες. Δύο εκατομμύρια άνθρωποι από την Εσθονία, τη Λετονία και τη Λιθουανία στέκονται πιασμένοι χέρι χέρι στο δρόμο από το Βίλνιους ως το Τάλιν, ζητώντας απόσχιση των κρατών τους από τη Σοβιετική Ένωση.
 1990 - Η Αρμενία ζητά την ανεξαρτησία της από την ΕΣΣΔ.
 1991 - Ο Πρόεδρος της Ρωσικής Ομοσπονδίας Μπόρις Γέλτσιν εγκρίνει το διάταγμα αναστολής των δραστηριοτήτων του Κομμουνιστικού Κόμματος, παρά την αντίδραση του προέδρου της ΕΣΣΔ, Μιχαήλ Γκορμπατσόφ.
 1999 - Εγκαθίσταται μόνιμα στο Βερολίνο η κυβέρνηση της Γερμανίας.
 2000 - Συντριβή αεροσκάφους Airbus 320, με νεκρούς και τους 143 επιβαίνοντες στο Μπαχρέιν.
 2004 - Απαλλάσσεται από γερμανικό δικαστήριο ο Γιοχάνες Βάινριχ, ο θεωρούμενος ως δεξί χέρι του θρυλικού τρομοκράτη Kάρλος. Εναντίον του Βάινριχ εκκρεμούσαν κατηγορίες για βομβιστικές επιθέσεις και ανθρωποκτονία στη Γαλλία πριν από είκοσι χρόνια.
 Γεννήσεις
 1517 - Φραγκίσκος Α ́, δούκας της Λωρραίνης
 1740 - Ιβάν ΣΤ ́, τσάρος της Ρωσίας
 1754 - Λουδοβίκος ΙΣΤ ́, βασιλιάς της Γαλλίας
 1800 - Ευάγγελος Ζάππας, Έλληνας επιχειρηματίας
 1864 - Ελευθέριος Βενιζέλος, Έλληνας πολιτικός
 1900 - Γιώργος Θέμελης, Έλληνας συγγραφέας
 1908 - Άρθουρ Αντάμοβ, Ρώσος θεατρικός συγγραφέας
 1910 - Τζιουζέπε Μεάτσα, Ιταλός ποδοσφαιριστής
 1911 - Φώτιος Κατσιάμπας, Έλληνας πολιτικός
 1912 - Τζιν Κέλι, Αμερικανός ηθοποιός και χορευτής
 1912 - Χένρι Τάσκα, Αμερικανός διπλωμάτης
 1924 - Εφραίμ Κισόν, Ισραηλινός συγγραφέας
 1924 - Ρόμπερτ Σόλοου, Αμερικανός οικονομολόγος
 1926 - Κλίφορντ Γκερτζ, Αμερικανός ανθρωπολόγος
 1926 - Λέανδρος Παπαθανασίου, Έλληνας συνθέτης
 1932 - Χουαρί Μπουμεντιέν, Αλγερινός πολιτικός
 1943 - Ντόναλντ Καλπόκας, πρωθυπουργός του Βανουάτου
 1946 - Κιθ Μουν, Άγγλος ντράμερ (The Who)
 1948 - Κώστας Γεωργάκης, Έλληνας αγωνιστής
 1949 - Βίκυ Λέανδρος, Ελληνίδα τραγουδίστρια
 1950 - Ρόζα Οτουνμπάγιεβα, πρόεδρος της Κιργιζίας
 1952 - Γιώργος Παράσχος, Έλληνας ποδοσφαιριστής
 1957 - Τάσος Μητρόπουλος, Έλληνας ποδοσφαιριστής
 1964 - Μάκης Βορίδης, Έλληνας πολιτικός
 1969 - Τόνυ Δημητρίου, Κύπριος ηθοποιός
 1970 - Ρίβερ Φίνιξ, Αμερικανός ηθοποιός
 1978 - Κόμπι Μπράιαντ, Αμερικανός καλαθοσφαιριστής
 1981 - Κάρμεν Λουβάνα, Αμερικανίδα πορνογραφική ηθοποιός
 1994 - Όγκαστ Έιμς, Καναδή πορνογραφική ηθοποιός
 Θάνατοι
 30 π.Χ. - Πτολεμαίος ΙΕ ́ Καισαρίων, φαραώ της Αιγύπτου
 634 - Αμπού Μπακρ, Άραβας χαλίφης
 1305 - Γουίλιαμ Γουάλας, Σκωτσέζος αγωνιστής
 1528 - Λουδοβίκος, κόμης του Βωντεμόν
 1806 - Σαρλ Ωγκυστέν ντε Κουλόμπ, Γάλλος φυσικός
 1873 - Καρλ Χοπφ, Γερμανός ιστορικός
 1892 - Ντεοντόρο ντα Φονσέκα, Πορτογάλος στρατιωτικός και πολιτικός
 1900 - Κουρόντα Κιγιοτάκα, Ιάπωνας πολιτικός
 1908 - Γεώργιος Παπαδιαμαντόπουλος, Έλληνας στρατιωτικός και πολιτικός
 1933 - Άντολφ Λως, Αυστριακός αρχιτέκτονας
 1936 - Φρανκ Μπάρτλεμαν, Αμερικανός ιερέας
 1939 - Εζέν Ανρί Γκραβελότ, Γάλλος ξιφομάχος
 1944 - Αμπντούλ Μετζίτ Β ́, Οθωμανός χαλίφης
 1957 - Παναγιώτης Σφακιανάκης, Έλληνας πολιτικός
 1974 - Ρομπέρτο Ασσατζιόλι, Ιταλός ψυχίατρος
 1974 - Κωνσταντίνος Μπέλλας, Έλληνας γεωπόνος και πολιτικός
 1982 - Στυλιανός Κρητικάς, Έλληνας πολιτικός
 1989 - Ρόναλντ Ντέιβιντ Λέινγκ, Σκωτσέζος ψυχίατρος και συγγραφέας
 2016 - Ράινχαρντ Ζέλτεν, Γερμανός οικονομολόγος
 2016 - Ανδρέας Μπάρκουλης, Έλληνας ηθοποιός
 2020 - Γιάννης Πουλόπουλος, Έλληνας τραγουδιστής
 Αργίες και εορτές
 Διεθνής Ημέρα κατά του Δουλεμπορίου
 Ευρωπαϊκή ημέρα μνήμης των θυμάτων του Σταλινισμού και του Ναζισμού
 Ορθόδοξη Εκκλησία
 Ημέρες του έτους