type: other

text:
Forhandlergrundsætningen og den private anvendelse – U 1967.451/2 H
 Højesteretsdom i sag II 261/1965. Refereret af andre i U 1967.451/2 H.
 Tema: Forhandlergrundsætningen, ekstinktion af ejendomsforbehold
 Fakta: En vognmand (J) solgte den 11. november 1964 en bil på afbetaling til en købmand (W), som ved købet oplyste J om, at bilen skulle bruges til private formål.
 J tog sædvanligt ejendomsforbehold, således at ejendomsretten til bilen først endeligt overgik til W, når hele købesummen var betalt. Før hele restgælden var betalt, valgte W imidlertid at sælge bilen videre til en handelsmand (BL), i hvilken forbindelse W skrev under på, at bilen var ubehæftet. BL solgte herefter bilen videre til en gårdejer (A).
 Da W undlod at betale første afdrag på bilen, gjorde J ejendomsforbeholdet gældende over for A den 16. december 1964.
 A gjorde gældende, at W var almindeligt kendt som bilforhandler, hvilket J måtte have været bevidst om. A gjorde endvidere gældende, at han var i god tro, idet han havde handlet i tillid til oplysningen om, at bilen var ubehæftet. A nægtede på den baggrund at udlevere bilen, da han var af den opfattelse, at ejendomsforbeholdet ikke kunne gøres gældende.
 J fik medhold i både by- og landsretten om, at ejendomsforbeholdet var gældende, men Højesteret lagde til grund, at W i ikke ubetydeligt omfang havde handlet med biler, og at J var bekendt hermed. Højesteret fandt tillige, at oplysningen om, at W ville benytte bilen til private formål, ikke kunne afkræfte, at det havde været en nærliggende mulighed, at W videresolgte bilen på trods af det tagne ejendomsforbehold. Ejendomsforbeholdet kunne på den baggrund ikke gøres gældende til skade for den godtroende køber, A. Det var under sagen ubestridt, at A ved købet hverken kendte eller burde kende ejendomsforbeholdet, og A var dermed god tro.
 Højesteret tog således A's påstand til følge.
 Tingsretligt giver et gyldigt vedtaget ejendomsforbehold ejendomsforbeholdshaveren en vindikationsret. Et gyldigt ejendomsforbehold giver således sælgeren en ret til - i tilfælde af væsentlig misligholdelse med betaling af købesummen - at kræve det solgte tilbage fra køberen. Dette gælder også i forhold til køberens senere aftaleerhververe; sælgeren kan ligeledes kræve det solgte tilbage herfra (vindicere), jf. Peter Mortensen, Indledning til tingsretten - tredjemandskonflikter vedrørende løsøre, 2. udgave/1. oplag (2009), s. 314.
 Retten til at gøre et gyldigt ejendomsforbehold gældende, kan dog fortabes i tilfælde, hvor ejendomsforbeholdshaveren var bekendt med, at kreditkøberen er forhandler af varer af den art, som omfattet af ejendomsforbeholdet, jf. Peter Mortensen, Indledning til tingsretten - tredjemandskonflikter vedrørende løsøre, 2. udgave/1. oplag (2009), s. 323ff. Sådanne tilfælde kan rammes af den såkaldte forhandlergrundsætning, som giver en senere aftaleerhverver mulighed for at ekstingvere ejendomsforbeholdet.
 Rationalet bag forhandlergrundsætningen er, at det ud fra en almen betragtning må anses for uforsigtigt at overlade en genstand til en forhandler af genstande af samme art. Dette skyldes, at der andet lige er en større risiko for, at forhandleren sælger genstanden videre, når han normalt driver handel hermed. Med afsæt i et risikosynspunkt er der større hensyn at tage til aftaleerhververen, som er i god tro om ejendomsforbeholdet, end ejendomsforbeholdssælgeren, der vel vidende overlader genstanden til en forhandler. Risikoen for videresalget i strid med ejendomsforbeholdet må derfor placeres hos ejendomsforbeholdssælgeren.
 Det er væsentligt at bemærke, at forhandlergrundsætningen alene kan påberåbes af købere, idet rationalet bag forhandlergrundsætningen ellers mister mening, jf. Peter Mortensen, Indledning til tingsretten - tredjemandskonflikter vedrørende løsøre, 2. udgave/1. oplag (2009), s. 325ff.
 Når forhandlergrundsætningen skal bringes i anvendelse, er det væsentligt at slå fast:
 om sælgeren har taget gyldigt ejendomsforbehold
 om sælgeren var bekendt med, at hans køber er forhandler af genstande af den art, som ejendomsforbeholdet angår
 om den senere køber har været i god tro om ejendomsforbeholdet.
 Kun hvis sælgeren har taget gyldigt ejendomsforbehold og var bekendt med, at hans køber er forhandler af genstande af den art, som ejendomsforbeholdet angår, kan den senere godtroende køber ekstingvere ejendomsforbeholdet.
 Den ovenfor refererede sag er udtryk for forhandlergrundsætningens anvendelse. Dommen er illustrativ for forhandlergrundsætningens anvendelse ved overdragelse af almindeligt løsøre. I den forbindelse er det dog væsentligt at være opmærksom på, at sagen omhandlede en bil, idet "... indførelsen af reglen i TL § 42 d, stk. 1, om, at ejendomsforbehold i motorkøretøjer skal tinglyses for at opnå beskyttelse over for aftaleerhververe i god tro sammen med de tilsvarende muligheder for en køber for at undersøge bilbogen og derved beskytte sig mod ejendomsforbehold, har bevirket, at forhandlergrundsætningen ikke finder anvendelse ved ejendomsforbehold i motorkøretøjer" (kildens fremhævning), jf. Peter Mortensen, Indledning til tingsretten - tredjemandskonflikter vedrørende løsøre, 2. udgave/1. oplag (2009), s. 326. Uanset dette er sagen dog stadig illustrativ for forhandlergrundsætningens almindelige anvendelsesområde.
 I Højesterets præmisser lægger retten indledningsvis til grund, at J's ejendomsforbehold var gyldigt taget, og at W i ikke ubetydeligt omfang havde handlet med biler, hvilket J var bekendt med. Under sagen for Højesteret oplyste A bl.a., at W "handlede stort med automobiler, det vidste alle", og at A havde handlet med biler med W flere gange før. De to første betingelser for at bringe forhandlergrundsætningen i anvendelse var derfor opfyldt, og da Højesteret endvidere anså det for ubestridt, at A var i god tro om ejendomsforbeholdet, var den tredje betingelse også opfyldt, og A kunne følgelig ekstingvere ejendomsforbeholdet.
 Dommen er relevant ved vurderingen af den 2. betingelse om, at sælgeren skal være bekendt med, at hans køber er forhandler af genstande af den art, som ejendomsforbeholdet angår. I sagen blev det under vidneforklaringerne afgivet af W og J oplyst, at W havde oplyst J om, at W skulle bruge bilen privat. Dette kunne tale for, at J (ejendomsforbeholdssælgeren) ved at forlade sig på W's oplysning om det private formål havde en berettiget forventning om, at W ikke ville sælge bilen videre. Hvis dette havde været tilfældet, ville A ikke kunne ekstingvere, da den 2. betingelse ikke ville være opfyldt. Højesteret kom dog til den konklusion, at oplysningen om det private formål ikke kunne tillægges betydning, idet der uanset oplysningen herom havde været en nærliggende mulighed for, at W videresolgte bilen på trods af det tagne ejendomsforbehold.
 Dommen statuerer således, at en oplysning om, at forhandleren alene vil anvende den ejendomsforbeholdsbehæftede genstand til private formål, er uden betydning for, om sælgeren har været bekendt med, at hans køber er forhandler af genstande af den art, som ejendomsforbeholdet angår.
 I U 1967.451/2 H kunne en vognmand (J) ikke gøre sit ejendomsforbehold gældende over for en senere godtroende aftaleerhverver (A), idet Højesteret med henvisning til forhandlergrundsætningen fandt, at J havde været bekendt med, at køberen (W) i ikke ubetydeligt omfang havde handlet med biler. A kunne derfor ekstingvere ejendomsforbeholdet. At W til J havde oplyst, at han kun ville benytte bilen til private formål kunne ikke afkræfte, at det havde været en nærliggende mulighed, at W videresolgte bilen på trods af det tagne ejendomsforbehold.
 Til eksamen er dommen relevant at inddrage i opgaver, hvor hjemmelsmanden (en sælger) tager ejendomsforbehold ved salg til en aftaleerhverver (en køber), som er forhandler af varer af den art, som ejendomsforbeholdet angår.
 Det er væsentligt at være opmærksom på, at forhandlergrundsætningen efter indførelsen af § 42d i tinglysningsloven ikke længere er relevant i forhold til ejendomsforbehold i køretøjer.
 Herefter skal det i opgaven indledningsvis fastslås, at udgangspunktet er en vindikationsret for ejendomsforbeholdssælgeren. Dette gælder dog kun, hvis ejendomsforbeholdet er gyldigt, herunder opfylder kravene i kreditaftaleloven. Først herefter skal forhandlergrundsætningen inddrages. Sætningen skal til gengæld også inddrages, hvor mellemleddet (aftaleerhververen/køberen) er forhandler og videreoverdrager genstanden som forhandler.
 Fremgår det af eksamensteksten, at forhandleren over for sælgeren har oplyst, at han alene skal bruge det solgte privat, kan dommen bruges til at afvise relevansen af en sådan oplysning. I så fald kan den senere aftaleerhverver, som forhandleren sælger varen videre til, ekstingvere ejendomsforbeholdet, forudsat han opfylder de øvrige, almindelige ekstinktionsbetingelser.


type: wikipedia

text:
Julian Bayer (* 25. November 1987 in München) ist ein deutscher Schauspieler.
 Leben
 Bayer nahm von 2009 bis 2012 Schauspielunterricht in der Münchener Schauspielschule und beendete dort seine Ausbildung.
 Er spielte in diversen Kurzfilmen wie SOKO 5113, Unter Gaunern und Dahoam is Dahoam. In der RTL-Seifenoper Unter uns hatte Bayer zum ersten Mal eine Episodenhauptrolle und spielte den Justin von Rothstein, den Freund von Jule Kasper (gespielt von Amrei Haardt). Von 2015 bis 2017 spielte Bayer in der RTL-Seifenoper Alles was zählt in einer Hauptrolle als Leo Brück, den Sohn vom Stationsarzt Dr. Thomas Brück (gespielt von Daniel Brockhaus), seiner Ex-Frau Sonja Brück (gespielt von Barbara Sotelsek) und ist der Bruder von Florentine „Flo“ Brück (gespielt von Julia Albrecht).
 Bayer wohnt derzeit in München. Am 24. September 2021 heiratete er die Schauspielerin Judith Peres.
 Filmbiografie (Auswahl)
 2012: Antiheld (Kurzfilm)
 2012: Final Picture (Kurzfilm)
 2013: Dahoam is Dahoam
 2013: Porsche – The Invitation (Kurzfilm)
 2013: The Final Resort (Kurzfilm)
 2014: SOKO 5113 – Die schwarze Acht
 2014: Wasser und Sahne (Kurzfilm)
 2015: Unter uns
 2015: Unter Gaunern – Das kleine Biest
 2015–2017: Alles was zählt
 2016: Der kleine Laden (Kurzfilm)
 2018: Der Alte – Wer bremst, hat verloren
 2018: Das Leben in mir (Kurzfilm)
 2018: Aktenzeichen XY ... ungelöst
 2018: WaPo Bodensee – Straußenjagd
 2019: Watzmann ermittelt – Der Tote von der Bobbahn
 2020: Die Rosenheim-Cops – Der neue Mann
 2020: Kreuzfahrt ins Glück – Hochzeitsreise an der Ostsee
 2022: Der Bergdoktor – Kalte Stille
 Theater
 2012: König Lear | Rolle: Edgar | Regie: Yvonne Brosch | Stadttheater Weilheim
 2012–2013: Die Feuerzangenbowle | Rolle: Rosen | Regie: Karl Absenger | Komödie im Bayerischen Hof
 2013: Ein Sommernachtstraum | Rolle: Demetrius | Regie: Martin Böhnlein | Festspiele Heppenheim
 2013–2014: Mr. und Mrs. Nobel | Rolle: Baron Arthur von Suttner | Regie: Werner Haindl | Tourneetheater A.gon
 2014–2015: Jeder stirbt für sich allein | Rolle: Baldur Persicke | Regie: Volkmar Kamm | Altes Schauspielhaus Stuttgart/Landgraf
 2015: Brandner Kasper | Rolle: Florian | Regie: Johannes Kaetzler | Kreuzgangspiele Feuchtwangen
 Sonstiges
 seit 2014 ist Bayer als Synchronsprecher tätig.
 Weblinks
 Einzelnachweise
 Filmschauspieler
 Theaterschauspieler
 Darstellender Künstler (München)
 Deutscher
 Geboren 1987
 Mann


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22004D0054
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 54/2004 ze dne 23. dubna 2004, kterým se mění příloha XXI (statistika) k Dohodě o EHP – nařízení Komise (ES) č. 2081/2003 (statistika vnějšího obchodu)
 Úřední věstník L 277 , 26/08/2004 S. 0025 - 0025
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 54/2004ze dne 23. dubna 2004,kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XXI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 33/2004 ze dne 19. března 2004 [1].(2) Nařízení Komise (ES) č. 2081/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy [2],ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XXI Dohody se za bod 9a (nařízení Komise (ES) č. 1779/2002) vkládá nový bod, který zní:"9b. 32003 R 2081: nařízení Komise (ES) č. 2081/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy (Úř. věst. L 313, 28.11.2003, s. 11)."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 2081/2003 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 24. dubna 2004 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 23. dubna 2004.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 127, 29.4.2004, s. 144.[2] Úř. věst. L 313, 28.11.2003, s. 11.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 Avis juridique important
 |
 21974D0411(05)
 Decision No 7/74 of the EEC-Finland Joint Committee of 29 January 1974 amending Annex II to Protocol No 3 concerning the definition of the concept of 'originating products' and methods of administrative cooperation
 Official Journal L 102 , 11/04/1974 P. 0022
 EEC/FINLAND AGREEMENT - THE JOINT COMMITTEE - DECISION No 7/74 OF THE JOINT COMMITTEE of 29 January 1974 amending Annex II to Protocol No 3 concerning the definition of the concept of 'originating products' and methods of administrative cooperation THE JOINT COMMITTEE, Having regard to the Agreement between the European Economic Community and the Republic of Finland, signed at Brussels on 5 October 1973; Having regard to Protocol No 3 concerning the definition of the concept of 'originating products' and methods of administrative cooperation, hereinafter referred to as 'Protocol No 3', and in particular Article 28 thereof; Whereas the processing of durum wheat into cereal-based products obtained by blowing or roasting, such as 'puffed rice' or 'cornflakes', should be considered to be sufficient processing within the meaning of Article 5 of Protocol No 3; whereas footnote 1 on the first page to Annex II to Protocol No 3 should therefore be amended, HAS DECIDED: Sole Article Footnote 1 on the first page of Annex II to Protocol No 3 concerning heading No 19.05, is replaced by the following: '(1) This rule does not apply where the use of maize of the zea indurata type or of durum wheat is concerned.' Done at Brussels, 29 January 1974. The ChairmanFor the Joint CommitteeP. TALVITIE The Secretaries O. RAUTIOJ. von GRUMME


type: legislation

text:
 17.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 13/242
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2017/64
 af 14. december 2016
 om godkendelse af glycyrrhizinsyre, ammonieret, som tilsætningsstof til foder til alle dyrearter
 (EØS-relevant tekst)
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Forordning (EF) nr. 1831/2003 indeholder bestemmelser om godkendelse af fodertilsætningsstoffer og om grundlaget og procedurerne for meddelelse af sådanne godkendelser. Forordningens artikel 10 indeholder bestemmelser om en ny vurdering af tilsætningsstoffer, der er godkendt i henhold til Rådets direktiv 70/524/EØF (2).
 (2)
 Glycyrrhizinsyre, ammonieret, blev godkendt uden tidsbegrænsning i overensstemmelse med direktiv 70/524/EØF som tilsætningsstof til foder til alle dyrearter. Dette tilsætningsstof blev derpå opført i registret over fodertilsætningsstoffer som et eksisterende produkt, jf. artikel 10, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1831/2003.
 (3)
 I henhold til artikel 10, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1831/2003 sammenholdt med samme forordnings artikel 7 er der indgivet en ansøgning om en ny vurdering af glycyrrhizinsyre, ammonieret, som tilsætningsstoffer til foder til alle dyrearter. Ansøgeren har anmodet om, at tilsætningsstoffet klassificeres i tilsætningsstofkategorien »sensoriske tilsætningsstoffer«. Ansøgningen var vedlagt de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1831/2003.
 (4)
 Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (»autoriteten«) konkluderede i sin udtalelse af 11. december 2014 (3), at glycyrrhizinsyre, ammonieret, under de foreslåede anvendelsesbetingelser ikke har skadelige virkninger på dyrs eller menneskers sundhed eller på miljøet. Autoriteten konkluderede yderligere, at funktionen for glycyrrhizinsyre, ammonieret, i foder ligner stoffernes funktion i fødevarer. Autoriteten har allerede konkluderet, at glycyrrhizinsyre, ammonieret, er effektiv i fødevarer, da den forbedrer fødevarens lugt eller smag. Autoriteten kunne ikke drage nogen konklusioner vedrørende sikkerheden ved glycyrrhizinsyre, ammonieret, anvendt i drikkevand. Dette tilsætningsstof kan dog anvendes i foderblandinger, der efterfølgende administreres gennem vand.
 (5)
 Der bør fastsættes restriktioner og betingelser for at gøre det muligt at forbedre kontrollen. Af praktiske årsager og under hensyntagen til autoritetens nye vurdering bør det anbefalede maksimumsindhold fastsættes. Hvis det anbefalede indhold af tilsætningsstoffet i fuldfoderet overskrides, skal identifikationsnummeret på fodertilsætningsstoffet, dets navn og tilsatte mængde angives på etiketten til forblandinger, foderblandinger og fodermaterialer.
 (6)
 Autoriteten konkluderede, at glycyrrhizinsyre, ammonieret, i mangel af oplysninger om brugersikkerhed bør betragtes som irriterende for hud, øjne og luftveje og som hudsensibiliserende stof. Der bør derfor træffes passende beskyttelsesforanstaltninger. Autoriteten vurderer ikke, at der er behov for særlige krav om overvågning efter markedsføringen. Den har også gennemgået den rapport om metoden til analyse af fodertilsætningsstoffet i foder, der blev forelagt af det ved forordning (EF) nr. 1831/2003 oprettede referencelaboratorium.
 (7)
 Vurderingen af glycyrrhizinsyre, ammonieret, viser, at betingelserne for godkendelse, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1831/2003, er opfyldt. Derfor bør anvendelsen af stoffet godkendes som anført i bilaget til nærværende forordning.
 (8)
 Da der ikke er sikkerhedshensyn, som kræver øjeblikkelig anvendelse af ændringerne af betingelserne for godkendelsen af glycyrrhizinsyre, ammonieret, bør der indrømmes en overgangsperiode, så berørte parter kan forberede sig på at opfylde de nye krav i godkendelsen.
 (9)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Godkendelse
 Det i bilaget opførte stof, der tilhører tilsætningsstofkategorien »sensoriske tilsætningsstoffer« og den funktionelle gruppe »aromastoffer«, tillades anvendt som fodertilsætningsstof på de betingelser, der er fastsat i bilaget.
 Artikel 2
 Overgangsforanstaltninger
 1. Det i bilaget opførte stof og forblandinger, der indeholder dette stof, og som er produceret og mærket før den 6. august 2017 i overensstemmelse med de regler, der finder anvendelse før den 6. februar 2017, kan fortsat markedsføres og anvendes, indtil de eksisterende lagre er opbrugt.
 2. Foderblandinger og fodermidler, der indeholder det i bilaget opførte stof, og som er produceret og mærket før den 6. februar 2018 i overensstemmelse med de regler, der finder anvendelse før den 6. februar 2017, kan fortsat markedsføres og anvendes, indtil de eksisterende lagre er opbrugt, hvis de er bestemt til bestemt til dyr, der indgår i fødevareproduktion.
 3. Foderblandinger og fodermidler, der indeholder det i bilaget opførte stof, og som er produceret og mærket før den 6. februar 2019 i overensstemmelse med de regler, der finder anvendelse før den 6. februar 2017, kan fortsat markedsføres og anvendes, indtil de eksisterende lagre er opbrugt, hvis de er bestemt til bestemt til dyr, der ikke indgår i fødevareproduktion.
 Artikel 3
 Ikrafttræden
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 2016.
 På Kommissionens vegne
 Jean-Claude JUNCKER
 Formand
 (1) EFT L 268 af 18.10.2003, s. 29.
 (2) Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (EFT L 270 af 14.12.1970, s. 1).
 (3) EFSA Journal 2015;13(1):3971.
 BILAG
 Tilsætningsstoffets identifikationsnummer
 Navn på indehaveren af godkendelsen
 Tilsætningsstof
 Sammensætning, kemisk betegnelse, beskrivelse, analysemetode
 Dyreart eller -kategori
 Maksimumsalder
 Minimumsindhold
 Maksimumsindhold
 Andre bestemmelser
 Godkendelse gyldig til
 mg aktivstof/kg fuldfoder med et vandindhold på 12 %
 Kategori: Sensoriske tilsætningsstoffer Funktionel gruppe: Aromastoffer
 2b16060
 —
 Glycyrrhizinsyre, ammonieret
 Tilsætningsstoffets sammensætning
 Glycyrrhizinsyre, ammonieret
 Aktivstoffets karakteristika
 Glycyrrhizinsyre, ammonieret
 Fremstillet af udtagning af arter af slægten Glycyrrhiza
 Renhed: min. 98-100 % (i tørstof)
 Kemisk betegnelse C42H65O16
 CAS-nr. 53956-04-0
 FLAVIS-nr. 16.060
 Metode til analyse
 (1)
 Til identifikation af glycyrrhizinsyre, ammonieret, i fodertilsætningsstoffet og aromagivende forblandinger til foder:
 European Pharmacopeia 6.0, method 01/2008:1772.
 Alle dyrearter
 —
 —
 —
 1)
 Tilsætningsstoffet anvendes i foder som forblanding.
 2)
 I brugsvejledningen for anvendelsen af tilsætningsstoffet og forblandinger angives oplagrings- og stabilitetsbetingelserne.
 3)
 Følgende skal angives på etiketten til tilsætningsstoffet:
 »Anbefalet maksimumsindhold af aktivstoffet i fuldfoder med et vandindhold på 12 %:
 —
 0,3 mg/kg for slagtekyllinger og æglæggende høner:
 —
 1 mg/kg for andre arter og kategorier.«
 4)
 Funktionel gruppe, identifikationsnummer, navn på aktivstoffet og tilsat mængde skal angives på etiketten til forblandinger, fodermidler og foderblandinger, hvis følgende indhold af aktivstoffet i fuldfoder med et vandindhold på 12 % overskrides:
 —
 0,3 mg/kg for slagtekyllinger og æglæggende høner:
 —
 1 mg/kg for andre arter og kategorier.
 5)
 For brugerne af tilsætningsstoffet og forblandingerne skal foderstofvirksomhedslederne iværksætte driftsprocedurer og administrative foranstaltninger med henblik på at tage højde for potentielle risici ved indånding, hudkontakt eller øjenkontakt. Hvis disse risici ikke kan fjernes eller begrænses til et minimum ved hjælp af sådanne procedurer og foranstaltninger, skal tilsætningsstoffet og forblandingerne anvendes med personlige værnemidler, herunder åndedrætsværn, sikkerhedsbriller og -handsker
 6. februar 2027
 (1) Nærmere oplysninger om analysemetoderne findes på referencelaboratoriets hjemmeside: https://ec.europa.eu/jrc/en/eurl/feed-additives/evaluation-reports


type: caselaw

text:
 7.11.2009
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 267/24
 Recurs introdus la 3 iulie 2008 de Cofra Srl împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 15 aprilie 2008 în cauza T-478/07, Cofra Srl/Comisia Comunităților Europene
 (Cauza C-295/08 P)
 2009/C 267/42
 Limba de procedură: italiana
 Părțile
 Recurentă: Cofra Srl (reprezentant: M. A. Calabrese, avocat)
 Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
 Prin Ordonanța din 29 iunie 2009, Curtea de Justiție (camera a opta) a respins recursul.


text:
 16.7.2011
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 211/11
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Consiglio di Stato (Italija) 18. aprila 2011 – Econord Spa proti Comune di Solbiate in Comune di Varese
 (Zadeva C-183/11)
 2011/C 211/20
 Jezik postopka: italijanščina
 Predložitveno sodišče
 Consiglio di Stato
 Stranke v postopku v glavni stvari
 Tožeča stranka: Econord Spa
 Toženi stranki: Comune di Solbiate, Comune di Varese
 Druga stranka: Aspem Spa
 Vprašanje za predhodno odločanje
 Ali je treba načelo, da položaj posameznega javnega organa, udeleženega v javnem podjetju (società strumentale) ni upošteven, uporabiti tudi v primeru, v katerem ima kot v obravnavani zadevi ena od občin, ki so udeležene v podjetju, samo eno delnico tega podjetja in na podlagi sporazumov med delničarji, ki so jih sklenili javni organi, ni mogoč nikakršen učinkovit nadzor podjetja, v katerem je udeležena občina, zaradi česar je udeležbo v podjetju mogoče šteti le za pravno-formalno kritje za uporabo pogodbe o opravljanju storitev?


text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0041
 Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 41/2001 av den 30 mars 2001 om ändring av bilaga I (Veterinära frågor och växtskyddsfrågor) till EES-avtalet
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 158 , 14/06/2001 s. 0047 - 0050
 Gemensamma EES-kommitténs beslutnr 41/2001av den 30 mars 2001om ändring av bilaga I (Veterinära frågor och växtskyddsfrågor) till EES-avtaletGEMENSAMMA EES-KOMMITTÉN HAR FATTAT DETTA BESLUTmed beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ändrat genom protokollet med justeringar av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat avtalet, särskilt artikel 98 i detta, ochav följande skäl:(1) Bilaga I till avtalet ändrades genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 189/1999 av den 17 december 1999(1).(2) Nio rättsakter som gäller bekämpningsfrågor, två rättsakter som gäller bekämpningsåtgärder - anmälningar av sjukdomar -, fem rättsakter som gäller djurhälsa - handel och utsläppande på marknaden av levande djur - och en rättsakt som gäller åtgärder vilka har anknytning till många sektorer bör införlivas med avtalet.(3) Detta beslut bör inte tillämpas på Island och Liechtenstein.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Kapitel I i bilaga I till avtalet skall ändras i enlighet med bilagan till detta beslut.Artikel 2Texterna till kommissionens beslut 98/580/EG(2), 1999/317/EG(3), 1999/335/EG(4), 1999/375/EG(5), 1999/376/EG(6), 1999/377/EG(7), 1999/465/EG(8), 1999/466/EG(9), 1999/467/EG(10), 1999/520/EG(11), 1999/546/EG(12), 1999/693/EG(13), 1999/696/EG(14), 2000/60/EG(15), 2000/62/EG(16), 2000/69/EG(17) och 2000/113/EG(18) på norska, som skall offentliggöras i EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning, skall vara autentiska.Artikel 3Detta beslut träder i kraft den 31 mars 2001, under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103.1 i avtalet har gjorts till Gemensamma EES-kommittén(19).Artikel 4Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Utfärdat i Bryssel den 30 mars 2001.På Gemensamma EES-kommitténs vägnarP. WesterlundOrdförande(1) EGT L 74, 15.3.2001, s. 24.(2) EGT L 279, 16.10.1998, s. 49.(3) EGT L 122, 12.5.1999, s. 40.(4) EGT L 126, 20.5.1999, s. 21.(5) EGT L 144, 9.6.1999, s. 34.(6) EGT L 144, 9.6.1999, s. 35.(7) EGT L 144, 9.6.1997, s. 36.(8) EGT L 181, 16.7.1999, s. 32.(9) EGT L 181, 16.7.1999, s. 34.(10) EGT L 181, 16.7.1999, s. 36.(11) EGT L 199, 30.7.1999, s. 72.(12) EGT L 209, 7.8.1999, s. 32.(13) EGT L 273, 23.10.1999, s. 14.(14) EGT L 275, 26.10.1999, s. 32.(15) EGT L 22, 27.1.2000, s. 61.(16) EGT L 22, 27.1.2000, s. 65.(17) EGT L 23, 28.1.2000, s. 76.(18) EGT L 33, 8.2.2000, s. 23.(19) Inga konstitutionella krav angivna.BILAGAtill Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 41/2001Kapitel I i bilaga I till avtalet skall ändras på följande sätt:1. Följande skall läggas till i punkt 2 (kommissionens beslut 98/589/EG) i del 1.2 under rubriken "Rättsakter som EFTA-staterna och EFTA:s övervakningsmyndighet skall ta vederbörlig hänsyn till": , ändrat genom:- 399 D 0520: Kommissionens beslut 1999/520/EG av den 9 juli 1999 (EGT L 199, 30.7.1999, s. 72).2. Följande nya punkter skall införas efter punkt 3 (kommissionens beslut 98/590/EG) i del 1.2 under rubriken "Rättsakter som EFTA-staterna och EFTA:s övervakningsmyndighet skall ta vederbörlig hänsyn till": 4. 399 D 0317: Kommissionens beslut 1999/317/EG av den 28 april 1999 om erkännande av att den finska databasen för nötkreatur är fullt fungerande (EGT L 122, 12.5.1999, s. 40).5. 399 D 0375: Kommissionens beslut 1999/375/EG av den 19 maj 1999 om erkännande av att Luxemburgs databas för nötkreatur är fullt fungerande (EGT L 144, 9.6.1999, s. 34).6. 399 D 0376: Kommissionens beslut 1999/376/EG av den 19 maj 1999 om erkännande av att Danmarks databas för nötkreatur är fullt fungerande (EGT L 144, 9.6.1999, s. 35).7. 399 D 0377: Kommissionens beslut 1999/377/EG av den 19 maj 1999 om erkännande av att Belgiens databas för nötkreatur kan tas i full drift (EGT L 144, 9.6.1999, s. 36).8. 399 D 0546: Kommissionens beslut 1999/546/EG av den 13 juli 1999 om erkännande av att Nederländernas databas för nötkreatur är fullt fungerande (EGT L 209, 7.8.1999, s. 32).9. 399 D 0693: Kommissionens beslut 1999/693/EG av den 5 oktober 1999 om erkännande av att den svenska databasen för nötkreatur är fullt fungerande (EGT L 273, 23.10.1999, s. 14).10. 399 D 0696: Kommissionens beslut 1999/696/EG av den 11 oktober 1999 om erkännande av att Nordirlands databas för nötkreatur är fullt fungerande (EGT L 275, 26.10.1999, s. 32).11. 32000 D 0062: Kommissionens beslut 2000/62/EG av den 21 december 1999 om godkännande av den plan som Portugal presenterat för övervakning av afrikansk svinpest (EGT L 22, 27.1.2000, s. 65).3. Följande skall läggas till i punkt 9 (kommissionens beslut 1999/246/EG) i del 3.2 under rubriken "Rättsakter som EFTA-staterna och EFTA:s övervakningsmyndighet skall ta vederbörlig hänsyn till": , ändrat genom:- 32000 D 0113: Kommissionens beslut 2000/113/EG av den 14 januari 2000 (EGT L 33, 8.2.2000, s. 23).4. Följande nya punkt skall införas efter punkt 9 (kommissionens beslut 1999/246/EG) i del 3.2 under rubriken "Rättsakter som EFTA-staterna och EFTA:s övervakningsmyndighet skall ta vederbörlig hänsyn till": 10. 399 D 0335: Kommissionens beslut 1999/335/EG av den 7 maj 1999 om godkännande av de planer som Tyskland har lagt fram för utrotning av klassisk svinpest hos vilda svin i Baden-Württemberg och Rheinland-Pfalz (EGT L 126, 20.5.1999, s. 21).5. Texten i punkt 45 (kommissionens beslut 97/76/EG) i del 4.2 skall ersättas med följande: 399 D 0467: Kommissionens beslut 1999/467/EG av den 15 juli 1999 om fastställande av officiellt tuberkulosfri status för nötkreatursbesättningarna i vissa medlemsstater eller regioner i medlemsstater och om upphävande av beslut 97/76/EG (EGT L 181, 16.7.1999, s. 36), ändrat genom,- 32000 D 0069: Kommissionens beslut 2000/69/EG av den 22 december 1999 (EGT L 23, 28.1.2000, s. 76).6. Texten i punkt 46 (kommissionens beslut 97/175/EG) i del 4.2 skall ersättas med följande: 399 D 0466: Kommissionens beslut 1999/466/EG av den 15 juli 1999 om fastställande av en officiellt brucellosfri status för nötkreatursbesättningarna i vissa medlemsstater eller regioner i medlemsstater och om upphävande av beslut 97/175/EG (EGT L 181, 16.7.1999, s. 34), ändrat genom:- 32000 D 0069: Kommissionens beslut 2000/69/EG av den 22 december 1999 (EGT L 23, 28.1.2000, s. 76).7. Följande nya punkter skall införas efter punkt 44 (kommissionens beslut 97/263/EG) i del 4.2 under rubriken "Rättsakter som EFTA-staterna och EFTA:s övervakningsmyndighet skall ta vederbörlig hänsyn till": 45. 398 D 0580: Kommissionens beslut 98/580/EG av den 9 oktober 1998 om godkännande av programmet för utrotning av smittsam bovin rinotrakeit i Italien (EGT L 279, 16.10.1998 s. 49).46. 399 D 0465: Kommissionens beslut 1999/465/EG av den 13 juli 1999 om fastställande av att vissa medlemsstater samt regioner i vissa medlemsstater har status som officiellt fria från enzootisk bovin leukos (EGT L 181, 16.7.1999, s. 32).8. Följande nya punkt skall införas efter punkt 37 (kommissionens beslut 98/496/EG) i del 7.2 under rubriken "Rättsakter som EFTA-staterna och EFTA:s övervakningsmyndighet skall ta vederbörlig hänsyn till": 38. 32000 D 0060: Kommissionens beslut 2000/60/EG av den 21 december 1999 om godkännande av det program för övervakning och kontroll av salmonella hos fjäderfän som lagts fram av Österrike (EGT L 22, 27.1.2000, s. 61).


text:
Kalifornia (engl. ja ) on Yhdysvaltain osavaltio Pohjois-Amerikan länsirannikolla Tyynenmeren rannalla. Osavaltion väkiluku oli 39 538 223 vuonna 2020. Kalifornia on Yhdysvaltain väkiluvultaan suurin osavaltio ja pinta-alaltaan kolmanneksi laajin Alaskan ja Texasin jälkeen.
 Osavaltiossa sijaitsevat Yhdysvaltain toiseksi ja viidenneksi suurimmat metropolialueet, Los Angelesin metropolialue sekä San Franciscon lahden ympäristö. Kahdeksan Yhdysvaltain viidestäkymmenestä suurimmasta kaupungista sijaitsee Kaliforniassa: Los Angeles, San Diego, San Jose, San Francisco, Fresno, Sacramento, Long Beach, ja Oakland. Osavaltion pääkaupunki on Sacramento.
 Eteläinen Kalifornia on tiheästi asuttu ja suurin osa väestöstä elää korkeintaan 80 kilometrin etäisyydellä Tyynestämerestä.
 Osavaltion nimi tulee 1400-luvulla eläneen kirjailija Garci Rodríguez de Montalvon teoksesta Las sergas de Esplandián (ensimmäinen tunnettu painos vuodelta 1510), jossa esiintyy California-niminen saariparatiisi. Kalifornian alue itsenäistyi Espanjasta vuonna 1821 osana Meksikoa. Osa Yhdysvaltoja alueesta tuli vuonna 1848 Meksikon–Yhdysvaltain sodan seurauksena ja osavaltio vuonna 1850. Kalifornian kultaryntäys oli vuosien 1848–1855 välillä tapahtunut kultaryntäys. Siinä Kaliforniaan saapui noin 300 000 ihmistä Yhdysvalloista ja muualta maailmasta etsimään kultaa. Asutus levisi Kaliforniaan kuitenkin verrattain myöhään, sillä se sijaitsee Euroopasta tarkasteltuna kaukana lännessä. San Francisco oli tuolloin syrjäinen kaupunki. Kalifornian kasvuun vaikutti rautateiden rakentaminen ja tällä tavalla Kalifornia yhdistettiin muuhun maahan. Vuonna 1898 Kaliforniassa asui miljoona ihmistä.
 Kalifornian talous perustui 1900-luvun alussa maatalouteen ja sieltä löydettyihin öljyesiintymiin. Kalifornia tuotti neljänneksen maailman öljystä vuonna 1930. Myöhemmin Kalifornia on tullut tunnetuksi elokuvateollisuudesta (Hollywood) ja Piilaakson teknologia-alan yrityksistä. Kalifornian talous on yhtä suuri kuin Isolla-Britannialla ja Ranskalla. Kalifornian kasvamiseen merkittäväksi taloudeksi on vaikuttanut Aasiasta tulevat rahtilaivat, jotka tuovat tavaraa kalifornialaisiin satamiin. Kaupankäynti Kiinan kanssa on Kalifornialle tärkeää.
 Kaliforniassa on Yhdysvaltojen osavaltioista korkein köyhyysaste. Vuonna 2014 Kalifornian väestöstä 15 miljoonaa oli latinalaisamerikkalaisia. Tämä on noin 40 prosenttia väestöstä. Kalifornialla on yhteinen raja Meksikon kanssa ja rajalla on useita rajanylityspaikkoja.
 Maantiede
 Sijainti ja maastonmuodot
 Kaliforniaa rajoittavat Tyynimeri, Oregon, Nevada, Arizona ja Meksikon Baja California.
 Maantieteellisesti se koostuu hedelmällisestä Keskuslaaksosta, vuorijonoista ja aavikoista. Pääosa asutuksesta on viileimmillä rannikon alueilla Tyynenmeren rannalla, erityisesti San Franciscossa, San Joséssa, Los Angelesissa ja San Diegossa. Osavaltion pääkaupunki Sacramento sijaitsee kuitenkin Keskuslaaksossa.
 Idässä Keskuslaaksoa rajaa Sierra Nevada, pohjoisessa Kaskadit ja etelässä Tehachapivuoret. Korkein kohta on Mount Whitney Sierra Nevadalla 4 418 metriä. Sierra Nevadan vuoristossa sijaitsee myös Yosemiten kansallispuisto. Etelässä vuorien takana on Mojaven aavikko, jonka koillispuolella sijaitsee Kuolemanlaakso, Pohjois-Amerikan matalin ja kuumin paikka. Tyynenmeren rannalla kasvaa suojeltuja punapuita (Sequoia sempervirens). Ne ovat maailman korkeimpia puita. Mammuttipetäjät (Sequoiadendron giganteum) kasvavat Sierra Nevadalla. Ne ovat tilavuudeltaan maailman suurimpia puita.
 Kalifornia tunnetaan maanjäristyksistään, joita esiintyy San Andreasin siirroksen alueella. Alueella on myös aktiivisia tulivuoria, kuten Mammoth Mountain. Lassen Peak -tulivuori purkautui viimeksi vuonna 1917.
 Kaliforniassa on usein vaarallisia maastopaloja. Lokakuussa 2003 Etelä-Kalifornian maastopalot polttivat 800 000 eekkeriä (noin 3 200 neliökilometriä), tuhosivat 3 400 kotia ja tappoivat 22 henkeä. Lokakuussa 2006 maastopalojen sammutustöissä kuoli useita palomiehiä.
 Ilmasto
 Kalifornian ilmasto vaihtelee suuresti paikasta toiseen, sillä osavaltio on pitkä pohjois-eteläsuunnassa, sen länsiosat ovat rannikolla ja itäosat sisämaassa vuorten suojassa, ja korkeuserotkin ovat suuret Kuolemanlaaksosta merenpinnan alapuolelta Mount Whitneylle yli neljän kilometrin korkeuteen.
 Suuressa osassa osavaltiota vallitsee välimerenilmasto: kesät ovat kuumia ja kuivia, talvet viileitä ja sateisempia. Kylmä Kalifornian merivirta rannikon lähellä viilentää rannikkoalueiden kesiä, sisämaassa kesät ovat kuumempia. Vuoristossa on vuoristoilmasto. Vuorijonojen takana on aavikkoalueita.
 Historia
 Ennen eurooppalaisten tuloa Kalifornian alueella asui yli 70 eri intiaaniheimoa, kuten chumashit, pomot ja salinanit.
 Ensimmäinen Tyynenmeren rannikkoa tutkinut eurooppalainen oli Juan Rodriguez Cabrillo vuonna 1542, häntä seurasi 37 vuotta myöhemmin Francis Drake 1579. 1700-luvun lopulla espanjalaiset lähetyssaarnaajat perustivat pieniä asumuksia Kalifornian niemimaan pohjoispuolelle. Espanja sai Kalifornian haltuunsa juuri ennen venäläisten tuloa sinne, venäläiset perustivatkin vain muutamia asutuspaikkoja. Meksikon itsenäistyttyä lähetysasemat joutuivat Meksikon hallitukselle, ja ne purettiin ja hylättiin.
 Eurooppalaiset siirtolaiset julistautuivat itsenäiseksi Kalifornian tasavallaksi 10. kesäkuuta 1846 kapinoiden Meksikoa vastaan. Presidenttinä oli William B. Ide. Tasavalta kuitenkin päättyi lyhyeen 9. heinäkuuta kommodori John D. Sloatin taistelulaivan purjehdittua San Franciscon lahteen ja vaadittua Kaliforniaa Yhdysvalloille. Vuoden 1847 Meksikon–Yhdysvaltain sodan jälkeen Kalifornia jaettiin valtioiden kesken. Meksikon puoleisesta Baja Californiasta tuli Baja Californian ja Baja California Surin osavaltiot ja Yhdysvaltain puoleisesta Alta Californiasta Yhdysvaltain Kalifornian osavaltio 1850.
 Kalifornian kultalöytöjen jälkeen vuonna 1848 alueella alkoi väkiryntäys. Tuolloin Kaliforniassa oli noin 4 000 espanjaa puhuvaa asukasta.
 Sisällissodan aikana väki jakaantui pohjoisen ja etelän kannattajiin, ja vaikka Kalifornia liittyi pohjoisen puolelle, molemmille puolille mentiin vapaaehtoisina.
 Ensimmäinen rautatie yhdisti rannikot 1869. Kalifornian havaittiin soveltuvan trooppisten hedelmien kasvatukseen ja maanviljelyyn yleensä.
 Vuosina 1900–1965 asukasluku kasvoi alle miljoonasta Yhdysvaltain suurimmaksi. Väestö koostuu lukuisista etnisistä ryhmistä ja on monikulttuurinen. Osavaltio on nykyisin Yhdysvaltain teknologian ja elokuvateollisuuden keskus ja merkittävä maataloustuottaja. Kaliforniassa päätettiin sallia kannabiksen viihdekäyttö vuoden 2016 presidentinvaalien yhteydessä suoritetussa äänestyksessä ja ensimmäiset lisensoidut kannabismyymälät avasivat ovensa 1. tammikuuta 2017. Yli 21-vuotiaat voivat ostaa enintään 28 grammaa raakakannabista tai siihen verrattavan määrän muita kannabistuotteita yhdellä ostokerralla. Kotonaan saa kasvattaa enintään kuusi kannabiskasvia. Käyttö julkisilla paikoilla on kuitenkin edelleen kiellettyä.
 Hallinto
 Kalifornian osavaltion lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Ylähuoneessa eli senaatissa on 40 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 80 jäsentä. Alahuoneen jäsenet valitaan kahdeksi vuodeksi, senaattorit neljäksi vuodeksi kerrallaan.
 Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri. Hänet valitaan neljän vuoden välein osavaltion parlamenttivaalien yhteydessä. Vuodesta 2019 kuvernöörinä on toiminut Gavin Newsom. Uudet vaalit ovat tulossa marraskuussa 2022.
 Kuolemanrangaistus on käytössä Kaliforniassa. 725 vankia odotti kuolemantuomionsa täytäntöönpanoa tammikuussa 2020. Vuoden 1976 jälkeen osavaltio on suorittanut kolmetoista teloitusta, joista viimeisin suoritettiin 2006. Kuvernööri Gavin Newsom on ilmoittanut, ettei ketään teloiteta hänen kautensa aikana.
 Talous
 Elinkeinoelämä
 Kalifornia tuottaa 13 prosenttia Yhdysvaltain bruttokansantuotteesta. Osavaltion bruttotuote (, GSP) on noin 1,55 biljoonaa (1 550 000 000 000 Yhdysvaltain dollaria vuonna 2004) ollen suurempi kuin minkään muun Yhdysvaltain osavaltio. Valtiona Kalifornia sijoittuisi seitsemänneksi maailmassa Yhdysvaltain, Kiinan, Japanin, Saksan, Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan jälkeen (ostovoiman mukaan).
 Kalifornia on myös koti useille merkittäville talouden aloille kuten Hollywood (viihdeteollisuus), Kalifornian Keskuslaakso (maatalous), Piilaakso (tietokoneet ja huipputeknologia) ja viinintuotantoalueet kuten Santa Barbara ja Pohjois-Kalifornian Wine Country.
 Tärkeimpiä maataloustuotteita ovat hedelmät, vihannekset, maitotuotteet ja viinit. Piilaakson korkean teknologian alat ajautuivat taantumaan Internet-buumin jälkeen, mutta lääketieteellinen tekniikka, videopelit ja animaatio ovat tuoneet kasvua.
 Tammikuussa 2007 jäämyrsky ja kylmä sää tuhosi Los Angeles Timesin mukaan Kaliforniassa appelsiini-, sitruuna- ja sitrussatoa jopa 1,1 miljardin dollarin arvosta.
 Kalifornia tuottaa viisi prosenttia sähköstä aurinkoenergialla.
 Liikenne
 Los Angelesin kansainvälinen lentoasema ja San Franciscon kansainvälinen lentoasema ovat ensisijaisia solmukohtia Tyynenmeren ylittävälle ja Pohjois-Amerikan itä-länsisuuntaiselle liikenteelle. Osavaltiossa on noin tusina muuta tärkeää siviililentoasemaa ja lukuisia muita laskeutumispaikkoja pienemmille lentokoneille.
 Kaikkiaan osavaltiossa on 145 lentoasemaa.
 Kalifornian 37 satamasta Long Beachin satama oli rahtimäärillä mitaten Yhdysvaltojen neljänneksi vilkkain, ja Los Angelesin satama yhdeksänneksi vilkkain vuonna 2011.
 Yhdysvalloissa Kalifornia on ollut autojen päästöjen sääntelyn edelläkävijä.
 Väestö
 Kaliforniassa on 478 kaupunkia, joista suurin osa on metropolialueilla. Osavaltion asukkaista 68 % asuu kahdella suurella metropolialueella, Suur-Los Angelesin ja San Franciscon lahden alueella. Väestönlaskennan mukaan Kaliforniassa ei ole selkeää enemmistöryhmää. Espanjaa puhuvia on noin kolmannes, muita merkittäviä ryhmiä ovat aasialaiset, mustat ja intiaanit. Espanjan puhujien ennustetaan olevan enemmistönä vuoteen 2040 mennessä.
 Asukasmäärän kehitys
 Suurimpien kaupunkien asukasluvut
 (Tilastot huhtikuulta 2020)
 Kielet
 Vuonna 2005 kalifornialaisista yli 5-vuotiaista puhui äidinkielenään englantia 57,59 % ja espanjaa 28,21 %. Filipino oli kolmanneksi puhutuin kieli 2,04 % osuudella, seuraavana kiina 1,59 %, vietnam 1,4 % ja korea 1,05 %.
 Uskonnolliset ryhmät
 Uskonnollinen jakauma oli vuonna 2014 seuraava:
 Kristittyjä – 64 %
 Protestantteja – 32 %
 Katolisia – 28 %
 Muita kristittyjä – 4 %
 Juutalaisia – 2 %
 Buddhalaisia – 2 %
 Hinduja – 2 %
 Muslimeja – 1 %
 Muita uskontoja – 3 %
 Uskonnottomia – 27 %
 Kulttuuri
 Kaliforniassa on monia tunnettuja yliopistoja. Kalifornian yliopisto toimii kymmenellä kampuksella.
 Kaliforniassa on monia tunnettuja huvipuistoja kuten Disneyland.
 Kalifornian kulttuurielämälle on ollut tyypillistä yksityisen rahan käyttäminen näyttäviin kulttuurilaitoksiin kuten gallerioihin, museoihin ja konserttisaleihin.
 Hollywood ja sen ympäristö ovat vetäneet puoleensa elokuvantekijöitä alan alkuvuosista lähtien. Kalifornian eteläosissa on paljon auringonpaistetta, kohtuulliset lämpötilat, monipuolinen maasto ja paljon erilaista koulutettua työvoimaa tarjolla. 1920-, 1930- ja 1940-lukujen filmitähdet, ohjaajat ja muut kuuluisuudet tungeksivat Hollywoodissa ja rakennuttivat sinne ökykartanoitaan. Toisen maailmansodan jälkeen televisio ja tuotantorakenteiden kehittyminen muuttivat alaa pysyvästi, mutta 2000-luvulla on näkynyt merkkejä Hollywoodin uudesta noususta.
 Kultakuumeen aikana San Francisco houkutti kirjailijoita siinä missä teatteri- ja musiikkipiirejäkin. Ensimmäiset Kaliforniassa työskennelleet kirjailijat olivat syntyneet muualla. Toinen sukupolvi, kuten Jack London ja John Steinbeck olivat jo Kaliforniassa syntyneitä. Kultakauden Hollywoodiin muutti myös kirjailijoita, jotka tekivät muun työn ohessa käsikirjoituksia tai kuvasivat paikallista elämänmenoa.
 Kalifornian kansalliseläin on karhu (Ursus arctos californicus tai Ursus californicus), kansallispuu punapuu ja kansalliskukka kaliforniantuliunikko.
 Urheilu
 Kaliforniassa kisattiin talviolympialaiset vuonna 1960 (Squaw Valley) ja kesäolympialaiset vuosina 1932 (Los Angeles) ja 1984 (Los Angeles), sekä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1994. Vuoden 2028 kesäolympialaiset järjestetään Los Angelesissa.
 Kaliforniassa on kisattu pitkään moottoriurheilussa. Long Beachissa kisataan joka vuosi IndyCar-sarjan kisa. Myös lainelautailu eli surffaus on suosittua Kaliforniassa.
 Katso myös
 Kalifornian tasavalta
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Kalifornian virallinen sivusto
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
 26.11.2011
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 347/24
 Appell ippreżentat fit-30 ta’ Settembru 2011 minn ThyssenKrupp AG kontra s-sentenza tal-Qorti Ġenerali (It-Tmien Awla) tat-13 ta’ Lulju 2011 fil-Kawżi magħquda T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 u T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs et vs Il-Kummissjoni
 (Kawża C-506/11 P)
 2011/C 347/34
 Lingwa tal-kawża: il-Ġermaniż
 Partijiet
 Appellanti: ThyssenKrupp AG (rappreżentanti: M. Klusmann u S. Thomas, avukati)
 Parti oħra fil-proċedura: Il-Kummissjoni Ewropea
 Talbiet tal-appellanti
 L-appellanti titlob li l-Qorti tal-Ġustizzja jogħġobha:
 —
 tannulla fl-intier tagħha s-sentenza tal-Qorti Ġenerali (It-Tmien Awla) tat-13 ta’ Lulju 2011 fil-Kawżi magħquda T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 u T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs et vs Il-Kummissjoni), sa fejn tiċħad ir-rikors u sa fejn tikkonċerna lill-appellanti;
 —
 sussidjarjament, tkompli tnaqqas b’mod raġonevoli l-multa imposta fuq l-appellanti permezz tal-Artikolu 2 tad-deċiżjoni kkontestata tal-Kummissjoni Ewropea tal-21 ta’ Frar 2007;
 —
 iktar sussidjarjament, tirrinvija l-kawża quddiem il-Qorti Ġenerali sabiex din tagħti deċiżjoni ġdida;
 —
 tikkundanna lill-Kummissjoni Ewropea għall-ispejjeż tal-kawża.
 Aggravji u argumenti prinċipali
 Permezz ta’ dan l-appell, l-appellanti tinvoka sitt aggravji li jikkonċernaw in-nuqqas ta’ kompetenza tal-Kummissjoni, ksur tal-forom proċedurali sostanzjali, ksur tat-Trattat KE, tat-Trattat FUE u tad-dispożizzjonijiet legali li jimplementawhom, kif ukoll użu ħażin tal-poter u ksur tad-drittijiet fundamentali.
 Fl-ewwel lok, l-appellanti tallega li l-Qorti Ġenerali wettqet żball ta’ liġi meta kkonfermat il-kompetenza tal-Kummissjoni fir-rigward tal-implementazzjoni tal-proċedura. Fil-fehma tagħha, il-Qorti Ġenerali kien imissha annullat id-deċiżjoni tal-Kummissjoni minħabba li l-Artikolu 101 TFUE (li kien l-Artikolu 81 KE) ma kienx japplika fid-dawl tal-fatt li l-ksur lokali kkonstatat ma kellux implikazzjonijiet transkonfinali. Barra minn hekk, meta l-Qorti Ġenerali ddikjarat li l-Artikolu 101 TFUE kien applikabbli, hija kien imissha kkunsidrat li, fi kwalunkwe każ, skont il-Komunikazzjoni dwar in-Netwerk Ewropew tal-Kompetizzjoni, il-kompetenza tal-Kummissjoni hija suġġetta għas-sistema ta’ kompetenzi paralleli stabbilita mir-Regolament Nru 1/2003 (1). Fl-aħħar nett, il-Qorti Ġenerali naqset milli tikkunsidra li l-ftuħ sussegwenti ta’ proċeduri min-naħa tal-Kummissjoni jammonta għal ksur tal-prinċipju nulla poena sine lege li huwa protett bid-drittijiet fundamentali.
 Fit-tieni lok, il-Qorti Ġenerali ma ħaditx inkunsiderazzjoni l-fatt li kien hemm ksur tal-prinċipju ne bis in idem peress li l-Kummissjoni ma kkunsidratx id-deċiżjonijiet ta’ klemenza favur l-appellanti mogħtija mill-awtoritajiet nazzjonali tal-kompetizzjoni qabel il-ftuħ tal-proċedura.
 Fit-tielet lok, ir-rikorrenti ssostni li l-Qorti Ġenerali wettqet żball ta’ liġi meta kkonfermat id-deċiżjoni tal-Kummissjoni li żżomm lill-appellanti responsabbli in solidum għall-aġir tal-kumpanniji sussidjarji tagħha. L-appellanti nfisha ma pparteċipatx fil-ksur. L-imputazzjoni ta’ aġir lil terz abbażi ta’ preżunzjoni żbaljata tar-responsabbiltà tal-unità ekonomika tmur kontra l-prinċipju in dubio pro reo u l-prinċipju ta’ dritt għal smigħ xieraq.
 Fir-raba’ lok, il-Qorti Ġenerali wettqet żball ta’ liġi meta ma ħaditx inkunsiderazjzoni l-fatt li l-konferma tar-responsabbiltà in solidum tal-appellanti tmur kontra l-prinċipju tan-natura personali tar-responsabbiltà. Sussidjarjament, l-appellanti ssostni li l-Qorti Ġenerali wettqet żball ta’ liġi meta kkonfermat id-deċiżjoni tal-Kummissjoni fid-dawl tal-fatt li hija ma żżomx parti suffiċjenti tal-kapital tal-kumpanniji sussidjarji tagħha sabiex titqies responsabbli u li, f’dan ir-rigward, is-sentenza tal-Qorti Ġenerali hija vvizzjata minn nuqqas ta’ motivazzjoni.
 Fil-ħames lok, l-appellanti ssostni li, fis-sentenza tagħha, l-Qorti Ġenerali ma ssodisfatx l-obbligu legali tagħha li twettaq stħarriġ, u dan sa fejn eżaminat biss b’mod insuffiċjenti in-natura sproporzjonata tad-determinazzjoni tal-ammont bażiku u tal-multiplikatur dissważiv u tal-iffissar ta’ diversi multi għal ksur paralleli, kif ukoll tan-nuqqas ta’ teħid inkunsiderazzjoni tal-kollobarazzjoni tal-appellanti mill-Kummissjoni u li, għalhekk, hija kisret id-dritt għal smigħ xieraq u l-garanzija ta’ protezzjoni ġudizzjarja effettiva li tagħmel parti minn dan id-dritt. Fi kwalunkwe każ, is-sentenza hija vvizzjata b’nuqqas ta’ motivazzjoni sa fejn tikkonferma l-impożizzjoni ta’ diversi multi, b’mod li l-prassi deċiżjonali tal-Kummissjoni ma ttiħditx inkunsiderazzjoni.
 Fis-sitt lok, fir-rigward tal-ammont bażiku stabbilit għall-ksur li jikkonċerna l-Ġermanja, l-appellanti tinvoka ksur tal-prinċipju ta’ proporzjonalità u tal-prinċipju ta’ trattament ugwali peress li dan l-ammont ma jiħux biss inkunsiderazzjoni d-dħul mill-prodotti inkwistjoni, u dan minkejja li raġunijiet imperattivi jipprekludu dan. F’dan ir-rigward, il-Qorti Ġenerali tat motivazzjoni ddifferenzjata u preċiża fir-rigward ta’ Schindler iżda, b’mod żbaljat fil-liġi, naqset milli tagħmel dan fir-rigward tal-appellanti.
 Fis-seba’ lok, l-appellanti ssostni wkoll li l-ammont bażiku ġie ffissat b’mod żbaljat għall-multa li tirrigwarda s-suq Olandiż, billi l-volum sħiħ ġie kkunsidrat meta dan kien ftit li xejn affettwat mill-akkordju.
 (1) Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1/2003, tas-16 ta’ Diċembru 2002, fuq l-implimentazzjoni tar-regoli tal-kompetizzjoni mniżżlin fl-Artikoli 81 u 82 tat-Trattat (KE) (ĠU Edizzjoni Speċjali bil-Malti, Kapitolu 8, Vol. 2, p. 205).


text:
 25.4.2016
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 145/32
 Odwołanie wniesione w dniu 26 lutego 2016 r. przez Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns i Elisavet Papathanasiou od wyroku wydanego w dniu 15 grudnia 2015 r. przez Sąd do spraw Służby Publicznej w sprawach połączonych F-101/14, F-102/14 i F-103/14, Clarke i in./EUIPO
 (Sprawa T-89/16 P)
 (2016/C 145/39)
 Język postępowania: niemiecki
 Strony
 Wnoszące odwołanie: Nicole Clarke (Alicante, Hiszpania), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Hiszpania) i Elisavet Papathanasiou (Alicante) (przedstawiciel: adwokat H. Tettenborn)
 Druga strona postępowania: Urząd Unii Europejskiej ds. Własności Intelektualnej (EUIPO)
 Żądania
 Wnoszący odwołanie wnosi do Sądu o:
 —
 Uchylenie w całości wyroku Sądu do spraw Służby Publicznej Unii Europejskiej z dnia 15 grudnia 2015 r. (trzecia izba) w sprawach połączonych F-101/14, F-102/14 i F-103/14;
 —
 Rozstrzygnięcie sprawy zgodnie z żądaniami stron w tych sprawach;
 —
 Obciążenie EUIPO kosztami całości postępowania – tj. kosztami postępowania przed Sądem do spraw Służby Publicznej UE i kosztami odwołania do Sądu UE.
 Zarzuty i główne argumenty
 Na poparcie odwołania wnoszący odwołanie podnosi cztery zarzuty.
 1.
 Zarzut pierwszy dotyczący błędnego zastosowania klauzuli o rozwiązaniu umowy zawartej w umowach o pracę w charakterze członka personelu tymczasowego skarżących oraz „protokołów o przywróceniu do pracy” zawartych odpowiednio przez EUIPO ze skarżącymi, ponieważ niniejsze konkursy nie są „najbliższymi” konkursami w rozumieniu klauzuli o rozwiązaniu umowy.
 2.
 Zarzut drugi dotyczący błędnego zastosowania klauzuli o rozwiązaniu umowy zawartej w umowach o pracę w charakterze członka personelu tymczasowego skarżących, ponieważ niniejsze konkursy nie dotyczą dziedziny specjalizacji „własność przemysłowa”, o której mowa w tej klauzuli, i nie mogą w związku z tym spowodować zastosowania rzeczonej klauzuli o rozwiązaniu umowy.
 W ramach dwóch pierwszych zarzutów skarżące zarzucają Sądowi do spraw Służby Publicznej, że w zaskarżonym wyroku postąpił niezgodnie z brzmieniem, sensem i celem klauzuli o rozwiązaniu umowy, a także jej horyzontem czasowym i zakresem temporalnym;
 3.
 Zarzut trzeci dotyczący błędnego zastosowania art. 8 ust. 1 warunków zatrudnienia innych pracowników Unii Europejskiej (zwanych dalej „WZIP”).
 Skarżące podnoszą, że w zaskarżonym wyroku Sąd do spraw Służby Publicznej nie uwzględnił okoliczności, że „protokoły o przywróceniu do pracy” podpisane przez nie z EUIPO stanowią odpowiednio, jako warunek umowny, przynajmniej drugie przedłużenie ich umów o pracę w charakterze członka personelu tymczasowego, co zgodnie z art. 8 akapit pierwszy WZIP skutkuje tym, że należało je uznać za umowy na czas nieokreślony.
 4.
 Zarzut czwarty dotyczący naruszenia obowiązku staranności i zasady uzasadnionych oczekiwań.
 Zarzuca się w nim Sądowi do spraw Służby Publicznej, że błędnie odniósł się do dnia przywrócenia do pracy, a nie do dnia podpisania klauzuli o rozwiązaniu umowy do celów oceny, czy EUIPO spełnił obowiązek staranności, czy też naruszył zasadę uzasadnionych oczekiwań, ponieważ zorganizowanie konkursu, który miał decydować o przyszłości zawodowej skarżących zajęło mu dziewięć lat.


text:
12.4.2008
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 C 92/3
 Sentenza della Corte (Grande Sezione) 26 febbraio 2008 — Commissione delle Comunità europee/Repubblica federale di Germania
 (Causa C-132/05) (1)
 (Inadempimento di uno Stato - Regolamento (CEE) n. 2081/92 - Protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d'origine dei prodotti agricoli ed alimentari - Formaggio «Parmigiano Reggiano» - Uso della denominazione «parmesan» - Obbligo di uno Stato membro di sanzionare d'ufficio l'uso illegittimo di una denominazione d'origine protetta)
 (2008/C 92/03)
 Lingua processuale: il tedesco
 Parti
 Ricorrente: Commissione delle Comunità europee (rappresentanti: E de March, S. Grünheid e B. Martenczuk, agenti)
 Convenuta: Repubblica federale di Germania (rappresentanti: M. Lumma, A. Dittrich, agenti e M. Loschelder, Rechtsanwalt)
 Intervenienti a sostegno della ricorrente: Repubblica Ceca (rappresentante: T. Boček, agente), Repubblica italiana (rappresentanti: I. M. Braguglia, agente e G. Aiello, avvocato dello Stato)
 Intervenienti a sostegno della convenuta: Regno di Danimarca (rappresentante: J. Molde, agente), Repubblica d'Austria (rappresentante: E. Riedl, agente)
 Oggetto
 Inadempimento di uno Stato — Violazione dell'art. 13, n. 1, lett. b), del regolamento (CEE) del Consiglio 14 luglio 1992, n. 2081, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d'origine dei prodotti agricoli ed alimentari (GU L 208, pag. 1) — Mancata adozione di misure intese ad impedire l'utilizzo della denominazione «Parmesan» per prodotti non rispondenti al disciplinare relativo alla denominazione d'origine protetta «Parmigiano Reggiano».
 Dispositivo
 1)
 Il ricorso è respinto.
 2)
 La Commissione delle Comunità europee è condannata alle spese.
 3)
 La Repubblica ceca, il Regno di Danimarca, la Repubblica italiana nonché la Repubblica d'Austria sopporteranno ciascuna le proprie spese.
 (1) GU C 132 del 28.5.2005.


text:
L-estrazzjoni terminoloġika (magħrufa wkoll bħala estrazzjoni tat-termini, estrazzjoni tal-glossarji, jew rikonoxximent tat-termini) hija kompitu speċjalizzat tal-estrazzjoni tal-informazzjoni. L-għan tal-estrazzjoni terminoloġika hu li b’mod awtomatiku jiġu estratti termini rilevanti minn corpus partikolari ta’ kliem.
 Fl-era tas-semantika tal-internet (jiġifieri l-ipproċessar tad-data fuq l-internet biex tkun tista’ tinqara u tiġi miflija b’mod awtomatizzat), għadd dejjem jikber ta’ komunitajiet u networks ta’ impriżi bdew jaċċessaw l-internet u jinteroperaw fih. L-immudellar ta’ dawn il-komunitajiet u tal-ħtiġijiet ta’ informazzjoni tagħhom huwa importanti għal diversi applikazzjonijiet tal-web, bħal web crawler skont is-suġġett (jiġifieri applikazzjoni informatika li tgħarrex għal testi jew kliem disponibbli fuq l-internet skont suġġett partikolari u toħloq corpus minnhom), servizzi tal-web, sistemi ta’ rakkomandazzjonijiet lingwistiċi, eċċ. L-iżvilupp tal-estrazzjoni terminoloġika huwa essenzjali wkoll għall-industrija lingwistika.
 Wieħed mill-ewwel passi tal-immudellar ta’ dominju ta’ għarfien hu li jinġabar vokabularju ta’ termini rilevanti għal dominju partikolari, li jikkostitwixxi l-manifestazzjoni lingwistika tas-superfiċe ta’ kunċetti ta’ dominju partikolari. Inkitbu kotba sħaħ dwar diversi metodi li jippermettu l-estrazzjoni terminoloġika awtomatika ta’ termini tekniċi minn imħażen elettroniċi ta’ dokumenti skont suġġett speċifiku għal dominju partikolari.
 Is-soltu, l-approċċi rigward l-estrazzjoni terminoloġika awtomatika jużaw proċessuri lingwistiċi (eż. l-immarkar ta’ partijiet tat-taħdit bil-miktub, il-ġbir f’daqqa ta’ frażijiet, eċċ.) biex jiġu estratti kandidati terminoloġiċi, jiġifieri frażijiet nominali terminoloġiċi plawżibbli sintattikament. Il-frażijiet nominali jinkludu kliem kompost (eż. “karta tal-kreditu”), frażijiet nominali aġġettivali (eż. ”uffiċċju tal-informazzjoni lokali”), u frażijiet nominali prepożizzjonali (eż. “bord tad-diretturi”). Imbagħad, l-entrati terminoloġiċi jiġu ffiltrati mil-lista ta’ kandidati billi jintużaw metodi ta’ apprendiment statistiku u awtomatizzat. Ladarba dawn it-termini jiġu ffiltrati, minħabba l-livell baxx ta’ ambigwità u l-ispeċifiċità kbira tagħhom, dawn ikunu utli ħafna għall-ħolqien ta’ kunċetti marbuta ma’ dominju partikolari ta’ għarfien jew biex jappoġġaw il-ħolqien ta’ ontoloġija ta’ dominju jew ta’ bażi terminoloġika. Barra minn hekk, l-estrazzjoni terminoloġika hija punt ta’ tluq utli ħafna għas-similarità semantika, għall-ġestjoni tal-għarfien, għat-traduzzjoni umana u għat-traduzzjoni awtomatizzata, eċċ.
 Estrazzjoni terminoloġika bilingwi
 Il-metodi għall-estrazzjoni terminoloġika jistgħu jiġu applikati għal corpora paralleli. Flimkien mal-istatistika tal-okkorrenzi konġunti pereżempju, jistgħu jinkisbu kandidati għat-traduzzjonijiet tat-termini. It-terminoloġija bilingwi tista’ tiġi estratta wkoll minn corpora komparabbli (jiġifieri corpora li jkun fihom testi bl-istess tip ta’ test jew tal-istess dominju, iżda mhux it-tqabbil ta’ traduzzjonijiet differenti tal-istess dokument).
 Referenzi
 Lingwa
 Informatika
 Lingwistika


text:
 25.4.2013
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 118/33
 TEISMO SPRENDIMAS
 2012 m. gruodžio 11 d.
 byloje E-2/12
 HOB-vín ehf. prieš Islandijos valstybės alkoholio ir tabako bendrovę (ÁTVR)
 (Laisvas prekių judėjimas – Direktyva 2000/13/EB – Produktai, kuriems taikoma direktyva – Maisto produktų ženklinimas – Klaidinantis ženklinimas – Pranešimo apie nacionalinę priemonę neperdavimas ELPA priežiūros institucijai – Pagrindimas – Valstybės atsakomybė)
 2013/C 118/09
 Byloje E-2/12 HOB-vín ehf. prieš Islandijos valstybės alkoholio ir tabako bendrovę (ÁTVR) – Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjaviko apygardos teismo) PRAŠYMAS Teismui pagal ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo 34 straipsnį dėl nacionalinių taisyklių, kuriomis mažmeninės prekybos alkoholiu valstybės monopolija gali tam tikromis sąlygomis atsisakyti priimti pardavimui kitoje EEE valstybėje teisėtai pagamintus ir parduodamus alkoholinius gėrimus, suderinamumo su EEE susitarimu – Teismas, sudarytas iš pirmininko Carl Baudenbacher, teisėjo pranešėjo Per Christiansen ir teisėjo Páll Hreinsson, 2012 m. gruodžio 11 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra tokia:
 1)
 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo 18 straipsniu draudžiama tokia taisyklė kaip produktų atrankos taisyklių 5.10 straipsnis, kuria ÁTVR nepriima parduoti alkoholinių gėrimų, kurie yra teisėtai pagaminti ir parduodami kitoje EEE valstybėje, remdamasi tuo, kad produktų etiketėse yra per daug informacijos arba ji nėra susijusi.
 Tai, ar produkto atrankos taisyklės taikomos vienodai vietos ir užsienio produktams, neturi jokios svarbos.
 2)
 Tokia nacionalinė taisyklė, kaip Islandijos reglamento Nr. 828/2005 dėl alkoholio komercinės gamybos, importo ir didmeninės prekybos 8 straipsnis, kuriuo reikalaujama, kad ant gėrimų, kurių alkoholio tūrio koncentracija yra didesnė kaip 1,2 %, pakuotės, be faktinės alkoholio tūrio koncentracijos, būtų taip pat nurodyta, kad jų sudėtyje yra alkoholio, negali būti laikoma veiksminga ir negali užkrauti naštos privatiems asmenims ir ekonominės veiklos vykdytojams, jei ji buvo priimta neatsižvelgus į Direktyvos 2000/13/EB 19 straipsnį.
 3)
 Privatūs asmenys ir ekonominės veiklos vykdytojai, kurie nukentėjo dėl neteisingo Direktyvos 2000/13/EB taikymo, gali priversti valstybę atsakyti už EEE įstatymo pažeidimą remdamiesi laisvu prekių judėjimu.
 Už pirmame klausime apibūdintos nacionalinės priemonės padarytą žalą atsako valstybė, jei nacionalinis teismas nustato, kad taikant nacionalinį įstatymą arba administracinį teisės aktą buvo pakankamai rimtai pažeista EEE teisė, ir yra tiesioginis priežastinis ryšys tarp valstybės padaryto įsipareigojimo pažeidimo ir nukentėjusiajai šaliai padarytos žalos.
 Pakankamai rimtu EEE teisės pažeidimu laikomas toks atvejis, kai žalą sukelia antrame klausime apibūdinta nacionalinė priemonė, jei nacionalinis įstatymas arba administracinis teisės aktas negali būti laikomi veiksmingais dėl to, kad apie ją nebuvo pranešta pagal Direktyvos 2000/13/EB 19 straipsnį. Jei nacionalinis teismas nustato tiesioginį priežastinį ryšį tarp valstybės padaryto įsipareigojimo pažeidimo ir nukentėjusiai šaliai padarytos žalos, už tokį pažeidimą atsako valstybė.