text:
 Tähtis õiguslik teade
 |
 52007PC0778
 Ettepanek: Euroopa parlamendi ja Nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1172/98 (kaupade autovedu käsitlevate statistiliste aruannete kohta) komisjoni rakendusvolituste osas - Kohandamine kontrolliga regulatiivmenetlusega /* KOM/2007/0778 lõplik - COD 2207/0269 */
 [pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 6.12.2007KOM(2007) 778 lõplik2007/0269 (COD)Kohandamine kontrolliga regulatiivmenetlusega Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1172/98 (kaupade autovedu käsitlevate statistiliste aruannete kohta) komisjoni rakendusvolituste osas(komisjoni esitatud)SELETUSKIRI1. ETTEPANEKU TAUST1.1 Komiteemenetluse ümberkorraldamineNõukogu 28. juuni 1999. aasta otsust 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused,[1] on muudetud nõukogu 17. juuli 2006. aasta otsusega 2006/512/EMÜ[2].Muudetud otsuse 1999/468/EÜ artikliga 5a on kehtestatud uus kontrolliga regulatiivmenetlus, mida kasutatakse üldmeetmete puhul, mille eesmärgiks on asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras vastuvõetud põhiaktide vähemoluliste sätete muutmine, sealhulgas mõningaid selliseid sätteid välja jättes või uusi vähemolulisi sätteid juurde lisades.1.2. Muutmine esmajärjekorras ja tavakorrasEuroopa Parlament, nõukogu ja komisjon on oma ühisavalduses[3] esitanud loetelu põhidokumentidest, mida tuleb kiiresti kohandada muudetud otsusega, et võtta nende puhul kasutusele uus kontrolliga regulatiivmenetlus (edaspidi „esmajärjekorras kohandamine”). Selleks, et kohaldada kontrolliga regulatiivmenetlust ka muude kaasotsustamismenetlusega vastuvõetud dokumentide suhtes, mis otsuse 2006/512/EÜ jõustumise ajal juba kehtisid, on ühises seisukohas esitatud üleskutse kohandada kehtiva korra kohaselt ka neid õigusakte (edaspidi „tavakorras kohandamine”).Komisjon võttis endale kohustuse vaadata läbi kõik need õigusaktid, et esitada enne 2007. aasta lõppu ettepanekud õigusaktide muutmiseks, et neid vajadusel uue kontrolliga regulatiivmenetlusega kohandada[4].1.3. MeetodNagu on osutatud komisjoni (...) teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule, on komisjon vaadanud tähelepanelikult läbi kõik kaasotsustamismenetlusega vastuvõetud õigusaktid, et teha kindlaks need, mille kohaselt on komisjonil volitused võtta vastu üldmeetmeid kõnealuste põhiaktide vähemoluliste sätete muutmiseks. Komisjon tegi läbivaatamise tulemusena kindlaks enam kui 200 õigusakti, mida tuleks kohandada.Mõned neist õigusaktidest sisalduvad ka komisjoni kodifitseerimisprogrammis. Üks selline õigusakt on nõukogu määrus (EÜ) nr 1172/98 kaupade autovedu käsitlevate statistiliste aruannete kohta[5]. Olenevalt sellest, kui kaugele on kodifitseerimisprotsessiga jõutud, peaks uue korraga kohandamine toimuma kas kodifitseeritud ettepaneku ümbersõnastamise või, nagu praegusel juhul, õigusakti muutmise teel.2. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLGKohandamise eesmärk on võtta kasutusele kontrolliga regulatiivmenetlus sellisel kujul, nagu see on ette nähtud muudetud otsuse 1999/468/EÜ artikliga 5a.Käesoleval juhul on määruses (EÜ) nr 1172/98 sätestatud, et komisjonil on õigus kohandada andmete kogumise tunnusjooni ja lisade sisu, kehtestada liikmesriikide edastatavate statistiliste aruannete minimaalse täpsuse nõuded ning meetmed kõnealuse määruse rakendamiseks ja selle kohandamiseks majandusliku ja tehnilise arenguga. Kuivõrd tegemist on üldiste meetmetega, mille eesmärk on muuta kõnealuse määruse vähemolulisi sätteid või seda täiendada uute vähemoluliste sätete lisamisega, tuleb need vastu võtta kooskõlas otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivkomitee menetlusega.Kuna algõigusakt on määrus, tuleb seda kohandada samaväärse õigusaktiga.2007/0269 (COD)Kohandamine kontrolliga regulatiivmenetlusega Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1172/98 (kaupade autovedu käsitlevate statistiliste aruannete kohta) komisjoni rakendusvolituste osasEUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 285 lõiget 1,võttes arvesse komisjoni ettepanekut[6],võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[7],tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras[8]ning arvestades järgmist:(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1998. aasta määruses (EÜ) nr 1172/98 (kaupade autovedu käsitlevate statistiliste aruannete kohta)[9] on sätestatud, et teatavad meetmed tuleb vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[10].(2) Otsust 1999/468/EÜ on muudetud otsusega 2006/512/EÜ, millega kehtestati kontrolliga regulatiivmenetlus, mida tuleb kohaldada selliste üldmeetmete puhul, mille eesmärk on muuta asutamislepingu artikliga 251 sätestatud korras vastuvõetud põhiaktide vähemolulisi sätteid, sealhulgas selliseid sätteid välja jättes või lisades.(3) Vastavalt Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühisavaldusele[11] otsuse 2006/512/EÜ kohta tuleks selleks, et kõnealust uut menetlust kohaldada artikliga 251 sätestatud korras vastuvõetud ja juba jõustunud õigusaktide suhtes, neid õigusakte kohandada kooskõlas kehtivate menetlustega.(4) Määruse (EÜ) nr 1172/98 puhul tuleb eelkõige anda komisjonile õigus kohandada andmete kogumise tunnusjooni ja lisade sisu, kehtestada liikmesriikide edastatavate statistiliste aruannete minimaalse täpsuse nõuded ning meetmed kõnealuse määruse rakendamiseks ja selle kohandamiseks majandusliku ja tehnilise arenguga. Kuivõrd tegemist on üldiste meetmetega, mille eesmärk on muuta kõnealuse määruse vähemolulisi sätteid või seda täiendada uute vähemoluliste sätete lisamisega, tuleb need vastu võtta kooskõlas otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivkomitee menetlusega.(5) Seetõttu tuleks määrust (EÜ) nr 1172/98 vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määrust (EÜ) nr 1172/98 muudetakse järgmiselt.1. Artikli 3 lõige 4 asendatakse järgmisega:„4. Andmete kogumise tunnusjooned ja lisade sisu võtab vastu komisjon. Meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 10 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.”2. Artikkel 4 asendatakse järgmisega:„Artikkel 4Tulemuste täpsusAndmete kogumise ja töötlemise meetodite kujundamisel tuleb tagada, et liikmesriigi poolt edastatavad statistilised aruanded vastaksid liikmesriikide autovedude struktuuriomadusi arvestades minimaalse täpsuse nõuetele. Täpsuse nõuded võtab vastu komisjon. Meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid neid täiendades, võetakse vastu vastavalt artikli 10 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.”3. Artikli 5 lõige 2 asendatakse järgmisega:„2. Lõikes 1 osutatud andmete ning vajaduse korral nimetatud andmetel põhinevate statistikatabelite edastamise kord kehtestatakse artikli 10 lõikes 2 sätestatud korras.4. Artikkel 6 asendatakse järgmisega:„Artikkel 6Tulemuste levitamineKaupade autovedu käsitleva statistika avaldamise tingimused, sealhulgas avaldamisele kuuluvate tulemuste struktuur ja sisu, kehtestatakse artikli 10 lõikes 2 sätestatud korras.5. Artiklit 9 muudetakse järgmiselt:a) Esimene lause asendatakse järgmisega:„Käesoleva määruse rakendusmeetmed, sealhulgas meetmed selle kohandamiseks majandusliku ja tehnilise arenguga, kui see ei põhjusta liikmesriikidele lisakulutusi ja/või ei suurenda ebaproportsionaalselt vastajate koormust, sätestatakse artiklis 10 sätestatud korras.”b) Lisatakse teine ja kolmas lõik:Esimeses ja teises taandes osutatud meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid, muu hulgas seda täiendades, võetakse vastu vastavalt artikli 10 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.Kolmandas ja neljandas taandes osutatud meetmed võetakse vastu artikli 10 lõikes 2 ettenähtud korras.6. Artikkel 10 asendatakse järgmisega:„Artikkel 101. Komisjoni abistab nõukogu otsusega 89/382/EMÜ, Euratom[12] moodustatud statistikaprogrammi komitee.2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artiklit 8.Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.3. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1 kuni 4, lõike 5 punkti a ja artiklit 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artiklit 8.Artikkel 2Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimelpresident eesistuja [1] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).[2] ELT L 200, 22.7.2006, lk 11.[3] ELT C 255, 21.10.2006, lk 1.[4] PE 376.314v01-00 – A6-0236/2006 (parlamendi raportile lisatud komisjoni deklaratsioon).[5] EÜT L 163, 6.6.1998, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1893/2006 (ELT L 393, 30.12.2006, lk 1).[6] ELT C [...] , [...], lk [...].[7] ELT C [...] , [...], lk [...].[8] ELT C [...] , [...], lk [...].[9] EÜT L 163, 6.6.1998, lk 1. Määrust on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1893/2006 (ELT L 393, 30.12.2006, lk 1).[10] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).[11] ELT C 255, 21.10.2006, lk 1.[12] EÜT L 181, 28.6.1989, lk 47.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
C 156/24 FR Journal officiel des Communautés européennes 29.6.2002
 ORDONNANCE DU TRIBUNAL DE PREMIÈRE soutenue par Royaume des Pays-Bas (agents: MM. A. Fierstra
 INSTANCE et J. van Bakel), contre Commission des Communautés euro-
 péennes (agents: MM. R. Tricot et J. Stuyck), ayant pour objet
 du 10 janvier 2002 l’annulation des décisions de la Commission C(1999)2140 fin
 (REC 8/98) et C(1999)2143 fin (REC 9/98), du 19 juillet
 1999, constatant qu’il y a lieu, d’une part, de procéder au
 dans l’affaire T-80/97 DEP, Starway SA contre Conseil de recouvrement a posteriori et, d’autre part, de refuser la remise
 l’Union européenne (1) des droits en ce qui concerne l’importation de téléviseurs en
 provenance de Turquie, le Tribunal (troisième chambre),
 (Taxation des dépens) composé de M. M. Jaeger, président, et de MM. K. Lenaerts et
 J. Azizi, juges; greffier: M. H. Jung, a rendu le 9 avril 2002 une
 ordonnance dont le dispositif est le suivant:
 (2002/C 156/45)
 (Langue de procédure: le français) 1) Il n’y a pas lieu de statuer sur le présent recours.
 2) La Commission supportera l’ensemble des dépens.
 Dans l’affaire T-80/97 DEP, Starway SA, établie à Luynes
 (France), représentée par Mes J.-F. Bellis et P. De Baere, avocats,
 ayant élu domicile à Luxembourg, contre Conseil de l’Union (1) JO C 79 du 18.3.2000.
 européenne (agents: MM. A. Tanca et S. Marquardt), soutenu
 par Commission des Communautés européennes (agents:
 M. V. Kreuschitz et Mme S. Meany), ayant pour objet une
 demande de taxation des dépens à rembourser par la partie
 défenderesse à la partie requérante à la suite de l’arrêt du
 Tribunal du 26 septembre 2000, Starway/Conseil (T-80/97,
 Rec. p. II-3099), le Tribunal (troisième chambre élargie),
 composé de M. M. Jaeger, président, et de MM. R. Garcı́a-
 Valdecasas, K. Lenaerts, Mme P. Lindh et M. J. Azizi, juges; ORDONNANCE DU TRIBUNAL DE PREMIÈRE
 greffier: M. H. Jung, a rendu le 10 janvier 2002 une ordonnance INSTANCE
 dont le dispositif est le suivant:
 Le total des dépens à rembourser par le Conseil à la partie requérante du 14 janvier 2002
 dans l’affaire T-80/97 est fixé à 58 031,87 euros.
 dans l’affaire T-84/01, Association contre l’heure d’été
 ( 1) JO C 212 du 12.7.1997. (ACHE) contre Parlement européen et Conseil de l’Union
 européenne (1)
 (Recours en annulation — Directive 2000/84/CE — Heure
 d’été — Qualité pour agir — Association — Irrecevabilité)
 ORDONNANCE DU TRIBUNAL DE PREMIÈRE (2002/C 156/47)
 INSTANCE
 du 9 avril 2002 (Langue de procédure: le français)
 dans l’affaire T-353/99, N.V. Calberson Belgium contre
 Commission des Communautés européennes (1)
 Dans l’affaire T-84/01, Association contre l’heure d’été (ACHE),
 anciennement Association contre l’horaire d’été (ACHE), ayant
 (Recours en annulation — Importation de téléviseurs en
 son siège à Marly-le-Roy (France), représentée par Me
 provenance de Turquie — Non-lieu à statuer)
 C. Lepage, avocat, contre Parlement européen (agents:
 M. C. Pennera et Mme M. Goméz-Leal) et Conseil de l’Union
 (2002/C 156/46) européenne (agent: M. A. Lopes Sabino), ayant pour objet
 une demande d’annulation de la directive 2000/84/CE du
 (Langue de procédure: le néerlandais) Parlement européen et du Conseil, du 19 janvier 2001,
 concernant les dispositions relatives à l’heure d’été (JO L 31,
 p. 1), le Tribunal (deuxième chambre), composé de
 M. R.M. Moura Ramos, président, et de MM. J. Pirrung et
 Dans l’affaire T-353/99, N.V. Calberson Belgium, représentée A.W.H. Meij, juges; greffier: M. H. Jung, a rendu le 14 janvier
 par Me L. Gheysen, avocat, ayant élu domicile à Luxembourg, 2002 une ordonnance dont le dispositif est le suivant:


type: legislation

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52009PC0135
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 25.3.2009KOM(2009) 135 v konečném znění2009/ 0049 (CNS)NávrhRÁMCOVÉHO ROZHODNUTÍ RADYo boji proti pohlavnímu zneužívání a pohlavnímu vykořisťování dětí a proti dětské pornografii, kterým se zrušuje rámcové rozhodnutí 2004/68/SVV{SEK(2009) 355} {SEK(2009) 356}DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHU- Odůvodnění a cíle návrhuPohlavní zneužívání a pohlavní vykořisťování dětí jsou obzvláště závažné formy trestné činnosti, neboť jsou namířeny proti dětem, které mají právo na zvláštní ochranu a péči. Způsobují obětem dlouhodobou fyzickou, psychickou a sociální újmu a přetrvávání tohoto jevu ohrožuje základní hodnoty moderní společnosti, pokud jde o zvláštní ochranu dětí a důvěru v příslušné státní instituce. Studie navzdory nedostatku přesných a spolehlivých statistik naznačují, že nezanedbatelná část dětí v Evropě může být během svého dětství obětí sexuálního násilí, a výzkumy rovněž naznačují, že těchto jevů postupem času neubývá. Naopak, určitých forem sexuálního násilí přibývá.Podle článku 29 Smlouvy o Evropské unii je obecným politickým cílem Unie v této oblasti předcházet trestným činům namířeným proti dětem a bojovat proti nim. Tyto trestné činy zahrnují rovněž pohlavní zneužívání a pohlavní vykořisťování dětí. Tohoto cíle lze dosáhnout vytvořením soudržnějšího rámce pro boj proti těmto trestným činům podle třetího pilíře a zvyšováním jeho účinnosti. Mezi specifické cíle by patřilo účinnější stíhání trestných činů, ochrana práv obětí, předcházení pohlavnímu zneužívání a vykořisťování dětí a zavedení účinnějších kontrolních systémů.- Obecné souvislostiHlavní příčinou pohlavního zneužívání a vykořisťování dětí je jejich zranitelnost, která je důsledkem působení řady faktorů. Nedostatečná reakce mechanismů na prosazování práva přispívá k velké rozšířenosti těchto jevů a obtíže jsou dále prohlubovány tím, že určité formy trestných činů překračují hranice států. Oběti se často zdráhají zneužití oznámit. Rozdíly v trestním právu a postupech členských států mohou vést k odlišnému způsobu vyšetřování či stíhání a odsouzení pachatelé mohou být i po odpykání svého trestu stále nebezpeční. Tyto problémy se vyostřily vývojem v oblasti informační technologie, který usnadnil produkci a šíření snímků zobrazujících pohlavní zneužívání dětí a zároveň zajistil pachatelům anonymitu a způsobil rozšíření odpovědnosti na více států. Snadnější cestování a rozdíly v příjmech podporují tzv. sexuální turistiku zaměřenou na děti a vedou k tomu, že pachatelé sexuálně motivovaných trestných činů spáchaných v zahraničí zůstávají často nepotrestáni. Nehledě na složitost trestního stíhání může organizovaná trestná činnost bez velkého rizika dosahovat značných zisků.Vnitrostátní právní předpisy pokrývají některé tyto problémy v odlišné míře. Nejsou však dostatečně přísné a jednotné, aby společnost mohla důrazně na tento znepokojivý jev reagovat.Nedávná Úmluva Rady Evropy CETS č. 201 o ochraně dětí před pohlavním vykořisťováním a pohlavním zneužíváním představuje v této době nejvyšší mezinárodní normu na ochranu dětí před pohlavním zneužíváním a vykořisťováním. V celosvětovém měřítku představuje hlavní mezinárodní normu Opční protokol k Úmluvě o právech dítěte týkající se prodeje dětí, dětské prostituce a dětské pornografie z roku 2000. Dosud však všechny členské státy k této Úmluvě nepřistoupily.- Platné předpisy vztahující se na oblast návrhuRámcové rozhodnutí Rady 2004/68/SVV alespoň v minimální míře sbližuje na úrovni EU právní předpisy členských států tím, že činí trestnými nejzávažnější formy pohlavního zneužívání a vykořisťování dětí, rozšiřuje vnitrostátní soudní příslušnost a poskytuje obětem minimální pomoc. Ačkoli byly požadavky celkově splněny, vykazuje rámcové rozhodnutí několik nedostatků. Slaďuje právní předpisy pouze v omezeném počtu trestných činů, neřeší nové formy zneužívání a vykořisťování prostřednictvím informačních technologií, neodstraňuje překážky bránící trestnímu stíhání mimo území daného státu, neřeší všechny specifické potřeby dětských obětí a neobsahuje přiměřená opatření pro předcházení těchto trestných činů.Další platné či plánované iniciativy EU se zčásti zabývají některými problémy, které se týkají rovněž sexuálních trestných činů spáchaných na dětech. Patří mezi ně rozhodnutí Rady 2000/375/SVV ze dne 29. května 2000 o boji proti dětské pornografii na internetu, rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, rámcové rozhodnutí Rady 2005/222/SVV ze dne 24. února 2005 o útocích proti informačním systémům, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 854/2005/ES ze dne 11. května 2005 o zavedení víceletého programu Společenství pro podporu bezpečnějšího využívání internetu a nových on-line technologií a rámcové rozhodnutí Rady 2008/947/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání na rozsudky a rozhodnutí o probaci za účelem dohledu nad probačními opatřeními a alternativními tresty.- Soulad s ostatními politikami a cíli UnieCíle jsou zcela v souladu s evropskou politikou podpory, ochrany a dodržování práv dětí v rámci vnitřních a vnějších politik EU. Evropská unie výslovně uznává ochranu práv dětí v Listině základních práv Evropské unie, konkrétně v článku 24. Komise si dále ve svém sdělení Směrem ke strategii EU o právech dítěte stanovila za cíl maximálně využít svých stávajících politik a nástrojů, aby chránila děti před násilím a pohlavním vykořisťováním v rámci EU i mimo ni. Tyto cíle jsou rovněž v souladu s Programem pro bezpečnější internet, který má podpořit bezpečnější využívání internetu a nových on-line technologií, zejména pro děti, a bojovat proti nedovolenému obsahu.Tento návrh byl podrobně přezkoumán s cílem zajistit, aby jeho ustanovení byla zcela slučitelná se základními právy a především s lidskou důstojností, zákazem mučení a nelidského nebo ponižujícího zacházení či trestu, právy dětí, právem na svobodu a bezpečnost, svobodou projevu a informací, ochranou osobních údajů, právem na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a zásadami zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů.Zvláštní pozornost byla věnována článku 24 Listiny základních práv Evropské unie, v němž se stanoví povinnost jednat v zájmu zajištění nezbytné ochrany dětí. Podle tohoto článku mají děti právo na ochranu a péči nezbytnou pro jejich blaho. Kromě toho se v něm požaduje, aby byl ve všech opatřeních týkajících se dětí, bez ohledu na to, zda jsou prováděna veřejnými orgány nebo soukromými institucemi, prvořadým hlediskem nejvlastnější zájem dítěte, což je rovněž zakotveno v Úmluvě OSN o právech dítěte.Ustanovení o trestnosti nových forem zneužívání prostřednictvím internetu, uznávání zvláštních vyšetřovacích metod, zákazu výkonu určitých činností a o výměně informací, aby se zajistilo provádění navrhovaného rozhodnutí v celé EU, byla přezkoumána zejména s ohledem na právo na respektování soukromého a rodinného života a právo na ochranu osobních údajů (článek 8 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, články 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie). Ustanovení o posílení prosazování práva v případě zveřejňování a šíření materiálů týkajících se zneužívání dětí, propagace dětské pornografie nebo podněcování k pohlavnímu zneužívání dětí a o mechanismu, který by zablokoval přístup k internetovým stránkám obsahujícím dětskou pornografii, byla přezkoumána především s ohledem na svobodu projevu (článek 10 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, článek 11 Listiny základních práv Evropské unie).2. KONZULTACE ZÚČASTNĚNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADŮ- Konzultace zúčastněných stranMetody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentůKonzultace s celou řadou odborníků v dané oblasti proběhly na třech různých zasedáních zaměřených na pohlavní zneužívání dětí, pohlavní vykořisťování dětí a na obchodování s lidmi. Jednalo se zejména o představitele vlád členských států, členy odborné skupiny Komise pro otázky obchodování s lidmi, členy mezinárodních organizací, zejména Rady Evropy a UNICEF, členy nevládních organizací, zástupce akademické obce, výzkumných středisek a jiných veřejných institucí. Řada odborníků a organizací následně zaslala připomínky a poskytla informace.Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahuZ konzultací vyplynuly tyto klíčové poznatky:- potřeba začlenit nová ustanovení z Úmluvy Rady Evropy;- potřeba učinit trestnými formy zneužívání, které nebyly začleněny do stávajícího rámcového rozhodnutí, zejména nové formy trestných činů spáchaných prostřednictvím IT;- potřeba odstranit překážky bránící vyšetřování a trestnímu stíhání v přeshraničních případech;- potřeba zajistit komplexní ochranu obětí, především při vyšetřování a trestním řízení;- potřeba předcházet trestným činům zvláštními intervenčními programy a léčením;- potřeba zajistit, aby rozsudky a bezpečnostní opatření vztahující se na nebezpečné pachatele trestných činů v jedné zemi byly platné ve všech členských státech.Výsledky získané v průběhu konzultací byly zohledněny v posouzení dopadů. Některé návrhy učiněné různými zúčastněnými stranami během konzultací nebyly do návrhu začleněny, a to z různých důvodů, které jsou vysvětleny v posouzení dopadů.- Sběr a využití výsledků odborných konzultacíNebylo třeba využít externích odborných konzultací.- Posouzení dopadůJako prostředku k dosažení cíle byly posouzeny různé politické možnosti.- Politická možnost 1): Žádné nové opatření ze strany EUEvropská unie by nepřijala žádná nová opatření (právní předpisy, nepolitické nástroje, finanční podporu) zaměřená na boj proti pohlavnímu zneužívání a vykořisťování dětí a členské státy by mohly pokračovat v procesu podpisu a ratifikace Úmluvy Rady Evropy.- Politická možnost 2): Doplnit stávající právní předpisy nelegislativními opatřenímiStávající právní předpisy, zejména rámcové rozhodnutí 2004/68/SVV, by se nezměnily. Namísto toho by mohla být zavedena nelegislativní opatření na podporu koordinovaného provádění vnitrostátních právních předpisů. Mezi ně by patřila výměna informací a zkušeností v oblasti trestního stíhání, ochrana a prevence, zvyšování informovanosti, spolupráce se soukromým sektorem a podpora samoregulace či zavedení mechanismu pro sběr údajů.- Politická možnost 3): Nové právní předpisy o trestním stíhání pachatelů trestných činů, ochraně obětí a předcházení trestným činůmBylo by přijato nové rámcové rozhodnutí, které by obsahovalo ustanovení stávajícího rámcového rozhodnutí, určitá ustanovení Úmluvy Rady Evropy a další prvky, jež nejsou zahrnuty v žádném z těchto dokumentů. Nové rámcové rozhodnutí by se zabývalo trestním stíháním pachatelů, ochranou obětí a předcházením tohoto jevu.- Politická možnost 4): Nové souhrnné právní předpisy ke zlepšení trestního stíhání pachatelů trestných činů, ochrany obětí a předcházení trestným činům (jako v možnosti 3) včetně nelegislativních opatření (jako v možnosti 2)Platná ustanovení rámcového rozhodnutí 2004/68/SVV by byla doplněna opatřeními EU zaměřenými na změnu trestního práva hmotného a příslušných postupů, ochranu obětí a předcházení trestným činům jako v možnosti 3, včetně nelegislativních opatření uvedených v možnosti 2 s cílem zlepšit provádění vnitrostátních právních předpisů.Z analýzy hospodářského dopadu, sociálních dopadů a dopadů na základní práva vyplynulo, že možnosti 3 a 4 představují nejlepší přístup k řešení problémů a dosažení cílů návrhu. Upřednostněna by měla být možnost 4, následně možnost 3.Komise provedla posouzení dopadů uvedené v pracovním programu, přičemž příslušnou zprávu lze nalézt na stránce:http://ec.europa.eu/governance/impact/cia_2009_en.htm3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU- Shrnutí navrhovaného opatřeníNové rámcové rozhodnutí zruší rámcové rozhodnutí 2004/68/SVV a jeho ustanovení budou zahrnuta do tohoto rámcového rozhodnutí spolu s těmito novými prvky:- o trestním právu hmotném obecněZávažné formy pohlavního zneužívání a vykořisťování dětí, které dosud nejsou upraveny právními předpisy EU, se stanou trestnými činy. Jedná se např. o organizaci cest, jejichž účelem je spáchání trestného činu pohlavního zneužití, tedy o zvláště důležitý, avšak ne výlučný jev související se sexuální turistikou zaměřenou na děti. Definice pojmu dětské pornografie se upraví podle definice použité v Úmluvě Rady Evropy a Opčním protokolu. Zvláštní pozornost je věnována trestným činům spáchaným na dětech ve zvlášť zranitelné situaci, např. na dětech bez doprovodu.- o nových trestných činech spáchaných prostřednictvím informačních technologií (IT)Nové formy pohlavního zneužívání a vykořisťování umožněné využíváním IT se stanou trestnými činy. Jedná se o vědomé získávání přístupu k dětské pornografii, aby byly upraveny případy, ve kterých prohlížení dětské pornografie na internetových stránkách bez stahování či uchovávání obrazů nenaplňuje skutkovou podstatu „držení“ nebo „zprostředkovávání“ dětské pornografie. Do rámcového rozhodnutí bude ve smyslu znění uvedeného v Úmluvě Rady Evropy rovněž začleněn nový trestný čin navazování kontaktu s dětmi za účelem jejich pohlavního zneužití (tzv. grooming).- o trestním vyšetřování a zahajování trestního řízeníRámcové rozhodnutí by bylo rozšířeno o řadu ustanovení, která by usnadnila vyšetřování trestných činů a podávání žalob. Obsahovalo by rovněž mechanismus na koordinaci trestního stíhání v případech řízení v rámci různých soudních pravomocí, může však být nahrazen, jakmile se přijme návrh rámcového rozhodnutí Rady o předcházení kompetenčním sporům v trestním řízení a jejich řešení[1].- o stíhání trestných činů spáchaných v zahraničíByla by změněna pravidla o soudní příslušnosti, aby se zajistilo, že pachatelé pohlavního zneužívání a vykořisťování dětí, kteří pocházejí z EU, byli stíháni i tehdy, pokud se dopustili trestného činu mimo EU v rámci tzv. sexuální turistiky.- o ochraně obětíDo rámcového rozhodnutí budou začleněna nová ustanovení, aby se zajistilo, že oběti budou mít snadnější přístup k opravným prostředkům a nebudou trpět účastí v trestním řízení.- o předcházení trestným činůmV rámcovém rozhodnutí by byly provedeny změny, které by napomohly předcházení pohlavnímu zneužívání a vykořisťování dětí prostřednictvím řady opatření zaměřených na pachatele, kteří se již v minulosti dopustili trestného činu, aby se předešlo opětovnému páchání trestných činů a omezil přístup k dětské pornografii na internetu. Cílem omezení tohoto přístupu je snížit oběh dětské pornografie tím, že se znesnadní užívání veřejně přístupných internetových stránek. Nejde však o náhradu opatření k odstranění obsahu u zdroje nebo ke stíhání pachatelů trestných činů.V důsledku toho by návrh v mnoha směrech zvýšil úroveň ochrany stanovenou Úmluvou Rady Evropy. Pokud jde o obsah, návrh zahrnuje prvky, které nejsou obsaženy v Úmluvě Rady Evropy, např. prosazování zákazu výkonu činností předpokládajících styk s dětmi pro pachatele sexuálně motivovaných trestných činů na úrovni celé EU, zablokování přístupu na internetové stránky s dětskou pornografií, trestnost nucení dítěte k sexuálním praktikám se třetími osobami, pohlavní zneužívání dětí prostřednictvím internetu a doložku o beztrestnosti obětí zneužití z řad dětí. Návrh rovněž překračuje rámec závazků uvedených v Úmluvě Rady Evropy ohledně výše trestu, bezplatného právního poradenství pro dětské oběti a potlačování činností podporujících zneužívání a sexuální turistiku zaměřenou na děti. Z formálního hlediska začleňování ustanovení Úmluvy Rady Evropy do práva EU urychlí přijímání vnitrostátních opatření v porovnání s vnitrostátními ratifikačními postupy a zajistí lepší kontrolu provádění.- Právní základČlánek 29, čl. 31 odst. 1 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii.- Zásada subsidiarityZásada subsidiarity se vztahuje na činnosti Evropské unie.Členské státy nemohou dostatečným způsobem dosáhnout cílů návrhu z těchto důvodů:Pohlavní vykořisťování a pohlavní zneužívání dětí má výrazný přeshraniční rozměr, který je nejvíce patrný v oblasti dětské pornografie a sexuální turistiky zaměřené na děti, projevuje se však také v potřebě zajistit dětem ve všech členských státech ochranu před pachateli trestných činů ze všech členských států, kteří mohou bez omezení cestovat. Tato situace si žádá opatření na úrovni EU, především v návaznosti na rámcové rozhodnutí Rady 2004/68/SVV a rozhodnutí Rady 2000/375/SVV[2], neboť jednotlivé členské státy nemohou cíl účinné ochrany dětí v dostatečné míře splnit.Opatření Evropské unie mohou lépe dosáhnout cílů návrhu z těchto důvodů:Návrh ve větší míře sblíží hmotné trestní právo a procesní pravidla členských států, což bude mít kladný dopad na boj proti těmto zločinům. Za prvé se tímto způsobem zabrání častějšímu páchání těchto trestných činů v členských státech, které mají méně přísná pravidla, za druhé, jednotné definice pojmů umožňují podpořit výměnu užitečných běžných údajů a zkušeností a také srovnatelnost údajů, a za třetí se zjednoduší mezinárodní spolupráce. Návrh rovněž zlepší ochranu dětských obětí. Jedná se o humanitární imperativ a také o předpoklad pro to, aby oběti poskytovaly důkazy potřebné k trestnímu stíhání. Posílena bude rovněž účinnost preventivních opatření v celé EU.Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity.- Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu/těchto důvodů:Toto rámcové rozhodnutí se omezuje na minimum nutné k dosažení uvedených cílů na evropské úrovni a nepřekračuje rámec toho, co je pro tento účel nezbytné.- Volba nástrojůNavrhované nástroje: rámcové rozhodnutí.Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů:V oblasti policejní a justiční spolupráce v boji proti zločinům, jakými jsou např. pohlavní zneužívání a pohlavní vykořisťování dětí, pouze rámcové rozhodnutí umožňuje sbližování právních předpisů jednotlivých států.Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů:Nelegislativní opatření a samoregulace by zlepšily situaci v určitých oblastech, ve kterých má provádění těchto opatření zásadní význam. V dalších oblastech, ve kterých je nutné přijmout nové právní předpisy, by přínosy byly jen mírné. To se týká trestního stíhání a odsouzení za trestné činy zahrnující různé formy zneužívání a vykořisťování dětí, na které by se měly výslovně vztahovat právní předpisy ( nulla poena sine lege , článek 7 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, článek 49 Listiny základních práv EU), a určitých opatření zabývajících se zasahováním do základních práv, které je třeba rovněž přijímat „v souladu s právními předpisy“ (články 8 a 10 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv EU).4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKYNávrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.5. DOPLŇKOVÉ INFORMACE- Zrušení platných právních předpisůPřijetí návrhu povede ke zrušení platných právních předpisů.2009/xxxx (CNS)NávrhRÁMCOVÉHO ROZHODNUTÍ RADYo boji proti pohlavnímu zneužívání a pohlavnímu vykořisťování dětí a proti dětské pornografii, kterým se zrušuje rámcové rozhodnutí 2004/68/SVVRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 31 odst. 1 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Pohlavní zneužívání a pohlavní vykořisťování dětí, včetně dětské pornografie, představují závažné porušování lidských práv a základního práva dítěte na harmonickou výchovu a vývoj.(2) Dětská pornografie, kterou tvoří vyobrazení pohlavního zneužívání dětí, a jiné zvlášť závažné formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí stále narůstají a šíří se využíváním nových technologií a internetu.(3) Rámcové rozhodnutí Rady 2004/68/SVV o boji proti pohlavnímu vykořisťování dětí a dětské pornografii[4] sbližuje právní předpisy členských států s cílem učinit trestnými nejzávažnější formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí, rozšířit vnitrostátní soudní příslušnost a poskytnout obětem minimální úroveň pomoci.(4) Opční protokol k Úmluvě OSN o právech dítěte týkající se prodeje dětí, dětské prostituce a dětské pornografie a zejména Úmluva Rady Evropy o ochraně dětí před pohlavním vykořisťováním a zneužíváním představují významné kroky v procesu posilování mezinárodní spolupráce v této oblasti.(5) Závažné trestné činy, jakými jsou pohlavní vykořisťování dětí a dětská pornografie, vyžadují komplexní přístup zahrnující stíhání pachatelů trestných činů, ochranu dětských obětí a předcházení tomuto jevu. Všechna opatření zaměřená na boj proti těmto trestným činům je třeba provádět v nejlepším zájmu dítěte a při dodržování jeho práv. Rámcové rozhodnutí 2004/68/SVV je třeba nahradit novým nástrojem, který poskytne takový ucelený právní rámec, aby bylo dosaženo požadovaného účelu.(6) Závažné formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí by měly podléhat účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím. Jedná se zejména o nové formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování umožněné využíváním informačních technologií. Rovněž definice dětské pornografie by měla být upřesněna a měla by se přiblížit definicím obsaženým v mezinárodních nástrojích.(7) Vyšetřování trestných činů a podávání žalob v trestních řízeních by se mělo usnadnit, aby se vzaly v úvahu obtíže, které musí dětské oběti při oznamování zneužití překonávat, a anonymita pachatelů trestných činů v kybernetickém světě.(8) Měla by se změnit pravidla o soudní příslušnosti, aby se zajistilo, že pachatelé pohlavního zneužívání a vykořisťování dětí, kteří pocházejí z Evropské unie, budou stíháni i tehdy, pokud se dopustí trestného činu mimo Evropskou unii, zejména v rámci tzv. sexuální turistiky.(9) Dětské oběti by měly mít snadný přístup k opravným prostředkům a neměly by trpět účastí v trestním řízení.(10) Aby se předešlo opakovanému páchání trestných činů a aby se tento jev v co největší míře omezil, měli by se pachatelé trestných činů podrobit posouzení své nebezpečnosti a možného rizika opakování sexuálně motivovaných trestných činů spáchaných na dětech a měli by mít na základě dobrovolnosti přístup k účinným intervenčním programům nebo opatřením.(11) Pokud si to nebezpečnost pachatele či možné riziko opakování trestného činu žádá, mělo by se pachatelům trestných činů, kteří byli odsouzeni, případně dočasně nebo trvale zabránit ve výkonu činností, u nichž se předpokládá pravidelný styk s dětmi. Mělo by se umožnit provádění takových zákazů v rámci celé EU.(12) V rámci boje proti dětské pornografii, zejména v případech, ve kterých jsou původní materiály umístěny mimo EU, by měl být zaveden mechanismus, jenž by z území Unie zablokoval přístup k internetovým stránkám označeným jako stránky obsahující nebo šířící dětskou pornografii.(13) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality se toto rámcové rozhodnutí omezuje na míru nezbytně nutnou k dosažení těchto cílů na evropské úrovni a nepřekračuje rámec toho, co je pro tento účel nezbytné.(14) Toto rámcové rozhodnutí respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané v Listině základních práv Evropské unie a zejména lidskou důstojnost, zákaz mučení a nelidského nebo ponižujícího zacházení či trestu, práva dětí, právo na svobodu a bezpečnost, svobodu projevu a informací, ochranu osobních údajů, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a zásady zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů. Cílem tohoto rámcového rozhodnutí je zejména zajistit plné dodržování těchto práv. Cílem tohoto rámcového rozhodnutí není upravovat sexuální aktivity nezletilých, prováděné se souhlasem obou stran,PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:Článek 1 DefinicePro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:a) „dítětem“ každá osoba mladší 18 let;b) „dětskou pornografií“i) každý materiál, který zobrazuje dítě nebo osobu se vzhledem dítěte nebo je realistickým znázorněním neexistujícího dítěte, které se účastní skutečného nebo předstíraného jednoznačně sexuálního jednání, neboii) každé zobrazení pohlavních orgánů dítěte nebo osoby se vzhledem dítěte nebo realistického znázornění neexistujícího dítěte prvotně k sexuálním účelům;c) „dětskou prostitucí“ zneužívání dítěte k sexuálním praktikám, kdy je dítěti za jeho účast na sexuálních praktikách placeno nebo mu jsou poskytovány či slibovány jiné odměny nebo výhody bez ohledu na to, zda je tato platba, slib nebo odměna poskytována dítěti či třetí osobě;d) „pornografickým představením“ vystavování před živým publikemi) dítěte, které se účastní skutečného nebo předstíraného jednoznačně sexuálního jednání neboii) pohlavních orgánů dítěte prvotně k sexuálním účelům;e) „informačním systémem“ zařízení nebo skupina propojených nebo souvisejících zařízení, z nichž jedno nebo více provádí na základě programu automatické zpracování údajů.Článek 2 Trestné činy týkající se pohlavního zneužívání1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti těchto úmyslných jednání:a) provádění sexuálních praktik s dítětem, které nedosáhlo věku, kdy je podle vnitrostátních právních předpisů způsobilé dát souhlas k pohlavnímu styku;b) provádění sexuálních praktik s dítětem, pokudi) je k nim použito nátlaku, síly nebo pohrůžek neboii) dochází ke zneužití uznávaného postavení důvěry, nadřízenosti nebo vlivu nad dítětem neboiii) dochází ke zneužití zvlášť zranitelné situace dítěte, zejména pokud se jedná o dítě s mentálním či fyzickým postižením či dítě ve stavu závislosti;c) donucování dítěte k sexuálním praktikám se třetími osobami;d) vědomé nucení dítěte, které nedosáhlo věku, kdy je podle vnitrostátních právních předpisů způsobilé dát souhlas k pohlavnímu styku, k tomu, aby bylo svědkem pohlavního zneužívání či sexuálních praktik pro sexuální účely, a to i v případě, kdy se těchto praktik samo neúčastní;(e) vědomé nucení dítěte k tomu, aby se účastnilo skutečného nebo předstíraného jednoznačně sexuálního jednání nebo vystavování pohlavních orgánů pro sexuální účely, také prostřednictvím informačních a komunikačních technologií.2. Ustanovení uvedená v odst. 1 písm. a) a e) neupravují sexuální aktivity nezletilých, prováděné se souhlasem obou stran.Článek 3 Trestné činy týkající se pohlavního vykořisťováníKaždý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti těchto úmyslných jednání:a) najímání dítěte k dětské prostituci nebo k účasti na pornografických představeních;b) donucování dítěte k dětské prostituci nebo k účasti v pornografických představeních nebo kořistění prostřednictvím dítěte nebo jiné vykořisťování dítěte k takovým účelům;c) provádění sexuálních praktik s dítětem v případech, kdy se jedná o dětskou prostituci;d) vědomá účast na pornografických představeních, v nichž účinkují děti.Článek 4 Trestné činy týkající se dětské pornografieKaždý členský stát přijme opatření k zajištění trestnosti těchto úmyslných jednání, jsou-li prováděna neoprávněně, bez ohledu na to, zda jsou prováděna prostřednictvím počítačového systému či nikoli:a) výroba dětské pornografie;b) prodej, rozšiřování nebo další předávání dětské pornografie;c) nabízení, dodávání nebo zpřístupňování dětské pornografie;d) pořizování nebo držení dětské pornografie;e) vědomé získávání přístupu k dětské pornografii prostřednictvím informačních systémů.Článek 5 Navazování kontaktu s dětmi za sexuálním účelemKaždý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti těchto úmyslných jednání:Navrhne-li dospělá osoba prostřednictvím informačního systému schůzku dítěti, které nedosáhlo věku, kdy je podle příslušných ustanovení vnitrostátních právních předpisů způsobilé dát souhlas k pohlavnímu styku, s cílem spáchat trestný čin uvedený v čl. 2 písm. a) a čl. 4 písm. a), přičemž tento návrh následují činy vedoucí k tomuto setkání.Článek 6 Navádění, napomáhání a účastenství, pokus a příprava trestných činů1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti navádění, napomáhání a účastenství při páchání některého z trestných činů uvedených v článcích 2 až 5.2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti pokusu o spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 2 až 4.3. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti těchto úmyslných jednání:a) šíření materiálů propagujících možnost spáchat některý z trestných činů uvedených v článcích 2 až 5;b) organizace cest za účelem spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 2 až 5.Článek 7 Sankce a přitěžující okolnosti1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby trestné činy uvedené v článcích 2 až 6 podléhaly trestům odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně šesti let.2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby trestné činy uvedené v článcích 2 až 6 podléhaly trestům odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně deseti let, jestliže je splněna nejméně jedna z následujících okolností, pokud tyto okolnosti nejsou již součástí skutkové podstaty trestného činu:a) dítě nedosáhlo věku, kdy je podle vnitrostátních právních předpisů způsobilé dát souhlas k pohlavnímu styku;b) trestný čin byl spáchán na dítěti ve zvlášť zranitelné situaci, zejména na dítěti s mentálním či fyzickým postižením či dítěti ve stavu závislosti;c) trestný čin byl spáchán členem rodiny, osobou žijící ve společné domácnosti s dítětem nebo osobou, která zneužila své autority;d) trestný čin byl spáchán společně několika osobami;e) trestný čin byl spáchán v rámci zločinného spolčení ve smyslu rámcového rozhodnutí 2008/841/SVV[5];f) pachatel byl již v minulosti odsouzen za trestné činy stejné povahy.3. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby trestné činy uvedené v článcích 2 až 6 podléhaly trestům odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvanácti let, jestliže je splněna nejméně jedna z následujících okolností:a) trestný čin ohrozil život dítěte;b) trestný čin byl spáchán za použití hrubého násilí nebo způsobil dítěti vážnou újmu.4. Každý členský stát může případně při zohlednění osobní situace pachatele a především posouzení rizika podle článku 16 stanovit, aby tresty uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 byly provázeny dalšími sankcemi nebo opatřeními podle vnitrostátního práva s cílem předcházet riziku opakování trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 a tato rizika minimalizovat, např. zvláštními intervenčními programy či opatřeními uvedenými v článku 17.Článek 8 Zákaz výkonu činností z důvodu odsouzení1. Pokud se v souladu s hodnocením uvedeným v článku 16 prokáže, že osoba představuje nebezpečí a že existuje riziko opakování trestného činu, každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby fyzické osobě, která byla odsouzena za některý z trestných činů uvedených v článcích 2 až 6, mohlo být dočasně nebo trvale zabráněno ve výkonu činností, které zahrnují pravidelný styk s dětmi.2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby opatření spočívající v dočasném nebo trvalém zákazu výkonu činností zahrnujících pravidelný styk s dětmi pro osoby odsouzené za některý z trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 bylo zaznamenáno do rejstříku trestů členského státu, v němž byla osoba odsouzena.3. Odchylně od čl. 7 odst. 2 a čl. 9 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady o organizaci a obsahu výměny informací z rejstříku trestů mezi členskými státy[6] přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění toho, aby za účelem účinného provádění opatření spočívajícího v dočasném nebo trvalém zákazu výkonu činností zahrnujících pravidelný styk s dětmi, především pokud žádající členský stát podmíní přístup k určitým činnostem požadavkem zaručujícím, že uchazeči nebyli odsouzeni za žádný trestný čin uvedený v článcích 2 až 6 tohoto rámcového rozhodnutí, byly poskytnuty údaje týkající se zákazu výkonu činnosti z důvodu odsouzení za jakýkoli trestný čin uvedený v článcích 2 až 6 tohoto rámcového rozhodnutí na základě žádosti podle článku 6 tohoto rámcového rozhodnutí podané ústředním orgánem členského státu, jehož je příslušná osoba státním příslušníkem, a aby osobní údaje týkající se takového zákazu poskytnuté podle čl. 7 odst. 2 a 4 tohoto rámcového rozhodnutí mohly být ve všech případech použity k tomuto účelu.4. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby opatření spočívající v dočasném nebo trvalém zákazu výkonu činností zahrnujících pravidelný styk s dětmi pro osoby odsouzené za některý z trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 uložené v jiném členském státě bylo uznáno a prosazováno.Článek 9 Odpovědnost právnických osob1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že právnické osoby lze činit odpovědnými za trestné činy uvedené v článcích 2 až 6, které v jejich prospěch spáchá jakákoli osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu dotyčné právnické osoby, která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě:a) oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu;b) pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby;c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.2. Členské státy přijmou rovněž opatření nezbytná k zajištění odpovědnosti právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 ve prospěch právnické osoby osobou jí podřízenou.3. Odpovědnost právnických osob podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní řízení proti fyzickým osobám, které se dopustí trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 nebo se na nich podílí.4. Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se „právnickou osobou“ rozumí jakýkoli právní subjekt, který má takové postavení podle platného práva, s výjimkou států nebo jiných veřejných subjektů vykonávajících státní moc a veřejných mezinárodních organizací.Článek 10 Sankce ukládané právnickým osobám1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 9 odst. 1 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a mohou zahrnovat i jiné sankce, například:a) zbavení oprávnění pobírat veřejné výhody nebo podpory;b) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;c) uložení soudního dohledu;d) zrušení rozhodnutím soudu;e) dočasné nebo trvalé uzavření provozoven, jichž bylo užito ke spáchání trestného činu.2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění možnosti postihnout právnickou osobu odpovědnou podle čl. 9 odst. 2 účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi nebo opatřeními.Článek 11 Neuplatnění sankcí vůči obětemKaždý členský stát umožní, aby děti, které se staly obětí trestných činů uvedených v článku 3 a čl. 4 písm. a), nebyly trestně stíhány nebo trestány za svou účast v protiprávních činnostech v přímém důsledku toho, že byly oběťmi těchto trestných činů.Článek 12 Vyšetřování a trestní stíhání1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby vyšetřování nebo stíhání trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 nebylo závislé na oznámení nebo obvinění učiněném obětí a aby trestní řízení pokračovalo i tehdy, pokud oběť svou výpověď stáhla.2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření umožňující stíhání všech trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 po dostatečně dlouhou dobu poté, co oběť dosáhla plnoletosti, přičemž tato doba odpovídá závažnosti příslušného trestného činu.3. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby pravidla důvěrnosti ukládaná vnitrostátním právem určitým odborníkům, kteří jsou při práci v kontaktu s dětmi, nebránila těmto odborníkům informovat útvary odpovědné za ochranu dětí o každé situaci, kdy budou mít důvodné podezření, že se dítě stalo obětí trestných činů uvedených v článcích 2 až 6.4. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby povzbudil všechny osoby, které vědí nebo se v dobré víře domnívají, že došlo k trestným činům uvedeným v článcích 2 až 6, aby tyto skutečnosti sdělily příslušným orgánům.5. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil účinné vyšetřování a stíhání trestných činů uvedených v článcích 2 až 6, které umožňují tajné operace alespoň v těch případech, v nichž se využívají informační systémy.6. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, která vyšetřovacím oddělením nebo službám umožní zjistit oběti trestných činů uvedených v článcích 2 až 6, zejména analýzou dětského pornografického materiálu, např. fotografií a audiovizuálních záznamů šířených nebo zpřístupněných prostřednictvím informačního systému.Článek 13 Příslušnost a koordinace trestního stíhání1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k určení své příslušnosti ve vztahu k trestným činům uvedeným v článcích 2 až 6 a spáchanýma) zcela nebo zčásti na jeho území nebob) některým z jeho státních příslušníků nebo osobou, která má své obvyklé bydliště na jeho území neboc) proti jednomu z jeho státních příslušníků nebo osobě, která má na jeho území své obvyklé bydliště nebod) ve prospěch právnické osoby usazené na území tohoto členského státu.2. Každý členský stát zajistí, aby se příslušnost jeho soudů vztahovala na trestné činy podle článků 4 a 5, případně podle článků 2 a 6, spáchané prostřednictvím informačního systému, do kterého bylo vstoupeno z jeho území, bez ohledu na to, zda se tento informační systém nachází na jeho území či nikoli.3. V případě stíhání jakéhokoli trestného činu uvedeného v článcích 2 až 6 spáchaného mimo území příslušného státu, pokud jde o odst. 1 písm. b), přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění toho, aby soudní příslušnost jeho soudů nebyla podřízena podmínce, že čin představuje trestný čin v místě, kde byl spáchán.4. V případě stíhání jakéhokoli trestného činu uvedeného v článcích 2 až 6 spáchaného mimo území příslušného státu, pokud jde o odst. 1 písm. b), přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění toho, aby soudní příslušnost jeho soudů nebyla podřízena podmínce, že stíhání může být zahájeno pouze na základě oznámení učiněného obětí v místě, kde byl trestný čin spáchán, nebo na základě oznámení státu, na jehož území byl trestný čin spáchán.5. Pokud trestný čin uvedený v článcích 2 až 6 spadá do soudní příslušnosti více než jednoho členského státu a pokud kterýkoli z těchto členských států může vést účinné trestní stíhání na základě stejných skutečností, příslušné členské státy společně rozhodnou o tom, který z nich bude stíhat pachatele trestných činů, aby se trestní řízení pokud možno soustředilo v jednom členském státě. Za tímto účelem se členské státy mohou obracet na Eurojust nebo na jinou instituci nebo využít jiný mechanismus, který byl zřízen na úrovni Evropské unie pro usnadnění spolupráce mezi jejich soudními orgány a pro koordinaci jejich činností.Při rozhodování, který členský stát bude stíhat pachatele trestných činů, je třeba zvláště zohlednit tyto faktory:a) členský stát, na jehož území byly tyto činy spáchány;b) členský stát, jehož je pachatel státním příslušníkem nebo v němž má trvalý pobyt;c) členský stát, ze kterého pocházejí oběti;d) členský stát, na jehož území byl pachatel zjištěn.Článek 14 Ochrana obětí a pomoc obětem1. Každý členský stát zajistí, aby osoba, která se stala obětí trestných činů podle článků 2 až 6 a jejíž věk nebylo možné zjistit a u níž existují důvody k domněnce, že se jedná o dítě, byla považována za dítě a získala okamžitý přístup k ochraně a pomoci v souladu s tímto článkem.2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby soudní orgány mohly jmenovat zvláštního zástupce oběti v případě, kdy osoby právně odpovědné za dítě podle vnitrostátního práva nesmějí z důvodu střetu zájmů mezi nimi a obětí zastupovat dítě v trestním řízení, nebo v případě, kdy je dítě bez doprovodu.3. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby zvláštní opatření, která mají oběti krátkodobě i dlouhodobě chránit a která jim mají pomoci při jejich fyzickém a psycho-sociálním zotavování, byla přijata až po konkrétním posouzení zvláštní situace každé dětské oběti při řádném zohlednění názorů, potřeb a starostí dítěte.4. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby oběti trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 měly v případě potřeby přístup k bezplatnému právnímu poradenství a k bezplatnému právnímu zastupování v trestním řízení souvisejícím s těmito trestními činy.5. Oběti trestných činů uvedených v článcích 2 až 6 se považují za zvlášť zranitelné oběti podle čl. 2 odst. 2, čl. 8 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení[7].6. Každý členský stát přijme veškerá možná opatření k zajištění vhodné pomoci pro rodinu oběti. Každý členský stát zejména v případech, kdy je to vhodné a možné, uplatní ve vztahu k této rodině článek 4 rámcového rozhodnutí Rady 2001/220/SVV.7. Ochranná opatření a opatření pomoci uvedená v tomto rámcovém rozhodnutí se použijí dodatečně k ustanovením rámcového rozhodnutí Rady o prevenci obchodování s lidmi, boji proti němu a o ochraně obětí, kterým se zrušuje rámcové rozhodnutí 2002/629/SVV.Článek 15 Účast dětských obětí na vyšetřování trestných činů a na trestním řízení1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby při vyšetřování trestných činů uvedených v článcích 2 až 6:a) výslechy dětských obětí proběhly bez zbytečného prodlení poté, co byly skutečnosti předloženy příslušným orgánům;b) výslechy dětských obětí v případě potřeby proběhly v prostorách určených nebo upravených k tomuto účelu;c) výslechy dětských obětí byly prováděny odborníky vyškolenými k tomuto účelu;d) v případě potřeby a pokud je to možné vedly všechny výslechy dětských obětí stejné osoby;e) počet výslechů byl co nejnižší a výslechy proběhly pouze, pokud je to naprosto nezbytné pro účely trestního řízení;f) dětská oběť mohla být doprovázena svým právním zástupcem nebo případně dospělou osobou podle svého výběru, pokud nebylo v souvislosti s touto osobou přijato odůvodněné rozhodnutí v opačném smyslu.2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby při vyšetřování jakéhokoli trestného činu uvedeného v článcích 2 až 6 mohly být všechny výslechy dětských obětí nebo případně dítěte, které vystupuje jako svědek, zaznamenány na video a aby tyto videozáznamy mohly být v souladu s pravidly vnitrostátního práva daného státu přijímány jako důkazy při soudním řízení.3. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby při trestním řízení souvisejícím s jakýmkoli trestným činem uvedeným v článcích 2 až 6:a) soudce mohl nařídit, aby slyšení proběhlo bez přítomnosti veřejnosti;b) dětská oběť mohla být vyslýchána v soudní síni, aniž by byla přítomna, především s využitím vhodných komunikačních technologií.Článek 16 Posouzení rizika1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby byl v případě osob odsouzených za některý trestný čin uvedený v článcích 2 až 6 vypracován posudek ohledně nebezpečí, které tato osoba představuje, a možném riziku opakování některého trestného činu uvedeného v článcích 2 až 6 s cílema) stanovit vhodné intervenční programy nebo opatření ab) zjistit potřebu zabránit pachateli dočasně či trvale ve výkonu činností předpokládajících pravidelný styk s dětmi.2. Posouzení uvedené v odstavci 1 se pravidelně opakuje, aby se zohlednily změny okolností, které mají vliv na nebezpečí, které tato osoba představuje, a na možné riziko opakování trestného činu.Článek 17 Intervenční programy a opatření1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil dostupné účinné intervenční programy nebo opatření s cílem předejít riziku opakování trestných činů sexuální povahy namířených proti dětem či toto riziko minimalizovat. Tyto programy nebo opatření jsou dostupné po celou dobu trestního řízení, ve věznici i mimo ni, v souladu s podmínkami stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech.Tyto intervenční programy nebo opatření se upraví tak, aby odpovídaly zvláštním vývojovým potřebám dětí, které se dopustily sexuálně motivovaného trestného činu, včetně dětí, které ještě nedosáhly věku trestní odpovědnosti.2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby odsouzené za trestné činy uvedené v článcích 2 až 6, u nichž existuje riziko případného opakování trestného činua) měly přístup nebo jim byl nabídnut přístup k programům či opatřením uvedeným v odstavcích 1 a 2;b) obdržely nabídku přístupu ke zvláštním programům nebo opatřením odpovídajícím nebezpečí a možnému riziku opakování některého z trestných činů uvedených v článcích 2 až 6;c) byly plně informovány o důvodech návrhu, který jim umožňuje přístup k programům nebo opatřením,d) souhlasily s účastí ve zvláštních programech nebo opatřeních s plným vědomím všech skutečností;e) mohly účast odmítnout a byly informovány o možných důsledcích jejich odmítnutí.3. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, proti nimž je vedeno trestní řízení za některý z trestných činů uvedených v článcích 2 až 6, mohly mít přístup k programům a opatřením uvedeným v odstavcích 1 a 2 za podmínek, které neporušují právo na obhajobu a právo na spravedlivý a nestranný proces, ani s ním nejsou v rozporu, a které především respektují zásadu presumpce neviny.4. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které se obávají, že mohou spáchat některý z trestných činů uvedených v článcích 2 až 6, mohly mít případně přístup k účinným intervenčním programům nebo opatřením, na jejichž základě je možné posoudit riziko spáchání trestného činu a těmto rizikům předcházet.Článek 18 Zablokování přístupu k internetovým stránkám obsahujícím dětskou pornografiiKaždý členský stát přijme nezbytná opatření, aby příslušné soudní a policejní orgány mohly nařídit nebo obdobným způsobem dosáhnout zablokování přístupu uživatelů internetu k internetovým stránkám obsahujícím nebo šířícím dětskou pornografii, s výhradou přiměřených záruk; především je třeba zajistit, aby se zablokování omezovalo jen na to, co je nezbytné, aby uživatelé byli informováni o důvodech zablokování a aby poskytovatelé obsahu byli informováni o tom, že mají možnost toto rozhodnutí napadnout.Článek 19 Místní působnostToto rámcové rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.Článek 20 Zrušení rámcového rozhodnutí 2004/68/SVVRámcové rozhodnutí 2004/68/SVV se zrušuje.Článek 21 Provedení1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím nejpozději do [DVOU LET OD JEHO PŘIJETÍ].2. Ke stejnému dni členské státy sdělí generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými se v jejich vnitrostátním právu zavádějí povinnosti vyplývající z tohoto rámcového rozhodnutí. Na základě těchto údajů a písemné zprávy předložené Komisí prověří Rada nejpozději do [ČTYŘ LET PO PŘIJETÍ], do jaké míry dosáhly členské státy souladu s tímto rámcovým rozhodnutím, a zváží potřebu dalších změn.Článek 22 Vstup v platnostToto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .V Bruselu dneZa Radupředseda / předsedkyně [1] Návrh rámcového rozhodnutí Rady o předcházení kompetenčním sporům v trestním řízení a jejich řešení, který předložily dne 20. ledna 2009 Česká republika, Polsko, Slovinsko, Slovensko a Švédsko, dokument Rady č. 5208/09.[2] Rozhodnutí Rady ze dne 29. května 2000 o boji proti dětské pornografii na internetu (Úř. věst. L 138, 9.6.2000, s. 1).[3] Úř. věst. C , , s. .[4] Úř. věst. L 13, 20.1.2004, s. 14.[5] Úř. věst. L 300, 11.11.2008, s. 42.[6] Přijaté na zasedání Rady SVV ve dnech 26.–27. února 2009. Konečné referenční údaje při zveřejnění.[7] Úř. věst. L 82, 22.3.2001, s. 1.


type: contracts

text:
 23.8.2018
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 215/30
 EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr. 234/2016
 (2016. gada 2. decembris),
 ar ko groza EEZ līguma II pielikumu (Tehniskie noteikumi, standarti, testēšana un sertifikācija) [2018/1172]
 EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,
 tā kā:
 (1)
 EEZ līgumā jāiekļauj Komisijas 2016. gada 15. jūlija Īstenošanas lēmums (ES) 2016/1174 par difenakumu saturoša biocīda atļaujas noteikumiem un nosacījumiem, kurus Spānija nodevusi izskatīšanai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 528/2012 36. pantu (1).
 (2)
 EEZ līgumā jāiekļauj Komisijas 2016. gada 15. jūlija Īstenošanas lēmums (ES) 2016/1175 par spinosadu saturoša biocīda atļaujas noteikumiem un nosacījumiem, kurus Apvienotā Karaliste iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 528/2012 36. pantu (2).
 (3)
 Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza EEZ līguma II pielikums,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 EEZ līguma II pielikumā pēc XV nodaļas 12.nnx punkta (Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2016/904) pievieno šādus punktus:
 “12.nny
 32016 D 1174: Komisijas 2016. gada 15. jūlija Īstenošanas lēmums (ES) 2016/1174 par difenakumu saturoša biocīda atļaujas noteikumiem un nosacījumiem, kurus Spānija nodevusi izskatīšanai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 528/2012 36. pantu (OV L 193, 19.7.2016., 110. lpp.).
 12.nnz
 32016 D 1175: Komisijas 2016. gada 15. jūlija Īstenošanas lēmums (ES) 2016/1175 par spinosadu saturoša biocīda atļaujas noteikumiem un nosacījumiem, kurus Apvienotā Karaliste iesniegusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 528/2012 36. pantu (OV L 193, 19.7.2016., 113. lpp.).”
 2. pants
 Īstenošanas lēmuma (ES) 2016/1174 un Īstenošanas lēmuma (ES) 2016/1175 teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā 2016. gada 3. decembrī, ja ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu (*1).
 4. pants
 Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.
 Briselē, 2016. gada 2. decembrī
 EEZ Apvienotās komitejas vārdā –
 priekšsēdētāja
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 (1) OV L 193, 19.7.2016., 110. lpp.
 (2) OV L 193, 19.7.2016., 113. lpp.
 (*1) Konstitucionālās prasības nav norādītas.


text:
Svarbus teisinis pranešimas
 |
 21999D0729(01)
 Oficialusis leidinys L 197 , 29/07/1999 p. 0051 - 0052
 EEE jungtinio komiteto sprendimasNr. 100/981998 m. spalio 30 d.iš dalies keičiantis EEE susitarimo II priedą (Techniniai reglamentai, standartai, bandymai ir sertifikavimas)EEE JUNGTINIS KOMITETAS,atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą, patikslintą Protokolu, patikslinančiu Europos ekonominės erdvės susitarimą, toliau — Susitarimas, ypač į jo 98 straipsnį,kadangi Susitarimo II priedas buvo iš dalies pakeistas 1998 m. rugsėjo 25 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 84/98 [1];kadangi 1996 m. rugsėjo 17 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1798/96, iš dalies keičiantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2377/90, nustatančio veterinarinių vaistų likučių gyvūninės kilmės maisto produktuose didžiausių kiekių nustatymo tvarką Bendrijoje, III priedą [2], turi būti įtrauktas į Susitarimą,NUSPRENDĖ:1 straipsnisSusitarimo II priedo XIII skyriaus 14 punktas (Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2377/90) papildomas tokia įtrauka:"— 396 R 1798: 1996 m. rugsėjo 17 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1798/96 (OL L 236, 1996 9 18, p. 23)."2 straipsnisKomisijos reglamento (EB) Nr. 1798/96 tekstai islandų ir norvegų kalbomis, kurie pridedami prie šio sprendimo teksto atitinkamomis kalbomis, yra autentiški.3 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja 1998 m. spalio 31 d., jei EEE jungtiniam komitetui buvo pateikti visi pranešimai pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį.4 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.Priimta Briuselyje, 1998 m. spalio 30 d.EEE jungtinio komiteto varduPirmininkasN. v. Liechtenstein[1] OL L 189, 1999 7 22, p. 56.[2] OL L 236, 1996 9 18, p. 23.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
7 юни е 158-ият ден в годината според григорианския календар (159-и през високосна). Остават 207 дни до края на годината.
 Събития
 1099 г. – Кръстоносците от Първи кръстоносен поход започват петседмична Обсада на Йерусалим.
 1494 г. – Испания и Португалия подписват под егидата на папата Договора от Тордесиляс, с който си поделят Новия свят.
 1654 г. – Луи XIV е коронясан за крал на Франция.
 1879 г. – Високата порта назначава комисия по реформите в европейските вилаети в изпълнение на чл. 23 от Берлинския договор.
 1901 г. – Светият синод свиква за първи път епархиални събори на свещениците по инициатива на митрополит Натанаил Охридски и Пловдивски и утвърждава типовия им устав на 27 март 1903.
 1905 г. – Швеция и Норвегия с договор прекратяват съществуването си като обединена държава.
 1929 г. – Папската държава е възстановена под името Ватикан, след като е ликвидирана през 1870 г.
 1942 г. – Втора световна война: Приключва Битката при Мидуей.
 1981 г. – Военновъздушните сили на Израел унищожават иракския ядрен реактор Озирак, за да предотвратят използването му за производство на ядрени оръжия.
 1982 г. – Грейсленд, имението на Елвис Пресли, отваря врати за посетители.
 1983 г. – От СССР е изстрелян автоматичен космически апарат Венера 16.
 1988 г. – Изстрелян е съветския космически апарат Союз ТМ-5, сред чийто екипаж се намира втория български космонавт Александър Александров.
 2004 г. – Открита е Централна автогара София.
 2008 г. – В Австрия и Швейцария започва Европейското първенство по футбол.
 2009 г. – В България и в други страни от Европейския съюз се провеждат Избори за Европейси парламент.
 2019 г. – Американската бой-банда Jonas Brothers издава петия си самостоятелен албум „Happiness Begins“
 Родени
 1794 г. – Пьотър Чаадаев, руски философ и публицист († 1856 г.)
 1825 г. – Ричард Блекмор, английски писател († 1900 г.)
 1838 г. – Виталиано Позели, италиански архитект († 1918 г.)
 1840 г. – Шарлота Белгийска, императрица на Мексико († 1927 г.)
 1841 г. – Карл Лемох, руски художник от немски произход († 1910 г.)
 1848 г. – Пол Гоген, френски живописец, постимпресионист († 1903 г.)
 1862 г. – Филип Ленард, унгарски физик, Нобелов лауреат († 1947 г.)
 1868 г. – Чарлс Рени Макинтош, британски архитект († 1928 г.)
 1872 г. – Александра Фьодоровна, императрица на Русия († 1918 г.)
 1877 г. – Петър Ацев, български революционер († 1939 г.)
 1877 г. – Чарлз Гловър Баркла, британски физик, Нобелов лауреат († 1944 г.)
 1879 г. – Кнуд Расмусен, гренландски антрополог († 1933 г.)
 1896 г. – Робърт Мъликен, американски физик и химик, Нобелов лауреат († 1986 г.)
 1896 г. – Имре Над, унгарски политик († 1958 г.)
 1896 г. – Фьодор Ремезов, съветски военачалник († 1991 г.)
 1897 г. – Кирил Мерецков, съветски маршал († 1968 г.)
 1905 г. – Джеймс Брадок, американски боксьор († 1974 г.)
 1907 г. – Младен Исаев, български поет и писател († 1991 г.)
 1909 г. – Джесика Тенди, американска актриса († 1994 г.)
 1917 г. – Дийн Мартин, американски актьор и певец († 1995 г.)
 1924 г. – Вили Цанков, български театрален и кинорежисьор († 2007 г.)
 1928 г. – Джеймс Айвъри, американски филмов режисьор
 1935 г. – Тецухико Асаи, японски каратист († 2006 г.)
 1940 г. – Том Джоунс, уелски певец
 1942 г. – Муамар Кадафи, либийски лидер († 2011 г.)
 1945 г. – Волфганг Шюсел, австрийски политик
 1952 г. – Лиъм Нийсън, северноирландски актьор
 1952 г. – Орхан Памук, турски писател, Нобелов лауреат
 1957 г. – Фред Варгас, френска писателка
 1958 г. – Принс, американски музикант († 2016 г.)
 1959 г. – Антим Пехливанов, български футболист
 1962 г. – Ралица Димитрова, българска актриса и режисьор
 1963 г. – Александър Праматарски, български политик
 1964 г. – Джуди Арънсън, американска актриса
 1966 г. – Златко Янков, български футболист
 1967 г. – Дейв Наваро, американски китарист
 1967 г. – Малина, българска попфолк певица
 1968 г. – Сара Париш, британска актриса
 1970 г. – Кафу, бразилски футболист
 1970 г. – Майк Модано, американски хокеист
 1972 г. – Карл Ърбан, новозеландски актьор
 1974 г. – Беър Грилс, английски пътешественик
 1975 г. – Алан Айверсън, американски баскетболист
 1976 г. – Стефан Стоянов, български сценарист и драматург
 1976 г. – Некро, американски музикант
 1981 г. – Анна Курникова, руска тенисистка
 1988 г. – Екатерина Макарова, руска тенисистка
 1990 г. – Алисън Шмит, американска състезателка по плуване
 1990 г. – Иги Азалия, австралийска певица и модел
 1990 г. – Луиза Григорова, българска актриса
 1993 г. – Джордж Езра, британски поп-певец
 Починали
 555 г. – Вигилий, римски папа (* неизв.)
 1329 г. – Робърт I, крал на Шотландия (* 1274 г.)
 1710 г. – Луиза дьо Ла Валиер, метреса на Луи XIV (* 1644 г.)
 1799 г. – Виктоар Френска, френска благородничка (* 1733 г.)
 1840 г. – Фридрих Вилхелм III, крал на Прусия (* 1770 г.)
 1888 г. – Едмон Льо Бьоф, маршал на Франция (* 1809 г.)
 1901 г. – Яким Игнатиев, български революционер (* 1870 г.)
 1903 г. – Иван Стойчев, български офицер (* 1867 г.)
 1935 г. – Иван Мичурин, руски биолог и селекционер (* 1855 г.)
 1944 г. – Вълко Димитров, деец на БЗНС, ятак (* 1885 г.)
 1944 г. – Харалампи Аничкин, български партизанин и антифашист (* 1818 г.)
 1953 г. – Геза Рохайм, унгарски психоаналитик (* 1891 г.)
 1953 г. – Димитър Влахов, македонски политически деец и журналист (* 1878 г.)
 1954 г. – Алън Тюринг, английски математик (* 1912 г.)
 1965 г. – Джуди Холидей, американска актриса († 1921 г.)
 1967 г. – Винцас Миколайтис-Путинас, литовски писател (* 1893 г.)
 1968 г. – Фьодор Токарев, съветски оръжеен конструктор (* 1871 г.)
 1973 г. – Кристине Лавант, австрийска поетеса, белетристка и художничка (* 1915 г.)
 1980 г. – Хенри Милър, американски писател (* 1891 г.)
 1985 г. – Делчо Лулчев, български инженер (* 1935 г.)
 1992 г. – Димитър Тишин, български писател (* 1913 г.)
 1995 г. – Софроний Доростолски и Червенски, български духовник (* 1897 г.)
 1997 г. – Стенли Шахтер, американски психолог (* 1922 г.)
 2005 г. – Иван Кръстев, български актьор (* 1940 г.)
 2006 г. – Абу Мусаб ал-Заркауи, йордански терорист (* 1966 г.)
 2007 г. – Майкъл Хамбъргър, британски преводач (* 1924 г.)
 2013 г. – Пиер Мороа, френски политик, министър-председател на Франция от 1981 до 1984 (* 1928 г.)
 Празници
 Световен ден за безопасност на храните
 Аржентина – Ден на журналиста
 Аржентина и Коста Рика – Ден на физика
 Мексико – Ден на свободата на словото
 Перу – Ден на националното знаме
 Испания – Ден на Републиката
 Киргизстан – Ден на финансовите и икономически работници
 Малта – Ден на мъчениците
 Норвегия – Ден на независимостта
 607


text:
 12.9.2009
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 220/40
 2009. július 17–én benyújtott kereset — CEVA kontra Bizottság
 (T-285/09. sz. ügy)
 2009/C 220/85
 Az eljárás nyelve: francia
 Felek
 Felperes: Centre d’Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Franciaország) (képviselő: J.-M. Peyrical ügyvéd)
 Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
 Kereseti kérelmek
 —
 egyrészt az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg az Európai Bizottság 2009. május 11-i 3230901933., 3230901935., 323090136. és 3230901937. sz., négy terhelési értesítéséből eredő végrehajtható okiratainak indokolásának hiányát;
 —
 másrészt az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg a Bizottság jogalap nélküli gazdagodásának veszélyét abban az esetben, ha a CEVA megtérítené 173 435 euró késedelmi kamatokkal növelt összegét;
 —
 következésképpen semmisítse meg a 2009. május 11-i 3230901933., 3230901935., 323090136. és 3230901937. sz., négy terhelési értesítésből eredő végrehajtható okiratokat;
 —
 végül állapítsa meg a Q5RS-2000-31334. sz., ún. SEAPURA szerződés rendelkezéseinek a Bizottság általi megsértését;
 —
 nevezetesen a Q5RS-2000-31334. sz. szerződés II. melléklete 22. cikke 5o 3. §-a és II. melléklete 3.5. cikke rendelkezéseinek megsértését;
 —
 következésképpen semmisítse meg a 2009. május 11-i 3230901933., 3230901935., 323090136. és 3230901937. sz., négy terhelési értesítésből eredő végrehajtható okiratokat.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 Jelen keresetével a felperes azon végrehajtható okiratok megsemmisítését kéri, amelyekkel a Bizottság egy kutatási és technológiai fejlesztési projektre vonatkozó, a Q5RS-2000-31334. sz. SEAPURA-szerződés keretében a felperesnek folyósított előleg teljes összegének visszatérítését követeli.
 Keresetének alátámasztására a felperes három jogalapra hivatkozik, amelyek az alábbiakon alapulnak:
 —
 az elégséges indokolás hiánya, amennyiben a Bizottság a szerződéses kötelezettségek felperes általi állítólagos megsértésére alapoz, anélkül azonban, hogy ezen állítás alátámasztására jogi és ténybeli indokokat hozna fel;
 —
 a jogalap nélküli gazdagodás tilalma elvének megsértése: a Bizottság által követelt teljes összeg megtérítése azzal a következménnyel járna, hogy az jogalap nélkül gazdagodna, mivel a felperes által elvégzett munkák és elkészített tanulmányok birtokába jutna anélkül, hogy ezek elvégzéséért fizetett volna;
 —
 a szerződés végrehajtása során az ellenőrzési jogkör Bizottság általi megsértése.