text:
 |
 52013PC0554
 Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades /* COM/2013/0554 final - 2013/0268 (COD) */
 SELETUSKIRI
 1. ETTEPANEKU TAUST
 1.1. Üldine taust
 Nõukogu määruses (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse
 ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades
 (edaspidi „Brüsseli I määrus”) on sätestatud normid liikmesriikide kohtute
 rahvusvahelise pädevuse kindlaksmääramiseks ja normid, mille eesmärk on vältida
 paralleelseid menetlusi eri liikmesriikide kohtutes. Samuti on määrusega nr 44/2001
 kehtestatud normid liikmesriigi kohtu otsuste tunnustamiseks ja täitmiseks
 teistes liikmesriikides. Muu hulgas on määruses reguleeritud kohtuasjade
 lahendamine intellektuaalomandi õiguste, sh patentide valdkonnas. 12. detsembril
 2012. aastal võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1215/2012
 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja
 kaubandusasjades[1]
 (edaspidi „ümbersõnastatud Brüsseli I määrus”), millega sõnastati ümber määrus
 (EÜ) nr 44/2001. Määrust (EL) nr 1215/2012 hakatakse kohaldama alates 10. jaanuarist
 2015.
 2012. aasta detsembris jõuti kokkuleppele
 nn patendipaketi osas, mis kujutas endast kahest määrusest[2] (ühtse patendi määrused) ja
 rahvusvahelisest lepingust (ühtse patendikohtu leping) koosnevat seadusandlikku
 algatust, millega pandi alus ühtse patendikaitse loomisele Euroopa Liidus.
 Ühtse patendi määrused võeti vastu 25
 liikmesriigi tõhustatud koostöö raames (osalesid kõik liikmesriigid peale
 Itaalia ja Hispaania). Enamik liikmesriike kirjutas ühtse patendikohtu
 lepingule alla 19. veebruaril 2013. Ühtse patendi määrused võimaldavad
 saada ühest registreerimiskohast ühtse toimega Euroopa patendi, mis tagab
 leiutisele ühetaolise kaitse 25 ELi liikmesriigis, vähendades seega kulusid ja
 halduskoormust.
 Ühtse patendikohtu lepingu artikli 89 lõikes 1
 on sätestatud, et leping ei jõustu enne, kui on jõustunud ümbersõnastatud
 Brüsseli I määruse muudatused, mis käsitlevad määruse seotust patendikohtu
 lepinguga. Nendel muudatustel on kaks eesmärki. Esiteks on muudatuste eesmärk
 tagada kooskõla ühtse patendikohtu lepingu ja ümbersõnastatud Brüsseli I määruse
 vahel ning teiseks reguleerida kohtualluvuse küsimust seoses ELi välistest
 riikidest pärit kostjatega.
 15. oktoobril 2012 kirjutasid need kolm
 liikmesriiki, kes on 31. märtsi 1965. aasta Beneluxi Kohtu asutamist
 ja põhikirja käsitleva lepingu osalised, alla protokollile, millega muudetakse
 kõnealust lepingut. Beneluxi kohus on Belgia, Luksemburgi ja Madalmaade ühine
 kohus, mille ülesanne on tagada Beneluxi liikmesriikide ühiste normide
 ühetaoline kohaldamine mitmesugustes valdkondades, näiteks intellektuaalse
 omandi küsimustes (eelkõige kaubamärkide, kasulike mudelite ja
 disainilahendustega seotud teatavat liiki õiguste valdkonnas). Siiani seisnes
 Beneluxi kohtu ülesanne peamiselt eelotsuste tegemises nimetatud normide
 tõlgendamise kohta. 2012. aasta protokolliga loodi aga võimalus laiendada
 Beneluxi kohtu pädevust nii, et tal oleks pädevus lahendada teatavaid Brüsseli
 I määruse reguleerimisalasse kuuluvaid asju. Selleks et Beneluxi kohtu pädevust
 laiendada, tuleb Beneluxi liikmesriikide vahelised, teatavaid konkreetseid
 valdkondi reguleerivad eraldi lepingud läbi vaadata, ning selle tagajärjel
 annaksid Belgia, Luksemburgi ja Madalmaade kohtud pädevuse sisuliselt Beneluxi
 kohtule üle. Seetõttu on sarnaselt ühtse patendikohtu lepinguga ka Beneluxi
 lepingu protokolli jõustumiseks vajalik ümbersõnastatud Brüsseli I määruse
 muutmine eesmärgiga tagada kooskõla läbivaadatud lepingu ja ümbersõnastatud
 Brüsseli I määruse vahel ning käsitleda ELi välistest riikidest pärit
 kostjatega seotud kohtualluvuse ühiste normide puudumise probleemi.
 1.2. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
 Käesoleva ettepaneku eesmärk on eelkõige teha
 võimalikuks ühtse patendikohtu lepingu jõustumine. Ühtse patendikohtu lepingu
 artikli 89 lõike 1 kohaselt sõltub lepingu jõustumine määruse (EL) nr 1215/2012
 muutmisest. Lisaks on ettepaneku eesmärk tagada nii ühtse patendikohtu lepingu
 kui ka 1965. aasta Beneluxi lepingu protokolli vastavus Brüsseli I
 määrusega.
 Ühtsest patendikohtust saab teatavate
 liikmesriikide ühine kohus ja selle suhtes hakkavad kehtima samasugused liidu
 õigusest tulenevad kohustused nagu liikmesriikide kohtute suhtes. Ühtsel
 patendikohtul on ainupädevus lahendada ühtse patendikohtu lepingu
 reguleerimisalasse kuuluvaid asju – seega asendab ta nende asjade puhul
 liikmesriigi kohut. Ühtse patendikohtu lepingus on reguleeritud pädevuste
 sisemine jaotus ühtse patendikohtu eri talituste vahel ja ühtse patendikohtu
 otsuste täitmise tagamine lepingus osalevates liikmesriikides. Beneluxi kohus
 on samuti teatavate liikmesriikide ühine kohus, millel on pädevus lahendada
 lepingus osalevate liikmesriikide poolt kindlaksmääratud asju.
 Selleks et tagada eelnimetatud lepingu ja
 protokolli ning ümbersõnastatud Brüsseli I määruse omavahel kokkusobiv ja ühtne
 kohaldamine, tuleb Brüsseli I määruses lahendada järgmised küsimused:
 1. täpsustada määruse tekstis,
 et ühtne patendikohus ja Beneluxi kohus on „kohtud” Brüsseli I määruse
 tähenduses;
 2. täpsustada kohtualluvust
 reguleerivate normide toimet ühtse patendikohtu ja Beneluxi kohtu puhul
 selliste kostjate osas, kelle alaline elukoht on liikmesriigis. Sätestada
 rahvusvahelist kohtualluvust reguleerivad ühtsed normid kolmandast riigist
 pärit kostjate kohta olukorras, kus ühtses patendikohtus või Beneluxi kohtus on
 algatatud menetlus sellise kostja suhtes ning Brüsseli I määruses ei ole
 nimetatud norme sätestatud, vaid on viidatud siseriiklikule õigusele;
 3. täpsustada samas asjas
 pooleliolevaid menetlusi (ld lis pendens) ja seotud hagisid
 reguleerivate normide kohaldamist ühelt poolt seoses ühtse patendikohtu ja
 Beneluxi kohtuga ning teiselt poolt seoses selliste liikmesriikide kohtutega,
 kes ei ole nimetatud rahvusvaheliste lepingute osalised; määrata kindlaks
 nimetatud normide toime ühtse patendikohtu lepingu artikli 83 lõikes 1 osutatud
 üleminekuaja jooksul ning
 4. selgitada kohtuotsuste
 tunnustamist ja täitmist reguleerivate normide toimet suhetes nende
 liikmesriikide vahel, kes on nimetatud rahvusvaheliste lepingute osalised, ja
 nende liikmesriikide vahel, kes ei ole nende lepingute osalised.
 Üksikasjalikum selgitus nimetatud küsimustes
 on toodud allpool punktis 3 („Ettepaneku õiguslik külg”).
 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA
 MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
 Enne patendipaketi vastuvõtmist toimus sel
 teemal põhjalik konsultatsioon. Konsultatsiooni tulemustest selgus, et vastanud
 isikud ei toeta ainult ühtse patendi loomist, vaid ka ühtse kohtualluvusrežiimi
 kehtestamist. Käesolev ettepanek teeks võimalikuks ühtse patendikohtu lepingu
 jõustumise, nagu on ette nähtud nimetatud lepingu artikli 89 lõikes 1. Kuna
 protokollis, millega muudetakse 1965. aasta lepingut Beneluxi kohtu kohta,
 on tõstatatud samad küsimused kui ühtse patendikohtu lepingus, tuleks mõlemad
 muudatused teha ühel ja samal ajal. Kohtualluvust reguleerivate normide
 küsimust kolmandatest riikidest pärit kostjate puhul hinnati põhjalikult
 komisjoni mõjuhinnangus, mis oli lisatud ettepanekule muuta määrust (EÜ) nr 44/2001
 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja
 kaubandusasjades (Brüsseli I määrus)[3].
 Mõjuhinnangus käsitleti kohtualluvuse sätete ühtlustamist kolmandatest
 riikidest pärit kostjate puhul üldiselt ning selle hinnangu järeldused on seda
 enam asjakohased ka käesolevas ettepanekus esitatud osalise ühtlustamise puhul.
 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
 Ettepanekud
 ümbersõnastatud Brüsseli I määruse muutmiseks hõlmavad
 ·
 sätteid, mis käsitlevad ühelt poolt ühtse
 patendikohtu lepingu ja 1965. aasta Beneluxi lepingu protokolli ning
 teiselt poolt Brüsseli I määruse vahelist seost;
 ·
 sätteid, millega täiendatakse kohtualluvust
 reguleerivaid ühtseid norme kolmandast riigist pärit kostjate kohta tsiviil- ja
 kaubandusvaidlustes ühtses patendikohtus ja Beneluxi kohtus asjade puhul, mida
 reguleeritakse ühtse patendikohtu lepingus või 1965. aasta Beneluxi
 lepingu protokollis.
 Need muudatused on koondatud nelja uude
 sättesse, milleks on Brüsseli I määruse artiklid 71a–71d.
 3.1. Ühtse patendikohtu ja Beneluxi kohtu
 selgesõnaline nimetamine „kohtuna” ümbersõnastatud Brüsseli I määruse
 tähenduses
 Ühtses patendikohtus on pädevused kohtu eri
 talituste vahel ära jagatud ja seega võib tekkida olukord, kus kostja peab
 osalema kohtumenetluses sellises talituses, mis ei asu selles liikmesriigis,
 kus kohus Brüsseli I määruse sätete kohaselt asuma peaks. Näiteks eeldab
 Madalmaades elav kostja, et tema vastu esitatakse hagi elukohajärgsesse
 kohtusse, nagu nähakse ette ümbersõnastatud Brüsseli I määruse artikli 4 lõikes
 1. Selle asemel võidakse esitada hagi ühtse patendikohtu pädevale kesk-,
 piirkondlikule või kohalikule talitusele, mis võib asuda Prantsusmaal,
 Saksamaal või Ühendkuningriigis (või mõnes muus liikmesriigis, sõltuvalt
 sellest, kus piirkondlikud ja kohalikud talitused luuakse). See on oluline ka
 juhul, kui kostja alaline või peamine elukoht on liikmesriigis, kes ei ole
 ühtse patendikohtu lepingu osaline. Näiteks peab litsentsisaaja, kelle alaline
 elukoht on Hispaanias, täitma litsentsilepingu kohase kohustuse Madalmaades –
 sellisel juhul esitatakse hagi Saksamaa kesktalitusse, mitte Madalmaade
 talitusse, mis oleks pädev kohus kohustuse täitmise koha järgi. Samuti võib
 kostja, sh kostja liikmesriigist, kes ei ole Beneluxi lepingu osaline, pädevuse
 üleandmise tõttu Beneluxi kohtule leida ennast kohtust, mis ei asu selles
 liikmesriigis, kus kohus Brüsseli I määruse sätete kohaselt asuma peaks. Kuigi
 Brüsseli I määruse artikliga 71 on lubatud liikmesriikide osalemine konkreetset
 valdkonda käsitlevates konventsioonides, ei luba see uute konventsioonide
 vastuvõtmist. Seetõttu on vaja selgitada, et nii ühtset patendikohut kui ka
 Beneluxi kohut tuleb käsitada liikmesriigi kohtuna Brüsseli I määruse
 tähenduses, tagades sellega, et määrust kohaldatakse nende kohtute suhtes
 täielikult.
 Ümbersõnastatud Brüsseli I määrus ei sisalda
 termini „kohus” määratlust. Määruse artiklis 3 on sätestatud, et „kohtu” mõiste
 Brüsseli I määruse tähenduses hõlmab teatavaid konkreetseid ametiasutusi.
 Põhjenduses 11 on aga selgitatud, et termin „kohus” peaks hõlmama ka mitme
 liikmesriigi ühiseid kohtuid. Põhjenduses 11 on selgesõnaliselt viidatud
 Beneluxi kohtule, kui ta mõistab õigust Brüsseli I määruse reguleerimisalasse
 kuuluvates asjades. Põhjenduses 11 on selgitatud, et selliste ühiste kohtute
 otsuseid tuleks tunnustada ja täita vastavalt Brüsseli I määrusele. Kuid
 põhjendus ei ole õiguslikult siduv säte ega saa piisava õiguskindlusega tagada
 asjaomaste rahvusvaheliste lepingute vastavust ümbersõnastatud Brüsseli I
 määrusele, eelkõige selle artiklile 71. Seetõttu tuleb Brüsseli I määrust
 muuta. Muudatuses lähtutakse määruse artiklis 3 Ungari notari ja Rootsi
 täiteameti puhul kasutatud lähenemisviisist ning lisatakse ühtne patendikohus
 ja Beneluxi kohus selgesõnaliselt kui asutused, mida „kohtu” mõiste määruse
 tähenduses hõlmab. Teksti loetavuse huvides koondatakse kõik ühtse patendikohtu
 ja Beneluxi kohtu lepinguga seotud muudatused nelja uude sättesse (uued
 artiklid 71a–71d).
 Täpsustades, et nii ühtset patendikohut kui ka
 Beneluxi kohut tuleb käsitada „kohtuna” ümbersõnastatud Brüsseli I määruse
 tähenduses, tagatakse, et nende kohtute rahvusvaheline kohtualluvus määratakse
 kindlaks Brüsseli I määruse kohaselt. Eelkõige tagatakse, et isegi kui kostja
 eeldab, et tema vastu esitatakse hagi konkreetses liikmesriigis vastavalt
 Brüsseli I määruse normidele, võib tema vastu hagi esitada ka ühtse
 patendikohtu talitusse või Beneluxi kohtusse, mis asub muus liikmesriigis, kui
 Brüsseli I määruse sätete kohaselt määratud liikmesriigi kohus. Kostjate jaoks
 õiguskindluse ja ettenähtavuse parandamiseks tuleb see territoriaalse
 kohtualluvuse erisus Brüsseli I määruse tekstis selgelt välja tuua.
 3.2. Kohtualluvust reguleerivate normide
 toime ühelt poolt seoses ühtse patendikohtu ja Beneluxi kohtuga ning teiselt
 poolt seoses nende liikmesriikide kohtutega, kes ei ole ühtse patendikohtu
 lepingu või 1965. aasta Beneluxi lepingu protokolli osalised
 Selleks et nimetatud rahvusvaheliste lepingute
 ja ümbersõnastatud Brüsseli I määruse omavahel kokkusobiv ja ühtne kohaldamine
 oleks täielikult läbipaistev, tuleks Brüsseli I määruses ette näha, kuidas
 kohaldatakse selle määruse kohtualluvust reguleerivaid norme ühtse patendikohtu
 ja Beneluxi kohtu suhtes, samamoodi nagu see on sätestatud Brüsseli I määruse
 artiklis 71 muude konkreetset valdkonda käsitlevate rahvusvaheliste
 konventsioonide kohta. Sarnased selgitused on esitatud näiteks ka 2007. aasta
 tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste
 tunnustamise ja täitmise konventsiooni (Lugano konventsioon) artiklites 64 ja 67.
 Brüsseli I määruse uues sättes, artikli 71b
 lõikes 1 on seega sätestatud, et pädevus kuulub ühtsele patendikohtule või Beneluxi
 kohtule igal juhul, kui Brüsseli I määruse sätete kohaselt kuuluks pädevus ühe
 vastavas lepingus osaleva liikmesriigi kohtule. Ja vastupidi – ühtsel
 patendikohtul ja Beneluxi kohtul ei ole pädevust, kui Brüsseli I määruse
 kohaselt ei ole pädevust lepingus osaleva liikmesriigi kohtul (näiteks juhul,
 kui Brüsseli I määruse sätete kohaselt alluks asi sellise liikmesriigi kohtule,
 kes ei ole lepinguosaline).
 3.3. Kohtualluvust reguleerivate normide
 täiendamine kolmandate riikide kostjate puhul
 Ühtse patendikohtu lepingu artiklis 31 on
 sätestatud, et ühtse patendikohtu rahvusvaheline pädevus määratakse kindlaks
 kooskõlas määrusega (EL) nr 1215/2012 või, kui see on asjakohane, tsiviil- ja
 kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise
 ja täitmise konventsiooniga (Lugano konventsioon). Kuid kuna ümbersõnastatud
 Brüsseli I määruse ja 2007. aasta Lugano konventsiooni kohaselt määratakse
 kohtualluvus kindlaks vastavalt siseriiklikule õigusele (vt määruse artikkel 6
 ja Lugano konventsiooni artikkel 4), ei ole selge, milliste normide kohaselt
 tuleks kindlaks määrata kohtualluvus selliste mitme liikmesriigi ühiste kohtute
 puhul, nagu näiteks ühtne patendikohus ja Beneluxi kohus. Lisaks tekitaks viide
 ühe või teise riigi õigusele ühtse patendikohtu eri talituste puhul ühtses
 kohtualluvuse määramise süsteemis õiguskaitse kättesaadavuses ebavõrdsust, mida
 ei saa objektiivselt põhjendada.
 Sarnast küsimust
 on juba käsitletud kehtivas kaubamärgimääruses (nõukogu määrus (EÜ) nr 207/2009
 ühenduse kaubamärgi kohta) ja disainilahenduse määruses (nõukogu määrus (EÜ) nr
 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta), mis mõlemad sisaldavad täielikku
 ühtset normistikku kohtualluvuse reguleerimiseks juhul, kui kostja on pärit
 kolmandast riigist.
 Seetõttu tuleb
 täiendada ümbersõnastatud Brüsseli I määruse kohtualluvust reguleerivaid norme
 selliste asjade osas, mis kuuluvad ühtse patendikohtu ja Beneluxi kohtu
 pädevusse juhul, kui tegemist on ELi välistes riikides elavate kostjatega.
 Ühtsed kohtualluvust reguleerivad normid kehtivad juba teatavate olukordade
 jaoks (nagu näiteks erandlik kohtualluvus patentide registreerimist või
 kehtivust käsitlevate asjade puhul ja kohtualluvuse kokkulepete puhul), kuid
 mitte teiste olukordade puhul (näiteks patentide rikkumisega seotud menetlused
 või litsentsilepingud juhul, kui kohtualluvuse kokkulepet ei ole).
 Uue artikli 71b lõikega 2 laiendatakse
 seepärast Brüsseli I määruse kohtualluvust reguleerivate normide kehtivust
 asjade suhtes, mis hõlmavad ELi välistes riikides elavaid kostjaid. Lisaks
 tagatakse ühtse patendikohtu ja Beneluxi kohtu pädevus võtta ajutisi meetmeid,
 sh kaitsemeetmeid ka juhul, kui asja sisuline lahendamine kuulub kolmanda riigi
 kohtu pädevusse. Nimetatud norme kohaldatakse uues, laiendatud ulatuses, ilma
 et see piiraks 2005. aastal Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahel
 sõlmitud lepingu kohaldamist, milles on käsitletud tsiviil- ja kaubandusasjade
 kohtualluvust ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist ja
 millega on juba reguleeritud Taani kostjate õiguslik olukord, ning samu
 küsimusi käsitleva 2007. aasta Lugano konventsiooni kohaldamist, millega
 on juba reguleeritud Šveitsi, Norra ja Islandi kostjate olukord.
 Tänu Brüsseli I määruse kohtualluvust
 reguleerivate normide kehtivuse laiendamisele on juurdepääs õiguskaitsele
 ühtses patendikohtus ja Beneluxi kohtus tagatud olukorras, kus kostja ei ela
 ELi liikmesriigis, ning olukorras, kus kostja elab ELi liikmesriigis. Lisaks on
 juurdepääs õiguskaitsele tagatud olenemata sellest, milline ühtse patendikohtu
 kohtuaste või talitus nõuet menetlema hakkab.
 Lisaks luuakse uue artikli 71b lõikega 3
 väljaspool ELi elavat kostjat hõlmavate vaidluste jaoks veel üks täiendav
 kohtualluvuse võimalus. Nimelt on ettepanekus sätestatud, et EList väljastpoolt
 pärit kostja võib kaevata kohtusse selles paigas, kus asub talle kuuluv
 vallasvara, eeldusel et vara väärtus ei ole nõude väärtusega võrreldes
 ebaproportsionaalselt väike ja et vaidlus on piisavalt seotud selle
 liikmesriigiga, kus esimesena kohtusse pöörduti. Vara asukoha järgse
 kohtualluvusega lahendatakse olukorrad, kus kostja ei ela alaliselt liidus.
 Selline norm kehtib juba päris paljudes liikmesriikides ja selle eelis on, et
 kohtuotsust saab täita selle tegemise riigis. Selline lahendus sobib ümbersõnastatud
 Brüsseli I määruse üldise filosoofiaga paremini kokku kui normid, mis
 reguleerivad kohtualluvust muudel juhtudel, nagu näiteks eelnimetatud
 kaubamärgi- ja disainilahenduse määruse normid, mille kohaselt võib hagi
 kolmandast riigist pärit kostja vastu esitada eelkõige selle liikmesriigi
 kohtusse, kus elab hageja (forum actoris). Kohtualluvuse määramine vara
 asukoha järgi võib tagada asja kuulumise ühtse patendikohtu või Beneluxi kohtu
 alluvusse juhul, kui Brüsseli I määruse laiendatud kohtualluvuse normidega ei
 ole kohtualluvust ette nähtud ja kui selline kohtualluvus oleks asjakohane. Kui
 kohtualluvus määrata vara asukoha järgi, tagaks see näiteks, et sellise asja
 puhul, kus Türgi kostja rikub mitut liikmesriiki ja Türgit hõlmavast Euroopa patendist
 tulenevaid õigusi, kuuluks kohtualluvus ühtsele patendikohtule.
 3.4. Paralleelseid menetlusi (ld lis
 pendens) ja seotud hagisid reguleerivate normide toime ühelt poolt seoses
 ühtse patendikohtu ja Beneluxi kohtuga ning teiselt poolt seoses nende liikmesriikide
 kohtutega, kes ei ole ühtse patendikohtu lepingu või 1965. aasta Beneluxi
 lepingu protokolli osalised
 Uue sättega artiklis 71c nähakse ette, et
 ümbersõnastatud Brüsseli I määruse paralleelseid menetlusi ja seotud hagisid
 reguleerivaid norme kohaldatakse ühelt poolt ühtse patendikohtu ja Beneluxi
 kohtu ning teiselt poolt nende liikmesriikide kohtute vahel, kes ei ole
 asjaomase rahvusvahelise lepingu osalised. Lisaks sätestatakse selles artiklis
 ka, et ümbersõnastatud Brüsseli I määruse norme kohaldatakse juhul, kui ühtse
 patendikohtu lepingu artikli 83 lõikes 1 osutatud üleminekuaja jooksul
 algatatakse menetlus ühelt poolt ühtses patendikohtus ja teiselt poolt
 nimetatud lepingus osaleva liikmesriigi kohtus.
 3.5. Kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist
 reguleerivate normide toime suhetes nende liikmesriikide vahel, kes on ühtse
 patendikohtu lepingu ratifitseerinud, ja nende liikmesriikide vahel, kes ei ole
 seda lepingut ratifitseerinud
 Selleks et nimetatud rahvusvaheliste lepingute
 ja ümbersõnastatud Brüsseli I määruse omavahel kokkusobiv ja ühetaoline
 kohaldamine oleks täielikult läbipaistev, tuleks Brüsseli I määruses ette näha,
 kuidas kohaldatakse selle määruse kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist
 reguleerivaid norme suhetes nende liikmesriikide vahel, kes on nimetatud
 rahvusvaheliste lepingute osalised, ja nende liikmesriikide vahel, kes ei ole
 nimetatud lepingute osalised. Ümbersõnastatud Brüsseli I määruse artikkel 71
 sisaldab sarnaseid sätteid muude konkreetset valdkonda käsitlevate rahvusvaheliste
 konventsioonide kohta ning selliseid sätteid sisaldavad ka 2007. aasta
 tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste
 tunnustamise ja täitmise konventsiooni (Lugano konventsiooni) artiklid 64 ja 67.
 Uue artikliga 71d reguleeritakse seega ühtse
 patendikohtu ja Beneluxi kohtu otsuste tunnustamist ja täitmist
 liikmesriikides, kes ei ole vastavate rahvusvaheliste lepingute osalised, aga
 ka nimetatud lepingute reguleerimisalasse kuuluvates asjades tehtud otsuste
 tunnustamist ja täitmist, juhul kui otsus on tehtud liikmesriigis, kes ei ole
 vastava rahvusvahelise lepingu osaline, ning otsust tuleb tunnustada ja täita
 liikmesriikides, kes on nimetatud lepingu osalisriigid.
 2013/0268 (COD)
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
 millega muudetakse määrust (EL) nr 1215/2012
 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja
 kaubandusasjades
 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
 NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
 lepingut, eriti selle artikli 67 lõiget 4 ning artikli 81 lõike 2 punkte a, c
 ja e,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 olles edastanud seadusandliku akti eelnõu
 riikide parlamentidele,
 võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
 Sotsiaalkomitee arvamust[4],
 toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
 ning arvestades järgmist:
 (1) 19. veebruaril 2013
 kirjutasid teatavad liikmesriigid alla ühtset patendikohut käsitlevale
 lepingule. Selles lepingus on sätestatud, et leping ei jõustu enne neljanda kuu
 esimest päeva pärast seda, kui on jõustunud määruse (EL) nr 1215/2012
 muudatused, mis käsitlevad määruse seotust ühtse patendikohtu lepinguga.
 (2) 15. oktoobril 2012
 kirjutasid need kolm liikmesriiki, kes on 31. märtsil 1965. aastal
 sõlmitud Beneluxi Kohtu asutamist ja põhikirja käsitleva lepingu osalised, alla
 protokollile, millega muudeti kõnealust lepingut ja loodi võimalus laiendada
 Beneluxi kohtu pädevust nii, et kohus saaks lahendada teatavaid määruse (EL) nr
 1215/2012 reguleerimisalasse kuuluvaid asju.
 (3) Eelnimetatud rahvusvaheliste
 lepingute seost määrusega (EL) nr 1215/2012 on vaja reguleerida.
 (4) Ühtset patendikohut ja
 Beneluxi kohut tuleks selle määruse tähenduses käsitada kohtutena, et tagada
 õiguskindlus ja ettenähtavus kostjate jaoks, kelle vastu võidakse nimetatud
 kohtutesse hagi esitada muus liikmesriigis, kui see, mis oleks määratud määruse
 (EL) nr 1215/2012 kohaselt.
 (5) Ühtne patendikohus ja
 Beneluxi kohus peaksid olema pädevad lahendama asju, mille puhul kostja alaline
 elukoht ei ole liikmesriigis. Seetõttu tuleks ühtse patendikohtu ja Beneluxi
 kohtu pädevusse kuuluvate asjade puhul kohaldada määruse (EL) nr 1215/2012
 norme selliste kostjate suhtes, kelle alaline elukoht ei ole ELi liikmesriigis.
 Kehtivate kohtualluvust reguleerivate normidega tagatakse tihe seos määrusega
 hõlmatud menetluste ja liikmesriikide territooriumi vahel ning seega on
 põhjendatud kõnealuste normide kohaldamine kostja suhtes sõltumata tema
 elukohast. Lisaks tuleks käesoleva määrusega kindlaks määrata muud olukorrad,
 mille puhul on pädevateks kohtuteks ühtne patendikohus ja Beneluxi kohus.
 (6) Käesoleva määruse norme,
 millega reguleeritakse samas asjas pooleliolevaid menetlusi (ld lis pendens)
 ja seotud hagisid ning mille eesmärk on ära hoida paralleelseid menetlusi ja
 vastuolulisi otsuseid, tuleks kohaldada juhul, kui menetlus on algatatud
 sellise liikmesriigi kohtus, kus kohaldatakse eelnimetatud rahvusvahelisi
 lepinguid, ja sellise liikmesriigi kohtus, kus neid ei kohaldata.
 (7) Käesoleva määruse norme, mis
 reguleerivad samas asjas pooleliolevaid menetlusi ja seotud hagisid, tuleks
 kohaldada ka juhul, kui ühtset patendikohut käsitleva lepingu artikli 83 lõikes
 1 osutatud üleminekuaja jooksul algatatakse menetlus nimetatud sättes
 täpsustatud teatavat liiki asjas, mis on seotud Euroopa patendiga, ühelt poolt
 ühtses patendikohtus ja teiselt poolt ühtset patendikohut käsitlevas lepingus
 osaleva liikmesriigi kohtus.
 (8) Ühtse patendikohtu ja
 Beneluxi kohtu otsuseid tuleks vastavalt käesoleva määruse sätetele tunnustada
 ja täita ka neis liikmesriikides, kes ei ole vastava rahvusvahelise lepingu
 osalisriigid.
 (9) Selliste liikmesriikide
 kohtute otsuseid, kes ei ole vastava rahvusvahelise lepingu osalisriigid,
 tuleks jätkuvalt tunnustada ja täita teistes liikmesriikides vastavalt
 käesoleva määruse sätetele.
 (10) Käesolevat määrust tuleks
 hakata kohaldama samal ajal kui määrust (EL) nr 1215/2012, et teha võimalikuks
 ühtset patendikohut käsitleva lepingu nõuetekohane jõustumine ja pädevuse
 üleandmine Beneluxi kohtule.
 (11) Seepärast tuleks määrust (EL)
 nr 1215/2012 vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
 Artikkel 1
 (1) Määruse (EL) nr 1215/2012 14.
 põhjenduse lõppu lisatakse järgmine lause:
 „Kohtualluvust reguleerivaid ühtseid norme tuleks
 kohaldada olenemata kostja alalisest elukohast ka juhul, kui mitme liikmesriigi
 ühine kohus on pädev lahendama teatavaid käesoleva määruse reguleerimisalasse
 kuuluvaid asju.”
 (2) Määrusele (EL) nr 1215/2012
 lisatakse artiklid 71a, 71b, 71c ja 71d:
 „Artikkel 71a
 1. Käesoleva määruse tähenduses on mitme
 liikmesriigi ühine kohus (edaspidi „ühine kohus”) liikmesriigi kohus juhul, kui
 vastavalt lepingule, millega kõnealune kohus asutati, on see pädev lahendama
 tsiviil- ja kaubandusasju käesoleva määruse tähenduses.
 2. Käesoleva määruse tähenduses on ühised
 kohtud järgmised kohtud:
 a) 19. veebruaril 2013 allakirjutatud
 ühtset patendikohut käsitleva lepinguga (edaspidi „ühtse patendikohtu leping”)
 asutatud ühtne patendikohus;
 b) 31. märtsil 1965 sõlmitud Beneluxi
 Kohtu asutamist ja põhikirja käsitleva lepinguga (edaspidi „Beneluxi leping”)
 asutatud Beneluxi kohus.
 Artikkel 71b
 Ühise kohtu pädevus määratakse järgmiselt.
 1. Ühine kohus on pädev asja lahendama
 juhul, kui käesoleva määruse kohaselt on ühise kohtu asutamise lepingu
 reguleerimisalasse kuuluvat asja pädev lahendama sellise liikmesriigi kohus,
 kes on ühise kohtu asutamise lepingu osalisriik.
 2. Kui kostja alaline elukoht ei ole
 liikmesriigis ja käesoleva määruse kohaselt ei ole temaga seotud asja
 kohtualluvus määratud teisiti, kohaldatakse II peatüki sätteid samamoodi nagu
 juhul, kui kostja alaline elukoht oleks liikmesriigis. Artiklit 35 kohaldatakse
 ka juhul, kui asja sisuline lahendamine kuulub kolmanda riigi kohtu pädevusse.
 3. Kui kostja alaline elukoht ei ole
 liikmesriigis ja ühegi liikmesriigi kohus ei ole käesoleva määruse kohaselt
 pädev asja lahendama, võib kostja vastu hagi esitada ühisesse kohtusse, juhul
 kui:
 a) kostjale kuuluv vara asub liikmesriigis,
 kes on ühise kohtu asutamise lepingu osalisriik,
 b) vara väärtus ei ole nõude väärtusega
 võrreldes ebaproportsionaalselt väike ning
 c) vaidlus on piisavalt seotud mis tahes
 liikmesriigiga, kes on ühise kohtu asutamise lepingu osalisriik.
 Artikkel 71c
 1. Artikleid 29–32 kohaldatakse juhul, kui
 menetlus algatatakse ühises kohtus ja sellise liikmesriigi kohtus, kes ei ole
 ühise kohtu asutamise lepingu osalisriik.
 2. Artikleid 29–32 kohaldatakse juhul, kui
 ühtse patendikohtu lepingu artikli 83 lõikes 1 osutatud üleminekuaja jooksul
 algatatakse menetlus ühtses patendikohtus ja sellise liikmesriigi kohtus, kes
 ei ole ühtse patendikohtu lepingu osalisriik.
 Artikkel 71d
 Käesolevat määrust kohaldatakse järgmiste
 kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise suhtes:
 a) ühtse patendikohtu või Beneluxi kohtu
 otsus, mida tuleb tunnustada ja täita liikmesriigis, kes ei ole ühtse patendikohtu
 lepingu või Beneluxi lepingu osalisriik, ja
 b) sellise liikmesriigi kohtu otsus, kes ei ole ühtse
 patendikohtu lepingu või Beneluxi lepingu osalisriik, ent kelle otsuseid tuleb
 tunnustada ja täita liikmesriigis, kes on ühtse patendikohtu lepingu või
 Beneluxi lepingu osalisriik.”
 Artikkel 2
 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
 pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
 Seda kohaldatakse alates 10. jaanuarist 2015.
 Käesolev määrus on tervikuna siduv ja
 aluslepingute kohaselt liikmesriikides vahetult kohaldatav.
 Brüssel,
 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu
 nimel
 president eesistuja
 [1] ELT L 351, 20.12.2012, lk 1.
 [2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1257/2012
 tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas,
 ELT L X; nõukogu määrus (EL) nr 1260/2012 tõhustatud koostöö rakendamise kohta
 ühtse patendikaitse loomise valdkonnas seoses kohaldatava tõlkekorraldusega,
 ELT L.
 [3] SEK(2010)1547 (lõplik), 14.12.2010.
 [4] ELT C [...], lk [...].


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Важна правна забележка
 |
 22002D0063
 Официален вестник n° L 238 , 05/09/2002 стр. 0032 - 0033 специално чешко издание глава 11 том 07 стр. 248 - 249 специално испанско издание глава 11 том 07 стр. 248 - 249 специално унгарско издание глава 11 том 07 стр. 248 - 249 специално литвийско издание глава 11 том 07 стр. 248 - 249 LV.ES глава 11 том 07 стр. 248 - 249 MT.ES глава 11 том 07 стр. 248 - 249 PL.ES глава 11 том 07 стр. 248 - 249 SK.ES глава 11 том 07 стр. 248 - 249 специално словенско издание глава 11 том 07 стр. 248 - 249
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 63/2002от 31 май 2002 годиназа изменение на приложение ХХI (Статистика) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокол за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение ХХI към споразумението беше изменено с Решение No 45/2002 на Съвместния комитет на ЕИП от 19 април 2002 г. [1].(2) Регламент (ЕО) No 2163/2001 на Комисията от 7 ноември 2001 г. относно техническите условия за предаването на статистически данни за автомобилни превози на товари [2] се включва в текста на споразумението,РЕШИ:Член 1Следната точка се прибавя след точка 7г (Решение 1999/35/ЕО на Комисията) от приложение ХХI към споразумението:"7д. 32001 R 2163: Регламент (ЕО) No 2163/2001 на Комисията от 7 ноември 2001 г. относно техническите условия за предаването на статистически данни за автомобилни превози на товари (ОВ L 291, 8.11.2001 г., стр. 13)."Член 2Текстовете на Регламент (ЕО) No 2163/2001 на исландски и норвежки език, които предстои да бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 1 юни 2002 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП [***] съгласно член 103, параграф 1 от споразумението са направени.Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 31 май 2002 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателP. Westerlund[1] ОВ L 154, 13.6.2002 г., стр. 32.[2] ОВ L 291, 8.11.2001 г., стр. 13.[***] Няма посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 Avis juridique important
 |
 22000D0511(01)
 Απόφαση της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧ αριθ. 13/1999, της 29ης Ιανουαρίου 1999, για την τροποποίηση του παραρτήματος XXI (Στατιστικές) της συμφωνίας για τον ΕΟΧ
 Επίσημη Εφημερίδα αριθ. L 112 της 11/05/2000 σ. 0067 - 0072
 Απόφαση της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧαριθ. 13/1999της 29ης Ιανουαρίου 1999για την τροποποίηση του παραρτήματος XXI (Στατιστικές) της συμφωνίας για τον ΕΟΧΗ ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΟΥ ΕΟΧ,Έχοντας υπόψη τη συμφωνία για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο, όπως τροποποιήθηκε από το πρωτόκολλο προσαρμογής της συμφωνίας για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο, εφεξής καλούμενη "η συμφωνία", και ιδίως το άρθρο 98,Εκτιμώντας:ότι το παράρτημα XXI της συμφωνίας τροποποιήθηκε με την απόφαση αριθ. 38/98 της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧ, της 30ής Απριλίου 1998(1)·ότι, προκειμένου να διατηρηθεί η ομοιογένεια της συμφωνίας στον τομέα των στατιστικών και να διασφαλιστούν η επεξεργασία και η διάδοση συνεκτικών και συγκρίσιμων στατιστικών πληροφοριών για την περιγραφή και τον έλεγχο όλων των κατάλληλων οικονομικών, κοινωνικών και περιβαλλοντικών θεμάτων του Ευρωπαϊκού Οικονομικού Χώρου, πρέπει να ενσωματωθούν στο παράρτημα XXI της συμφωνίας ορισμένες νομικές πράξεις που θεσπίστηκαν από την Ευρωπαϊκή Κοινότητα μετά τις τελευταίες τροποποιήσεις που επήλθαν στο παράρτημα XXI·ότι δεδομένου του μικρού μεγέθους του Λιχτενστάιν, οι απαιτήσεις όσον αφορά τις στατιστικές πρέπει να είναι περιορισμένες,ΑΠΟΦΑΣΙΖΕΙ:Άρθρο 1Το παράρτημα XXI της συμφωνίας τροποποιείται όπως διευκρινίζεται στο παράρτημα της παρούσας απόφασης.Άρθρο 2Τα κείμενα του κανονισμού (ΕΚ, Ευρατόμ) αριθ. 58/97 του Συμβουλίου(2), του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 476/97 του Συμβουλίου(3), του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 895/97 της Επιτροπής(4), του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 322/97 του Συμβουλίου(5), του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 23/97 του Συμβουλίου(6), της απόφασης 97/157/ΕΚ, Ευρατόμ της Επιτροπής(7), του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1749/96 της Επιτροπής(8) του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2214/96 της Επιτροπής(9), του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2223/96 του Συμβουλίου(10), της απόφασης 97/178/ΕΚ, Ευρατόμ της Επιτροπής(11), της οδηγίας αριθ. 96/16/ΕΚ του Συμβουλίου(12), της απόφασης 97/80/ΕΚ της Επιτροπής(13) και του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2467/96 του Συμβουλίου(14), στην ισλανδική και νορβηγική γλώσσα, τα οποία προσαρτώνται στις αντίστοιχες γλωσσικές εκδόσεις της παρούσας απόφασης, είναι αυθεντικά.Άρθρο 3Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει στις 30 Ιανουαρίου 1999, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν πραγματοποιηθεί προς τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧ όλες οι κοινοποιήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 103 παράγραφος 1 της συμφωνίας.Άρθρο 4Η παρούσα απόφαση δημοσιεύεται στο τμήμα ΕΟΧ και στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων.Βρυξέλλες, 29 Ιανουαρίου 1999.Για τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧΟ ΠρόεδροςF. Barbaso(1) ΕΕ L 310 της 19.11.1998, σ. 27.(2) ΕΕ L 14 της 17.1.1997, σ. 1.(3) ΕΕ L 75 της 15.3.1997, σ. 1.(4) ΕΕ L 128 της 21.5.1997, σ. 1.(5) ΕΕ L 52 της 22.2.1997, σ. 1.(6) ΕΕ L 6 της 10.1.1997, σ. 1.(7) ΕΕ L 60 της 1.3.1997, σ. 63.(8) ΕΕ L 229 της 10.9.1996, σ. 3.(9) ΕΕ L 296 της 21.11.1996, σ. 8.(10) ΕΕ L 310 της 30.11.1996, σ. 1.(11) ΕΕ L 75 της 15.3.1997, σ. 44.(12) ΕΕ L 78 της 28.3.1996, σ. 27.(13) ΕΕ L 24 της 25.1.1997, σ. 26.(14) ΕΕ L 335 της 24.12.1996, σ. 3.ΠΑΡΑΡΤΗΜΑτης απόφασης αριθ. 13/1999 της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧΤο παράρτημα ΧΧΙ (Στατιστικές) της συμφωνίας ΕΟΧ τροποποιείται ως εξής:Α. ΒΙΟΜΗΧΑΝΙΚΕΣ ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΕΣ1. Το σημείο 1 (οδηγία 64/475/ΕΟΚ του Συμβουλίου) αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο: "1. 397 R 0058: Κανονισμός (ΕΚ, Ευρατόμ) αριθ. 58/97 του Συμβουλίου, της 20ής Δεκεμβρίου 1996, για τις στατιστικές διάρθρωσης των επιχειρήσεων (ΕΕ L 14 της 17.1.1997, σ. 1).Για τους σκοπούς της παρούσας συμφωνίας, οι διατάξεις της οδηγίας τροποποιούνται ως εξής:α) Η Ισλανδία εξαιρείται από την υποχρέωση υποβολής των προκαταρκτικών εθνικών αποτελεσμάτων ή εκτιμήσεων, όπως απαιτείται βάσει των παραρτημάτων του παρόντος κανονισμού.β) Η Ισλανδία εξαιρείται από την υποχρέωση της NACE αναθ. 1 για τα έτη 1995 και 1996. Θα κοινοποιεί δεδομένα από την ISIC 1968 τα οποία θα έχουν μετατραπεί καταλλήλως.γ) Η Ισλανδία εξαιρείται από την υποχρέωση υποβολής δεδομένων για τα ακόλουθα συγκεκριμένα σημεία:i) παράρτημα 2 τμήμα 4 σημείο 3, ετήσιες στατιστικές επιχειρήσεων:κωδικοί: 12 13 0, 13 12 0, 13 13 1, 13 41 1, 15 12 0, 15 13 0, 15 31 0, 16 13 2, 18 12 0, 18 15 0, 18 16 0 και 20 11 0·ii) παράρτημα 2, τμήμα 4 σημείο 4, πολυετείς στατιστικές επιχειρήσεων:όλα τα στοιχεία·iii) παράρτημα 2, τμήμα 7 σημείο 2:κατανομή κατά κατηγορίες μεγέθους όσον υφορά τα αποτελέσματα πριν το 1997.δ) Οι χώρες ΕΖΕΣ δεν δεσμεύονται από την περιφερειακή κατανομή των στοιχείων, όπως απαιτείται από τον παρόντα κανονισμό.ε) Το Λιχτενστάιν εξαιρείται της υποχρέωσης συλλογής των στοιχείων που απαιτούνται από τον παρόντα κανονισμό, εκτός από τα ακόλουθα δεδομένα που αφορούν τα τμήματα C έως Κ και Μ έως Ο της στατιστικής κατάταξης των οικονομικών δραστηριοτήτων στην Ευρωπαϊκή Κοινότητα (NACE αναθ. 1):- αριθμός επιχειρήσεων (σύνολο),- αριθμός τοπικών μονάδων (σύνολο),- αριθμός απασχολούμενων (NACE αναθ. 1, τριψήφιο επίπεδο).Θα κοινοποιεί τα εν λόγω δεδομένα ετησίως, για πρώτη φορά το 2000 όσον αφορά τα δεδομένα του έτους 1999."2. Το σημείο 3 (οδηγία 72/221/ΕΟΚ του Συμβουλίου) διαγράφεται.3. Το σημείο 4β [κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 2186/93 του Συμβουλίου], το κείμενο της τροποποίησης β) αντικαθίσταται ως εξής: "Το Λιχτενστάιν εφαρμόζει από την 1η Ιανουαρίου 2000 τα απαραίτητα μέτρα για συμμόρφωση προς τον παρόντα κανονισμό."Β. ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΕΣ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟΥ ΕΜΠΟΡΙΟΥ1. Στο σημείο 8 [κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1172/95 του Συμβουλίου] προστίθεται το ακόλουθο κείμενο: ", όπως τροποποιήθηκε με:- 397 R 0476: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 476/97 του Συμβουλίου της 13ης Μαρτίου 1997 (ΕΕ L 75 της 15.3.1997, σ. 1)."2. Το σημείο 9 [κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 68/96 του Συμβουλίου] αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο: "9. 397 R 0895: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 895/97 της Επιτροπής, της 20ής Μαΐου 1997, περί της ονοματολογίας των χωρών για τις στατιστικές του εξωτερικού εμπορίου της Κοινότητας και του εμπορίου μεταξύ των κρατών μελών της (ΕΕ L 128 της 21.5.1997, σ. 1)."Γ. ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΟ ΑΠΟΡΡΗΤΟ1. Ο τίτλος "ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΟ ΑΠΟΡΡΗΤΟ" μετά το σημείο 16 αντικαθίσταται από τον τίτλο "ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΕΣ ΑΡΧΕΣ ΚΑΙ ΑΠΟΡΡΗΤΟ".2. Μετά το σημείο 17 [κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 1588/90 του Συμβουλίου] προστίθεται το ακόλουθο σημείο: "17α. 397 R 0322: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 322/97 του Συμβουλίου, της 17ης Φεβρουαρίου 1997, για τις κοινοτικές στατιστικές (ΕΕ L 52 της 22.2.1997, σ. 1)."Δ. ΔΗΜΟΓΡΑΦΙΚΕΣ ΚΑΙ ΚΟΙΝΩΝΙΚΕΣ ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΕΣΜετά το σημείο 18β [Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2744/95 του Συμβουλίου] προστίθεται το ακόλουθο σημείο: "18γ 397 R 0023: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 23/97 του Συμβουλίου, της 20ής Δεκεμβρίου 1996, για τις στατιστικές όσον αφορά το επίπεδο και τη διάρθρωση του κόστους εργασίας (ΕΕ L 6 της 10.1.1997, σ. 1).Για τους σκοπούς της παρούσας συμφωνίας, οι διατάξεις του κανονισμού τροποποιούνται ως εξής:α) Τα κράτη ΕΖΕΣ δεν δεσμεύονται υπό την περιφερειακή κατανομή των στοιχείων, όπως απαιτείται από τον παρόντα κανονισμό.β) Το Λιχτενστάιν εξαιρείται της υποχρέωσης συλλογής δεδομένων που απαιτούνται από τον παρόντα κανονισμό.γ) Το ακόλουθο κείμενο προστίθεται στο σημείο Ι του παραρτήματος μετά την αναφορά "Για τη Σουηδία: 1996":"Για την Ισλανδία: το οικονομικό έτος 1997 με την προϋπόθεση ότι κοινοποιούνται εκτιμήσεις για το οικονομικό έτος αναφοράς 1996."δ) Το ακόλουθο κείμενο προστίθεται στο σημείο ΙΙ του παραρτήματος μετά την αναφορά "6. Για την Αυστρία: ... τμήμα Ι":"7. Για την Ισλανδία: τμήματα Η, J, Κ.""Ε. ΟΙΚΟΝΟΜΙΚΕΣ ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΕΣ1. Στο σημείο 19 (οδηγία 89/130/ΕΟΚ του Συμβουλίου) προστίθεται η ακόλουθη περίπτωση: "- 397 D 0157: Απόφαση 97/157/ΕΚ, Ευρατόμ της Επιτροπής, της 12ης Φεβρουαρίου 1997 (ΕΕ L 60 της 1.3.1997, σ. 63)."2. Μετά το σημείο 19α [κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2494/95 του Συμβουλίου] προστίθεται το ακόλουθο κείμενο: "19β. 396 R 1749: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1749/96 της Επιτροπής, της 9ης Σεπτεμβρίου 1996, επί των αρχικών μέτρων για την υλοποίηση του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 2494/95 του Συμβουλίου για τους εναρμονισμένους δείκτες τιμών κατανάλωσης (ΕΕ L 229 της 10.9.1996, σ. 3).19γ. 396 R 2214: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2214/96 της Επιτροπής, της 20ής Νοεμβρίου 1996, για τη θέσπιση εναρμονισμένων δεικτών κατανάλωσης: διάδοση των υποδεικτών των ΕνΔΤΚ (ΕΕ L 296 της 21.11.1996, σ. 8).19δ. 396 R 2223: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2223/96 του Συμβουλίου, της 25ης Ιουνίου 1996, για το Ευρωπαϊκό σύστημα εθνικών και περιφερειακών λογαριασμών στην Κοινότητα (ΕΕ L 310 της 30.11.1996, σ. 1).Για τους σκοπούς της παρούσας απόφασης, οι διατάξεις του κανονισμού τροποποιούνται ως εξής:α) Τα κράτη ΕΖΕΣ δεν δεσμεύονται από την περιφερειακή κατανομή των στοιχείων που ορίζει ο παρών κανονισμός.β) Το Λιχτενστάιν δεν δεσμεύεται από τον παρόντα κανονισμό.γ) Η Ισλανδία εξαιρείται της υποχρέωσης χρησιμοποίησης της NACE Αναθ.1 για τα έτη 1995 και 1996. Θα κοινοποιεί τα δεδομένα της μετατρέποντας τα δεδομένα της ISIC 1968.δ) Στο παράρτημα Β εξαιρέσεις, όσον αφορά τους πίνακες που κοινοποιούνται για τη συμπλήρωση του ερωτηματολογίου "ESA-95" κατά χώρα, μετά το σημείο 14 (Ηνωμένο Βασίλειο) προστίθεται το ακόλουθο κείμενο:"15. Ισλανδία15.1. Εξαιρέσεις για τους πίνακες>ΘΕΣΗ ΠΙΝΑΚΑ>"19ε. 397 D 0178: Απόφαση 97/178/ΕΚ, Ευρατόμ της Επιτροπής, της 10ης Φεβρουαρίου 1997, για τον ορισμό μιας μεθοδολογίας για τη μετάβαση μεταξύ του ευρωπαϊκού συστήματος εθνικών και περιφερειακών λογαριασμών στην Κοινότητα (SEC 95) και του ευρωπαϊκού συστήματος ολοκληρωμένων οικονομικών λογαριασμών (SEC δεύτερη έκδοση) (ΕΕ L 75 της 15.3.1997, σ. 44)."ΣΤ. ΓΕΩΡΓΙΚΕΣ ΣΤΑΤΙΣΤΙΚΕΣ1. Το κείμενο του σημείου 21 (οδηγία 72/280/ΕΟΚ του Συμβουλίου) αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο: "21. 396 L 0016: Οδηγία 96/16/ΕΚ του Συμβουλίου, της 19ης Μαρτίου 1996, σχετικά με τις στατιστικές έρευνες που πρέπει να διενεργούνται στον τομέα του γάλακτος και των γαλακτοκομικών προϊόντων (ΕΕ L 78 της 28.3.1996, σ. 27).Για τους σκοπούς της παρούσας συμφωνίας, η οδηγία τροποποιείται ως εξής:α) Το Λιχτενστάιν εξαιρείται της υποχρέωσης συλλογής δεδομένων που ορίζεται βάσει της παρούσας οδηγίας.β) Η Ισλανδία και η Νορβηγία εξαιρούνται της υποχρέωσης υποβολής δεδομένων για την εσωτερική κατανάλωση γάλακτος η οποία προβλέπεται στο πρώτο άρθρο, παράγραφος 2."2. Το κείμενο του σημείου 22 (απόφαση 72/356/ΕΟΚ της Επιτροπής) αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο: "22. 397 D 0080: Απόφαση 97/80/ΕΚ της Επιτροπής, της 18ης Δεκεμβρίου 1996, σχετικά με τις διατάξεις εφαρμογής της οδηγίας 96/16/ΕΚ του Συμβουλίου σχετικά με τις στατιστικές έρευνες που πρέπει να διενεργούνται στον τομέα του γάλακτος και των γαλακτοκομικών προϊόντων (ΕΕ L 24 της 25.1.1997, σ. 26).Για τους σκοπούς της παρούσας συμφωνίας, η απόφαση τροποποιείται ως εξής:Το Λιχτενστάιν εξαιρείται της υποχρέωσης συλλογής δεδομένων στο πλαίσιο της παρούσας απόφασης."3. Στο σημείο 23 [κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 571/88 του Συμβουλίου] προστίθεται η ακόλουθη περίπτωση: "- 396 R 2467: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 2467/96 του Συμβουλίου της 17ης Δεκεμβρίου 1996 (ΕΕ L 335 της 24.12.1996, σ. 3)."4. Στο σημείο 23 [κανονισμός (ΕΟΚ) αριθ. 571/88 του Συμβουλίου], οι προσαρμογές τροποποιούνται ως εξής:i) το κείμενο της προσαρμογής α) αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο: "στο άρθρο 4, το κείμενο που αρχίζει από "και, κατά το μέτρο που οι ακόλουθες περιφερειακές μονάδες είναι τοπικά σημαντικές ..." και το οποίο τελειώνει με "... οι ιδιαίτεροι τεχνικοοικονομικοί προσανατολισμοί κατά την έννοια της εν λόγω απόφασης" δεν εφαρμόζεται"ii) το κείμενο της προσαρμογής γ) διαγράφεται,iii) το κείμενο της προσαρμογής στ) αντικαθίσταται από το ακόλουθο κείμενο: "Το Λιχτενστάιν διαβιβάζει, πριν το τέλος του 1998, το βασικά δεδομένα που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό, όπως θα προβλέπεται σε συμφωνία που θα συναφθεί με την υπηρεσία Eurostat. Θα εξεταστεί αργότερα λεπτομερέστερη μέθοδος λαμβάνοντας υπόψη τη βασική έρευνα για το 1999/2000."


type: wikipedia

text:
Rešica (v minulosti Rešta, , ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie, ktorá leží v bezprostrednej blízkosti maďarskej štátnej hranice.
 Polohopis
 Obec leží 29 kilometrov juhozápadne od Košíc približne kilometer od maďarskej štátnej hranice. Najbližšími obcami sú Janík ležiaci západne, Buzica vzdialená na východ a maďarská obec Kány, ktorá sa nachádza približne južne od Rešice.
 Dejiny
 Prvá zmienka o Rešici pochádza z roku 1319, keď sa obec spomína pod názvom Rechita. V listinách z nasledujúcich storočí sa uvádzajú názvy Rechyte (1395) a Restha (1630). V stredoveku patrila Rešica veľmožom z rodu Abovcov, neskôr prešla do majetku Buzického panstva a následne do správy Gedeonovcov, Fiszkovcom a iným zemepánom. V roku 1590 bola obec vyplienená a v nasledujúcich rokoch nastala jej obnova a znovuosídlenie, pričom bola oslobodená od platenia daní.
 Podľa súpisu z roku 1715 žilo v Rešici 7 poddanských rodín, podľa štatisticky z roku 1828 mala obec 83 domov, v ktorých žilo 550 obyvateľov. V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako maďarská s 557 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala už len 441 obyvateľov, prevažne maďarskej národnosti. Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období niesla obec poslovenčený názov Rešta, ale používal sa aj maďarský názov Reste. V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. V roku 1948 došlo k zmene názvu dodatočným poslovenčením koncovky -šta na Rešica. Rešičan Richard Szanyi je štvornásobným majstrom sveta v tlaku na lavičke a držiteľ svetového rekordu vo svojej kategórií s 250 kg vytlačenej váhy.
 Politika
 Starostom obce je Ing. František Bodnár, jeho zástupcom je Ondrej Weiser. Obecné zastupiteľstvo tvorí päť poslancov.
 Obyvateľstvo
 Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 žilo v Rešici 377 obyvateľov, z toho bolo 341 maďarskej, 35 slovenskej a 1 inej národnosti.
 Kultúra a zaujímavosti
 Pamiatky
 Reformovaný kostol, jednoloďová klasicistická stavba s pravouhlym ukončením presbytéria a predstavanou vežou zo začiatku 19. storočia. Interiér je plochostropý. Stavba má hladké fasády, veža je ukončená ihlancovou helmicou.
 Doprava
 Intravilánom Rešice prechádza cesta III. triedy 050171 vedúca od Perína-Chymu, ktorá sa v obci končí. Doprava obyvateľov za službami je zabezpečená pravidelnou autobusovou dopravou do Moldavy nad Bodvou a Košíc.
 Referencie
 Externé odkazy
 Oficiálna stránka obce
 Obce okresu Košice-okolie