text:
Thufir Hawat è un personaggio del ciclo di Dune di Frank Herbert.
 Biografia del personaggio
 Thufir Hawat è uno dei migliori mentat mai addestrati nella storia dell'ordine, istruito secondo un'educazione completa e tradizionale. Famoso per le eccezionali doti analitiche e intellettive, oltre che per l'abilità amministrativa, diplomatica e militare, trascorre la metà della propria vita in uno dei principali centri di addestramento per mentat con le funzioni di teorico del codice filosofico e strategico. Si dice che sia talmente brillante da suscitare la preoccupazione degli imperatori di Casa Corrino.
 Il suo primo incarico al servizio dell'Impero è presso la corte del duca Paulus Atreides, appena asceso al titolo di signore di Caladan, noto per la sua forza morale e l'intelligenza, oltre che per la grande passione per le corride in cui spesso scende in campo come torero. Come ogni mentat, oltre a essere il consigliere personale del capo della dinastia tiene la contabilità degli Atreides, ne gestisce le difese militari e i rapporti diplomatici e commerciali, ed è responsabile della sicurezza di tutti i membri della dinastia.
 Alla nascita di Leto, figlio del Duca Paulus, si prodiga nella sua educazione alla sottile arte del comando e del governo, nel proposito di fare di lui un governante autorevole e intelligente a capo di un reame inattaccabile.
 Dopo molti anni di servizio, trascorsi consolidando la posizione strategica e organizzativa degli Atreides, Thufir assiste sorpreso alla morte del Vecchio Duca durante una corrida, travolto da un toro salusano non adeguatamente drogato. Mentre assiste con precisione e costanza il giovanissimo Leto, alle prese con le sue nuove responsabilità di duca, conduce un'attenta e severa indagine durante la quale deduce che il Vecchio Duca è morto in realtà in un complotto degli Harkonnen, antica e potente dinastia da sempre ostile agli Atreides, in cui è coinvolta persino Lady Helena Atreides, vedova dello stesso Paulus. In mancanza di molte prove importanti con cui sostenere un'accusa, però, il Duca Leto si limita a esiliare la madre.
 Rimasto in carica come mentat su Caladan, Thufir continua a operare al massimo delle sue capacità, ricevendo una sempre maggiore considerazione di Leto, che lo nomina principale insegnante del figlio Paul. Quando gli Atreides emigrano su Arrakis per ordine dell'Imperatore Shaddam IV, non risulta in grado di individuare la spia degli Harkonnen, che si scopre essere il medico suk, il dott. Wellington Yueh.
 Immediatamente dopo il loro attacco, Thufir viene catturato dal barone Harkonnen, che lo avvelena, e da allora sopravvive grazie all'assunzione periodica di un antidoto. Diventa il maestro del crudele Feyd-Rautha Harkonnen, che cerca subdolamente di istigare contro il barone per vendicarsi.
 Muore alla fine del primo libro di Dune, preferendo risparmiare la vita all'amatissimo Paul, figlio del duca Leto, del cui omicidio era stato incaricato da Shaddam IV.
 Altri media
 Il personaggio di Thufir appare nel film Dune, in cui è impersonato da Freddie Jones e doppiato da Mario Bardella, e nella serie televisiva Dune - Il destino dell'universo, per l'interpretazione di Jan Vlasák, con la voce italiana di Bruno Alessandro.
 In Dune, come nel romanzo, viene catturato dagli Harkonnen e soggiogato con un veleno. In una scena eliminata dal finale viene usato come sicario di Shaddam e Feyd-Rautha contro Paul, ma anziché morire per non aver assunto l'antidoto contro il veleno apre la cardiovalvola che il Barone Harkonnen gli ha in precedenza installato nel petto, facendo fuoriuscire il proprio sangue sul pavimento.
 In Dune - Il destino dell'universo, invece, muore durante l'attacco su Arrakis da parte degli Harkonnen e dei Sardaukar.
 Hawat, Thufir
 Impiegati immaginari


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 51996PC0499(01)
 Förslag till rådets förordning (EG) om införande av euron
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 369 , 07/12/1996 s. 0008
 Förslag till rådets förordning (EG) om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron (96/C 369/05) KOM(96) 499 slutlig - 96/0249(CNS)(Framlagt av kommissionen den 18 oktober 1996)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande,med beaktande av Europeiska monetära institutets yttrande, ochmed beaktande av följande:1. Europeiska rådet bekräftade vid sitt möte i Madrid den 15-16 december 1995 att den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen skall börja den 1 januari 1999, enligt artikel 109j.4 i fördraget. Enligt artikel 109k i fördraget betecknas i medlemsstater som inför euron som en gemensam valuta som medlemsstater utan undantag.2. Det beslutades också att namnet på den europeiska valutan skall vara "euro". Det specifika namnet "euro" kommer att ersätta den allmänna beteckningen "ecu", som används i fördraget för att hänvisa till den europeiska valutaenheten. Som valuta för medlemsstaterna utan undantag kommer euron att delas in i etthundra enheter med namnet "cent".3. En rådsförordning genom vilken den rättsliga ramen för användningen av euron definieras bör antas på grundval av artikel 109l.4 tredje meningen i fördraget så snart det är känt vilka medlemsstaterna utan undantag är. Den dag då den tredje etappen börjar skall rådet enligt artikel 109l.4 första meningen i fördraget fastställa de omräkningskurser till vilka valutorna oåterkalleligen skall låsas.4. För att den gemensamma marknaden och övergången till den gemensamma valutan skall fungera smidigt är det nödvändigt att åstadkomma rättssäkerhet för deltagarna på marknaden i alla medlemsstater genom att införa vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron i god tid före början av etapp tre.5. Artikel 109l.4 tredje meningen, genom vilken rådet tillåts att genom enhälligt beslut av medlemsstaterna utan undantag vidta "övriga åtgärder som behövs för att snabbt införa . . . som dessa medlemsstaters gemensamma valuta" kommer att vara tillgänglig som rättslig grund först när det enligt artikel 109j.4 har beslutats vilka medlemsstater som uppfyller de nödvändiga villkoren för införandet av den gemensamma valutan. Det är därför nödvändigt att använda artikel 235 som rättslig grund för de bestämmelser som det finns ett brådskande behov av för att åstadkomma rättssäkerhet.6. Ecun enligt artikel 109g i fördraget och definitionen i förordning (EG) nr 3320/94 (1), kommer den 1 januari 1999 att upphöra att definieras som en valutakorg och euron kommer att bli en självständig valuta. Rådets beslut i fråga om fastställandet av omräkningskurserna kommer inte i sig att förändra ecuns värde utåt. Detta innebär att en ecu i sin egenskap av valutakorg kommer att bli en euro. Förordning (EG) nr 3320/94 blir därför överflödig och bör upphävas. Vad gäller hänvisningar till ecu i rättsliga instrument inom privaträtten kommer det att presumeras att parterna har samtyckt till att hänvisa till ecun enligt artikel 109g i fördraget och definitionen i förordning (EG) nr 3320/94. Bestämmelserna om kontinuitet kan endast nå sitt syfte att åstadkomma rättssäkerhet för marknaden om de träder i kraft så snart som möjligt.7. Det är en allmänt accepterad rättslig princip att kontinuiteten för rättsliga instrument inte skall påverkas av införandet av en ny valuta. Principen om avtalsfrihet måste respekteras. För att förstärka rättssäkerheten och klarheten är det lämpligt att uttryckligen bekräfta att principen om kontinuitet för rättsliga instrument och särskilt för avtal bör tillämpas mellan de tidigare nationella valutorna och euron samt mellan ecun enligt artikel 109g i fördraget och definitionen i förordning (EG) nr 3320/94 och euron. Detta innebär särskilt att i fråga om rättsliga instrument med fasta räntesatser ändrar införandet av euron inte den nominella räta som skall betalas av gäldenären.8. Den uttryckliga bekräftelsen av principen om kontinuitet kommer också att medverka till erkännandet av kontinuitet för avtal inom tredje lands jurisdiktion.9. Beteckningen "avtal" som används för att definiera rättsliga instrument är avsedd att omfatta bl.a. skriftliga och muntliga avtal, underförstådda avtal och avtal som framgår av parternas konkludenta handlande.10. Rådet kommer att fastställa omräkningskurserna för euron uttryckta i den nationella valutan för varje medlemsstat utan undantag i enlighet med artikel 109l.4 första meningen i fördraget. Dessa omräkningskurser bör användas för varje omräkning mellan euron och de nationella valutaenheterna eller mellan nationella valutaenheter. Vid omräkning mellan nationella valutaenheter bör en fastställd algoritm användas.11. Införandet av euron kräver avrundning av penningbelopp. Ett tidigt tillkännagivande av avrundningsregler är väsentligt för att möjliggöra förberedelser i rätt tid och en smidig övergång till den ekonomiska och monetära unionen.12. För att uppnå en hög grad av exakthet i omräkningsförfarandet bör omräkningskurserna definieras med sex signifikanta siffror. En kurs med sex signifikanta siffror innebär en kurs som har sex siffror, räknat från vänster till höger och med början på den första siffra som inte är noll.13. Enligt artikel 109f.6 i fördraget skall Europeiska monetära institutet (EMI) höras om varje förslag till gemenskapsrättsakt inom dess behörighetsområde.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 I denna förordning avses med- rättsliga instrument: lagbestämmelser, administrativa rättsakter, rättsliga beslut, avtal, ensidiga rättsakter, andra betalningsinstrument än sedlar och mynt samt andra instrument med rättslig verkan,- omräkningskurser: de omräkningskurser som oåterkalleligen fastställts av rådet enligt artikel 109l.4 första meningen i fördraget,- nationella valutaenheter: valutaenheterna i medlemsstaterna utan undantag såsom de definieras i respektive medlemsstats monetära lagstiftning dagen före början av den tredje etappen,- enheten euro: den gemensamma valutaenhet som antagits av medlemsstaterna utan undantag den 1 januari 1999.Artikel 2 1. Från och med den 1 januari 1999 skall varje hänvisning i ett rättsligt instrument till ecun enligt artikel 109g i fördraget och definitionen i rådets förordning (EG) nr 3320/94 ersättas med en hänvisning till euron till en kurs av en euro för en ecu. Hänvisningar till ecun utan en sådan definition i rättsliga instrument skall presumeras hänvisa till ecun enligt artikel 109g i EG-fördraget och definitionen i förordning (EG) nr 3320/94.2. Förordning (EG) nr 3320/94 upphävs från och med den 1 januari 1999.Artikel 3 Införandet av euron för inte medföra ändring av något villkor i ett rättsligt instrument eller leda till upphävande av eller befrielse från fullgörelse av villkoren i ett rättsligt instrument och får inte heller ge en part ensidig rätt att ändra ett rättsligt instrument eller bringa det att upphöra. Denna bestämmelse gäller förutsatt att parterna inte har avtalat något annat.Artikel 4 1. Omräkningskurserna skall fastställas som en euro uttryckt i var och en av de nationella valutorna för medlemsstaterna utan undantag. De skall fastställas med sex signifikanta siffror.2. Omräkningskurserna får inte avrundas eller avkortas vid omräkning.3. Omräkningskurserna skall användas för omräkningar åt båda hållen mellan enheten euro och de nationella valutaenheterna. Inverterade kurser som härleds från omräkningskurserna får inte användas.4. Penningbelopp som skall omräknas från en nationell valutaenhet till en annan skall först omräknas till ett belopp som uttrycks i enheten euro, avrundat till minst tre decimaler, och sedan omräknas till den andra nationella valutaenheten.Artikel 5 Penningbelopp som skall betalas eller redovisas när en avrundning sker efter en omräkning till enheten euro enligt artikel 4 skall avrundas uppåt eller nedåt till närmaste cent. Penningbelopp som omräknas till en nationell valutaenhet skall avrundas uppåt eller nedåt till närmaste underenhet eller, i avsaknad av underenheter, till närmaste enhet eller enligt nationell praxis till en multipel eller del av den nationella valutaenhetens enhet eller underenhet. Om tillämpningen av omräkningskursen ger ett resultat som ligger exakt mitt emellan skall beloppet avrundas uppåt.Artikel 6 Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.(1) Rådets förordning (EG) nr 3320/94 av den 22 december 1994 om kodifiering av befintlig gemenskapslagstiftning om definition av ecu efter ikraftträdandet av Fördraget om Europeiska unionen (EGT nr L 350, 31.12.1994, s. 27).


type: caselaw

text:
 1.6.2013
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 156/41
 A Törvényszék 2013. április 18-i ítélete — Peek & Cloppenburg kontra OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
 (T-506/11. sz. ügy) (1)
 (Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A Peek & Cloppenburg közösségi szóvédjegy bejelentése - A Peek & Cloppenburg korábbi nemzeti kereskedelmi név - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikkének (4) bekezdése)
 2013/C 156/75
 Az eljárás nyelve: német
 Felek
 Felperes: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Németország) (képviselők: kezdetben S. Abrar, később P. Lange, ügyvédek)
 Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: G. Schneider, meghatalmazott)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Peek & Cloppenburg (Hamburg, Németország) (képviselők: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, ügyvédek és I. Fowler, solicitor)
 Az ügy tárgya
 Az OHIM első fellebbezési tanácsának a Peek & Cloppenburg és Peek & Cloppenburg KG. közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2011. február 28-án hozott határozata (R 53/2005-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
 Az ítélet rendelkező része
 1.
 A Törvényszék a keresetet elutasítja.
 2.
 A Törvényszék a Peek & Cloppenburg KG-t kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 362., 2011.12.10.


text:
 7.3.2009
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 55/35
 Skarga wniesiona w dniu 16 grudnia 2008 r. — iPublish Ganske Interactive Publishing przeciwko OHIM (wizerunek urządzenia nawigacyjnego)
 (Sprawa T-555/08)
 (2009/C 55/63)
 Język postępowania: niemiecki
 Strony
 Strona skarżąca: iPublish Ganske Interactive Publishing GmbH (Hamburg, Niemcy) (przedstawiciele: V. Knies, Rechtsanwalt)
 Strona pozwana: Urząd Harmonizacji w ramach Rynku Wewnętrznego (znaki towarowe i wzory)
 Żądania strony skarżącej
 —
 Stwierdzenie nieważności decyzji Czwartej Izby Odwoławczej z dnia 3 października 2008 r. w sprawie R 709/2008-4 i
 —
 obciążenie OHIM kosztami postępowania.
 Zarzuty i główne argumenty
 Zgłoszony wspólnotowy znak towarowy: znak trójwymiarowy, przedstawiający urządzenie nawigacyjne w kolorach czarnym i niebieskim, m.in. wyróżniające się niebieskim paskiem na boku, dla towarów i usług należących do klas 9, 39 i 42 (zgłoszenie nr 6 092 639).
 Decyzja eksperta: Odrzucenie zgłoszenia
 Decyzja Izby Odwoławczej: Oddalenie odwołania
 Podniesione zarzuty: naruszenie art. 7 ust. 1 lit. b rozporządzenia (WE) nr 40/94 (1), ponieważ zgłoszony znak ma charakter w wystarczającym stopniu odróżniający.
 (1) Rozporządzenie Rady (WE) nr 40/94 z dnia 20 grudnia 1993 r. w sprawie wspólnotowego znaku towarowego (Dz.U. 1994, L 11, str. 1).


type: wikipedia

text:
talkSPORT (o Talksport) è una emittente radiofonica britannica del gruppo UTV Radio. Trasmette 24 ore al giorno notizie ed eventi sportivi.
 Partner ufficiale della Premier League, commenta in diretta la massima serie del campionato inglese di calcio, della FA Cup, della Football League e della English Premiership. Tutti gli incontri della Premier League sono trasmessi in inglese ed in altre lingue, tra cui lo spagnolo e il cinese.
 Copertura sportiva
 Talksport e Talksport 2 hanno la copertura esclusiva e non su diversi sport in UK:
 Calcio
 Premier League
 English Football League
 EFL Cup
 EFL Trophy
 FA Cup
 England friendly internationals and away qualifiers
 Community Shield
 UEFA Champions League
 UEFA Europa League
 La Liga
 FIFA World Cup
 UEFA European Football Championship
 Rugby
 Premiership Rugby
 European Rugby Champions Cup
 Anglo-Welsh Cup
 Rugby World Cup
 2017 British and Irish Lions tour to New Zealand
 The Rugby Championship
 Super League
 World Club Series
 Cricket
 ICC World Twenty20
 ICC Champions Trophy
 NatWest t20 Blast
 Royal London One-Day Cup
 Indian Premier League
 Ippica
 Grand National
 Royal Ascot
 Cheltenham Festival
 The Derby
 Tennis
 ATP World Tour Masters 1000
 ATP World Tour Finals
 French Open
 Queen's Club Championships
 Motorsport
 MotoGP
 US sport
 NFL
 Note
 Collegamenti esterni
 Emittenti radiofoniche britanniche
 Emittenti radiofoniche sportive


text:
 2.8.2008
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 197/19
 Rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. júna 2008 – Hoechst/Komisia
 (Vec T-410/03) (1)
 („Hospodárska súťaž - Kartely - Trh so sorbátmi - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES - Výpočet výšky pokút - Povinnosť odôvodnenia - Závažnosť a dĺžka trvania porušenia - Priťažujúce okolnosti - Zásada non bis in idem - Spolupráca počas správneho konania - Prístup k spisu - Dĺžka konania“)
 (2008/C 197/31)
 Jazyk konania: nemčina
 Účastníci konania
 Žalobca: Hoechst GmbH, predtým Hoechst AG (Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) (v zastúpení: pôvodne M. Klusmann a V. Turner, neskôr M. Klusmann, V. Turner a M. Rüba a nakoniec M. Klusmann a V. Turner, advokáti)
 Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: pôvodne W. Mölls, O. Beynet a K. Mojzesowicz, neskôr W. Mölls a K. Mojzesowicz, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Böhlke, advokát)
 Predmet veci
 Návrh na zrušenie, pokiaľ ide o žalobcu, rozhodnutia Komisie 2005/493/ES z 1. októbra 2003 v konaní podľa článku 81 Zmluvy o založení ES a článku 53 Dohody o EHP proti Chisso Corporation, Daicel Chemical Industries Ltd, Hoechst AG, The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd a spoločnosti Ueno Fine Chemical Industry Ltd (vec COMP/E-1/37.370 – Sorbáty) (súhrnné rozhodnutie Ú. v. EÚ L 182, 2005, s. 20), alebo, subsidiárne, zníženie výšky uloženej pokuty žalobcovi na primeranú úroveň
 Výrok rozsudku
 1.
 Spoločnosti Hoechst GmbH sa ukladá pokuta vo výške 74,25 milióna eur.
 2.
 V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
 3.
 Každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.
 (1) Ú. v. EÚ C 59, 6.3.2004.


text:
Diesel může mít více významů:
 příjmení
 Rudolf Diesel (1858–1913) – německý vynálezce vznětového motoru
 Eugen Diesel (1889–1970) – německý spisovatel, syn Rudolfa
 Vin Diesel (* 1967) – americký herec
 Jay Diesel (* 1978) – český rapper a zpěvák
 motorismus
 Motorová nafta
 Dieselův cyklus
 Vznětový motor
 Dieselová lokomotiva
 Dieselový motocykl
 jiné
 Medaile Rudolfa Diesela
 Diesel (móda) – módní značka
 Full Diesel – finská hardrocková kapela
 Rozcestníky - příjmení


type: other

text:
Óvadék (Büntetőjog) | Határozott Büntetőjogi Védelem | Vidákovics Ügyvéi Iroda
 Büntető Ügyvéd
 Az előzetes letartóztatás kapcsán sokszor felmerülő kérdés, hogy helye lehet-e óvadék kiszabásának, ha igen akkor mekkora összegre lehet számítani. Ha hozzátartozója előzetes letartóztatásba került, akkor tapasztalt ügyvéd segítségére van szüksége. A Vidákovics & Partners büntetőjogra szakosodott csapata határozott büntetőjogi védelmet nyújt az eljárás minden szakaszában. Kérjen konzultációs időpontot, és kezdje meg a felkészülést a védekezése profi szakemberek segítségével.
 Az óvadék meghatárzoásának szabályai
 Az óvadék a bíróság által meghatározott összeg, amely a terheltnek az eljárási cselekményeken való jelenlétét biztosítja.
 A bíróság a Be. 129. § (2) bekezdésének b) pontjában meghatározott esetben (a szökés elrejtőzés veszélye) a terhelt előzetes letartóztatását megszüntetheti, ha a bűncselekményre és a személyi körülményekre tekintettel az eljárási cselekményeknél a terhelt megjelenését az óvadék letétele valószínűvé teszi.
 Megállapítását a terhelt vagy a védő az előzetes letartóztatásról döntésre jogosult bíróságnál indítványozhatja. Megállapításának tárgyában – ha azt nem a tárgyaláson indítványozzák – a bíróság ülést tart, ezen az ügyészt, a terheltet és a védőt meghallgatja. Ha a védő az ülésen értesítés ellenére nem jelent meg, az ülés a védő távollétében is megtartható.
 A bíróság az óvadék összegét a terhelt személyi körülményeire és vagyoni helyzetére is figyelemmel állapítja meg. A bíróság a határozatban lakhelyelhagyási tilalmat, valamint házi őrizetet is elrendelhet. A bíróság az óvadék megállapításáról az előzetes letartóztatást elrendelő határozatában is rendelkezhet.
 A terhelt előzetes letartóztatásának óvadék ellenében történő megszüntetése ellen kizárólag az ügyész és a pótmagánvádló élhet fellebbezéssel.
 A bíróság által jogerősen megállapított óvadékot a bíróságon készpénzben kell letenni, vagy annak letételét külön jogszabályban meghatározott módon kell igazolni. Ennek megtörténte után a fogva lévő terheltet haladéktalanul szabadon kell bocsátani.
 Az óvadék megállapítása iránti indítvány elutasítása esetén a terhelt, illetőleg a védő ismételten akkor terjeszthet elő indítványt, ha ebben új körülményre hivatkozik. Ha az ismételt indítványban a terhelt, illetőleg a védő nem hivatkozik új körülményre, a bíróság az indítványt érdemi indokolás nélkül elutasíthatja.
 A letételt követően mikor rendelhetik el az előzetest?
 Az összeg letételét követően szabadlábra helyezett terhelt előzetes letartóztatását a bíróság elrendelheti, ha
 a) a terhelt az eljárási cselekményen idézés ellenére nem jelent meg, és elmaradását előzetesen alapos okkal nem mentette ki, vagy az akadály megszűnése után nyomban alapos okkal nem igazolta,
 b) az óvadék letételét követően a terhelt előzetes letartóztatásának más oka merült fel.
 (2) Az óvadék összegét a terheltnek vissza kell adni, ha
 a) – az (1) bekezdés a) pontja kivételével – a bíróság az előzetes letartóztatását elrendelte,
 b) az ügyész a nyomozást megszüntette, illetőleg annak határideje lejárt, vagy az ügyész a vádemelést elhalasztotta,
 c) a bíróság az eljárást jogerős ítélettel vagy megszüntető határozattal befejezte.
 (3) Szabadságvesztés vagy elzárás kiszabása esetében az óvadékot akkor lehet visszaadni, ha a büntetés letöltését a terhelt megkezdte vagy az előzetes fogvatartás beszámítása folytán a vele szemben jogerősen kiszabott szabadságvesztést kitöltöttnek kell tekinteni.
 (4) A terhelt elveszti a jogát az óvadék összegére, ha az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott okból a bíróság az előzetes letartóztatását rendelte el.
 484. § Katona esetében tényleges szolgálati viszonyának tartama alatt óvadék megállapításának nincs helye.
 554/H. § Kiemelt jelentőségű ügyben a bíróság az óvadék összegét a terhelt személyi körülményeire és vagyoni helyzetére is figyelemmel állapítja meg, ez azonban nem lehet kevesebb hárommillió forintnál.
 Előzetes letartóztatásba került hozzátartozója? Vegye fel a kapcsoaltot dr. Vidákovics Béla Zsolt védőügyvéddel! Kérjen konzultációs időpontot!
 Ha őrizetbe vették hozzátartozóját, akkor sürgősen büntetőjogra szakosodott, tapasztalt ügyvéd segítségére van szüksége, hogy elkerülje az előzetes letartóztatást!
 Ne késlekedjen! Lépjen kapcsolatba dr. Vidákovics Béla Zsolt védőügyvéddel.
 Határozott Büntetőjogi Védelem dr. Vidákovics Béla Zsolt Ügyvéd.
 Készen áll arra, hogy megkezdjük a védekezést?
 Hívja most a (+36) 30 357-2124-es telefonszámot
 és kérjen
 konzultációs időpontot dr. Vidákovics Béla Zsolt ügyvéddel.
 Vidákovics & PartnersKategóriák: Büntető eljárásjog|


text:
 |
 52014PC0265
 Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko nosaka aizliegumu zvejot ar dreifējošiem tīkliem, groza Padomes Regulas (EK) Nr. 850/98, (EK) Nr. 812/2004, (EK) Nr. 2187/2005 un (EK) Nr. 1967/2006 un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 894/97 /* COM/2014/0265 final - 2014/0138 (COD) */
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
 Zvejā ar dreifējošiem tīkliem
 tradicionāli tika izmantoti neliela garuma tīkli ar salīdzinoši
 mazu linuma acu izmēru, un tajā ieguva dažādu maza vai
 vidēja izmēra pelaģisko sugu zivis, kuras lielākoties
 dzīvo piekrastes apgabalos vai šķērso tos migrācijas
 laikā. Nopietnākas problēmas radās 20. gs.
 70. gadu beigās un 80. gados, kad sāka izmantot
 dreifējošus tīklus ar lielām linuma acīm un tīklu
 garums bija mērāms desmitos kilometru. Šādu lielu
 dreifējošu tīklu izmantošanas rezultātā būtiski
 pieauga netīši izraisīta aizsargājamo sugu
 īpatņu – jo īpaši vaļveidīgo, jūras
 bruņurupuču un haizivju – mirstība, un starptautiskā
 sabiedrība sāka bažīties par šo zvejas rīku ietekmi uz
 vidi.
 90. gadu sākumā, ņemot
 vērā īpašas ANO Ģenerālās asamblejas
 rezolūcijas[1],
 kurās bija pausts aicinājums noteikt moratoriju attiecībā
 uz lielapjoma pelaģisko zveju ar dreifējošiem tīkliem[2] atklātā
 jūrā, ES izstrādāja tiesību aktus par zveju ar
 dreifējošiem tīkliem.
 Tāpēc kopš 1992. gada jūnija
 Eiropas Savienībā (izņemot Baltijas jūru, Beltus un Zunda
 šaurumu) ir aizliegts turēt uz kuģa vai izmantot dreifējošus
 tīklus, kuru garums pārsniedz 2,5 km. Kopš 2002. gada ir
 aizliegts izmantot jebkādus dreifējošus tīklus neatkarīgi
 no to izmēra, ja ar tiem paredzēts iegūt Padomes
 Regulas (EK) Nr. 894/97 VIII pielikumā minēto sugu
 (neatļautu sugu) īpatņus. Turklāt ir aizliegts izkraut
 VIII pielikumā minēto sugu zivis, kas nozvejotas ar
 dreifējošiem tīkliem. Kopš 2008. gada 1. janvāra
 arī Baltijas jūrā, Beltos un Zunda šaurumā ir aizliegts
 turēt uz kuģa vai izmantot jebkāda veida dreifējošus
 tīklus.
 Tomēr pašreizējam ES tiesiskajam
 regulējumam, ko piemēro dreifējošiem tīkliem, piemīt
 trūkumi, jo spēkā esošos noteikumus ir viegli apiet. Tā
 kā nebija pieņemti ES noteikumi par zvejas rīku parametriem
 (piemēram, par maksimālo linuma acs izmēru, maksimālo
 auklas diametru, nostiepuma koeficientu utt.) un zvejas rīku izmantošanu
 (piemēram, par maksimālo attālumu no krasta, ūdenī
 atrašanās laiku, zvejas sezonu utt.) un uz kuģa bija iespējams
 turēt citus zvejas rīkus, zvejnieki varēja nelikumīgi
 izmantot dreifējošus tīklus, lai zvejotu sugas, kuru ieguve ar šo
 zvejas rīku bija aizliegta, un deklarēt, ka nozveja iegūta ar
 citu zvejas rīku (piemēram, ar āķu jedām utt.).
 Turklāt, neraugoties uz šiem noteikumiem
 par dreifējošiem tīkliem, joprojām tiek ziņots par to
 nelikumīgu izmantošanu ES ūdeņos. Pret būtisku
 neatbilstību, ko pieļāvušas dažas dalībvalstis, ir
 vērsusies arī Eiropas Savienības Tiesa divos spriedumos pret
 Franciju (C-556/07; C-479/07) un
 Itāliju (C-249/08).
 Kontroles un noteikumu izpildes centieni nav
 devuši vajadzīgos rezultātus, jo darbības mazā apjoma
 dēļ to var viegli pielāgot un izstrādāt
 stratēģijas, kā izvairīties no kontrolēm. Maza
 izmēra dreifējoši tīkli joprojām ir atļauti, un
 trūkumi ES tiesību aktos atvieglo to nelikumīgu izmantošanu.
 Tāpēc kontroles iestādēm ir ārkārtīgi
 grūti iegūt neapgāžamus pierādījumus par
 nelikumīgām darbībām un beidzot nodrošināt noteikumu
 izpildi.
 Ņemot vērā iepriekš minēto,
 ir skaidrs, ka joprojām pastāv nopietnas problēmas vides un
 saglabāšanas jomā, kas saistītas ar šiem zvejas rīkiem.
 Lai rastu risinājumu šādai
 situācijai un izpildītu ES starptautiskās saistības
 pienācīgi regulēt zveju ar dreifējošiem tīkliem,
 ierosinātajā regulā, pamatojoties uz piesardzīgu pieeju, ir
 noteikts pilnīgs aizliegums no 2015. gada 1. janvāra visos
 ES ūdeņos turēt uz kuģa vai izmantot jebkāda veida
 dreifējošus tīklus. Lai novērstu visus iespējamos
 trūkumus, tajā iekļauta arī pārstrādāta un
 vispusīgāka šā zvejas rīka definīcija.
 2. APSPRIEŠANĀS AR
 IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU
 REZULTĀTI
 Tika sagatavots ietekmes
 novērtējums, kurā ņemta vērā informācija no
 dažādiem avotiem: sabiedriskā apspriešanās internetā, divi
 koordinēti pētījumi[3],
 dalībvalstu sniegtā informācija un piezīmes, ko izteikusi
 ietekmes novērtējuma koordinācijas grupa.
 Ietekmes novērtējumā ir
 izskatīti šādi politikas risinājumi: 1) status quo; 2)
 tehnisko un/vai kontroles pasākumu izmaiņas ar mērķi
 uzlabot kontrolējamību un saderību ar vidi; 3) selektīvs
 aizliegums, proti, aizliegta zveja ar dreifējošiem tīkliem, kura
 nodara vislielāko kaitējumu stingri aizsargājamām
 sugām un/vai kurā nav iespējams novērst neatļautu sugu
 piezveju; 4) pilnīgs aizliegums zvejot ar dreifējošiem tīkliem.
 Tā kā dalībvalstis šīs
 zvejniecības neuzrauga vai uzrauga nepietiekami (gan kontroles
 vajadzībām, gan zinātniskiem mērķiem) un abos
 pētījumos paraugu ņemšana tika veikta ierobežotā
 mērā, bija ļoti grūti iegūt vispusīgu
 pārskatu par pašreizējām zvejas darbībām un to
 faktisko ietekmi uz vidi, un tāpēc dažādo politikas
 risinājumu ietekmi nebija iespējams novērtēt, izmantojot uz
 rādītājiem balstītu analīzi.
 4. risinājumam tika dota priekšroka
 salīdzinājumā ar 1., 2. un 3. risinājumu, jo tas
 lielā mērā atbilst būtiskuma, efektivitātes, lietderīguma
 un saskaņotības kritērijiem, vienlaikus nodrošinot labāko
 rezultātu vides ietekmējuma un mazāka administratīvā
 sloga ziņā. To atbalsta vairāk nekā 52 % respondentu,
 kas piedalījās sabiedriskajā apspriešanā, arī
 zvejnieku apvienības un NVO. Tāpēc 4. risinājums tika
 atzīts par piemērotāko, jo tas pamatojas uz piesardzības
 principa piemērošanu zvejniecībām, kurās varētu
 būt liels risks, ka tiks nejauši iegūti stingri aizsargājamo
 sugu īpatņi, bet kuras dalībvalstis uzrauga slikti vai neuzrauga
 vispār.
 Lielākā daļa zvejniecību,
 kurās izmanto dreifējošus tīklus, ir sezonālas, un
 iesaistītās aktīvās flotes sastāv no
 daudzfunkcionāliem kuģiem; kopā tie ir vismaz 840 kuģi
 (izņemot Baltijas jūru), kas izklaidus darbojas plašā
 teritorijā. Vairums zvejnieku ar dreifējošiem tīkliem zvejo
 tikai dažus mēnešus gadā, un daži zvejnieki dreifējošus
 tīklus izmanto pat mazāk nekā pusi mēneša gadā.
 Tāpēc nav paredzams, ka pilnīgs aizliegums izmantot dreifējošus
 tīklus radīs atbilstošu zvejnieku skaita samazinājumu, jo tie turpinās
 darboties ar citiem zvejas rīkiem, kuru izmantošana jau atļauta to
 zvejas licencē. Pamatojoties uz informāciju, kas savākta
 ietekmes novērtējuma vajadzībām, šā zvejas rīka
 izmantošanas ekonomiskie rādītāji un nozīme kuģiem un
 flotēm ļoti atšķiras, tomēr atsevišķas valsts
 mērogā tā ir neliela. Attiecībā uz flotēm, par
 kurām ir pieejami dati, piemēram, par Apvienotās Karalistes
 kuģiem, jānorāda, ka aptuveni 250 kuģi mazapjoma
 zvejā ar dreifējošiem tīkliem ir guvuši nozveju, kuras
 kopējā vērtība ir 0,14 % no Apvienotās Karalistes
 izkrāvumu kopējās vērtības 2011. gadā.
 Itālijā, kurā ir konstatēts mazāks skaits –
 aptuveni 100 aktīvu kuģu, dreifējošo tīklu
 izmantošanas ekonomiskā nozīme valsts mērogā ir maza
 (0,8 % izkrāvumu vērtības un 1,3 % izkrāvumu svara
 izteiksmē), lai gan izkrāvumu vērtība sniedzas no aptuveni
 20 % līdz 55 % (vienā zvejniecībā līdz
 90 %) no šo kuģu radītā apgrozījuma; tomēr
 peļņa, kas gūta, izmantojot dreifējošus tīklus,
 ievērojami atšķiras: tā sniedzas no 1 % līdz 54 %
 no kuģu radītā apgrozījuma, un visās Itālijas
 zvejniecībās, kas izmanto dreifējošus tīklus, tā
 vidēji ir 22 %. Kaut gan nav iespējams izslēgt, ka
 aizliegums varētu ietekmēt dažus kuģus, kuri darbojas
 šādās zvejniecībās, pilnīga aizlieguma
 vispārējā sociālekonomiskā ietekme valsts un
 apakšreģionālā mērogā ir uzskatāma par
 nenozīmīgu.
 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
 ASPEKTI
 ·
 Ierosināto pasākumu kopsavilkums
 No 2015. gada 1. janvāra visos
 ES ūdeņos un attiecībā uz visiem ES kuģiem ieviest
 pilnīgu aizliegumu turēt uz kuģa vai izmantot jebkāda veida
 dreifējošus tīklus. Ieviest pārskatītu un
 vispusīgāku termina “dreifējošie tīkli” definīciju,
 lai novērstu visus iespējamos trūkumus spēkā esošajos
 tiesību aktos.
 ·
 Juridiskais pamats
 Līguma par Eiropas Savienības
 darbību 43. panta 2. punkts.
 ·
 Subsidiaritātes princips
 Priekšlikums ir Eiropas Savienības
 ekskluzīvā kompetencē.
 ·
 Proporcionalitātes princips
 Priekšlikums ir vajadzīgs un
 piemērots tam, lai īstenotu ekosistēmas pieeju zvejniecības
 pārvaldībā. Saskaņā ar Līguma par Eiropas
 Savienību 5. panta 4. punktu šajā priekšlikumā ir
 paredzēts tikai tas, kas nepieciešams izvirzīto mērķu
 sasniegšanai.
 ·
 Juridisko instrumentu izvēle
 Ierosinātais juridiskais instruments:
 Eiropas Parlamenta un Padomes regula.
 Citi instrumenti nebūtu piemēroti
 šāda iemesla dēļ: ar šo aktu atceļ un groza spēkā
 esošas regulas, kas ir jāgroza ar citu regulu.
 4. IETEKME UZ BUDŽETU
 Šis pasākums Savienībai nerada
 papildu izdevumus.
 2014/0138 (COD)
 Priekšlikums
 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,
 ar ko nosaka aizliegumu zvejot ar
 dreifējošiem tīkliem, groza Padomes Regulas (EK) Nr. 850/98,
 (EK) Nr. 812/2004, (EK) Nr. 2187/2005 un (EK) Nr. 1967/2006 un
 atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 894/97
 EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS
 SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par
 Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta
 2. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas
 priekšlikumu,
 pēc leģislatīvā akta
 projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
 ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
 un sociālo lietu komitejas atzinumu[4],
 saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,
 tā kā:
 (1) Ar Eiropas Parlamenta un
 Padomes Regulu (ES) Nr. 1380/2013[5]
 ir izveidota pārvaldības sistēma jūras bioloģisko
 resursu saglabāšanai un to zvejniecību pārvaldībai, kas
 izmanto šos resursus.
 (2) Jūras bioloģisko
 resursu ilgtspējīgai izmantošanai būtu jābalstās uz
 piesardzīgu pieeju, kas izriet ne tikai no piesardzības principa,
 kurš minēts Līguma par Eiropas Savienības darbību
 191. panta 2. punkta pirmajā daļā, bet arī no
 Savienības starptautiskajām saistībām, kuras
 atspoguļotas Apvienoto Nāciju Organizācijas Nolīgumā
 par zivju krājumiem[6]
 un jo īpaši tā 6. pantā, un uz labāko pieejamo
 zinātnisko informāciju.
 (3) Kopējai
 zivsaimniecības politikai būtu jāpalīdz aizsargāt
 jūras vidi, ilgtspējīgi pārvaldīt visas
 komerciāliem mērķiem izmantotās sugas un jo īpaši
 vēlākais līdz 2020. gadam sasniegt labu vides
 stāvokli, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes
 Direktīvas 2008/56/EK[7]
 1. panta 1. punktā.
 (4) Ņemot vērā
 bažas par ietekmi uz vidi, ko rada liela izmēra dreifējoši
 tīkli, kuri garāki par 2,5 km un kuru izmantošana netīši
 izraisa ievērojama skaita aizsargājamo sugu īpatņu
 mirstību, vairākās ANO Ģenerālās asamblejas
 rezolūcijās – 1989. gada 22. decembra
 Rezolūcijā 44/225, 1990. gada 21. decembra
 Rezolūcijā 45/197 un 1991. gada 20. decembra
 Rezolūcijā 46/215[8] –
 tika izteikts aicinājums noteikt šo zvejas rīku izmantošanas
 moratoriju.
 (5) Tāpēc ar Padomes
 Regulu (EK) Nr. 894/97[9]
 tika izveidota pārvaldības sistēma zvejas resursu
 saglabāšanai, izmantojot tehniskus pasākumus, proti,
 vispārējs dreifējošo tīklu garuma ierobežojums līdz
 maksimāli 2,5 km, kā arī aizliegums izmantot vai turēt
 uz kuģa dreifējošus tīklus, kas paredzēti konkrētu
 sugu īpatņu ieguvei.
 (6) Turklāt ar Padomes
 Regulu (EK) Nr. 2187/2005[10]
 no 2008. gada 1. janvāra ir aizliegts izmantot vai turēt uz
 kuģa dreifējošus tīklus Baltijas jūrā, Beltos un Zunda
 šaurumā.
 (7) Saglabāšanas
 mērķi, kuri saistīti ar aizsargājamo sugu īpatņu
 netīši izraisītu mirstību un kurus tiecas sasniegt ar iepriekš
 minētajiem Savienības noteikumiem par dreifējošiem tīkliem,
 joprojām ir spēkā, un tie būtu jāpastiprina.
 (8) Skaidrības labad un
 nolūkā nodrošināt to, ka noteikumus par dreifējošiem
 tīkliem dalībvalstīs izprot un īsteno vienādi,
 būtu jāprecizē dreifējošu tīklu definīcija.
 (9) Turklāt ir
 jāpaplašina šīs definīcijas tvērums, lai tā aptvertu
 jebkādus jaunus dreifējošu zvejas tīklu veidus, kas nav
 dreifējoši žaunu tīkli, bet ir ieviesti dažās
 zvejniecībās. Ir īpaši svarīgi, lai šī definīcija
 aptvertu zvejas rīkus, kas – atšķirībā no
 dreifējošiem žaunu tīkliem – ir izgatavoti no divām vai
 vairākām linuma kārtām, kuras ir savstarpēji
 paralēli piestiprinātas augšējai virvei, tomēr tie darbojas
 tuvu ūdens virsmai tādā pašā veidā kā
 dreifējošie žaunu tīkli un rada līdzīgu ietekmi uz
 jūras resursiem, tāpēc būtu vajadzīgs saskaņots
 regulējums.
 (10) Spēkā esošajam
 Savienības tiesiskajam regulējumam, ko piemēro dreifējošiem
 tīkliem, piemīt trūkumi un nepilnības, un tāpēc minētie
 noteikumi ir izrādījušies viegli apejami un nav varējuši
 novērst saglabāšanas problēmas, kas saistītas ar šo zvejas
 rīku.
 (11) Ar dreifējošiem
 tīkliem zvejo nenosakāms skaits daudzfunkcionālu mazapjoma
 zvejas kuģu, no kuriem lielākā daļa darbojas bez
 regulāras uzraudzības zinātniskiem mērķiem un
 kontroles vajadzībām. Ņemot vērā šo zvejas
 darbību nelielo apjomu, kas ļauj viegli izvairīties no
 uzraudzības, kontroles un noteikumu izpildes pasākumi nav devuši
 vajadzīgos rezultātus jūras resursu saglabāšanā, jo
 īpaši attiecībā uz dažām aizsargājamām
 sugām.
 (12) Joprojām tiek ziņots
 par nelikumīgām darbībām ar dreifējošiem tīkliem,
 kuras veic Savienības zvejas kuģi, jo īpaši zvejojot
 Regulas (EK) Nr. 847/97 VIII pielikumā uzskaitīto sugu
 īpatņus, un tas ir izraisījis kritiku par Savienības
 atbilstību piemērojamajām starptautiskajām
 saistībām šajā jomā.
 (13) Turklāt zveja ar
 dreifējošiem tīkliem, kas tiek veikta tuvu ūdens virsmai vai uz
 tās, joprojām rada lielas bažas par to, ka tīklos netīši
 tiek noķerti ar plaušām elpojoši dzīvnieki, piemēram,
 jūras zīdītāji, jūras bruņurupuči un
 jūras putni, kas lielākoties ir klasificēti kā sugas, kuras
 ir stingri aizsargājamas saskaņā ar Savienības tiesību
 aktiem.
 (14) Turklāt uzraudzības
 un ziņošanas sistēma, kas izveidota saskaņā ar Padomes
 Direktīvu 92/43/EEK (Dzīvotņu direktīva)[11], ir
 izrādījusies nepiemērota tam, lai identificētu un
 reģistrētu stingri aizsargājamo sugu īpatņu
 antropogēnus nāves cēloņus, kas saistīti ar zvejas
 darbībām.
 (15) Ekosistēmas pieeja zvejniecības
 pārvaldībā ir saistīta ar prasību līdz minimumam
 samazināt zvejas darbību negatīvo ietekmi uz jūras
 ekosistēmām un novērst un pēc iespējas samazināt
 nevēlamas nozvejas.
 (16) Ņemot vērā
 iepriekš minētos iemeslus un tiecoties pienācīgi risināt
 saglabāšanas problēmas, kuras turpina radīt šis zvejas
 rīks, kā arī efektīvi un lietderīgi sasniegt vides un
 noteikumu izpildes mērķus, vienlaikus ņemot vērā
 minimālo sociālekonomisko ietekmi, ir jāievieš pilnīgs
 aizliegums turēt uz kuģa vai izmantot jebkāda veida
 dreifējošus tīklus visos Savienības ūdeņos un
 attiecībā uz visiem Savienības kuģiem neatkarīgi no
 tā, vai tie darbojas Savienības ūdeņos vai ārpus tiem,
 kā arī attiecībā uz kuģiem, kas nav Savienības
 kuģi, bet darbojas Savienības ūdeņos.
 (17) Turklāt skaidrības
 labad Savienības tiesību aktos ir jāsvītro visi citi
 noteikumi, kas saistīti ar dreifējošiem tīkliem, proti,
 jāgroza Padomes Regula (EK) Nr. 850/98[12], Regula (EK)
 Nr. 812/2004, Regula (EK) Nr. 2187/2005 un Padomes Regula (EK)
 Nr. 1967/2006[13]
 un jāatceļ Regula (EK) Nr. 894/97.
 (18) Kuģiem, kas veic
 mazapjoma zveju ar dreifējošiem tīkliem, varētu būt
 vajadzīgs zināms laiks, lai pielāgotos jaunajai situācijai,
 tātad būtu nepieciešams pārejas periods. Tāpēc šai
 regulai būtu jāstājas spēkā 2015. gada 1. janvārī,
 IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
 1. pants
 Darbības
 joma
 Šo regulu piemēro visām zvejas
 darbībām kopējās zivsaimniecības politikas
 darbības jomā, kas izklāstīta Regulas (ES)
 Nr. 1380/2013 1. panta 2. punktā.
 2. pants
 Definīcija
 1. Šajā regulā
 piemēro definīcijas, kas noteiktas Regulas (ES)
 Nr. 1380/2013 4. panta 1. punktā.
 2. Turklāt “dreifējošs
 tīkls” ir tīkls, kas izgatavots no vienas vai vairākām
 linuma kārtām, kuras savstarpēji paralēli ir
 piestiprinātas augšējai virvei vai virvēm, un ko uz ūdens
 virsmas vai noteiktā dziļumā zem tās notur peldspēju
 nodrošinošs aprīkojums, un kas brīvi dreifē pa straumi
 atsevišķi vai kopā ar laivu, pie kuras tas var būt
 piestiprināts. Tas var būt aprīkots ar ierīcēm, kas
 stabilizē tīklu vai ierobežo tā dreifēšanu, piemēram,
 ar peldošo enkuru vai gruntī iegremdētu enkuru, kas
 piestiprināts pie viena tīkla gala.
 3. pants
 Dreifējošo
 tīklu aizliegums
 Aizliegts:
 a) ar dreifējošiem tīkliem zvejot
 jebkādus jūras bioloģiskos resursus un
 b) turēt uz zvejas kuģiem
 jebkāda veida dreifējošus tīklus.
 4. pants
 Saistīto
 regulu grozījumi
 1. Regulas (EK)
 Nr. 850/98 20. panta 3. punktu svītro.
 2. Regulu (EK)
 Nr. 812/2004 groza šādi:
 a) regulas 1.a pantu svītro;
 b) I pielikuma A punkta
 b) apakšpunktu un E punkta b) apakšpunktu svītro;
 c) III pielikuma D punktu
 svītro.
 3. Regulas (EK)
 Nr. 2187/2005 2. panta o) punktu, 9. pantu un
 10. pantu svītro.
 4. Regulas (EK)
 Nr. 1967/2006 II pielikuma 1) punktā svītro
 vārdus “un peldošu tīklu”.
 5. pants
 Atcelšana
 Regulu (EK) Nr. 894/97 atceļ.
 6. pants
 Stāšanās
 spēkā
 Šī regula stājas spēkā
 2015. gada 1. janvārī.
 Šī
 regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama
 visās dalībvalstīs.
 Briselē,
 Eiropas Parlamenta
 vārdā – Padomes vārdā –
 priekšsēdētājs priekšsēdētājs
 [1] ANO Ģenerālās asamblejas rezolūcijas:
 1989. gada 22. decembra Rezolūcija 44/225, 1990. gada
 21. decembra Rezolūcija 45/197, 1991. gada
 20. decembra Rezolūcija 46/215.
 [2] Liela izmēra dreifējoši tīkli ir
 tīkli, kuru garums pārsniedz 2,5 km; definīcija atrodama
 Konvencijā par aizliegumu zvejot ar gariem dreifējošiem tīkliem
 Klusā okeāna dienvidu daļā (Velingtonas konvencija;
 Velingtona, 1989. gada 24. novembris), kura stājās
 spēkā 1991. gada 17. maijā. http://www.mfe.govt.nz/laws/meas/wellington.html;
 http://www.jus.uio.no/english/
 services/library/treaties/08/8-02/large-driftnets.xml.
 [3] - MAREA-Specific contract 8 (SI2.646130). “Identification
 and characterization of the small scale driftnet fisheries in the Mediterranean
 (DriftMed)”;
 - Specific contract 5
 (SI2.650655). “Study in support of the review of the EU regime on the
 small-scale driftnet fisheries”.
 [4] OV C , , . lpp.
 [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada
 11. decembra Regula (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo
 zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK)
 Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes
 Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes
 Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).
 [6] OV L 189, 3.7.1998., 16. lpp.
 [7] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada
 17. jūnija Direktīva 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu
 Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras
 stratēģijas pamatdirektīva) (OV L 164, 25.6.2008.,
 19. lpp.).
 [8] Apvienoto Nāciju Organizācijas
 Ģenerālās asamblejas 1989. gada 22. decembra
 Rezolūcija A/RES/44/225 par lielapjoma pelaģisko zveju ar
 dreifējošiem tīkliem un tās ietekmi uz pasaules okeānu un
 jūru dzīvajiem resursiem, 147. lpp., Apvienoto Nāciju
 Organizācijas Ģenerālās asamblejas 1990. gada
 21. decembra Rezolūcija A/RES/45/197 par lielapjoma
 pelaģisko zveju ar dreifējošiem tīkliem un tās ietekmi uz
 pasaules okeānu un jūru dzīvajiem resursiem, 123. lpp., Apvienoto
 Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas
 1991. gada 20. decembra Rezolūcija A/RES/46/215 par
 lielapjoma pelaģisko zveju ar dreifējošiem tīkliem un tās
 ietekmi uz pasaules okeānu un jūru dzīvajiem resursiem,
 147. lpp.
 [9] Padomes 1997. gada 29. aprīļa
 Regula (EK) Nr. 894/97, ar kuru paredz dažus tehniskus pasākumus
 zvejas resursu saglabāšanai (OV L 132, 23.5.1997.,
 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK)
 Nr. 1239/98.
 [10] Padomes 2005. gada 21. decembra
 Regula (EK) Nr. 2187/2005, ar ko nosaka tehniskus pasākumus
 zvejas resursu saglabāšanai Baltijas jūrā, Beltos un Zunda
 šaurumā (OV L 349, 31.12.2005., 1. lpp.).
 [11] Padomes 1992. gada 21. maija
 Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas
 faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.).
 [12] Padomes 1998. gada 30. marta Regula (EK)
 Nr. 850/98 par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos
 līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai
 (OV L 125, 27.4.1998., 1. lpp.).
 [13] Padomes 2006. gada 21. decembra Regula (EK)
 Nr. 1967/2006, kas attiecas uz Vidusjūras zvejas resursu
 ilgtspējīgas izmantošanas pārvaldības pasākumiem
 (OV L 409, 30.12.2006., 11. lpp.).


text:
Alfred Bester (* 18. december 1913, New York, USA – † 30. september 1987, Doylestown, Pensylvánia) bol americký spisovateľ sci-fi, ktorý v roku 1953 získal prvého Huga za román Zničený muž ().
 Životopis
 Narodil sa v New Yorku. Vyštudoval prírodné vedy a dejiny umenia. V roku 1935 získal titul bakalár umenia na University of Pennsylvania. Oženil sa v roku 1936 s Rolly Goulko. Zomrel osamelý 30. septembra 1987. Všetko zanechal barmanovi, ktorý bol veľmi prekvapený, lebo si naňho ani nepamätal.
 Kariéra
 Svoju prvú poviedku „The Broken Axiom“ mu vydali v Thrilling Wonder Stories v apríli 1939 potom, ako vyhrala amatérsku poviedkovú súťaž. Keďže táto súťaž bola známa, hneď sa mu otvorili dvere k dôležitým ľuďom v oblasti vedeckej fantastiky. Pokračoval v písaní poviedok, ktoré vychádzali najmä v Astounding Science Fiction a v roku 1942 začal písať do DC Comics komiksy Superman, Green Lantern a iné. Po štyroch rokoch v komiksovom priemysle obrátil pozornosť na rozhlasové hry. Písal pre The Shadow a Charlie Chan.
 Jeho poviedky vyšli súhrne v zbierkach Starburst (1958) a The Dark Side of the Earth (1964). Poviedky ako „The Men Who Murdered Mohammed“ (o neúspešnom pokuse zmeniť históriu pomocou cestovania v čase) potvrdili jeho reputáciu, ale najväčšie ocenenie sa mu dostalo za jeho dva romány The Demolished Man (v slovenčine „Zničený muž“) a The Stars My Destination (tiež známy ako Tiger! Tiger!) (v češtine „Hvězdy můj osud“).
 The Stars, My Destination (v češtine „Hvězdy, můj osud“) čerpal z novinového výstrižku, ktorý Bester našiel, o námorníkovi na gumenom člne zo stroskotanej lode z druhej svetovej vojny, ktorý sa celé dni plavil po Pacifiku. Prechádzajúce lode si mysleli, že je to návnada pre lode dostať sa na dostrel torpéd skrytej ponorky. Z toho vznikol príbeh o Gully Foyle hľadajúcom pomstu za to, že ho neprávom obvinili a nechali opusteného: je to sci-fi prerozprávanie známeho príbehu Alexandra Dumasa st. Gróf Monte Christo s pridaním teleportácie. Kniha bola označená ako predchodca kyberpunku. Známym citátom z nej je: „Milióny na obranu, ale ani cent na prežitie.“
 The Demolished Man (v slovenčine „Zničený muž“) je kriminálny príbeh v spoločnosti, kde telepatia je relatívne bežná. Hlavný dej sa sústreďuje okolo hrdinu, ktorý sa rozhodne spáchať zločin, čo je v telepatickej spoločnosti, kde si vyšetrovateľ môže prečítať myšlienky podozrivých, neobyčajne ťažké. Tento román je venovaný H. L. Gold z vydavateľstva Galaxy, ktorý obidva romány vydal a zároveň pomohol užitočnými pripomienkami k ich napísaniu. Pôvodne chcel Bester román pomenovať Demolition!, ale Gold ho od toho odhovoril.
 Pozoruhodná je dôkladnosť s akou čitateľom predkladá model spoločnosti od základu zmenej zavedením zvoleného fantastického prvku (teleportácia, telepatia).
 Bester prestal písať pre Astounding keď sa jeho vydavateľ, John Campbell, stal posadnutý scientologickou cirkvou L. Ron Hubbarda. Vtedy našiel v H. L. Goldovi vydavateľa a priateľa zároveň.
 V 50tych až 70tych rokoch pôsobil ako vedúci literárneho oddelenia časopisu Holiday. Po zastavení činnosti začiatkom 70. rokov sa Bester vrátil k písaniu. Napísal ešte mnoho poviedok a niekoľko románov, avšak už nie s takým úspechom, ako jeho predchádzajúce práce.
 Rozhlasová adaptácia románu The Stars My Destination (v češtine „Hvězdy můj osud“) bola vysielaná na BBC Radio 4 v roku 1991.
 V 50tych rokoch Bester napísal jeden román, Who He? tiež známy ako The Rat Race, v ktorom sa hosť televíznej súťaže zobudí z alkoholického opojenia a zistí, že niekto kompletne zničil jeho život.
 Známe poviedky:
 "5,271,009", v ktorej je hlavný hrdina prenesený do rôznych sci-fi prostredí a zisťuje nedostatky každého z nich (posledný človek na Zemi, žiadni zubári, ...)
 "Fondly Fahrenheit", v ktorej sa poškodený android stane pri horúcom počasí smrteľne nebezpečný
 "The Rollercoaster", napísaná v 50tych rokoch o cestovaní v čase.
 Produkcia prvého Supermana hľadala scenáristu a medzi inými padlo meno Alfred Bester. Bester chcel v celom príbehu vyzdvihnúť Clarka Kenta ako skutočného hrdinu, kde Superman je iba „jeho zbraň“. Bester bol zničený, keď sa produkcia rozhodla miesto neznámeho spisovateľa najať Maria Puza, autora The Godfather (v slovenčine „Krstný otec“).
 Dielo
 Romány
 (1951) The Demolished Man (v slovenčine "Zničený muž")
 (1953) Who He? (tiež známy ako The Rat Race)
 (1956) Tiger! Tiger! (tiež známy ako The Stars, My Destination) (v češtine "Hvězdy, můj osud")
 (1975) The Computer Connection (tiež známy ako Extro)
 (1980) Golem 100
 (1981) The Deceivers
 (1998) Psychoshop (spolu s Rogerom Zelaznym)
 Zbierky poviedok
 (1958) Starburst
 (1964) The Dark Side Of The Earth
 (1968) An Alfred Bester Omnibus
 (1976) Starlight: The Great Short Fiction of Alfred Bester
 (1976) The Light Fantastic Volume 1: The Short Fiction Of Alfred Bester
 (1976) Star Light, Star Bright: The Short Fiction Of Alfred Bester, Volume 2
 (1976) The Light Fantastic Volume 2: The Short Fiction Of Alfred Bester
 (1997) Virtual Unrealities
 (2000) Redemolished
 Literatúra faktu
 The Life and Death of A Satellite
 (1991) Tender Loving Rage
 Po slovensky
 (1981) Galatea Galante, (Revue svetovej literatúry, 7/1981)
 (1987) Zničený muž (The Demolished Man)
 Po česky
 (1984) Adam, ale žádna Eva, Čas je zrádce, Něco tam nahoře mi přeje (Světová literatura, 6/1984)
 (1992) Hvězdy, můj osud (The Stars, My Destination)
 Externé odkazy
 Alfred Bester Bibliografia
 Spisovatelia USA
 Spisovatelia science-fiction USA
 Osobnosti z New Yorku


text:
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 26.10.2021
 COM(2021) 669 final
 2021/0349(NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni Ewropea fil-Konvenzjoni għall-Protezzjoni tal-Ambjent tal-Baħar u tar-Reġjun Kostali tal-Mediterran (il-“Konvenzjoni ta’ Barċellona”) b’rabta mal-adozzjoni ta’ Deċiżjoni li tiddeżinja l-Baħar Mediterran, fl-intier tiegħu, bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (MED SOx ECA) f’konformità mal-Anness VI tal-Konvenzjoni Internazzjonali għall-Prevenzjoni tat-Tniġġis minn Vapuri (il-“Konvenzjoni MARPOL”)
 MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI
 1.Suġġett tal-proposta
 Din il-proposta tikkonċerna l-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni fit-22 Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni għall-Protezzjoni tal-Baħar Mediterran kontra t-Tniġġis (il-“Konvenzjoni ta’ Barċellona”) u l-Protokolli tagħha dwar deċiżjoni biex fl-2022, waqt it-tmienja u sebgħin (78) sessjoni tal-Kumitat tal-Protezzjoni tal-Ambjent tal-Baħar (MEPC 78) tal-Organizzazzjoni Marittima Internazzjonali (IMO), tiġi ppreżentata proposta biex il-Baħar Mediterran, fl-intier tiegħu, jiġi deżinjat bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (Med SOx ECA) kif ukoll id-data tad-dħul fis-seħħ tal-obbligi relatati.
 2.Kuntest tal-proposta
 2.1.Il-Konvenzjoni għall-Protezzjoni tal-Baħar Mediterran kontra t-Tniġġis
 Il-Konvenzjoni ta’ Barċellona u s-seba’ Protokolli tagħha adottati bħala parti mill-Pjan ta’ Azzjoni għall-Mediterran jikkostitwixxu l-ftehim ambjentali multilaterali reġjonali vinkolanti prinċipali għall-Baħar Mediterran.
 Il-Konvenzjoni ta’ Barċellona għandha l-għan li tipprevjeni, tnaqqas, tiġġieled u telimina t-tniġġis fiż-żona tal-Baħar Mediterran u li ssaħħaħ il-protezzjoni tas-saħħa tal-bniedem u tal-ambjent marin f’dik iż-żona biex tikkontribwixxi għall-iżvilupp sostenibbli tagħha.
 L-Unjoni Ewropea hija parti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona (emendata)
 1
 .
 2.2.Il-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha
 Il-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha tiġbor flimkien Ministri u uffiċjali għolja li jirrappreżentaw lill-Partijiet Kontraenti kollha għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha. Il-Partijiet Kontraenti se jiltaqgħu f’Antalya, it-Turkija bejn is-7 u l-10 ta’ Diċembru 2021.
 Skont l-Artikolu 25 tal-Konvenzjoni ta’ Barċellona, l-Unjoni Ewropea għandha teżerċita d-dritt tal-vot tagħha b’għadd ta’ voti daqs l-għadd tal-Istati Membri tagħha li huma Partijiet Kontraenti għal din il-Konvenzjoni u għal protokoll wieħed jew aktar. L-Unjoni ma għandhiex teżerċita d-dritt tal-vot tagħha meta l-Istati Membri tagħha jeżerċitaw id-dritt tagħhom u viċeversa.
 Skont ir-Regola 43 tar-Regoli ta’ Proċedura għal-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha, sakemm ma jkunx previst mod ieħor mill-Konvenzjoni, il-protokolli jew it-termini finanzjarji ta’ referenza, id-deċiżjonijiet sostantivi, ir-rakkomandazzjonijiet u r-riżoluzzjonijiet għandhom isiru b’maġġoranza ta’ żewġ terzi tal-Partijiet Kontraenti preżenti u votanti.
 2.3.L-att previst tat-22 Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha
 Skont l-Artikolu 6 tal-Konvenzjoni ta’ Barċellona, il-Partijiet Kontraenti għandhom jieħdu l-miżuri kollha f’konformità mad-dritt internazzjonali biex jipprevjenu, inaqqsu, jiġġieldu u, sa fejn hu possibbli, jeliminaw it-tniġġis taż-żona tal-Baħar Mediterran ikkawżat mill-iskariki minn vapuri u biex jiżguraw li f’dik iż-żona ssir implimentazzjoni effettiva tar-regoli dwar il-kontroll ta’ dan it-tip ta’ tniġġis li huma rikonoxxuti ġeneralment fil-livell internazzjonali.
 Skont l-Artikolu 18(1)(vii) tal-Konvenzjoni ta’ Barċellona, il-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għal dik il-Konvenzjoni tista’ tikkunsidra u tieħu kwalunkwe azzjoni li jaf tkun meħtieġa biex jintlaħqu l-għanijiet tal-Konvenzjoni u l-Protokolli.
 L-istabbiliment ta’ żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit jissodisfa l-objettivi msemmija hawn fuq għax jintroduċi rekwiżiti speċjali biex jonqsu l-emissjonijiet tas-sustanzi li jniġġsu l-arja mill-vapuri fil-Mediterran.
 3.Il-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni
 Kemm-il darba ġie rikonoxxut il-bżonn li jitħarsu l-bijodiversità u l-ekosistemi marini tal-Baħar Mediterran, inkluż fiż-żoni marittimi lil hinn mill-ġurisdizzjoni nazzjonali.
 L-emissjonijiet tas-sustanzi li jniġġsu l-arja mill-vapuri jħallu effetti negattivi sinifikanti fuq is-saħħa tal-bniedem, u fuq l-ambjent. Mod kif tiġi miġġielda l-isfida tal-emissjonijiet tal-vapuri huwa li, f’konformità mal-Anness VI tal-Konvenzjoni Internazzjonali għall-Prevenzjoni tat-Tniġġis minn Vapuri (il-“Konvenzjoni MARPOL”), il-Baħar Mediterran jiġi deżinjat bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (Med SOx ECA), u jiġu implimentati rekwiżiti speċjali biex jonqsu l-emissjonijiet tal-vapuri.
 Minħabba l-effetti legalment vinkolanti tal-proposta prevista, jeħtieġ tiġi stabbilita pożizzjoni tal-Unjoni. Peress li l-proposta hija konformi mal-ambizzjoni tal-Unjoni li jonqos it-tniġġis u titjieb il-protezzjoni tal-ambjent, huwa propost li l-Unjoni tappoġġa l-adozzjoni tal-att previst.
 4.Bażi ġuridika
 4.1.Bażi ġuridika proċedurali
 4.1.1.Prinċipji
 L-Artikolu 218(9) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (it-TFUE) jipprevedi deċiżjonijiet li jistabbilixxu “l-pożizzjonijiet li għandhom jiġu adottati f’isem l-Unjoni f’sede stabbilita fi ftehim, meta dik is-sede tintalab tadotta atti li jkollhom effetti legali, sakemm dawn ma jkunux atti li jissupplimentaw jew jemendaw il-qafas istituzzjonali tal-ftehim.”
 Il-kunċett ta’ “atti li jkollhom effetti legali” jinkludi l-atti li għandhom effetti legali bis-saħħa ta’ regoli tad-dritt internazzjonali li jirregolaw il-korp inkwistjoni. Dan jinkludi wkoll strumenti mingħajr effett vinkolanti skont id-dritt internazzjonali, iżda li “jistgħu jinfluwenzaw b’mod determinanti l-kontenut tal-leġiżlazzjoni adottata mil-leġiżlatura tal-Unjoni”
 2
 .
 4.1.2.Applikazzjoni għall-każ preżenti
 Il-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha hija korp imwaqqaf bi ftehim, jiġifieri l-Konvenzjoni ta’ Barċellona.
 L-att previst se jippreżenta proposta lill-MEPC 78 tal-IMO fl-2022 biex il-Baħar Mediterran jiġi deżinjat bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (Med SOx ECA). Għalhekk, l-adozzjoni tiegħu tikkostitwixxi att li għandu effetti legali.
 L-att previst la jissupplimenta u lanqas jemenda l-qafas istituzzjonali tal-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha.
 Għaldaqstant, il-bażi ġuridika proċedurali għad-deċiżjoni proposta hija l-Artikolu 218(9) tat-TFUE.
 4.2.Bażi ġuridika sostantiva
 4.2.1.Prinċipji
 Il-bażi ġuridika sostantiva għal deċiżjoni skont l-Artikolu 218(9) tat-TFUE tiddependi qabelxejn mill-objettiv u l-kontenut tal-att previst li fir-rigward tiegħu tittieħed pożizzjoni f’isem l-Unjoni. Jekk l-att previst ikollu żewġ għanijiet jew żewġ komponenti, u jekk wieħed minn dawk l-għanijiet jew il-komponenti jkun jista’ jiġi identifikat bħala dak ewlieni, filwaqt li l-ieħor ikun sempliċiment inċidentali, id-Deċiżjoni skont l-Artikolu 218(9) tat-TFUE trid tissejjes fuq bażi ġuridika sostantiva waħda, jiġifieri dik mitluba mill-għan jew mill-komponent ewlieni jew predominanti.
 4.2.2.Applikazzjoni għall-każ preżenti
 L-għan u l-kontenut ewlieni tal-att previst huma relatati mal-protezzjoni tal-ambjent.
 Għaldaqstant, il-bażi ġuridika sostantiva għad-deċiżjoni proposta hija l-Artikolu 192(1) tat-TFUE.
 4.3.Konklużjoni
 Il-bażi ġuridika tad-deċiżjoni proposta jenħtieġ li tkun l-Artikolu 192(1) tat-TFUE, flimkien mal-Artikolu 218(9) tat-TFUE.
 2021/0349 (NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 dwar il-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni Ewropea fil-Konvenzjoni għall-Protezzjoni tal-Ambjent tal-Baħar u tar-Reġjun Kostali tal-Mediterran (il-“Konvenzjoni ta’ Barċellona”) b’rabta mal-adozzjoni ta’ Deċiżjoni li tiddeżinja l-Baħar Mediterran, fl-intier tiegħu, bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (MED SOx ECA) f’konformità mal-Anness VI tal-Konvenzjoni Internazzjonali għall-Prevenzjoni tat-Tniġġis minn Vapuri (il-“Konvenzjoni MARPOL”)
 IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
 Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikulari l-Artikolu 192(1) tat-TFUE, flimkien mal-Artikolu 218(9) tiegħu,
 Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
 Billi:
 (1)Il-Konvenzjoni emendata għall-Protezzjoni tal-Baħar Mediterran kontra t-Tniġġis (il-“Konvenzjoni ta’ Barċellona”) ġiet konkluża mill-Unjoni bid-Deċiżjoni tal-Kunsill 1999/802/KE
 3
 u daħlet fis-seħħ fid-9 ta’ Lulju 2004.
 (2)Skont l-Artikolu 18(1)(vii) tal-Konvenzjoni ta’ Barċellona, il-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona tista’ tikkunsidra u tieħu kwalunkwe azzjoni li jaf tkun meħtieġa biex jintlaħqu l-għanijiet tal-Konvenzjoni u l-Protokolli. Skont ir-Regola 43 tar-Regoli ta’ Proċedura għal dik il-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha, sakemm ma jkunx previst mod ieħor mill-Konvenzjoni, il-protokolli jew it-termini finanzjarji ta’ referenza, id-deċiżjonijiet sostantivi jenħtieġ li jsiru b’maġġoranza ta’ żewġ terzi tal-Partijiet Kontraenti preżenti u votanti.
 (3)Tul it-22 laqgħa tagħhom bejn is-7 u l-10 ta’ Diċembru 2021, il-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha għandhom jadottaw Deċiżjoni biex fl-2022 jippreżentaw proposta waqt it-tmienja u sebgħin (78) sessjoni tal-Kumitat tal-Protezzjoni tal-Ambjent tal-Baħar (MEPC 78) tal-Organizzazzjoni Marittima Internazzjonali (IMO). Din il-proposta tiddeżinja l-Baħar Mediterran, fl-intier tiegħu, bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (MED SOx ECA) u se tispeċifika d-data tad-dħul fis-seħħ tagħha.
 (4)Jeħtieġ li tiġi stabbilita l-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni fil-Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha, peress li d-Deċiżjoni prevista se tippreżenta proposta lill-MEPC 78 tal-OMI, f’isem organizzazzjoni li l-Unjoni hija Parti tagħha, biex il-Baħar Mediterran, fl-intier tiegħu, jiġi deżinjat bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (MED SOx ECA), u għalhekk l-adozzjoni tagħha tikkostitwixxi att li għandu effetti legali.
 (5)Peress li d-Deċiżjoni prevista għandha l-iskop li twassal għall-aġġornament tar-rekwiżiti dwar il-protezzjoni tal-Baħar Mediterran, f’konformità mal-ambizzjoni tal-Unjoni li jonqos it-tniġġis fl-ambjent marin u tipproteġi s-saħħa tal-bniedem, hu propost li l-Unjoni tappoġġa l-adozzjoni tad-Deċiżjoni.
 ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
 Artikolu 1
 Il-pożizzjoni li għandha tittieħed f’isem l-Unjoni fit-22 Laqgħa tal-Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona u l-Protokolli tagħha, għandha tkun li tiġi appoġġata l-adozzjoni tad-Deċiżjoni li tiġi ppreżentata proposta waqt it-tmienja u sebgħin (78) sessjoni tal-Kumitat tal-Protezzjoni tal-Ambjent tal-Baħar (MEPC 78) tal-Organizzazzjoni Marittima Internazzjonali (IMO), biex il-Baħar Mediterran, fl-intier tiegħu, jiġi deżinjat bħala żona ta’ kontroll tal-emissjonijiet għall-ossidi tal-kubrit (Med SOx ECA) kif ukoll id-data tad-dħul fis-seħħ tagħha.
 Artikolu 2
 Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Kummissjoni.
 Magħmul fi Brussell,
 Għall-Kunsill
 Il-President
 (1)
 ĠU L 322, 14.12.1999, p. 32-43.
 (2)
 Is-Sentenza tal-Qorti tal-Ġustizzja tas-7 ta’ Ottubru 2014, il-Ġermanja v Il-Kunsill, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, il-paragrafi 61 sa 64.
 (3)
 ĠU L 322, 14.12.1999, p. 32-43.


text:
 12.3.2011
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 80/14
 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 5. janvārī iesniedza Tribunale di Palermo (Itālija) — Kriminālprocess pret Fabio Caronna
 (Lieta C-7/11)
 2011/C 80/26
 Tiesvedības valoda — itāļu
 Iesniedzējtiesa
 Tribunale di Palermo
 Lietas dalībnieki pamata procesā
 Fabio Caronna
 Prejudiciālie jautājumi
 1)
 vai [Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK (1) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 77.] panta 2. punkts jāsaprot tādējādi, ka arī farmaceitiem ir jāsaņem atļauja zāļu izplatīšanai vairumtirdzniecībā, vai arī Kopienu likumdevēja nodoms tomēr ir bijis atbrīvot farmaceitus no vajadzības pieprasīt šādu atļauju, kā, šķiet, var saprast, lasot Direktīvas preambulas 36. apsvērumu.
 2)
 Vispārīgāk Tiesai tiek jautāts, kā pareizi ir interpretējams tiesiskais regulējums par zāļu izplatīšanas atļaujām, kas paredzēts Direktīvas 76.–84. pantā, ar īpašu norādi uz prasībām, kas jāizpilda, lai farmaceits (kā fiziska persona, nevis kā sabiedrība), kam šī sava statusa dēļ valsts tiesību aktos jau atļauts pārdot zāles mazumtirdzniecībā, varētu nodarboties arī ar zāļu izplatīšanu.
 (1) OV 2001, L 311, 67. lpp.


text:
 3.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 200/19
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 770/2011 НА КОМИСИЯТА
 от 2 август 2011 година
 за определяне на фиксирани стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1),
 като взе предвид Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (2), и по-специално член 136, параграф 1 от него,
 като има предвид, че:
 в изпълнение на резултатите от Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 посочва критериите за определяне от страна на Комисията на фиксирани стойности при внос от трети страни за продуктите и периодите, посочени в приложение XVI, част A към същия регламент,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Фиксираните стойности при внос, посочени в член 136 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011, са определени в приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на 3 август 2011 година.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
 Съставено в Брюксел на 2 август 2011 година.
 За Комисията, от името на председателя,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Генерален директор на Генерална дирекция „Земеделие и развитие на селските райони“
 (1) ОВ L 299, 16.11.2007 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 157, 15.6.2011 г., стр. 1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Фиксирани стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 (EUR/100 kg)
 Код по КН
 Кодове на трети страни (1)
 Фиксирана вносна стойност
 0702 00 00
 AR
 23,8
 ZA
 27,3
 ZZ
 25,6
 0707 00 05
 TR
 106,0
 ZZ
 106,0
 0709 90 70
 TR
 80,0
 ZZ
 80,0
 0805 50 10
 AR
 62,9
 CL
 76,3
 TR
 56,0
 UY
 71,1
 ZA
 73,6
 ZZ
 68,0
 0806 10 10
 CL
 54,3
 EG
 159,9
 MA
 173,4
 TN
 223,5
 TR
 163,5
 ZA
 98,7
 ZZ
 145,6
 0808 10 80
 AR
 119,1
 BR
 75,7
 CL
 99,9
 CN
 82,8
 NZ
 105,6
 US
 101,5
 ZA
 86,0
 ZZ
 95,8
 0808 20 50
 AR
 80,3
 CL
 103,6
 CN
 51,0
 NZ
 105,7
 ZA
 101,2
 ZZ
 88,4
 0809 20 95
 CA
 870,0
 CL
 267,8
 TR
 288,4
 ZZ
 475,4
 0809 30
 TR
 156,8
 ZZ
 156,8
 0809 40 05
 BA
 46,1
 IL
 149,9
 XS
 57,7
 ZZ
 84,6
 (1) Номенклатура на страните, определена с Регламент (ЕО) No 1833/2006 на Комисията (ОВ L 354, 14.12.2006 г., стр. 19). Код „ZZ“ означава „друг произход“.


text:
Mamach crúbach is ea an capall nó an t-each. Is ainmhithe móra ceathairchosacha iad na capaill. Is é Equus caballus an t-ainm eolaíoch. Úsáidtear an t-aimhe le haghaidh spórt agus le haghaidh obair.
 Téarmaí
 I nGaeilge na hÉíreann, is é capall an focal is coitianta, cé go n-úsáidtear each freisin. I nGaeilge na hAlban is é each an gnáthfhocal.
 Stail a thugtar ar an bhfireannach agus láir a thugtar ar an mbaineannach. Tugtar searrach ar an ainmhí óg. Baineann na focail gearrán, cairiún, agus gillín le capall spochta.
 Sanasaíocht
 Capall
 Meastar go bhfuil baint idir an focal Gaeilge “capall” agus focal na Laidine, “caballus”. Ní léir an ón bhfocal "caballus" a d'eascair an focal Gaeilge nó an focal dúchasach atá ann.
 Each
 Sean-Ghaeilge “ech”, Ind-Eorpais *ekwo.
 Seanfhocail
 "Ní dhéanfadh an saol capall rása d’asal"
 "Cuir an diallait ar an each cóir"
 Tagairtí
 Mamaigh
 Capaill


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/17
 Жалба, подадена на 20 септември 2013 г. — Urb Rulmenti Suceava/СХВП — Adiguzel (URB)
 (Дело T-506/13)
 2013/C 352/32
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Румъния) (представител: I. Burdusel)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Harun Adiguzel (Diosd, Унгария)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юли 2013 г., постановено по дело R 1309/2012-4,
 —
 да осъди жалбоподателя да понесе разноските в настоящото производство и
 —
 да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да понесе разноските в производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка „URB“ за стоки от класове 6 и 7 — Регистрация на марка на Общността No 7 380 009
 Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателя
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Абсолютни основания за недействителност съгласно член 52, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността и относителни основания за недействителност съгласно член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 53, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Общността
 Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 52, параграф 1, буква б), на член 53, параграф 1, буква а) и на член 72 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 2.4.2005
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 82/5
 TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS
 (ketvirtoji kolegija)
 2005 m. sausio 27 d.
 Byloje C-125/04 (dėl Commission de Litiges Voyages prašymo priimti prejudicinį sprendimą): Guy Denuit, Betty Cordenier prieš Transorient - Mosaïque Voyages et Culture SA (1)
 (Prejudiciniai klausimai - Kreipimasis į Teisingumo Teismą - Nacionalinis teismas EB sutarties 234 straipsnio prasme - Arbitražas)
 (2005/C 82/10)
 Proceso kalba: prancūzų
 Byloje C-125/04 dėl collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages (Belgija) 2003 m. gruodžio 4 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2004 m. kovo 8 d., pagal EB sutarties 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje Guy Denuit, Betty Cordenier prieš Transorient - Mosaïque Voyages et Culture SA, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija), kurį sudaro kolegijos pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai N. Colneric ir J. N. Cunha Rodrigues (pranešėjas); generalinis advokatas A. Tizzano, sekretorius R. Grass, 2005 m. sausio 27 d. priėmė sprendimą, kurio rezoliucinėje dalyje nurodyta:
 1)
 Teisingumo Teismas nekompetentingas spręsti dėl collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages pateiktų klausimų.
 (1) OL C 156, 2004 6 12.


text:
Impressionismi () oli taidesuuntaus, joka vaikutti 1860-luvulta 1900-luvun alkuun. Sen ideana oli vangita vaikutelma eli impressio tietystä hetkestä jättäen sommittelun ja yksityiskohdat toisarvoisiksi.
 Impressionismi syntyi Pariisissa Ranskassa, missä luonnon valosta ja värien vaihtelusta kiinnostuneiden nuorten taiteilijoiden ryhmä nousi taidemaailman tietoisuuteen järjestämillään yhteisnäyttelyillä 1870- ja 1880-luvulla. Suuntaus on saanut nimensä Claude Monet'n maalauksesta, jota eräs kriitikko nimitti "impressionistin" tekemäksi. Impressionistit olivat aikansa taiteessa vallankumouksellisia, sillä he hylkäsivät perinteiset säännöt ja tekniikat. Aluksi impressionistien luonnosmaista tyyliä ei ymmärretty vaan sitä pilkattiin, mutta 1890-lukuun mennessä impressionismista oli jo tullut taiteenostajienkin suosima taidesuuntaus.
 Impressionismi oli realismin ohella eräs 1800-luvun varhaisia modernismin ja avantgardetaiteen ilmentymiä. Impressionismi ja jälki-impressionismi vaikuttivat niin voimakkaasti muun muassa taiteen kehitykseen, taidekäsityksen muuttumiseen, värien käyttöön, maalaustekniikkaan ja maalaustapaan, että niiden vaikutuksia voi tavata vielä nykytaiteessakin.
 Vaikutelmien ja tunnelmien kuvailu on ominaista myös impressionismille musiikin lajina.
 Historia
 Taustaa
 Taiteilijan tehtäväksi tuli 1800-luvulla analysoida puhdasta luontoa ja maisemaa sekä keksiä ja kehittää keinot toteuttaa maalauksessaan sen elävyyden vaikutelman. Maisemamaalari ei yrittänyt rakentaa mitään uutta edessään näkyvän luontomaiseman aineksista: hän ei yrittänyt luoda symboleja tai mielikuvituksensa kuvaa kankaalle, vaan hän pyrki kuvaamaan sen todellisuutta sekä oppimaan ja hyväksymään sen yhä syvemmin.
 Ranskalainen Eugène Delacroix oli maininnut luonnon olevan kaiken heijastus ja kirjoitti päiväkirjassaan maalaustaiteen uusista tehtävistä ja mahdollisuuksista. Englantilaiset maalarit alkoivat 1800-luvun alussa esittää ajatuksia luonnonläheisestä, luonnosta alkunsa saavasta taiteesta. Ajatus levisi pian Ranskaan, missä se herätti suurta hämmästystä nuorissa maalareissa. Ensimmäisiä välittäjiä Englannin ja Ranskan välillä oli Bonington, joka oli ystävystynyt ranskalaistaiteilijoiden Géricaultin ja Delacroix’n kanssa. Englantilaismaalareista etenkin Constablella oli merkittävä vaikutus uudenlaisen valon ja värien käsittelyn kehittymisessä. Vuoden 1824 salongin virallisessa näyttelyssä Pariisissa nähtiin muiden ohella myös Constablen töitä, joista teoksesta Heinärattaat sanottiin, että se näytti syntyneen heittämällä väriinkastettu pesusieni kankaalle. Nuoremmat ranskalaismaalarit olivat silti myötämielisiä englantilaisten maisemamaalauksille, varsinkin Delacroix. Constable kuitenkin huomautti eräässä kirjeessään, että vaikka ranskalaiset arvostivatkin hänen maalaustensa elävyyttä ja tuoreutta, he tiesivät kuitenkin itse hyvin vähän luonnosta eivätkä olleet tutustuneet siihen ja sen vaihteleviin tunnelmiin.
 Impressionisteihin vaikutti myös ranskalainen Gustave Courbet, joka piti luontoa oppiäitinään ja kehotti nuoria taiteilijoita maalaamaan mitä näkevät. Courbet herätti huomiota myös uhmaamalla taiteen virallista tahoa esittelemällä omia töitään maailmannäyttelyn 1855 virallisen taidenäyttelyn ulkopuolella. Impressionismi ei kuitenkaan ollut käsitteenä vielä syntynyt vuoden 1855 maailmannäyttelyyn ja sen viralliseen taidenäyttelyyn mennessä, vaan maalaustaiteen uranuurtajia kutsuttiin tuolloin ”realisteiksi”.
 Ranskalaiset taiteilijat lähtivät ulos luontoon maalaamaan, ja 1830-luvulla Barbizoniin Fontainebleaun metsän reunalle kerääntyi kesäisin taiteilijaryhmä harrastamaan ulkoilmamaalausta, pleinairismia. Théodore Rousseau ja Charles-François Daubigny olivat ensimmäisiä ulkoilmamaalareita, jotka maalasivat maiseman alusta loppuun asti luonnossa. Daubignysta tulikin impressionistien juhlittu esikuva, sillä hänen maalauksensa olivat luonnosmaisia vaikutelmia, tosin arvostelijoiden mukaan vain ”vierekkäin olevia väriläikkiä”. Daubignyn Théophile Gautieriltä saamassaan kritiikissä myös esiintyy ensimmäisen kerran käsite ”impressio” eli vaikutelma. Jean-Baptiste Camille Corot’n tuotannossa Daubignyn väriläikkiä vastasi ”valöörien merkitys”, kuten hän itse kuvaili. Corot’n mukaan maisemaa ei rakenneta yksin viivoilla vaan paljon enemmän valööreillä. Ulkoilmamaalauksen yleistymistä helpottivat 1840-luvulla värien säilyttämiseen kehitetyt tinaputkilot.
 Impressionistien ryhmän muodostuminen
 Impressionisteista Renoir, Degas ja Pissarro olivat opiskelleet École des Beaux-Artsissa, missä opetuksen painopiste oli piirustuksessa. Useimmat impressionistit päätyivät 1850-luvulla ja 1860-luvun alkupuolella eri teitä Pariisin opetusateljeihin, missä he kohtasivat toisensa ja ystävystyivät. Impressionismin syntypaikkana voidaan pitää Batignollesin kaupunginosaa Pariisissa. Sinne monet uusia ilmaisukeinoja etsineet taiteilijat olivat asettuneet, ja iltaisin he viettivät aikaa kahviloissa taiteesta keskustellen. Ryhmään kuuluivat esimerkiksi Manet, Degas, Bazille, Monet, Renoir, Sisley ja Pissarro.
 Nuori taiteilija Camille Pissarro tapasi taideopiskelijat Paul Cézannen ja Armand Guillauminin Sveitsiläiseksi akatemiaksi kutsutussa ateljeessa ja oppi sattumalta tuntemaan myös Claude Monet’n. Toverukset keskustelivat intohimoisesti maalaustaiteen uusista suuntaviivoista sekä luonnon ja luonnollisen valon tutkimisen merkityksestä taiteelle. Joukkoon liittyi myös Édouard Manet. Taiteilijaryhmä lähti kesäksi Chaillyyn Fontainebleaun metsän lähelle, jossa he samosivat joka päivä maalaustelineineen luonnon valon ja värien vaihteluja tutkimassa. Vuonna 1864 ateljeensa sulkeuduttua ryhmä alkoi etsiä maalauksellisia paikkoja Pariisin ympäristöstä. Monet ja Frédéric Bazille asettuivat meren rannalle Seinen suulle tutkiakseen seudun hopeanhohtoista valoa.
 Monet impressionistit keräilivät 1850-luvulta alkaen suosioon nousseita japanilaisia ukiyo-e-puupiirroksia, ja heitä kutsuttiinkin joskus ”maalaustaiteen japanilaisiksi”.
 Nuoret taiteilijat alkoivat kaivata tunnustusta työlleen. Uuden tyylin edustajien ajatusten nousua oli 1800-luvun Ranskassa hidastanut Ranskan kaunotaiteiden akatemia. Se valitsi työt, jotka kelpuutettiin vuosittaisiin taidenäyttelyihin, Pariisin salonkiin. Akateemisen taiteen perinteen mukaan aiheiden tuli olla lähinnä historiallisia ja maalausjäljen huolellisesti viimeistellyn näköinen. Impressionistit eivät saaneet juurikaan maalauksiaan salonkiin yrityksistään huolimatta. Pissarron maisema hyväksyttiin ensimmäisenä salonkiin vuonna 1859, Manet’n maalaus 1861 ja seuraavina vuosina myös Monet, Auguste Renoir ja Alfred Sisley saivat maalauksiaan esille. Vain Edgar Degas joutui toistuvasti pettymään. Kun akatemia hylkäsi Manet'n maalauksen Aamiainen ruohikolla, joka sisälsi alastoman naisen ja kaksi miestä nurmikolla, keisari Napoleon III päätti, että hylätyt teoksetkin pitäisi näyttää yleisölle, ja niin perustettiin niin sanottu reputettujen salonki salonkinäyttelyn vastapainoksi vuonna 1863. Tässä näyttelyssä oli mukana impressionisteja.
 Vuoden 1868 näyttelyssä olivat jo mukana samalla kertaa kaikki impressionismin tulevat suuruudet: Manet, Monet, Degas, Sisley, Renoir ja Pissarro.
 Batignollesin ryhmä hajosi heinäkuussa 1870 kun Ranskan ja Preussin välinen sota puhkesi. Bazille kaatui sodassa, Sisleyn perheyritys meni nurin ja useimmat Pissarron töistä olivat vihollissotilaat tuhonneet.
 Impressionistien ryhmänäyttelyt
 Kun nuori taiteilijaryhmä ei vieläkään ollut onnistunut saavuttamaan tarpeeksi tunnustusta taiteelleen, ryhmä päätti järjestää yhteisen ryhmänäyttelyn. Ensimmäinen impressionistien ryhmänäyttely järjestettiin ateljeessa Pariisin Rue Daunoulla, Boulevard des Capucines’n kulmassa 15. huhtikuuta 1874. Näyttely esitteli useiden nuorten taiteilijoiden maalauksia, joita oli kaikkiaan 165. Taiteilijoiden joukossa oli kuusi taiteilijaa, joita alettiin sittemmin pitämään johtavina impressionisteina. Näyttelyssä kävi paljon yleisöä, mutta kansa pilkkasi näyttelyä ja lehdistö tuomitsi impressionistien maalaukset pelkkinä värillisinä töherryksinä. Yksi eniten huomiota herättänyt maalaus oli Claude Monet’n Impressio, auringonnousu (Impression, soleil levant) vuodelta 1872. Maalaus antoi impressionistien ryhmälle nimen, sillä kymmenen päivää avajaisten jälkeen Charivarissa julkaistussa arvostelussa Louis Leroy kutsui ryhmää Monet’n maalauksen nimen pohjalta pilkallisesti ”impressionisteiksi”. Leroy oli käsittänyt sanan ”vaikutelma” merkitsevän vaikutusta, joka maalauksella pitäisi olisi katsojaan. Taiteilija Monet oli kuitenkin tarkoittanut nimellä sitä ”ensimmäistä vaikutelmaa”, luonnosta, jota impressionistinen maalaustapa pyrki ilmaisemaan ilman selittäviä sanoja. Monet kertoi myöhemmin käyttäneensä sanaa ”impressionismi” muutaman muunkin maalauksensa nimessä koska ei ollut keksinyt mitään parempaakaan.
 Impressionistit järjestivät toisen ryhmänäyttelynsä taidekauppias Paul Durand-Ruelin galleriassa Rue Le Peletierin varrella vuonna 1876. Teoksia oli näytteillä 252. Toinen näyttely menestyi paremmin kuin edellinen, mutta virallinen kritiikki ja yleisön mielipide olivat yhä torjuvia. Kolmas ryhmänäyttely järjestettiin samassa paikassa vuonna 1877 nimellä Impressionistien näyttely (Exposition des Impressionistes). Näin taiteilijat olivat itsekin omaksuneet nimityksen, jota aiemmin oli käytetty halventavassa mielessä. Tyyli alkoi jo saada lisää kannattajia ja ihailijoita, ja puheita vallankumouksesta alkoi kuulua. Neljäs näyttely vuonna 1879 oli jo taloudellinen menestys. Seuraavina vuosina järjestettiin uusia ryhmänäyttelyitä, mutta taiteilijoiden riitaisuudet ja näyttelyjen epäonnistumiset alkoivat murtaa joidenkin taiteilijoiden luottamusta yhteisiin esiintymisiin. Esimerkiksi Monet hylkäsi ryhmän vastalauseena sille, että näyttelyihin oli alettu ottaa mukaan taiteilijoita, jotka eivät olleet impressionisteja. Seitsemäs ryhmänäyttely vuonna 1882 oli jälleen onnistunut ja yhtenäinen, joidenkin mielestä impressionismin kaunein ryhmänäyttely. Mukana olivat jälleen myös Monet ja Renoir, jotka olivat puuttuneet aikaisemmista näyttelyistä. Kahdeksas ja viimeinen impressionistien ryhmänäyttely avattiin vuonna 1886. Tässä näyttelyssä mukaan liittyi uusimpressionisteihin luetut Georges Seurat väriteorioineen kuten myös Paul Signac, mikä aiheutti kiistelyjä. Samana vuonna impressionistit saivat New Yorkin -näyttelystään paljon myönteistä vastakaikua.
 Impressionistien oli aluksi ollut vaikeaa saada töitään kaupaksi, ja moni heistä joutui elämään köyhyydessä. Heidän töitään ostivat jotkin valistuneet taiteenystävät kuten rikas kustantaja Georges Charpentier, tavaratalomagnaatti Ernest Hoschedé sekä tohtorit Paul Gachet ja Georges de Bellio. Tärkein impressionistien tukija oli taidekauppias Paul Durand-Ruel. Hän oli impressionistien töiden ensimmäinen ja uskollisin kauppias 1870-luvun alusta asti, ja hänen ansiostaan yhdysvaltalainen yleisö tutustui impressionisteihin vuoden 1886 näyttelyssä New Yorkissa, minkä jälkeen heidän työnsä alkoivat käydä hyvin kaupaksi.
 Impressionistien myöhäistuotanto
 Yhteisnäyttelyjen loppumisen jälkeen impressionistinen tyyli jatkoi kehitystään, ja impressionistien yksityiset taiteilijapersoonallisuudet pääsivät selvemmin esille ja eroavaisuudet alkoivat näkyä. Alkuperäinen impressionismi loppui 1880-luvulla kun Seurat’n ja Signacin uusi teoreettinen maalaustapa tuli muotiin. Monet’n, Renoir’n ja Sisleyn myöhäistuotantoon eivät Seurat’n väriteoria ja Pissarron ”tieteellinen impressionismi” vaikuttaneet. Pissarrokin palasi vapaamman impressionismin linjoille. Renoir sen sijaan muutti tyyliään 1880-luvulla ja keskittyi tarkkaan piirtämiseen ja sommitteluun valon tutkimisen sijaan.
 Tyylin piirteet
 Useimmat impressionistit suosivat ulkomaalausta, mutta he eivät olleet ensimmäisiä, jotka maalasivat ulkosalla. Maisemamaalarit olivat koko 1800-luvun tehneet ulkosalla nopeita öljyväriluonnoksia, joiden pohjalta he maalasivat lopulliset työnsä ateljeessa. Daubigny oli 1840-luvulla ensimmäisiä, joka piti suoraan luonnosta tehtyä maalausta kyllin valmiina näytteille asetettavaksi, ja tämän tavan impressionistitkin omaksuivat.
 Heittäytymällä kokonaan ensimmäisen vaikutelmansa johdateltavaksi impressionistit löysivät uuden ja ennen käyttämättömän tien maalaustaiteessa. He kehittivät uudenlaisen värien ja niiden vaikutusten käytön, jolla he kiinnittivät äkkinäisen vaikutelman kankaalle. He luopuivat muotoilun ja perspektiivin perinnäisistä säännöistä. Tarkkailemalla kärsivällisesti luontoa impressionistit oppivat värien yhteissoinnun. Monet’n mukaan maalaustaide on ”valoefektien ja värien kokeilukenttä”. Impressionistien uusi keksintö oli se, että vasta valo luo esineellisen maailman ja sen vaihtelut atmosfääristen ilmiöiden vaihdellessa. Valon mukana ilmenee myös esineiden väriheijasteita, jota taiteilijat alkoivat nyt jäljentämään kevyin värisivelyin. Valosta tuli enemmän ja enemmän maalauksen varsinainen aihe, ja sen avulla haluttiin toistaa tarkalleen se, mitä nähtiin. Muotoilu ja keskiöperspektiivi, sommittelu ja piirustus menettivät johtavan asemansa, ja myös itse aiheen merkitys väheni.
 Impressionistit ihailivat Delacroix’n ilmaisuvoimaista värimaailmaa. He siirsivät näkemänsä maailman kankaalle muutamin puhtain, kirkkain värein. Varjojen mustan he korvasivat väreillä sekä välttivät maavärejä. He havaitsivat, että esineiden väri ei ollut ”pysyvä” vaan muuttui ympäristön vaikutuksesta. Impressionistien väriajattelu perustui kemisti Eugène Chevreulin ”simultaanirinnastuksen lakiin”, jonka mukaan kahden värin erot korostuvat vahvimmin, kun värit ovat vieretysten. Chevreulin mukaan vahvimmillaan vaikutus on komplementtiväreissä.
 Impressionistit kehittivät myös perspektiiviä kokeillessaan valolla ja väreillä. Sommittelu suunnattiin yhä keskiöperspektiivin lakien mukaan, mutta syvyys, tila ja plastiset ilmiöt toistettiin värien säkenöivällä soinnilla. Impressionistit suosivat puhtaita värejä ja etsivät väriä myös varjosta kylmän värisinä vastakohtina valossa kylpeville lämpimille sävyille. Väreiksi taiteilija valitsi ne luonnolliset värit, joita kukin esine tai kohde maalaushetken olosuhteissa tarjosi. Tiilenpunainen katto saattoi loistaa lehtevän puun välittömässä läheisyydessä vihertävänä tai tummanpunaisena, salaman iskiessä vaaleanpunaisena, lähes valkoisena.
 Aiheinaan impressionistit käyttivät ennen kaikkea maisemaa ja asetelmia, ja esineet tunnistettiin valon leikkiessä niiden pinnalla. Suosittuja aiheita olivat pilvimuodostelmat taivaalla ja peilikuvat vedessä tai lasissa, sillä ne olivat itsekin valonheijasteita. Impressionistit maalasivat paljon Pariisissa, joka oli 1870-luvulla muutettu ahtaasta keskiaikaisesta kaupungista uudenaikaiseksi metropoliksi kahviloiden, ravintoloiden ja teattereiden reunustaminen pitkine bulevardeineen. Kaupunkilaisten vapaa-ajanvietto ja huvittelu kahviloissa, ravintoloissa, teattereissa ja tanssilavoilla oli impressionistien suosima aihe. Vaikka ulkoilmamaalaus olikin impressionistien suosiossa, Degas maalasi kokonaan sisätiloissa. Luontoa impressionistit kuvasivat yhteiskunnallisena kokemuksena. Heidän maisemamaalauksissaan ihminen on aina läsnä vähintäänkin veneen, talon tai heinäsuovan kautta. Moni impressionisti kuvasi maalauksissaan omaa puutarhaansa. Usein he kuvasivat puutarhoissa käyskenteleviä porvarisnaisia lapsineen, mutta maanläheinen Pissarro kuvasi puutarhassa tehtävää työtä. Naisimpressionistit Berthe Morisot, Mary Cassatt ja Marie Bracquemond kuvasivat perheen, kodin ja puutarhan yksityistä aluetta. Junat ja Batignollesin Saint-Lazaren juna-asema olivat myös suosittu aihe. Manet ja Degas kuvasivat joskus laukkakilpailuja ja Degas myös tanssijattaria.
 Merkittäviä impressionisteja
 Edgar Degas
 Édouard Manet
 Claude Monet
 Berthe Morisot
 Camille Pissarro
 Auguste Renoir
 Alfred Sisley
 Esimerkkejä
 Muualla maailmassa
 Impressionistista taidetta tehtiin muuallakin maailmassa kuin Pariisissa, kun taiteilijat siirtyivät kirkkaisiin väreihin ja maalaamaan taivasalle. Italiassa kehittyi itsenäisesti Macchiaioli-ryhmä, ja muualla impressionistisia vaikutteita haettiin näyttelyistä tai opiskelulla Pariisissa.
 Suomessa
 Suomessa ei impressionismista syntynyt taidesuuntausta 1870- ja 1880-luvuilla. Suomessa elettiin naturalismin ja realismin aikaa, eikä impressionismi sopinut kansan kuvaamiseen. Varhaisten maisemaimpressionistien työt olivat Suomessa poikkeuksia ja herättivät hämmennystä tai välinpitämättömyyttä. Impressionismin kotikaupungista Pariisista tuli kylläkin suomalaisten taiteilijoiden tärkein opiskelupaikka 1880-luvulla, mutta silloin impressionismi taidesuuntauksena oli jo osittain sulautumassa muuhun taiteeseen. Tyylillä oli kuitenkin vaikutuksensa suomalaiseen taiteeseen. Berndt Lindholm, Victor Westerholm ja Torsten Wasastjerna paneutuivat impressionismin valo- ja värioppeihin, ja heitä kiinnostivat impressionistien tapaan maisemat ja kaupunkinäkymät. Elin Danielson ja Hanna Rönnberg keskittyivät 1880-luvulla ulkomaalaukseen. 1900-luvun alussa nuori suomalainen taiteilijapolvi innostui neoimpressionismista, ja heidän taiteensa perustaksi tulivat uusimpressionismin väriteoriat ja puhtaan paletin väri-ilmaisu. Monet'n maalaukseen sisältyvät abstraktin taiteen mahdollisuudet tajusi ensimmäisenä Suomessa Ellen Thesleff.
 Impressionismi musiikissa
 Musiikillisella impressionismilla viittataan usein musiikin hienovaraiseen haurauteen, hahmottomaan passiivisuuteen ja epämääräiseen tunnelmamusiikkiin. Impressionistiseen musiikkiin kuuluu pidättyväisyys, staattisuus sekä provosoivan värikäs efekti, joka syntyy säveltäjän kiinnostuksesta puhtaaseen ääneen, joka on itsetarkoituksellisesti kaunis ja salaperäinen. Tämän säveltäjä tuottaa staattisella harmonialla, monitulkintaisella tonaalisuudella, terävien formaalien kontrastien ja eteenpäinvievän rytmin puutteella sekä melodian ja säestyksen rajan hämärtämisellä.
 Musiikin historiassa impressionismi liitetään yleensä Claude Debussyn musiikkiin, etenkin vuosien 1892–1903 väliseltä ajalta. Hänen teoksistaan impressionistisina pidetään esimerkiksi oopperaa Pelléas et Mélisande (1902), orkesterikappaletta "Nuages" (Nocturnes, 1899) sekä pianokappaletta "Voiles" (Preludit, kirja 1, 1910). Muita impressionistiseksi kutsuttuja säveltäjiä ovat Maurice Ravel, Frederick Delius, Ottorino Respighi, Karol Szymanowski ja Charles Griffes.
 Katso myös
 Postimpressionismi
 Ekspressionismi
 Abstrakti impressionismi
 Lähteet
 Viitteet
 Seulonnan keskeiset artikkelit


text:
 18.8.2012
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 250/18
 Acțiune introdusă la 15 iunie 2012 — Chyzh și alții/Consiliul
 (Cauza T-276/12)
 2012/C 250/33
 Limba de procedură: engleza
 Părțile
 Reclamanți: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minsk, Belarus), Triple TAA (Minsk, Belarus), NefteKhimTrading STAA (Minsk, Belarus), Askargoterminal ZAT (Minsk, Belarus), Bereza Silicate Products Plant AAT (Bereza District, Belarus), Variant TAA (Berezovsky District, Belarus), Triple-Dekor STAA (Minsk, Belarus), KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Belarus), Altersolutions SZAT (Minsk, Belarus), Prostoremarket SZAT (Minsk, Belarus), AquaTriple STAA (Minsk, Belarus), Rakovsky brovar TAA (Minsk, Belarus), TriplePharm STAA (Logoysk, Belarus) și Triple-Veles TAA (Molodechno, Belarus) (reprezentanți: D. O’Keeffe, Solicitor și B. Evtimov, avocat)
 Pârât: Consiliul Uniunii Europene
 Concluziile
 Reclamanții solicită Tribunalului:
 —
 Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 265/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus (JO L 87, p. 37), în măsura în care îi privește pe reclamanți;
 —
 Anularea Deciziei de punere în aplicare 2012/171/PESC a Consiliului din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarusului (JO L 87, p. 95), în măsura în care îi privește pe reclamanți;
 —
 Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.
 Motivele și principalele argumente
 În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.
 1.
 Primul motiv, întemeiat
 —
 pe faptul că măsurile contestate adoptate de Consiliu încalcă obligația de motivare a includerii reclamanților pe lista persoanelor cărora li se aplică măsurile restrictive sau, cu titlu subsidiar, pe faptul că raționamentul Consiliului este viciat de erori vădite de apreciere;
 2.
 Al doilea motiv, întemeiat
 —
 pe faptul că măsurile contestate adoptate de Consiliu încalcă dreptul la apărare și dreptul la un proces echitabil, întrucât nu dau reclamanților posibilitatea de a-și exercita efectiv drepturile, în special dreptul de a fi ascultat. Având în vedere legătura strânsă dintre dreptul la apărare și dreptul la un control jurisdicțional efectiv, a fost de asemenea încălcat dreptul reclamanților la o cale de atac jurisdicțională efectivă.