type: other

text:
Ret godt at vide - Domstolsstyrelsen
 - for journalister om domstolene
 Dette er et site for dig, der er journalist/kommunikator, hvor du kan slå op, når du skal navigere i domstolenes verden. Her finder du bl.a. beskrivelser af domstolenes opbygning, relevante begreber, retslige situationer samt dine rettigheder og muligheder som kommunikator.
 Du kan vælge mellem at downloade alle informationerne i en pdf, der er udformet som en e-bog, eller du kan søge efter informationerne her på sitet.
 Abonnér på bogen og bliv opdateret når der er ændringer.
 I Danmarks Domstole har vi stor respekt for dit arbejde som journalist. Vi ved, at du typisk arbejder med korte deadlines. Og vi ved, at retsområdet er omfattende og komplekst. Det er baggrunden for, at vi her på siderne har samlet nogle af de informationer, som du kan få brug for, når du dækker en retssag.
 Du kan få endnu mere at vide på Domstol.dk. Her finder du fx navne på de enkelte retters pressekontaktdommere. Der er også en særlig side med generelle informationer for pressen: domstol.dk/presserum. Her kan du blandt andet finde og søge adgang til vores ekstranet til journalister. Ekstranettet viser elektroniske uanonymiserede retslister for retternes straffesager to uger frem i tiden.
 Velkommen i Danmarks Domstole!
 Styr på retssystemet
 Siden grundloven blev indført i 1849, har magten i Danmark været delt i tre.
 Princippet om magtens tredeling og domstolenes uafhængighed af de andre statsmagter er med til at sikre demokratiet og borgernes retssikkerhed.
 har den lovgivende magt. Det vedtager love og fastsætter strafferammer for overtrædelse af lovene.
 har den udøvende magt og sørger sammen med den offentlige forvaltning for, at lovene bliver håndhævet.
 har den dømmende magt og bestemmer, hvordan lovene skal fortolkes i de konkrete sager.
 Har du brug for en grundig gennemgang af retssystemet og retternes opgaver, finder du den her: kenddinret.dk
 Vil du vide noget om den enkelte ret, skal du gå ind på forsiden af domstol.dk, hvor du kan trykke dig frem til hver enkelt rets hjemmeside.
 Byretterne, landsretterne og Højesteret udgør de grundlæggende tre niveauer i det danske retssystem, men Danmarks Domstole består også af en række andre institutioner med hver sin særlige funktion.
 Det danske retssystem er baseret på det såkaldte to-instansprincip, der sikrer, at parterne kan appellere rettens afgørelser til en højere instans.
 De fleste sager begynder i byretterne med en mulighed for appel til landsretterne. Hvis en sag er begyndt i byretten, kan den i særlige tilfælde indbringes for den tredje og højeste instans, Højesteret. Den højere instans kan enten nå frem til samme resultat (stadfæste) eller ændre dommen.
 Der er ca. 2.400 ansatte ved Danmarks Domstole, heraf ca. 380 dommere. Det samlede budget er på ca. 1,8 mia. kroner. De 24 byretter behandler over 700.000 sager om året, Sø- og Handelsretten over 300 sager, Østre Landsret over 8.000 sager, Vestre Landsret ca. 6.000 sager og Højesteret ca. 300 sager.
 Du kan orientere dig om, hvor mange og hvilken type sager der behandles i retterne, og hvad den gennemsnitlige længde er for sagsbehandling her: domstol.dk/statistik
 Her finder du også links til nøgletal for sagsbehandlingen i de enkelte kvartaler tilbage til 2009 og frem til det seneste kvartal.
 Tallene beskriver typerne af sagsbehandling, og hvilke rammer de finder sted i, fx fogedsager, sager om alvorlige forbrydelser (nævningesager), sager i byretter og sager i Sø- og Handelsretten.
 Statistik for Procesbevillingsnævnet, der årligt behandler ca. 3.000 sager om appeltilladelser og fri proces, finder du her: domstol.dk/proces/aarsb
 Danmarks Domstole fører ikke statistik over, hvor mange sager der behandles specifikt indenfor for enkelte retsområder som fx køberet, ansættelsesret, injurier, skatteunddragelse eller vold mod tjenestemand.
 Hvis du har brug for præcise undersøgelser af den slags, finder du dem bl.a. her:
 Justitsministeriets Forskningskontor: domstol.dk/JM/statistik
 Anklagemyndighedens statistik: domstol.dk/Anklage/statistik
 Danmarks 24 byretter ligger i Esbjerg, Glostrup, Helsingør, Herning, Hillerød, Hjørring, Holbæk, Holstebro, Horsens, Kolding, København, Lyngby, Nykøbing F., Næstved, Odense, Randers, Roskilde, Svendborg, Sønderborg, Viborg, Aalborg, Aarhus samt på Bornholm og Frederiksberg.
 Civile sager og straffesager begynder som hovedregel i en byret.
 Hver byret har sin egen foged- og skifteafdeling. Fogedafdelingen behandler sager om tvangsgennemførelse af krav. Det kan fx være krav om betaling af penge eller om at få børn udleveret til samvær. Fogedafdelinger afholder også tvangsauktioner.
 Læs mere: domstol.dk/fogedsager
 Skifteafdelingen behandler fx skifte af dødsboer, skifte af ægtefællers fællesbo, insolvenssager og sager om konkurskarantæne. Læs mere: domstol.dk/skiftesager
 Der findes to landsretter. Østre Landsret dækker området øst for Lillebælt, og Vestre Landsret dækker området vest for Lillebælt. Landsretterne er placeret i henholdsvis København og Viborg. Dette kaldes hovedtingsteder. Derudover har landsretterne retslokaler rundt om i landet. De kaldes bitingsteder og anvendes til behandling af straffesager. Vestre Landsret har bitingsteder i Aalborg, Aarhus, Kolding, Esbjerg og Sønderborg. Østre Landsret har bitingsteder i Odense, Nykøbing Falster og Rønne.
 En sag kan som udgangspunkt kun komme for landsretten, hvis den først har været behandlet enten i byretten, af Tinglysningsretten eller i visse tilfælde af Sø- og Handelsretten.
 Sø- og Handelsretten ligger i København, men er landsdækkende og kan sættes over hele landet.
 Sø- og Handelsretten er en overordnet, specialiseret ret, der behandler civile sager, hvor der kræves særlig fagkundskab.
 Det kan fx være i internationale erhvervssager, transportsager, sager om patenter, brugsmodeller, varemærker og design, markedsføringssager og konkurrencesager. Sø- og Handelsretten behandler også principielle sager, hvor fagkundskab om arbejdsmarkedsforhold har særlig betydning, og forbudssager på de områder, hvor den er specialret. Når det drejer sig om straffesager, hører sagerne dog under byretterne.
 Højesteret ligger i København og er Danmarks øverste domstol. Højesteret behandler som hovedregel kun sager, som er principielle og af betydning for retsudviklingen. En sag kan normalt kun blive behandlet her, hvis den først har været behandlet i en byret og derefter i landsretten, foruden at Procesbevillingsnævnet har givet tilladelse til appel. Domme, hvor landsretterne har truffet afgørelse som første instans, og visse domme fra Sø- og Handelsretten, kan dog ankes direkte til Højesteret.
 Tinglysningsretten ligger fysisk i Hobro, men i praksis foregår al tinglysning digitalt. Tinglysningsretten er en specialiseret, landsdækkende ret på byretsniveau, som tager sig af registrering af rettigheder over løsøre og fast ejendom, fx skøder.
 Retten på Færøerne behandler samme typer sager som byretterne i Danmark. Der er mulighed for at appellere afgørelser fra Retten på Færøerne til Østre Landsret.
 Retterne i Grønland består af fire kredsretter i kredsene Qaasuitsoq, Qeqqata, Sermersooq og Kujalleq samt Retten i Grønland og Grønlands Landsret. Domme fra Grønlands Landsret kan med tilladelse fra Procesbevillingsnævnet appelleres til Højesteret
 Procesbevillingsnævnet har både en afdeling for appeltilladelse og en afdeling for fri proces.
 De to afdelinger har et fælles sekretariat, der forbereder sagerne. Nævnet for appeltilladelser træffer afgørelse i ansøgninger om appeltilladelse til landsretten og til Højesteret i både civile sager og straffesager. I nævnets afdeling for fri proces bliver der taget stilling til klager over Civilstyrelsens afslag på fri proces. Procesbevillingsnævnet er et uafhængigt nævn. Det er ikke en del af domstolssystemet og heller ikke en del af den offentlige forvaltning.
 Den Særlige Klageret ligger sammen med Højesteret i København og behandler bl.a. sager om genoptagelse af straffesager. Retten træffer også afgørelser i disciplinære sager angående domstolenes juridiske personale og kan fx afsætte en dommer. Den Særlige Klageret behandler også sager om at afbeskikke en forsvarer eller at udelukke vedkommende fra straffesager.
 Økonomisk hører styrelsen under Justitsministeriet, men justitsministeren kan ikke bestemme over styrelsen og kan ikke ændre styrelsens afgørelser. Domstolsstyrelsen ledes af en bestyrelse og en direktør. Bestyrelsen har det overordnede ansvar og ansætter direktøren. Sammensætningen af bestyrelsen er fastsat i lov om Domstolsstyrelsen.
 Dommerudnævnelsesrådet og Bibeskæftigelsesnævnet
 Dommerudnævnelsesrådet er et uafhængigt råd, der laver indstillinger til justitsministeren om besættelse af dommerstillinger. Bibeskæftigelsesnævnet regulerer dommeres bibeskæftigelse og behandler ansøgninger fra dommere, der ønsker tilladelse til fast bibeskæftigelse. Nævnet skal bl.a. tage stilling til dommerens habilitet og beskæftigelsens omfang. Bibeskæftigelsen vil typisk dreje sig om at sidde som medlem af et offentligt eller privat råd eller nævn eller en voldgiftsret i egenskab af dommer. En dommer må kun have fast indtægtsgivende bibeskæftigelse, hvis det ved lov er bestemt, at det pågældende hverv skal varetages af en dommer, eller hvis dommeren har Bibeskæftigelsesnævnets tilladelse. Hvert år udarbejder nævnet en oversigt over dommeres bibeskæftigelse. Oversigterne kan du se her: domstol.dk/bijob
 Du kan læse mere om Bibeskæftigelsesnævnet og dets lovmæssige baggrund her: domstol.dk/bijob/naevn
 Den danske stat er underlagt EU-Domstolen og indgår på mellemstatsligt niveau i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og i FN’s højeste dømmende organ, Den Internationale Domstol.
 EU-Domstolen er relevant, når det handler om overholdelse af EU’s regler. Den Internationale Domstol er relevant, når det gælder FN.
 Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol er relevant, når det gælder Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
 Det er kun stater, der kan indbringe sager for EU-Domstolen og Den Internationale Domstol. Både stater og borgere kan indbringe en sag for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
 Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg behandler og dømmer i sager om overtrædelse af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, som ved lov er gjort til en del af dansk ret. Domstolen er en europæisk, overstatslig domstol og hører under Europarådet (ikke EU). Domstolen behandler sager om overtrædelse af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.
 Borgere i medlemslandene kan indbringe sager for domstolen, hvis de mener, at staten krænker menneskerettighedskonventionen.
 Men det er en forudsætning, at sagen først er prøvet ved deres eget lands domstolssystem. En medlemsstat kan også indbringe sager om et andet medlemslands overtrædelse af menneskerettighedskonventionen for domstolen. Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols hjemmeside: echr.coe.int
 EU-domstolen er den øverste dømmende myndighed i EU-regi og ligger i Luxembourg. Domstolen behandler og dømmer i sager om medlemslandenes forpligtelser i forhold til de regler, der udarbejdes og vedtages i forbindelse med EU-samarbejdet. Den behandler også sager om, hvordan EU-regler som fx direktiver skal fortolkes. Det kan være områder som ligeløn og arbejdskraftens frie bevægelighed. Den enkelte borger kan ikke anlægge sag direkte ved EU-Domstolen. EU-Domstolens hjemmeside: curia.europa.eu
 Den fælles europæiske patentdomstol forventes at blive sat i drift i slutningen af 2017 og får kompetence til at dømme i sager om europæiske patenter. Domstolen får afdelinger, såkaldte kamre, både centralt, regionalt og lokalt. Danmarks lokale kammer får til huse i Sø- og Handelsretten i København.
 Se mere på: unified-patent-court.org
 Den Internationale Domstol og Den Internationale Straffedomstol
 Det internationale samfunds dømmende magt er Den Internationale Domstol, der hører under FN og ligger i Haag. Domstolen kan behandle sager om brud på internationale love. Domstolen behandler sager mellem stater, men kun hvis staterne selv indvilger i at være part. Staterne er som udgangspunkt forpligtet til at respektere domstolens afgørelser. Det er dog langt fra alle stater, der accepterer Den Internationale Domstols domsmyndighed. Domstolen består af 15 dommere, der vælges for en niårig periode af FN’s Generalforsamling sammen med FN’s Sikkerhedsråd.
 Den Internationale Straffedomstol under FN behandler internationale forbrydelser, dvs. forbrydelser mod menneskeheden, folkedrab og krigsforbrydelser.
 Den Internationale Domstols hjemmeside: www.icj-cij.org
 Styr på lovene
 I konkrete sager kan du få brug for at vide noget om en bestemt lov. Du finder en oversigt over alle Danmarks love her: domstol.dk/Retsinfo/danskelove
 Når du som journalist arbejder med retsstof, skal du navnlig være opmærksom på:
 Retsplejelovens § 1017 b: I sager om overtrædelse af straffelovens bestemmelser om seksualforbrydelser kan man idømmes bødestraf for at offentliggøre forurettedes navn, stilling, bopæl eller andre oplysninger om den pågældendes identitet.
 Retsplejeloven § 1017 d: Domme og kendelser i straffesager, selve dokumenterne eller uddrag heraf, må kun gengives offentligt, når de er anonymiseret, sådan at sigtedes, tiltaltes, forurettedes eller vidners identitet ikke fremgår. Overtrædelse straffes med bøde.
 Retsplejeloven § 41 f, stk. 6: Dokumenter i retssager, som en journalist har fået adgang til gennem sin særlige ret til aktindsigt, må ikke opbevares tilgængeligt for andre end journalister og redaktionsmedarbejdere og må kun bruges til støtte for journalistisk og redaktionelt arbejde. Overtrædelse straffes med bøde.
 Justitsministerens bekendtgørelse nr. 546 fra 2004:
 Journalister har pligt til at opbevare retsbogsudskrifter, kopier af anklageskrift og retsmødebegæringer særskilt på et aflåst sted, som kun journalisterne og andre redaktionelle medarbejdere har adgang til.
 Generelt skal du som journalist interessere dig for især fem love plus en vejledning:
 Nedenfor finder du en kort beskrivelse af, hvad de hver især dækker, og hvor du kan læse lovteksterne i deres fulde længde.
 Hvis du vil nøjes med at læse de uddrag, der er mest relevante for journalister og redaktører, har Danske Medier samlet dem under titlen Redaktørens lovsamling her: domstol.dk/DaMe/Lovsam
 Retsplejeloven er den lov, der handler om domstolene, advokater og anklagemyndigheden.
 Den omfatter også procesreglerne for behandlingen af civile retssager, straffesager og fogedsager. Retsplejeloven regulerer betingelserne for at beslutte tvangsindgreb som fx anholdelse, varetægtsfængsling og telefonaflytning (Se kapitlet efterforskning, tvangsindgreb mv.). Det er denne lov, der bestemmer, at retsmøder skal være offentligt tilgængelige og foregå ved mundtlig fremlæggelse. Det er også i retsplejeloven, at der er en regel om, at retten under visse betingelser kan beslutte at begrænse offentlighedens adgang til at overvære en sag. Det kan besluttes ved en kendelse om dørlukning (Se kapitlet kendelser om navne- og referatforbud og lukkede døre) om navneforbud eller om referatforbud.
 I retsplejeloven finder du også reglerne om journalisters mulighed for aktindsigt i retsdokumenter mv., hvor journalister har flere rettigheder end andre borgere. Som journalist har du mulighed for aktindsigt i retsmødebegæring, doms- og retsbøger eller
 anklageskrift. Loven giver dig mulighed for at læse domme og kendelser, og den pålægger dig at opbevare informationerne forsvarligt. Retsplejeloven er Danmarks mest omfattende lov og består af over 1000 paragraffer.
 Se den fulde lovtekst: domstol.dk/Retsinfo/retsplejelov
 Der er mange love, som det er strafbart at overtræde, fx færdselsloven eller våbenloven.
 Straffeloven er den lov, der beskriver de almindelige betingelser for at straffe og de konkrete handlinger, der er strafbare.
 Fx fremgår det af straffelovens § 1, at der kun kan pålægges straf, hvis der er hjemmel til det i en lov (altså at der er en lovbestemmelse, der fastslår det). Loven skal desuden være vedtaget på det tidspunkt, hvor forholdet blev begået. Man kan altså
 ikke straffe med tilbagevirkende kraft. Straffeloven er opdelt i en almindelig del og en særlig del.
 Den almindelige del af straffeloven beskriver de generelle betingelser for at kunne straffe, bl.a. bestemmelserne om den kriminelle lavalder, om tilregnelighed, forsæt, uagtsomhed, forsøg, forældelse og nødværge. Her står fx også bestemmelser om de forskellige typer af straffe. De almindelige straffe er bøde og fængsel. En fængselsstraf kan være ubetinget eller betinget. En betinget straf skal ikke afsones, hvis den dømte overholder vilkårene, der fx kan være tilsyn af Kriminalforsorgen eller samfundstjeneste.
 I den særlige del af straffeloven står de konkrete forhold beskrevet, som er strafbare, fx drab, tyveri, vold, voldtægt, bedrageri eller ærekrænkelser.
 I en straffesag skal dommeren tage stilling til, om hver enkelt af de betingelser, der er beskrevet i loven, er opfyldt. Både de almindelige og de særlige betingelser.
 Se den fulde lovtekst: domstol.dk/Retsinfo/straffelov
 Offentlighedsloven regulerer borgernes ret til aktindsigt i fx myndighedernes arbejde. Det kan fx være Domstolsstyrelsens arbejde. Domstolene er ikke omfattet af offentlighedsloven, og retten til aktindsigt er i stedet reguleret i retsplejeloven.
 Se den fulde lovtekst: domstol.dk/OffLov
 Medieansvarsloven handler om publicering, og hvem der kan straffes for en lovstridig publicering. Straffen for ikke at overholde denne lov kan være bøde eller fængsel. Det er medieansvarsloven, som regulerer Pressenævnet.
 Den fulde lovtekst: domstol.dk/MedieAnsLov
 Dit medie er omfattet af loven om massemediers informationsdatabaser, når det gælder retsstof, der har med personfølsomme oplysninger at gøre.
 Fx må informationer, som du har modtaget i kraft af journalisters særlige ret til aktindsigt, ikke være tilgængelige for andre end de journalister og redaktionsmedarbejdere, der er ansat på dit medie.
 Desuden må informationerne kun bruges i journalistisk eller redaktionelt arbejde.
 Se den fulde lovtekst: domstol.dk/LovMediersInfobaser
 For at sikre at pressen optræder etisk, troværdigt og uafhængigt, har Dansk Journalistforbund og Danske Medier lavet en sammenfatning af de vejledende regler for god presseskik. Pressenævnet, som er er et uafhængigt, offentligt nævn, tager stilling til, om medierne følger de vejledende regler.
 Pressenævnets vejledende regler kan læses på nævnets hjemmeside:
 domstol.dk/Pressenaevn/skik
 Dansk Journalistforbund og Danske Medier, GUIDE presseetiske regler, 2013:
 domstol.dk/DJ/DaMe/etik
 Der er flere måder, du som journalist kan orientere dig om retssagerne på, uden at det fx kræver aktindsigt. Her i kapitlet finder du et par af mulighederne. På domstol.dk finder du et såkaldt presserum: domstol.dk/presserum. Her er der links til pressemeddelelser, domsresuméer, kontaktpersoner, statistikker, billedarkiv osv. De fleste retter tilbyder at skrive journalister på en mailingliste. Derefter vil du fx modtage pressemeddelelser og blive holdt orienteret om, hvornår der er grundlovsforhør i den pågældende ret.
 Alle retter offentliggør hver dag lister over de retssager, de skal behandle den dag og to uger frem. På en retsliste kan du læse, hvilken type retsmøde der er tale om (fx hovedforhandling eller domsafsigelse), hvornår retsmødet foregår og i hvilken retssal. Du kan også læse, hvad og hvem sagen drejer sig om, og hvem der er juridisk(e) dommer( e). Rettens journalnummer vil fremgå, og hvis der er tale om en straffesag, vil du normalt også kunne se politiets eller anklagemyndighedens sagsnummer samt navnet på en eventuel forsvarer. Hvis der er tale om en civil sag, vil parternes advokaters navne være oplyst. Det vil stå på retslisten, hvis der er nedlagt et navneforbud, eller hvis retten skal tage stilling til anmodning om forbud.
 Retslisterne er hængt op i retsbygningen og ligger på den enkelte rets hjemmeside under domstol.dk.
 Når retslisterne vises i digital form, enten på nettet eller på en skærm i retsbygningen, er de anonymiserede.
 Vær opmærksom på, at en retsliste ikke altid er ført ajour, fx hvis et retsmøde er blevet aflyst med kort varsel. Grundlovsforhør, der finder sted i weekenden eller i byretterne på Frederiksberg eller i København, offentliggøres af praktiske årsager ikke på domstol.dk.
 Du skal vide, at ikke alle sager fremgår af de retslister, der offentliggøres.
 I straffesager er både sigtedes og tiltaltes navne anonymiserede. Det vil sige, at navnene ikke bliver oplyst på retslisten.
 Navnene kan læses på Journalisternes ekstranet (Se kapitlet Aktindsigt om Journalisternes ekstranet).
 Her kan du læse den fulde lovtekst om retslister: domstol.dk/lov/Retsinfo/retslister
 Du kan se resuméer af udvalgte afsluttede sager på domstolenes hjemmeside: domstol.dk/domsresume
 På hjemmesiden kan du dels søge på et ord i et fritekstfelt og dels i en bestemt retskreds og periode.
 Her finder du også et udvalg af landsretternes og Procesbevillingsnævnets afgørelser. Du har mulighed for at abonnere på RSS-feed på udvalgte domsresuméer. Du skal være opmærksom på, at domsresuméerne er underlagt de samme regler for anonymisering mv. som retslister, når de ligger i digital form.
 Højesteret og Sø- og Handelsretten har egne domsdatabaser, som er tilgængelige via disse retters hjemmesider. Her offentliggøres stort set alle domme fra de to retter.
 Kendelser og domme fra Sø- og Handelsretten finder du her:
 domstol.dk/SoeHand/DomKend
 Kendelser og domme fra Højesteret finder du her:
 domstol.dk/HoejeRet/DomKend
 En fælles offentligt tilgængelig database med domme, som anonymiseres i fornødent omfang, ventes klar indenfor de kommende år. Det er hensigten, at domsdatabasen skal indeholde domme i civile sager og straffesager fra byretterne, landsretterne, Sø- og Handelsretten samt Højesteret.
 Pressekontakt i Domstolsstyrelsen
 Har du brug for information om domstolenes generelle udvikling, statistik, administration og it, kan du kontakte kommunikationssekretariatet i Domstolsstyrelsen: domstol.dk/DomStyr/Presse
 Kontaktpersoner i retterne
 De enkelte retter har en kontaktperson til pressen, som fx kan hjælpe dig med praktiske informationer om forhold i den pågældende ret. Hvis du derimod skal bruge en udtalelse om en konkret sag eller en juridisk forklaring i en konkret sag, skal du kontakte pressekontaktdommeren.
 Kontaktpersoner i retterne: domstol.dk/kontakt/retter
 En ret har normalt sin egen pressekontaktdommer, som du kan ringe eller skrive til, hvis du har behov for juridisk uddybning i forbindelse med en sag. Det kan fx være, hvis du har brug for at få forklaret en dom eller gerne vil vide, hvordan retspraksis er på et bestemt område.
 Pressekontaktdommeren tager sig af henvendelser fra pressen ved siden af sit job som dommer. Vedkommende er vant til at formidle juridisk stof og har indsigt i journalisters arbejdsmetoder.
 En pressekontaktdommer kan tale til baggrund eller citat efter aftale. Han eller hun udtaler sig som dommer, men giver normalt ikke vurderinger af fx konkrete domme. Hos Procesbevillingsnævnet skal du henvende dig til sekretariatschefen.
 Sådan finder du navn og kontaktoplysninger på en pressekontaktdommer: Gå ind på forsiden af domstol.dk, og tryk dig frem til den relevante rets hjemmeside. Informationerne står under ’Praktiske oplysninger’ ude i venstre side. Det er en stor hjælp, hvis du kan oplyse journalnummeret på den sag, du henvender dig om.
 Læs mere om pressekontaktdommere: domstol.dk/PresseDommer
 Få en samlet oversigt over pressekontaktdommerne: domstol.dk/PresseDommerListe
 Retsplejeloven giver dig mulighed for aktindsigt før, under og efter en retssag. Domstolene har en oversigt over, hvilke muligheder journalister har for aktindsigt: domstol.dk/aktindsigt. Danmarks Medie- og Journalisthøjskole har samlet relevante spørgsmål og svar på, hvilke love der gælder om aktindsigt, samt hvornår og hvordan de rent praktisk træder i kraft: domstol.dk/DMJX/aktindsigt
 Hvis du som journalist har brug for at kunne læse retslister uden anonymisering, så du kan danne dig et hurtigt overblik, har du mulighed for det på Journalisternes ekstranet under domstol.dk. Her opdateres retslister med navne på sigtede og tiltalte fire gange i døgnet, og de ligger til gennemsyn for en periode på 14 dage frem i tiden. Det kræver ansøgning og brug af digital medarbejdersignatur at få adgang til Journalisternes ekstranet. Ansøgningen skal indsendes af det medie, du arbejder for.
 Læs mere om Journalisternes ekstranet: domstol.dk/ekstranet
 En retsbog er en slags mødereferat for den enkelte retssag. Som journalist har du lov til at få en kopi af den retsbog, som føres ved alle retter. Dog kan hele retsbogen ikke udleveres, hvis retsmødet er holdt for lukkede døre. Når retsmødet er holdt for lukkede døre, har du ikke ret til aktindsigt i referat af de forklaringer, der er afgivet for lukkede døre, men kun ret til aktindsigt i selve kendelsen. I en retsbog finder du oplysning om tid og sted for retsmøder og -afgørelser, navne på de juridiske dommere, parternes navne og navne på de personer, der kommer for at afgive forklaring, eller på anden måde er involveret. I retsbogen står også et kort referat af forhandlingerne i retten. Du kan også læse parternes påstande (dvs. krav), begæringer, indsigelser og forklaringer. Du kan få hjælp af den pågældende rets pressekontaktdommer, som du kan ringe eller skrive til. Alternativt kan du kontakte sekretariatschefen, chefen for retsafdelingen eller retspræsidenten.
 Retten skal have 175 kroner i afgift for en udskrift, som enten kan sendes til dig med brev eller digital post, hvis du har en sikker, dvs. krypteret, mail. Sådan en kan du oprette her: domstol.dk/KryptMail, men vær opmærksom på, at der er en vis ekspeditionstid. Du kan også hente en kopi af retsbogen i rettens reception efter forudgående aftale.
 Som udgangspunkt har enhver ret til at få indsigt i domme og kendelser i civile sager. Det samme gælder domme i straffesager, der er afsagt inden for det seneste år.
 Som journalist har du yderligere ret til at gennemlæse alle domme (men ikke kendelser), der er afsagt inden for de seneste fire uger. Du kan få lov til at gennemlæse en dom ved personlig henvendelse i retten.
 Der er også mulighed for at få kendskab til forklaringer, der er afgivet mundtligt og optaget digitalt, men som ikke kan læses i dommen eller i retsbogen. Du kan efter denne regel ikke få en kopi af forklaringerne med dig, og du kan heller ikke få dem tilsendt. Ring og lav en aftale på forhånd og sørg for at have nogle søgeoplysninger klar om sagen. Årsagerne til, at du skal give de oplysninger, er dels, at personalet på den måde lettere kan finde den relevante sag, og dels fordi retten fx ikke bare udleverer alle domme om en bestemt person. Oplys derfor gerne både journalnummer, dato for sagens behandling eller dommens afsigelse, navne, og hvad sagen handler om.
 Pressebakke med domme
 Nogle retter lægger domme frem i en bakke til journalister med domme fra de seneste fire uger. Navne på eventuelle lægdommere eller ofre for seksualforbrydelser vil være udeladt. Dommeren kan vælge at anonymisere domme, som udleverer erhvervshemmeligheder, enkeltpersoners private forhold eller oplysninger om forebyggelse af en forbrydelse. Forklaringer afgivet for lukkede døre vil ikke kunne læses i dommene. Drejer dommen sig om en sag om ægteskab og/eller forældremyndighed, ligger den ikke i pressebakken.
 Retsmødebegæring og anklageskrift
 Det er tidspunktet for forkyndelsen, der afgør, hvornår du kan få aktindsigt. I anklageskrifter og retsmødebegæringer kan du få aktindsigt en uge efter forkyndelsen eller 14 dage efter, at dokumentet er sendt til tiltalte eller sigtede (dog senest på dagen for retsmødet eller domsforhandlingen).
 Det er anklagemyndigheden, der tager stilling til begæring om udlevering af kopi af anklageskrift eller retsmødebegæring.
 Hjælpebilag i straffesager
 Hjælpebilag kaldes også støttebilag og kan fx være tegninger over et gerningssted, skemaer over selskabskonstruktioner eller lister over kronologiske forløb. I straffesager udarbejder anklagemyndigheden eller forsvareren af og til hjælpebilag, som du kan låne ved et retsmøde under en tilståelsessag og under en hovedforhandling.
 Mange steder vil det være muligt at se både støttebilag, overvågningsvideoer og afskrifter af aflytninger på opstillede tv-skærme under sagens behandling i retssalen.
 Eventuelt må du selv finde et passende tidspunkt under hovedforhandlingen og markere for dommeren, at du gerne vil se bilagene, hvis det kan lade sig gøre.
 Dokumenter i civile sager
 I civile sager har enhver ret til indsigt i parternes eventuelle påstandsdokumenter to arbejdsdage, før hovedforhandlingen begynder. Påstandsdokumenter er parternes formulerede krav og argumentationen for dem. Desuden kan du låne en sags dokumenter under retsmødet, forudsat at parterne accepterer det.
 Kopi af sigtelse
 Det kan være en fordel at få lov til at se en sigtelse og skrive den af for at undgå tvivl om, hvorvidt du har hørt eller forstået den rigtigt. Du har ikke krav på at læse eller få kopi af en sigtelse, men når retsmødet er slut, kan du spørge anklageren om lov.
 Reportage fra retten
 Alle kan overvære retssager og referere fra dem, for som udgangspunkt er alle retssager i Danmark åbne for offentligheden. Dommeren kan dog begrænse denne åbenhed for offentligheden eller dele af den (Se kapitlet Kendelser om navne- og referatforbud og lukkede døre). Det er dommeren, der leder retsmødet (eller retsformanden, hvis der er flere dommere). Dommeren bestemmer forløbet i retssalen og dermed også, om og i givet fald på hvilken måde en journalist kan komme til orde.
 Først og fremmest skal du være opmærksom på, at det er forbudt at optage lyd og billeder inde i en retsbygning uden forudgående tilladelse. Derfor kan det være en udfordring for journalister og fotografer at formidle og billeddække deres reportager. Her er en liste over nogle af de muligheder, du kan benytte, og de forhold du skal være opmærksom på:
 Billeder og lyd i retssalen
 Det er ikke tilladt at optage eller transmittere foto, video og lyd under retsmøder, medmindre dommeren i særlige tilfælde giver lov til det.
 Tv-stationer, der på forhånd søger om tilladelse, får ofte lov til at filme, når retsformanden, altså den ordførende dommer, afsiger dommen.
 Du skal være klar over, at du sandsynligvis vil blive pålagt at dele optagelsen med andre medier, hvis de er interesserede. Det vil fremgå af tilladelsen fra retten, hvad der må filmes. Der vil normalt blive givet tilladelse til, at eventuelle øvrige juridiske dommere kan medvirke på optagelsen, hvis de selv er indforståede. Derimod vil der ikke blive givet tilladelse til at filme andre i retssalen, hverken vidner eller den tiltalte/ dømte. Lægdommere må heller ikke filmes, idet det efter retsplejeloven er forbudt at offentliggøre lægdommeres identitet.
 Tegning fra retslokalet
 Der må tegnes i retslokalet, og tegningerne må offentliggøres, så længe det ikke strider mod et eventuelt forbud fra dommeren. Hvis personen på tegningen er omfattet af et navneforbud, må vedkommende på ingen måde kunne genkendes på tegningen, derfor anbefales sløring. Lægdommere må heller ikke kunne genkendes på tegningen.
 Live-blogging, tweets og tekster fra retslokalet
 Du kan vælge at holde offentligheden løbende opdateret under en konkret retssag ved at live-blogge, tweete eller skrive artikler direkte fra retssalen til læserne på en elektronisk platform.
 Det er lovligt, så længe du ikke forstyrrer roen i retten. Men du skal være opmærksom på, om det bryder med et forbud nedlagt af dommeren. Dommeren kan fx nedlægge et forbud mod at transmittere tekster fra salen af hensyn til senere vidneafhøringer i sagen. Det sker, for at vidner, der endnu ikke er afhørt, ikke skal kunne blive påvirket af at have læst detaljer fra retsmødet, fx andre vidners forklaringer. Du skal selvfølgelig også sikre dig, at indholdet i dine tekster ikke bryder med vejledende regler for god presseskik: domstol.dk/dj/dame/etik
 Regler uden for selve retslokalet
 Journalister benytter sig ofte af muligheden for at interviewe forsvarere og anklagere på vej til og fra retsbygningen. Du må nemlig gerne fotografere, filme og interviewe udenfor retsbygningen og med denne i baggrunden. Men du må ikke optage billeder af sigtede og tiltalte, der er på vej til eller fra et retsmøde i en straffesag, medmindre de har givet deres samtykke. Nævninge, domsmænd og vidner må aldrig fotograferes eller filmes. Du skal derfor sørge for, at ingen af de nævnte passerer i baggrunden af et tv-interview eller på et foto. Du skal også sørge for, at personer, der i anden anledning er i retsbygningen, ikke kan genkendes.
 Vær i øvrigt opmærksom på, at det er retspræsidenten, der har ansvaret for området ude foran retsbygningen og i selve bygningen bortset fra retslokalet, hvor det er sagens dommer eller retsformand, der har ansvaret. Hvis du ønsker at filme eller tage billeder i den øvrige del af retsbygningen, skal du søge om tilladelse hos retspræsidenten i forvejen.
 Sådan foregår det I retslokalet
 Når du kommer ind i retsbygningen, vil der ofte være en informationstavle med oversigt over de enkelte retssale og en informationsskranke, hvor du kan spørge om vej. Inde i selve retssalen vil du se, at der er pladser til tilhørere og presse. Du har pligt til selv at holde dig orienteret om, hvorvidt der er nedlagt et referat- eller navneforbud. Hvis du er i tvivl, må du spørge dig frem. Hvis der medvirker en retssekretær, kan du fx spørge vedkommende, der ofte er på plads før rettens øvrige medarbejdere og sidder ved dommerens bord. Ofte er der også en retsbetjent, du kan spørge.
 Alle sager begynder med, at dommeren kommer ind, og alle rejser sig i respekt for retten.
 Dommeren i byretten bærer under de fleste retsmøder en mørkeblå kappe. I landsretten og Sø- og Handelsretten er dommerens kappe sort, og i Højesteret er dommerkappen rød.
 Vidner kommer ind i retssalen i den rækkefølge, de skal afhøres. Dette sker for at undgå, at vidner hører parternes og de andre vidners forklaringer, før de selv er blevet afhørt.
 Når det gælder retsmøder om straffesager (det vil også sige grundlovsforhør), skal du være opmærksom på, om dommeren spørger, om der er repræsentanter for pressen til stede. Du svarer selvfølgelig ja og sørger for øjenkontakt med dommeren. Så vil dommeren henvende sig til dig og høre dit synspunkt, hvis anklageren eller forsvareren fx beder om et navne- eller referatforbud eller om at få dørene lukket. Nu kan du benytte din journalistiske udtaleret og begrunde, hvorfor du i givet fald mener, at en sag har offentlig interesse og bede dommeren tage dette med i sine overvejelser. Men du skal have gjort dit hjemmearbejde og have argumenterne på plads.
 Læs mere her: domstol.dk/DJ/RetsHaandbog
 Hvis dommeren ikke følger din indstilling, har du mulighed for at kære kendelsen (Se kapitlet Kendelser om navne- og referatforbud og lukkede døre). Men du har kun ret til at kære (klage over) en kendelse om dørlukning eller navneforbud, hvis du har været til stede ved det retsmøde, hvor afgørelsen er truffet, og dommeren har noteret din tilstedeværelse i retsbogen. Bemærk, at der er en afgift på 400 kroner for at kære.
 Hvis politiet har anholdt en mistænkt og ønsker at tilbageholde vedkommende i mere end 24 timer, skal en dommer ifølge loven tage stilling til, om den pågældende kan varetægtsfængsles. Det er dommerens opgave at sikre, at betingelserne for at frihedsberøve sigtede er opfyldt. Det kan fx være nødvendigt af hensyn til det videre opklaringsarbejde. Et grundlovsforhør finder typisk sted i byretten i den retskreds, hvor det pågældende forhold er begået. I København fremstilles man i dommervagten, som fysisk er placeret på Politigården.
 I retslokalet vil der være en dommer, en anklager og en forsvarer. Som det første bliver den sigtede spurgt om navn og fødselsdato, og derefter bliver vedkommende præsenteret for sigtelsen af anklageren.
 Dommeren hører anklager, forsvarer og den sigtede, hvis den sigtede ønsker at udtale sig. Til slut beslutter dommeren, om tilbageholdelsen skal fortsætte, og i så fald hvor længe og under hvilke betingelser.
 En kendelse om varetægtsfængsling skal begrundes med de konkrete omstændigheder i sagen, som medfører, at betingelserne for varetægtsfængsling er opfyldt.
 Hvis dommeren mener, at varetægtsfængsling ikke er udelukket, men at det på grund af utilstrækkelige oplysninger ikke er muligt at tage stilling til spørgsmålet straks, kan dommeren beslutte at opretholde anholdelsen i tre gange 24 timer. Det sker med henblik på, at politiet kan få tid til at indhente yderligere oplysninger, inden der tages stilling til begæringen om varetægtsfængsling.
 Dommeren kan undtagelsesvis beslutte, at den sigtede under en varetægtsfængsling skal være i isolation. Da der er tale om et stort indgreb i den sigtedes frihed, skal en række yderligere betingelser være opfyldt, før der kan varetægtsfængsles i isolation.
 Læs mere her: domstol.dk/GrundForhoer/VareTaeFaeng
 Bemærk, at sager om forlængelse af varetægtsfængsling kan foregå via videokonference mellem dommeren, den fængslede, forsvareren og anklageren. Den varetægtsfængslede vil da typisk medvirke fra et lokale i arresthuset.
 Civil retssag i byretten
 En civil sag er en sag mellem borgere eller virksomheder eller mellem en borger og en myndighed.
 Det kan fx være sager om mangler ved en købt ting, om erstatning for skade eller om forældremyndighed. Hovedforhandlingen ledes af en dommer (i landsretten er der tre dommere, hvoraf den ene som retsformand leder retten).
 I den ene side af lokalet sidder sagsøger og sagsøgers advokat. I den anden side sidder sagsøgte og sagsøgtes advokat. Mellem de to parter kommer eventuelle vidner til at sidde. Hvis der deltager sagkyndige dommere, vil de sidde sammen med dommeren.
 Først nedlægger parterne deres krav (det kaldes påstande). Det vil sige, at de hver især gengiver, hvad de ønsker skal være sagens resultat.
 Så forelægges sagen af sagsøgers advokat, som på neutral måde redegør for sagens faktiske omstændigheder. Dernæst afhøres parterne, eventuelle vidner samt syns- og skønsmænd. Derpå følger proceduren.
 Procedure vil sige, at parternes advokater hver især gør rede for deres juridiske syn på sagen, og hvordan de mener, at den skal afgøres ud fra en juridisk argumentation.
 Hvis begge parter ønsker det, kan retten komme med en mundtlig eller skriftlig tilkendegivelse om resultatet af sagen i stedet for en dom. Hvis tilkendegivelsen accepteres, kan parterne indgå et forlig, som ikke kan ankes. Hvis ikke begge parter ønsker at afslutte sagen med en tilkendegivelse, vil der blive afsagt dom. Dommen falder ikke på stedet, men du kan senere få resultatet oplyst telefonisk.
 Læs mere her: domstol.dk/CivilSagByret eller her: domstol.dk/RR/CivilSag
 Straffesag i byretten
 Bordene står normalt på samme måde ved en straffesag som ved en civil sag, men sagerne behandles på en anden måde.
 Straffesager i byretten kan behandles på tre forskellige måder:
 Tilståelsessager og mindre straffesager bliver behandlet af en dommer.
 Domsmandssager behandles af en dommer og to domsmænd.
 Nævningesager behandles med tre dommere og seks nævninge.
 Domsmænd medvirker i sager, hvor anklageren kræver frihedsstraf op til fire års fængsel. Nævninge medvirker i de alvorligste straffesager, når anklageren kræver en straf på mindst fire års fængsel. Dog behandles narkosager og sager vedrørende grov økonomisk kriminalitet altid som domsmandssager, også selvom kravet om straf er over fire års fængsel. Det er anklagemyndigheden, der vurderer, hvilket krav (det kaldes påstand) om straf, der skal være, og dermed om en sag skal behandles af en enkelt dommer, en domsmandsret eller et nævningeting.
 Både nævninge og domsmænd er lægdommere. Det vil sige, at de ikke er juridiske dommere, men borgere der er udpeget som lægdommere af kommunerne.
 De skal sammen med de juridiske dommere vurdere skyldsspørgsmålet og udmåle en passende straf, som skal fastsættes efter sagens konkrete omstændigheder og retspraksis på området. Læs mere om nævninge og domsmænd: domstol.dk/NaevningDomsmand
 Sagen begynder med, at anklageren læser anklageskriftet højt. Den tiltalte har ikke pligt til at udtale sig, og hvis han eller hun gør det, sker det ikke under strafansvar. Det vil sige, at vedkommende ikke kan straffes for falsk forklaring, hvis hun eller han ikke taler sandt. Derimod kan vidner straffes for falsk forklaring for retten. Dette får alle vidner at vide af dommeren, inden afhøringen starter. Først stiller anklageren spørgsmål til den tiltalte, derefter er det forsvarerens tur til at stille spørgsmål. Dernæst afhøres vidner, og eventuelle øvrige beviser fremlægges. Dette vil nogle gange foregå over flere dage.
 Til slut er det tid til proceduren, hvor anklager og forsvarer fremlægger deres syn på sagen, oplysningerne og beviserne, samt hvilken straf de mener er rimelig.
 Herefter går dommer og domsmænd ud af retslokalet og voterer, det vil sige drøfter sagen og beslutter sagens resultat.
 Når den juridiske dommer og lægdommerne vender tilbage, rejser alle sig op og bliver stående, mens retsformanden (dommeren i midten) læser dommens konklusion højt. Dommeren beder alle om at sætte sig igen og gennemgår herefter, hvad retten har lagt vægt på i sin dom. I nævningesager tages der først stilling til skyldsspørgsmålet i en særskilt kendelse. Hvis den tiltalte findes skyldig, skal der være en ny procedure i retten om strafudmålingen. Hefter afgør dommerne og nævningene, hvilken straf den tiltalte skal have, og sagen slutter med domsafsigelsen.
 Læs mere her: domstol.dk/StraffesagByret
 Sø-og Handelsretten
 I grundtræk minder behandlingen af sager i Sø- og Handelsretten om den måde, sagerne foregår på i byretterne. Her medvirker altid sagkyndige dommere, da sagerne udover juridisk viden også kræver, at retten har et indgående praktisk kendskab til de forskellige sagsområder. De sagkyndige, som beskikkes efter indstilling af erhvervslivets organisationer, er egentlige medlemmer af retten og afgør sagen sammen med den juridiske dommer. Både de sagkyndige medlemmer af retten og den juridiske dommer bærer sorte kapper. Advokaterne bærer sorte kapper med røde kanter.
 Læs mere om Sø- og Handelsretten her: domstol.dk/SoeHand
 Domme fra byretten i straffesager kan ankes til landsretten inden for ankefristen. I ankesager i domsmandssager deltager tre juridiske dommere og tre domsmænd.
 Domsmændene deltager i såvel skyldvurdering som strafudmåling og har, ligesom de juridiske dommere, én stemme hver.
 Når en nævningesag behandles ved landsretten, medvirker tre dommere og ni nævninge.
 Sagen begynder med dokumentation: Først fremlægges dommen fra byretten, dernæst den tiltaltes forklaring fra retten. Derefter stiller anklager og forsvarer spørgsmål til tiltalte og indkaldte vidner. Hvis ingen har bedt om, at et vidne indkaldes til landsretten, kan vidnets forklaring fra byretten læses op og benyttes som bevis. Når beviserne er ført, procederer anklager og forsvarer, det vil sige, at de fortæller om deres syn på sagen. Den tiltalte har som i byretten altid det sidste ord.
 Du kan læse mere om en straffesags forløb fra byret til landsret her: domstol.dk/AnkMynd/strafSag/forloeb
 Domme fra byretten i civile sager kan ankes til landsretten. Hvis sagen har en økonomisk værdi på højst 20.000 kr., kan der kun ankes med tilladelse fra Procesbevillingsnævnet. Domme fra Sø- og Handelsretten kan ankes til Højesteret, hvis sagen er principiel og ellers til landsretten.
 Du kan læse om, hvordan en civil sag forløber i landsretten her: domstol.dk/landsret/CivilSag/forloeb
 I Højesteret er fremgangsmåden ved behandlingen af sagerne båret af meget gamle traditioner. Derfor foregår tingene på en lidt anden måde end i de øvrige retter.
 Højesterets dommere sidder fx allerede på deres pladser iført karmoisinrøde kapper af fløjl med hvide kanter, når du og de øvrige tilhørere kommer ind i retslokalet.
 Advokaterne bærer sorte kapper med grå kanter, medens anklagere bærer sorte kapper med blåviolette kanter. Det er stort set kun advokaterne, der taler. Der bliver ikke afhørt vidner i Højesteret. Der medvirker heller ikke lægdommere, og involverede parter er kun til stede, hvis de selv ønsker det.
 Strafferammer og strafudmåling
 Det er bestemt i straffeloven, at de almindelige straffe er fængsel og bøde. Straffeloven giver desuden mulighed for at gøre straffe betingede på forskellige vilkår, fx samfundstjeneste. Endelig giver straffeloven mulighed for idømmelse af forvaring, behandling og andre særlige retsfølger.
 Fængsel kan idømmes på livstid eller på tid. Den korteste fængselsstraf på tid er på syv dage, og den længste er livstid.
 Når domstolene skal fastsætte straffen for den enkelte lovovertrædelse, har de et konkret og begrænset interval at arbejde indenfor. Dette interval kaldes strafferammen og er fastsat i loven.
 Strafferammen for den enkelte lovovertrædelse afspejler dens grovhed. En strafferamme har også betydning for, om der kan ske varetægtsfængsling eller fx telefonaflytning.
 Der er tradition for, at Folketinget (den lovgivende magt) tilkendegiver, hvad strafniveauet typisk bør være for bestemte typer af lovovertrædelser. Det skrives i lovforslagets bemærkninger (lovens forarbejder). Typisk vil Folketinget også tilkendegive, at fastsættelsen af straffen vil afhænge af domstolenes vurdering i de konkrete tilfælde. Det vil sige, at domstolen skal vurdere samtlige omstændigheder i en sag i forbindelse med straffastsættelsen. Det strafniveau, som Folketinget har angivet som typisk, vil altså kunne fraviges i op- eller nedadgående retning. Det kan ske, hvis der i en konkret sag er skærpende eller formildende omstændigheder.
 Eksempler på skærpende omstændigheder i en almindelig voldssag (straffelovens § 244) kan være, at et overfald er begået af flere personer sammen, at volden omfatter flere slag eller spark, at den overfaldne er kommet til skade, eller at baggrunden for handlingen er den overfaldnes hudfarve eller religion.
 Eksempler på formildende omstændigheder i en voldssag kan være, at gerningsmanden er meget ung eller meget gammel, at gerningsmanden har meldt sig selv til politiet, eller at der er gået meget lang tid, siden gerningen blev begået.
 Det er formelt set korrekt, men reelt misvisende, hvis man siger, at en sigtet risikerer en fængselsstraf svarende til en strafferammes maksimum.
 Fx er langt de fleste fængselsstraffe for almindelig vold på mellem 30 dage og seks måneder, mens strafferammen (straffelovens § 244) er bøde eller fængsel i indtil tre år. I praksis bliver straffe meget ofte udmålt langt fra strafferammens maksimum. Det kan virke besynderligt, men er et udtryk for, at dommerne og domsmændene i deres strafudmåling både skal afveje de faktiske omstændigheder i den konkrete sag samt sørge for, at sager, der er ens, afgøres ens. Det er en del af kendemærket for et retssystem i et demokratisk land, at man som borger kan regne med, at domstolenes strafudmåling både følger loven og retspraksis.
 Det strafniveau, der er udgangspunktet for en sag om almindelig vold, er resultatet af mange års udmålingspraksis. En udmålingspraksis som lægdommerne, der medvirker på lige fod med de juridiske dommere, har været med til at fastlægge. I byretterne har domsmændene (Se kapitlet Grundlæggende ret godt at vide om Domsmænd og nævninge) det afgørende ord, fordi de er i flertal, og i landsretterne medvirker der lige mange domsmænd og juridiske dommere.
 Praksis for strafudmåling kan ændres af Højesteret, som jævnligt har forholdt sig til udmålingsniveauet og i visse situationer har ændret praksis. Højesterets domme er principielle og den linje, der lægges gennem Højesterets domme, skal følges af de øvrige instanser.
 Udmålingspraksis kan også ændres af Folketinget. Traditionelt er bestemmelserne i straffeloven bygget op på den måde, at der først er en beskrivelse af, hvilken adfærd der er strafbar, og derefter angiver lovbestemmelsen en strafferamme. I nogle bestemmelser kan det være skrevet ind i loven eller dens forarbejder, hvilke omstændigheder der særligt skal tillægges skærpende og formildende betydning.
 I forbindelse med, at strafferammen for almindelig vold i 2002 blev forhøjet til tre år, udtalte Folketinget i lovens forarbejder, at det strafniveau, der gjaldt dengang, skulle forhøjes med en tredjedel. Folketinget blev altså forelagt oplysninger om det aktuelle strafniveau for forskellige typer af bl.a. voldssager og voldtægtssager, og udtalte i forbindelse med forhøjelsen af strafferammen, at strafniveauet for almindelig vold skulle forhøjes med en tredjedel. Det betød fx, at det strafniveau, der gjaldt dengang, på 40-60 dages fængsel for såkaldt gadevold skulle hæves til 50-80 dage. Så strafferammen og det akutelle strafniveau blev hævet, men der vil fortsat meget sjældent være voldssager, som resulterer i en straf på lovens maksimum. Det hænger også sammen med, at der findes en særlig bestemmelse i straffeloven, som anvendes i sager om grov vold (straffelovens § 245). Efter denne bestemmelse behandles sager, hvor volden har været særlig rå, brutal eller farlig, fx fordi der er blevet anvendt slagvåben, er sparket med støvle mod ansigtet, eller hvor den overfaldne er kommet svært til skade. Strafferammen for denne bestemmelse er fængsel i op til 6 år.
 Rigsadvokaten har gennemført en række undersøgelser af retspraksis for bl.a. vold og voldtægt efter lovændringen i 2002. Rigsadvokaten har på alle områder på baggrund af undersøgelserne kunnet konstatere, at domstolene i konkrete sager har idømt straffe, der var i overensstemmelse med Folketingets tilkendegivelser.
 Straffelovrådet har på den baggrund i en betænkning fra 2012 (1531/2012) konstateret, at
 ’ Folketinget i stigende grad har gjort brug af muligheden for at fastlægge strafniveauet for forskellige forbrydelser, og at domstolene ved idømmelse af straf i konkrete sager har fulgt Folketingets anvisninger.’
 En straf kan gøres betinget på vilkår bl.a. om, at den tiltalte ikke igen dømmes for noget strafbart indenfor en bestemt periode. Det kan ske, når retten ikke mener, at det er nødvendigt, at en fængselsstraf skal afsones. Dette kan fx skyldes særlige oplysninger om tiltaltes alder, personlige forhold eller om baggrunden for lovovertrædelsen. Det vil sige, at den tiltalte slipper for at komme i fængsel, hvis vedkommende overholder de vilkår, der fastsættes af retten.
 I betingede domme stilles der altid vilkår om, at tiltalte ikke må begå lignende lovovertrædelser i en prøvetid som regel på et eller to år.
 Der kan også fastsættes vilkår om fx behandling mod misbrug af spiritus eller narkotika. Overholder den dømte ikke de fastsatte betingelser, kan retten bestemme, at vedkommende skal i fængsel og afsone hele fængselsstraffen eller en del af den.
 Kendelser om navne- og referatforbud og lukkede døre
 Som udgangspunkt er retsmøder altid offentlige, og alt hvad der foregår under mødet må derfor refereres. Men der er undtagelser, fx typisk i forberedende retsmøder om civile sager, men også i straffesagernes indledende stadium, hvor politiet stadig efterforsker sagen. Her kan du opleve, at der bliver nedlagt navneforbud eller referatforbud, eller at dørene lukkes for offentligheden. Når sagen, efter at der er rejst tiltale, skal afgøres ved en hovedforhandling, sker det kun yderst sjældent, at dørene lukkes for offentligheden. Det sker normalt kun, hvis der skal afhøres et barn eller et voldtægtsoffer.
 I sådan en situation er der tale om modstridende hensyn, hvor domstolene på den ene side skal tage hensyn til offentlighedens interesse i at følge sagen for bl.a. at sikre retssikkerheden. På den anden side har domstolene også pligt til at tage hensyn til sagens efterforskning og opklaring og til de involverede parter.
 I dette kapitel giver vi dig først et overblik over, hvilke begrundelser der kan være for at nedlægge et navne- eller referatforbud eller for at dørene til en retssal lukkes for offentligheden. Dernæst får du en beskrivelse af de tre typer begrænsninger, som en dommer har mulighed for at beslutte i form af en afgørelse, som kaldes en kendelse. En dommer kan afsige kendelse om referatforbud, navneforbud og lukning af døre.
 Som journalist har du mulighed for at påvirke eller anfægte en sådan kendelse ved at bruge din udtaleret og din ret til kære til højere instans.
 Sidst i dette afsnit får du information om, hvordan du benytter disse rettigheder.
 Som journalist har du selv ansvar for at orientere dig om fx forbud mod at referere fra en sag eller forbud mod at nævne navne. At du ikke kender til et forbud, er ikke en undskyldning. Du risikerer bødestraf, hvis du offentliggør et navn eller et referat, når der er nedlagt forbud mod det. Et forbud vil fremgå af skiltning og retslister og vil blive oplyst i retslokalet. Men er du på nogen måde i tvivl, må du spørge dig for.
 Begrundelser for forbud og dørlukninger
 I begyndelsen af et retsmøde kan det fx ske, at politiet eller forsvareren beder om at få lukket dørene, eller at der bliver nedlagt referat- eller navneforbud. Derefter skal dommeren tage stilling til, om betingelserne er opfyldt for at foretage denne begrænsning i offentlighedens adgang. Det kan være tilfældet i sager, hvor offentlighed omkring en retssag må vige for hensynet til involverede personer under 18 år. Det kan også være sager, der involverer fremmede magter, erhvervshemmeligheder eller politifolk, hvis identitet skal hemmeligholdes, fordi de arbejder som agenter. Det kan også ske i sager, hvor offentlighed om en retssag kan være til fare for nogens sikkerhed, krænke nogens privatliv unødigt eller modvirke en sags opklaring.
 I langt de fleste tilfælde lukkes dørene af hensyn til sagens opklaring.
 Det sker fx for, at medskyldige, der endnu ikke er anholdt af politiet, ikke gennem aviser eller andre medier kan blive advaret eller skjule spor og tyvekoster.
 Helt praktisk kan en dommer også vælge at lukke dørene til retslokalet for offentligheden for at skabe ro. Det sker, hvis tilhørere i retslokalet støjer eller virker hæmmende på et vidnes forklaring. I den slags særlige tilfælde må du som journalist sædvanligvis gerne blive i lokalet og referere fra sagen. Normalt skal du forlade lokalet, hvis dørene lukkes. Derimod må du altid gerne blive i lokalet, selvom der er nedlagt navne- eller referatforbud.
 Alle typer forbud kan enten gælde for dele af sagen eller hele sagen. De kan også ophæves senere i sagen, hvis den oprindelige begrundelse ikke længere er aktuel.
 Navneforbud forbyder dig at offentliggøre et navn eller at fortælle andet, der kan identificere den beskyttede. Det vil sige, at vedkommende heller ikke må kunne genkendes på en tegning eller via oplysninger om fx bopæl, udseende og stilling.
 Et navneforbud kan ophæves senere i sagen. I sager om alvorlig kriminalitet, fx i nævningesager, vil retten ofte efter begæring af en journalist ophæve navneforbuddet ved hovedforhandlingens begyndelse. Navneforbud bortfalder senest ved endelig dom, dvs. ved en eventuel ankesags afslutning. Derefter må du gerne oplyse navnet.
 Hvis en person dømmes i byretten, hvor der er nedlagt navneforbud, og anker skyldsspørgsmålet til landsretten eller udbeder sig betænkningstid, så gælder navneforbuddet kun, hvis byretten udtrykkeligt beslutter, at navneforbuddet også skal gælde i betænkningstiden og under ankesagen.
 Selvom du ikke har tænkt dig at offentliggøre et navn, kan det være en fordel for dig som journalist, at der ikke er nedlagt et forbud mod at nævne navnet.
 Ved et navneforbud må man ikke nævne fx alder, familiemæssige relationer eller andet, der i sammenhæng med sagens øvrige oplysninger kan identificere den sigtede.
 Som journalist kan du fx mene, at det har offentlighedens interesse i en sag, hvad den sigtedes alder eller relation til et offer er. Det kan du ikke oplyse, hvis der er nedlagt navneforbud.
 Under alle omstændigheder skal du stadig sikre dig, at du overholder de vejledende regler om god presseskik.
 Se vejledende regler om god presseskik, afsnit C om retsreportage: domstol.dk/dj/dame/etik
 Hvis der er nedlagt navneforbud, må du gerne opholde dig i retssalen og referere fra sagen.
 Hvis du har valgt at offentliggøre navnet på en mistænkt i et onlinemedie, inden der bliver nedlagt et navneforbud, skal du være opmærksom på, om der senere kommer et forbud. Efter nugældende retspraksis har du i så fald efter retsplejeloven ikke pligt til at slette navnene eller identitetsoplysninger i artikler på nettet. Du kan altså ikke straffes for ikke at slette oplysningerne. Men du bør forhøre dig hos din redaktør og tjekke vejledningerne for regler om god presseskik.
 Referatforbud forbyder offentliggørelse af alt, hvad der bliver sagt og sker på et retsmøde eller dele af det, fx under en forklaring fra et vidne, en sigtet eller tiltalt. Et referatforbud er samtidig et navneforbud i forhold til de personer, der er omfattet af referatforbuddet. Forbuddet gælder ikke selve dommen, og det kan ophæves både undervejs i sagen og efter dens afslutning.
 Offentliggørelse af domme og kendelser
 Du skal være opmærksom på, at direkte gengivelse af domme og kendelser i straffesager kun må ske, hvis sigtedes, tiltaltes, forurettedes og vidners identitet er anonymiseret.
 Dørlukning vil sige, at dørene lukkes under retsmødet for alle andre end sagens parter, også for journalister. Det betyder, at det er forbudt offentligt at gengive, hvad der er kommet frem under retsmødet, medmindre dørlukningen udelukkende er sket af hensyn til ro og orden i retslokalet.
 Dobbelt lukkede døre vil sige, at offentligheden ikke må være til stede, heller ikke journalister, mens spørgsmålet om, hvorvidt dørene skal lukkes, bliver behandlet.
 Før dørene lukkes, vil journalister altid have ret til at udtale sig om, hvorvidt dørene skal lukkes i første omgang.
 Dørene kan lukkes under dele af en sag, fx under visse afhøringer, og de kan åbnes senere i et sagsforløb. Ofte lukkes dørene under et grundlovsforhør, mens sagen fortsat efterforskes, og åbnes igen, når efterforskningen er afsluttet.
 Ved retsmødets begyndelse kan en anklager fx bede om, at dørene lukkes af hensyn til en sags efterforskning. Der kan også ske det, at en forsvarer anmoder om navneforbud på vegne af en sigtet af hensyn til dennes privatliv. Dommeren hører modpartens synspunkter samt eventuelle tilstedeværende journalisters synspunkter og beslutter derefter, hvorvidt en anmodning skal imødekommes.
 Retten har pligt til at vælge den foranstaltning, der griber mindst ind i offentlighedsprincippet i forhold til formålet.
 Fx kan dommeren i stedet for at lukke dørene vælge at nedlægge referatforbud.
 Dommeren skal høre journalisterne, om de har noget at indvende mod et foreslået indgreb i offentligheden, altså navneforbud, referatforbud eller lukkede døre. Som journalist har du altså mulighed for at protestere mod begrænsningerne og eventuelt få dem omstødt via først din udtaleret og senere din adgang til at kære.
 Journalisters udtaleret
 At du som journalist har udtaleret vil sige, at du har mulighed for at udtale dig om en anmodning om begrænsning i offentligheden. Retten skal høre, om du har indvendinger. Dommeren skal tage dine synspunkter med i sine overvejelser på linje med udsagn fra sagens andre parter. Dommeren skal i sin kendelse tage overordnet stilling til, om den faktiske situation er omfattet af beskrivelsen i retsplejeloven for den begærede begrænsning.
 Dommeren skal med andre ord afveje hensynene til både offentlighedens interesse i at kunne være til stede, sagens efterforskning og fx den tiltaltes privatliv.
 Du har som journalist krav på at være til stede, indtil dørene eventuelt besluttes lukket. Normalt vil sigtelsen blive læst op og sigtedes stillingtagen til sigtelsen fremgå, før dørene lukkes. Du har også krav på at blive hørt og til at kære, altså at få beslutningen vurderet i næste instans.
 At kære en kendelse
 Kendelser træffes undervejs i behandlingen af en retssag og er en beslutningsform.
 Kendelser vedrører sagens processuelle forhold under rettens behandling, fx fremlæggelse af dokumenter, bevisførelse, vidneafhøring, navneforbud, referatforbud og fristudsættelser.
 Hvis retten fx beslutter, at dørene skal lukkes, selvom du har argumenteret imod en dørlukning, har du mulighed for at kære rettens beslutning.
 At kære vil sige, at du tilkendegiver, at du ønsker landsrettens stillingtagen til afgørelsen.
 Det sker enten ved, at du under retsmødet oplyser, at du ønsker at kære dommerens beslutning, eller at du efterfølgende giver besked om dette i et såkaldt kæreskrift. Et kæreskrift er et brev, hvor du beskriver dine argumenter mod begrænsningen med henvisninger til eventuelle tidligere sager. Hvis du ikke har kæret mundtligt i retsmødet, skal det ske skriftligt. Kæreskriftet skal være modtaget i retten inden 14 dage efter kendelsens afsigelse. Det koster 400 kroner i afgift at kære, og beløbet skal betales inden 14 dage.
 Kæreskriftet sendes til den pågældende ret, men det er instansen over denne ret, der afgør, om kæremålet kan føre til et andet resultat. Hvis der er tale om en landsretssag, skal man søge Procesbevillingsnævnets tilladelse til at kære til Højesteret. Du skal være opmærksom på, at selvom din kære imødekommes, så sker det ikke med tilbagevirkende kraft, hvis der er tale om omgørelse af en kendelse om dørlukning. Ændringen gælder i så fald kun for kommende retsmøder.
 Som journalist har du ret til at kære kendelser om dørlukning, referatforbud og navneforbud. Du kan dog kun kære kendelser om dørlukning, hvis du har været til stede ved det retsmøde, hvor beslutningen blev taget. Alene af den grund er det vigtigt at gøre opmærksom på, at du er der som journalist, når dommeren spørger, om der er repræsentanter til stede fra pressen. Stik en arm i vejret og få øjenkontakt, så du er sikker på, at dommeren ser dig og får noteret din tilstedeværelse i retsbogen.
 Du kan læse mere om at kære i den håndbog, som Dansk Journalistforbund har udgivet sammen med Politi- og Retsreporternes Forening.
 domstol.dk/DJ/RetsHaandbog
 Efterforskning, tvangsindgreb mv.
 Politiet har ret til at foretage såkaldte tvangsindgreb for at opklare en forbrydelse. Det vil sige, at politiet fx har lov til at foretage indgreb i en mistænkts eller sigtets frihed uden at spørge vedkommende om lov. Til gengæld skal politiet have rettens forudgående eller efterfølgende godkendelse af indgrebet. Det vil sige, at en dommer skal afgøre, om der er tilstrækkelig grund til fx at varetægtsfængsle, telefon- eller rumaflytte, åbne breve, ransage eller bruge agenter.
 Varetægtsfængsling er det alvorligste tvangsindgreb. Det kræver en begrundet mistanke om kriminalitet med en strafferamme på mindst fængsel i et år og seks måneder kombineret med en grund til fængsling. Det kan fx være, at den sigtede ellers enten vil flygte, begå ny kriminalitet eller ødelægge efterforskningen. Alternativt kræver det en særlig bestyrket mistanke om alvorlig kriminalitet kombineret med hensynet til befolkningens retsfølelse.
 Dommeren kan mene, at der mangler nogle oplysninger, som gør, at der ikke kan træffes beslutning om varetægtsfængsling. Så kan han eller hun i stedet for varetægtsfængsling beslutte, at den sigtede kan tilbageholdes af politiet i tre gange 24 timer. Det kaldes at opretholde anholdelsen. Inden de tre døgn er gået, skal den sigtede igen fremstilles for en dommer, som på det nye grundlag skal beslutte, om personen skal varetægtsfængsles eller løslades. (Se kapitlet Sådan foregår det i retslokalet om Grundlovsforhør).
 Politiet kan tilbageholde en sigtet i op til 24 timer, før den sigtede skal fremstilles i et grundlovsforhør i retten. Her kommer den sigtede for en dommer, der skal tage stilling til, om der skal ske varetægtsfængsling, om anholdelsen skal opretholdes, eller om den sigtede skal løslades.
 Hvis en sigtet varetægtsfængsles, fastsætter dommeren en frist for varetægtsfængslingens længde. Fristen skal være så kort som mulig og må ikke overstige fire uger.
 Fristen kan forlænges, men højst med fire uger ad gangen. Forlængelsen sker af retten ved kendelse.
 Politiet kan foretage en ransagning af boliger mv. Det kræver, at retten har givet politiet lov til det i en kendelse. I visse tilfælde kan politiet dog foretage ransagning uden forudgående kendelse fra en dommer. I så fald skal politiet indbringe spørgsmålet om ransagningens lovlighed for en dommer efterfølgende. Det sker i sager, hvor der ikke er tid til at få en kendelse. Man kalder det, at ransagningen sker på såkaldt øjemed, hvilket fx vil sige, at der er begrundet frygt for, at der vil blive fjernet beviser, hvis politiet skal vente på en retsafgørelse. Dommeren tager så først bagefter stilling til, om der var belæg i loven for tvangsindgrebet.
 Telefonaflytning mv.
 Retten kan også give politiet tilladelse i en kendelse til at foretage forskellige former for indgreb i meddelelseshemmeligheden, som det hedder i loven.
 Der kan være tale om følgende former for indgreb:
 telefonsamtaler eller anden tilsvarende telekommunikation (fx sms og e-mail)
 rumaflytning
 teleoplysninger (dvs. oplysninger om, hvilke telefoner der har været i kontakt med bestemte andre telefoner, eller telefoner inden for et bestemt område)
 brevåbning
 brevstandsning.
 Betingelserne for at få rettens tilladelse er beskrevet i Retsplejelovens kapitel 71. Generelt gælder det, at jo mere alvorligt indgrebet i meddelelseshemmeligheden er, desto strengere er betingelserne for, at retten kan give tilladelse til det. Fx skal der foreligge mistanke om alvorlige forbrydelser og fare for menneskeliv, før rumaflytning kan tillades. I kendelsen skal der stå, i hvilket tidsrum politiet kan aflytte en telefon. Det skal være så kort som muligt og må ikke overstige fire uger. Men der kan ske forlængelse med højst fire uger ad gangen.
 For yderligere information om sager angående politiets ret til tvangsindgreb og efterforskning: domstol.dk/efterforskning
 Det kan virke overvældende første gang, man skal i retten som journalist. Der er mange regler og love, som man skal kende og følge, og som det kan være svært at få et overblik over. Her i kapitlet har vi samlet de love og retningslinjer, du skal kende, så du kan koncentrere dig om dit arbejde.
 Love for journalister
 Som journalist er du omfattet af retsplejeloven, som du kan læse i sin fulde udstrækning her: domstol.dk/retsplejelov
 Her får du en opsummering af de paragraffer i retsplejeloven, der har størst indflydelse på dit arbejde.
 Der er forbud mod
 optagelse af lyd og billeder fra retsmøder, medmindre dommeren giver særlig tilladelse til fx optagelse af domsafsigelse § 32, stk. 1
 billedoptagelse i rettens bygninger, medmindre retspræsidenten giver tilladelse § 32, stk. 5
 billedoptagelse af sigtede, tiltalte og vidner, der er på vej til eller fra et retsmøde i straffesager, medmindre de samtykker § 32, stk. 6
 videregivelse af ofrets identitet ved seksualforbrydelser § 1017b
 videregivelse af lægdommeres identitet §1017c.
 Der kan være forbud mod
 at komme ind i retssalen (dørlukning) § 29
 referat af en retssag § 30
 gengivelse af identitet (navneforbud) § 31
 medtagelse af apparater, der kan optage og/eller transmittere (fx iPad, mobiltelefon osv.) § 32, stk. 4.
 Du må gerne transmittere tekst (SMS, e-mail, tweets), hvis du er journalist ved et medie, der er omfattet af medieansvarsloven, medmindre dommeren forbyder det ved kendelse § 32, stk. 3.
 Det er tilladt at tegne og at offentliggøre tegningerne, medmindre dommeren forbyder det ved kendelse § 32 a.
 Du kan søge i stikordsregisteret her i ’Ret godt at vide for journalister om domstolene’ under de relevante ord og læse, hvad de konkrete forbud og tilladelser betyder for dit arbejde.
 Du er forpligtet til at sørge for en objektiv og loyal gengivelse § 1017, stk. 1.
 Du må ikke påvirke dommere eller lægdommere inden en sags afgørelse, det vil sige: Din dækning af sagen skal være saglig og objektiv § 1017, stk. 2, nr. 3.
 Du må kun gengive domme og kendelser i straffesager i deres helhed, hvis det sker i anonymiseret form § 1017 d.
 Du skal rette dig efter Justitsministeriets bekendtgørelse nummer 2004 546: Journalister har pligt til at opbevare retsbogsudskrifter, kopier af anklageskrift og retsmødebegæringer særskilt på et aflåst sted, som kun journalisterne og andre redaktionelle medarbejdere har adgang til.
 Du skal være bevidst om, hvilke oplysninger fra en sag du fx har liggende på en telefon eller en computer. Sørg for at andre ikke kan komme til disse oplysninger. Du kan vælge at kryptere informationerne for at beskytte de mennesker, de omfatter. Undersøg om din arbejdsplads har nogle regler på dette område.
 Danske Medier har samlet de lovuddrag, der er mest relevante for journalister og redaktører under titlen Redaktørens lovsamling: domstol.dk/DaMe/lovsam
 God presseskik indebærer bl.a., at man som journalist:
 viser respekt for privatlivet og ofre for forbrydelser
 tilstræber at gengive en ligelig fordeling af parternes synspunkter
 viser hensyn ved gengivelse af tidligere domme
 følger en omtale op med referat af afslutningen (dom, frifindelse osv.)
 gør en gengivelse anonym, så snart der ikke er noget alment, der taler for offentliggørelse af navn, og/eller hvis strafferammen fx er under et år
 ikke tager stilling til skyld og ikke-skyld
 ikke nævner stilling, race, tro osv., medmindre det er direkte relevant for sagen
 undgår at bruge krænkende øgenavne.
 Her kan du læse de vejledende regler for god presseskik: domstol.dk/DJ/DaMe/etik
 For alle tilhørere, også journalister, gælder det om at ankomme i fornuftig tid og være på plads, inden retsmødet begynder i retssalen. Det er en god måde at tage hensyn til de involverede på. Sluk også mobiltelefonen, medmindre du skal live-tekste eller -blogge (Se kapitlet Reportage fra retten om Live-blogging, tweets og tekster fra retslokalet).
 Hvis du eller din kollega skal tegne eller tekste, skal I gøre det så stilfærdigt som muligt.
 Skal du tale med andre i pauserne, så gør det lavmælt af hensyn til fx vidner, der måske er særligt følsomme omkring sagen.
 Rejs dig sammen med de andre i salen, når dommeren kommer ind og går ud, og vis på den måde respekt for retten. Hvis dommeren kommer med anvisninger, så følg dem. Undgå at forlade retssalen under retsmødet. Gem toiletbesøg til pauserne, hvis du kan. Bekræft, når dommeren spørger, om der er repræsentanter for pressen til stede.
 Grundlæggende ret godt at vide
 Du har brug for at sætte dig ind i rigtig meget information, når du som journalist dækker en retssag. Derfor er det godt at have styr på det allermest basale, ikke mindst hvis det er første gang, du skal i retten. De ting, der er grundlæggende gode at vide, har vi samlet her.
 Helt lavpraktisk er det en god ide at medbringe:
 Kuglepen og blok. Selvom du er vant til at skrive elektronisk, kan du risikere ikke at måtte bruge dit udstyr.
 Noget at spise/drikke til pauserne. Der er sjældent adgang til kantiner, og retterne kan ligge langt fra cafeer og indkøbsmuligheder. Bemærk, at du normalt ikke må spise eller drikke andet end vand inde i selve retssalen.
 Betalingskort og/eller kontanter. Ikke alle retter tager imod MobilePay, og måske får du brug for at købe en udskrift af en afgørelse.
 Forskellen på civile sager og straffesager
 I civile sager har en sagsøger (en enkeltperson, virksomhed, offentlig myndighed eller organisation) et krav mod en sagsøgt, som vedkommende (en enkeltperson, virksomhed, offentlig myndighed eller organisation) gerne vil have rettens hjælp til at få opfyldt. Civile sager kaldes også borgerlige sager, og de kan foregå i såvel byretten, landsretten og Højesteret som i Sø- og Handelsretten.
 Straffesager efterforskes af politiet. Retten skal tage stilling til, om en person er skyldig og kan straffes efter straffeloven, færdselsloven eller en særlov med mulighed for strafansvar.
 Mistænkt, sigtet, tiltalt, sagsøger, sagsøgt
 I civile sager bruger man betegnelserne sagsøger og sagsøgte om de to parter i en sag.
 I straffesager bruger man betegnelserne mistænkt, sigtet og tiltalt om den, der er beskyldt for at have gjort noget ulovligt. Hvis dette er gået ud over nogen, kaldes vedkommende for den forurettede. Man går fra at være mistænkt til at være sigtet, når politiet mener at have tilstrækkeligt materiale mod en til, at mistanken kan bære en sigtelse. Politiet meddeler, hvornår man er sigtet i en sag og ikke længere bare er mistænkt. Hvis man er blevet dømt, kaldes man den domfældte.
 Når man er sigtet, får man særlige rettigheder: Man har ikke pligt til at udtale sig, og man har krav på en advokat. Sigtelsen skal formuleres konkret, så man er klar over, hvad det præcist er, man beskyldes for. Selvom man er mistænkt og endnu ikke sigtet, kan man dog godt blive afhørt med en sigtets rettigheder. Som sigtet er man enten fri (på fri fod), mens politiet efterforsker sagen, eller man er tilbageholdt eller varetægtsfængslet. Man må højst være tilbageholdt i 24 timer, inden man kommer for en dommer. Dommeren tager stilling til, om betingelserne er opfyldt for, at tilbageholdelsen kan fortsætte, og man eventuelt kan varetægtsfængsles.
 Det hedder et grundlovsforhør, når man bliver fremstillet for en dommer som sigtet. Dommeren afsiger en kendelse (ikke en dom) om, hvorvidt man skal varetægtsfængsles. Retten kan senere ved en dom afgøre, om man er skyldig og skal straffes.
 Man betegnes som tiltalt, når anklagemyndigheden har vurderet sagens beviser og vurderet, at der skal rejses tiltale ved byretten.
 Bemærk, at i retssystemet bruger man ikke betegnelsen den anklagede, men den tiltalte.
 Fra mistænkt til dømt – hvad dækker ordene over i et straffesagsforløb?
 Mistænkt – man er genstand for politiets efterforskning og får det ikke nødvendigvis at vide.
 Sigtet – man oplyses om den kriminelle handling, politiet mener, man har begået. Man afhøres af politiet, men har ikke pligt til at udtale sig.
 Tiltalt – man tiltales i et anklageskrift, hvor anklagemyndigheden beskriver sagen. Anklageskriftet sendes til tiltalte og til retten.
 Domfældt – man er som tiltalt fundet skyldig ved domstolen.
 Begrebet ’anklaget’ benyttes ikke i retssystemet. Ordet anvendes dog ofte i almindelig tale og dækker så tilstandene ’sigtet’ og ’tiltalt’.
 Flere ord for samme begreb
 Du kan møde flere ord, der dækker det samme begreb. Her er de vigtigste ord, der parvis dækker det samme begreb: Civil sag og borgerlig sag Frikendelse og frifindelse Tiltalt og anklaget (det korrekte er tiltalt) Støttebilag og hjælpebilag.
 Juridiske ord
 Hvis du støder på juridiske ord og er i tvivl om betydningen af dem, kan du slå dem op i stikordsregistret bagest i denne opslagsbog.
 Du finder også en ordliste på domstolenes hjemmeside: domstol.dk/ordliste
 Retssag, retsmøde, indledende retsmøde, hovedforhandling, domsforhandling, retsmægling
 Et retsmøde er et overordnet begreb for de dele af en retssag, der foregår i retssalen. I en civil retssag kan retten indkalde parterne til et forberedende/indledende retsmøde med en dommer for at drøfte sagen.
 Sagens endelige behandling i retten kaldes hovedforhandlingen. En hovedforhandling kan strække sig over flere dage, men ikke nødvendigvis i træk.
 Under sagens hovedforhandling gennemgås sagens bilag, parterne afgiver forklaringer, vidnerne afhøres, og advokaterne procederer sagen for dommeren eller dommerne.
 Efter hovedforhandling afsiges der dom eller kendelse.
 Der kan også afsiges kendelser (fx om navneforbud) under sagen.
 En dom afslutter altid sagens behandling. I civile sager tilbyder alle retter, undtagen Højesteret, retsmægling. Retsmægling er en frivillig måde at løse konflikter på, hvor en juridisk mægler i fortrolighed hjælper sagens parter til selv at finde frem til en løsning på deres problem.
 Begrebet retssag dækker hele forløbet, også alt det der foregår forud for hovedforhandlingen.
 Kendelse og dom
 Kendelser er beslutninger, som træffes undervejs i behandlingen af en retssag.
 Kendelser vedrører sagens processuelle forhold under rettens behandling. Det vil fx sige fremlæggelse af dokumenter, bevisførelse, vidneafhøring, navneforbud, referatforbud og fristudsættelser.
 I visse sager, fx fogedsager, træffer fogedafdelingen endelige afgørelser ved kendelse. En kendelse skal begrundes, og den kan i reglen kæres (indbringes for højere instans). Der er tale om en kendelse, når fx dørene i et retsmøde lukkes, eller der nedlægges navneforbud. Når en sigtet fremstilles for en dommer i et grundlovsforhør, kan dommeren ved kendelse beslutte, at den sigtede skal varetægtsfængsles, og dommeren kan senere ved en kendelse beslutte, at varetægtsfængslingen skal forlænges.
 En sag afsluttes med en dom. Dommen indeholder en begrundelse, ligesom en kendelse. Dommen indeholder parternes krav (det kaldes påstande), eventuelt en sagsfremstilling, parters og eventuelle vidners forklaringer samt dommens præmisser, altså begrundelsen. I civile sager kan dommeren ved byretter vælge at skrive en såkaldt kort dom, hvor sagsfremstillingen er indskrænket, og hvor forklaringerne ikke er medtaget. I straffesager fremgår forklaringerne ikke af dommen, hvis de er lydoptaget.
 Appelmuligheder:
 En kendelse kan kæres.
 En dom kan ankes.
 Særlige rettigheder til visse journalister
 For at få særlige rettigheder som journalist kræver retsplejeloven, at du arbejder for et medie, der er omfattet af medieansvarsloven og har en ansvarshavende redaktør.
 Det er et krav, for at du kan få særlig ret til aktindsigt, ret til at transmittere tekst fra retsmøder og ret til at blive hørt ved anmodninger om dørlukninger, referatforbud og navneforbud. Det samme krav gælder, for at du kan få ret til at kære disse kendelser.
 Det betyder, at du som freelancejournalist, studerende eller andet, hvor du ikke er tilknyttet sådanne medier, kun har de rettigheder, der gælder for alle borgere. Som freelancejournalist skal du altså kunne dokumentere, at dit arbejde udføres for et massemedie, som har en ansvarshavende redaktør.
 Medieansvarsloven: domstol.dk/MedieAnsLov
 Du kan også læse om medieansvarsloven på Pressenævnets hjemmeside:
 domstol.dk/Pressenaevn/MedieAnsLov
 Du kan finde retsplejelovens relevante paragraffer 41 (om aktindsigt) og 172 (om vidneansvar) her: domstol.dk/retsplejelov
 Domsmænd og nævninge er såkaldte lægdommere, der fungerer som dommere i straffesager på lige fod med de juridiske dommere. Det står i grundloven, at der skal medvirke lægdommere i straffesager. Lægdommerne skal inden for lovens rammer komme med deres vurdering af skyldspørgsmål og straf. Der findes i alt ca. 10.000 lægdommere i Danmark, der kan indkaldes som nævning eller domsmand ved byretten eller landsretten. Nævninge og domsmænd udtrækkes af landsretten fra en grundliste. For at komme på grundlisten skal man udpeges af sin hjemkommune. Udpegning sker for en fireårig periode. Domsmænd medvirker i sager, hvor der er krav om en højere straf end bøde og op til fire års fængsel. Nævninge medvirker i de fleste straffesager, hvor der er spørgsmål om en straf på mindst fire års fængsel. Det er anklagemyndigheden, der vurderer, hvilket krav (det kaldes påstand) om straf, der skal være, og dermed om en sag skal for en enkelt dommer, eller om den skal rejses som domsmandssag eller en nævningesag.
 I bødesager, de fleste færdselssager og rene tilståelsessager medvirker der ikke lægdommere, men kun en enkelt juridisk dommer.
 Læs mere på: domstol.dk/NaevningDomsmand
 Der kan også benyttes særligt sagkyndige lægdommere i visse sager i Sø- og Handelsretten og i visse civile sager ved byretten og landsretten. Her er der tale om lægdommere, der har særlig viden på et bestemt område og således supplerer rettens juridiske dommere.
 I Sø- og Handelsretten vil der som udgangspunkt i en retssag deltage enten en eller tre juridiske dommere sammen med to eller fire sagkyndige dommere.
 Der er knyttet ca. 130 faste sagkyndige dommere til Sø- og Handelsretten, som typisk er indstillet af erhvervslivet. De har hver især særlig erfaring inden for et erhvervsområde og dermed retsområde, fx søfart, ansættelsesmæssige forhold eller byggeri.
 Læs mere her: domstol.dk/SoeHand/sagkyndig
 Byggesten i retssikkerheden
 Magten er tredelt i en lovgivende (Folketinget), en udøvende (regeringen) og en dømmende (domstolene) magt.
 Retssager er offentlige.
 Man har som hovedregel ret til at få prøvet en sag ved to instanser.
 Der er ret til aktindsigt – udvidet ret for journalister.
 Jo mere principiel og jo højere instans, desto flere dommere medvirker til at afgøre sagen.
 Vidner og partner skal tale sandt og kan straffes for falsk forklaring. Tiltalte har ikke pligt til at tale sandt.
 Bevisbedømmelsen er fri. Det vil sige, at som udgangspunkt står det parterne frit at fremføre de beviser, de ønsker, og der er ingen særlige regler om, hvordan beviserne skal vægtes.
 Den, der påstår noget, skal selv bevise det, dvs. har bevisbyrden.
 Særligt for straffesager
 Man må kun tilbageholdes af politiet i 24 timer, før man skal stilles for en dommer i et grundlovsforhør.
 Det er anklageren, der skal bevise, at man som tiltalt er skyldig. Man skal ikke selv bevise sin uskyld.
 Den Særlige Klageret kan genoptage straffesager, hvor nogen er kendt skyldig.
 Politiet har ikke lov til at foretage indgreb som fx ransagning eller telefonaflytning uden en dommers kendelse.
 Der bruges lægdommere i sager, hvor der er krav (kaldet påstand) om fængsel.
 Man kan appellere, hvis man er blevet dømt for en forbrydelse, der er dog visse begrænsninger.
 Som tiltalt kan man ikke straffes for ikke at tale sandt.
 Retten kan kun afgøre sagen på basis af de synspunkter og krav (kaldet påstande), parterne har fremsat. Det gælder dog ikke for fx ægteskabssager eller sager om anbringelse af børn uden for hjemmet uden samtykke.
 Basisviden og ny viden om retternes arbejde
 Basisinformation og overblik over retternes arbejde finder du på hjemmesiden kenddinret.dk, der bruges i samfundsfagsundervisningen i folkeskolens afgangsklasser og i gymnasiet.
 Vil du følge med i viden, nyheder og udvikling i retterne og retssystemet, kan du finde det i Retten Rundt domstol.dk/rettenrundt. Retten Rundt er et magasin for medarbejderne ved Danmarks Domstole og udkommer 3-4 gange om året, både i papirudgaver og i elektroniske udgaver.
 Du kan også abonnere på nyheder fra Danmarks Domstole via RSS-feed på domstol.dk
 Domstolsstyrelsens side for pressen: domstol.dk/presserum
 Domstolenes oversigt over mulighed for aktindsigt: domstol.dk/aktindsigt
 Danmarks Medie- og Journalisthøjskoles svar og spørgsmål om aktindsigt: domstol.dk/DMJX/aktindsigt
 Journalisternes ekstranet: domstol.dk/ekstranet
 Oprettelse af sikker, krypteret mail: domstol.dk/KryptMail
 Håndbog for retsreportere, Dansk Journalistforbund og Politi- og Retsreporternes Forening, 2012: domstol.dk/DJ/RetsHaandbog
 Vejledende regler for god presseskik: domstol.dk/DJ/DaMe/etik
 Domstolsstyrelsens kommunikationsenhed: domstol.dk/DomStyr/Presse
 Kontaktpersoner ved retterne: domstol.dk/kontakt/retter
 Information om pressekontaktdommere: domstol.dk/PresseDommer
 Oversigt over pressekontaktdommere: domstol.dk/PresseDommerListe
 Retters, domstoles og nævns hjemmesider
 De forskellige retters og Procesbevillingsnævnets hjemmesider: domstol.dk
 Bibeskæftigelsesnævnet: domstol.dk/bijob/naevn
 Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol: echr.coe.int
 EU-Domstolen: curia.europa.eu
 Den fælles europæiske patentdomstol: unified-patent-court.org
 Den Internationale Domstol: www.icj-cij.org
 Statistik over sagernes typer og længden af sagsbehandling: domstol.dk/statistik
 Statistik for Procesbevillingsnævnet: domstol.dk/proces/aarsb
 Alle Danmarks love: domstol.dk/Retsinfo/danskelove
 Redaktørens lovsamling, Danske Medier: domstol.dk/DaMe/Lovsam
 Retsplejeloven: domstol.dk/Retsinfo/retsplejelov
 Straffeloven: domstol.dk/Retsinfo/straffelov/særlig
 Offentlighedsloven: domstol.dk/OffLov
 Lov om massemediers informationsdatabaser: domstol.dk/LovMediersInfobaser
 Lovtekst om retslister: domstol.dk/lov/Retsinfo/retslister
 Sådan foregår sagerne
 Grundlovsforhør og varetægtsfængsling: domstol.dk/GrundForhoer/VareTaeFaeng
 Civile retssager i byretten: domstol.dk/CivilSagByret og domstol.dk/RR/CivilSag
 Civil sags forløb: domstol.dk/landsret/CivilSag/forloeb
 Straffesag i byretten: domstol.dk/StraffesagByret
 Straffesags forløb: domstol.dk/AnkMynd/strafSag/forloeb
 Sø- og Handelsretten: domstol.dk/SoeHand
 Landsretten, straffesag: domstol.dk/AnkMynd/strafSag/forloeb
 Fogedsager: domstol.dk/fogedsager
 Skiftesager: domstol.dk/skiftesager
 Domme, kendelser og resuméer
 Domsresuméer: domstol.dk/domsresume
 Domme og kendelser fra Sø- og Handelsretten: domstol.dk/SoeHand/DomKend
 Domme og kendelser fra Højesteret: domstol.dk/HoejeRet/DomKend
 Yderligere information og forklaringer
 Nævninge og domsmænd: domstol.dk/NaevningDomsmand
 Sagkyndige Sø- og Handelsretten: domstol.dk/SoeHand/sagkyndig
 Oversigt over dommernes bibeskæftigelse: domstol.dk/bijob
 Politiets efterforskning: domstol.dk/efterforskning
 Ordliste: domstol.dk/ordliste
 Danmarks Domstoles YouTube-kanal med informationsvideoer: domstol.dk/YTubeVideoer
 Undervisningsmateriale: kenddinret.dk
 Magasinet Retten Rundt: domstol.dk/rettenrundt
 www.domstol.dk www.domstol.dk/presserum


type: wikipedia

text:
Ο Δρ. Ροβέρτος Δαρβίνος (Robert Waring Darwin, F.R.S. (30 Μαΐου 1766 — 13 Νοεμβρίου 1848) ήταν γιος του Εράσμου Δαρβίνου και πατέρας του Κάρολου Δαρβίνου.
 Βιογραφία
 Έγινε Διδάκτωρ Ιατρικής στο Πανεπιστήμιο του Λέιντεν, και τελείωσε τις ιατρικές του σπουδές στο Εδιμβούργο το 1786, σε ηλικία μόλις 20 ετών.
 Το 1787, όταν ήταν ακόμη κάτω των 20 ετών, ξεκίνησε πρακτική στο Shrewsbury. Λέγεται ότι οδηγήθηκε εκεί από τον πατέρα του που του έδωσε £ 20, λέγοντας του, «Πες μου αν χρειαστείς περισσότερα, και εγώ θα σου στείλω». Ένα περιστατικό απογείωσε τη φήμη του και έτσι μέσα σε μόλις έξι μήνες, ο Δαρβίνος είχε ήδη πενήντα ασθενείς.
 Ο Ρομπέρτος Δαρβίνος παρατήρησε αν και στην αρχή εμπειρικά ότι είναι αδύνατο κανείς να κρατήσει το μάτι του σταθερό καθώς πραγματοποιούνται μικρές κινήσεις που ο άνθρωπος δεν μπορεί να ελέγξει. Την παρατήρηση αυτή την διατύπωσε κατά τον πρώτο χρόνο του στην ιατρική σχολή κατά τη διεξαγωγή ενός πειράματος και μάλιστα κατέληξε ότι από την αστάθεια του οφθαλμού ένα μέρος του αμφιβληστροειδή καταπονείται ιδιαίτερα από την έκθεση στο λευκό.
 Στις 18 Απριλίου 1796 νυμφεύτηκε την Συζάνα Γουέτζγουντ (Susannah Wedgwood]), στον ναό της St. Marylebone, Μίντλσεξ, και απέκτησαν έξι παιδιά:
 Marianne Darwin (1798 — ;), παντρεύτηκε τον Henry Parker (1788 — 1858) το 1824.
 Caroline Sarah Darwin (1800 — 1888) παντρεύτηκε τον Josiah Wedgwood.
 Susan Elizabeth Darwin (1803 — 1866)
 Erasmus Alvey Darwin (1804 — 1881)
 Κάρολος Ροβέρτος Δαρβίνος (1809 — 1882)
 Emily Catherine Darwin (1810 — ;)
 Εκλέχτηκε μέλος (Fellow) της Βασιλικής Εταιρείας (Royal Society) στις 21 Φεβρουαρίου 1788.
 Αντέδρασε για το ταξίδι του γιου του με το Μπηγκλ, όμως τελικά πείστηκε. Μεγαλόσωμος άντρας που έφτανε τα 1,88 m, σύμφωνα με αναφορές σταμάτησε να ζυγίζεται όταν έφτασε τα 152 kg. Ανάγκαζε τον αμαξά του να δοκιμάζει το πάτωμα των σπιτιών που επισκεπτόταν και διέθετε ειδικά, φτιαγμένα για αυτόν, πέτρινα σκαλοπάτια για να ανεβαίνει στην άμαξα του.
 Παραπομπές
 Εξωτερικοί σύνδεσμοι
 http://darwin.baruch.cuny.edu/biography/shrewsbury/rdarwin.html
 Δαρβινος Ροβερτος


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 2.6.2007
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 141/53
 A BIZOTTSÁG 612/2007/EK RENDELETE
 (2007. június 1.)
 gabonaágazatban 2007. június 1-jetől alkalmazandó behozatali vámok megállapításáról szóló 596/2007/EK rendelet módosításáról
 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
 tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
 tekintettel a gabonafélék piacának közös szervezéséről szóló, 2003. szeptember 29-i 1784/2003/EK tanácsi rendeletre (1),
 tekintettel az 1766/92/EGK tanácsi rendelet alkalmazásának részletes szabályairól (importvámok a gabonaágazatban) szóló, 1996. június 28-i 1249/96/EK bizottsági rendeletre (2) és különösen annak 2. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 A gabonaágazatban a 2007. június 1-jetől alkalmazandó behozatali vámokat a 596/2007/EK bizottsági rendelet (3) rögzítette.
 (2)
 A behozatali vámok kiszámított átlaga tonnánként 5 euróval eltér a rögzítettől, helyénvaló tehát megfelelő módon kiigazítani a 596/2007/EK rendeletben rögzített behozatali vámokat.
 (3)
 Következésképpen helyénvaló a 596/2007/EK rendeletet módosítani,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A 596/2007/EK rendelet I. és II. mellékleteinek helyébe e rendelet mellékletének szövege lép.
 2. cikk
 Ez a rendelet 2007. június 2-án lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2007. június 1-jén.
 a Bizottság részéről
 Jean-Luc DEMARTY
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 270., 2003.9.29., 78. o. Az 1154/2005/EK bizottsági rendelettel (HL L 187., 2005.7.19., 11. o.) módosított rendelet.
 (2) HL L 161., 1996.6.29., 125. o. A legutóbb az 1110/2003/EK rendelettel (HL L 158., 2003.6.27., 12. o.) módosított rendelet.
 (3) HL L 140., 2007.6.1., 24. o.
 MELLÉKLET
 „
 I. MELLÉKLET
 Az 1784/2003/EK rendelet 10. cikkének (2) bekezdésében említett termékek 2007. június 2-től alkalmazandó behozatali vámjai
 KN-kód
 Árumegnevezés
 Behozatali vám (1)
 (EUR/tonna)
 1001 10 00
 DURUMBÚZA, kiváló minőségű
 0,00
 közepes minőségű
 0,00
 gyenge minőségű
 0,00
 1001 90 91
 KÖZÖNSEGES BÚZA, vetőmag
 0,00
 ex 1001 90 99
 KÖZÖNSÉGES BÚZA, kiváló minőségű, a vetőmag kivételével
 0,00
 1002 00 00
 ROZS
 0,00
 1005 10 90
 KUKORICA, vetőmag, a hibrid kivételével
 0,00
 1005 90 00
 KUKORICA, a vetőmag kivételével (2)
 0,00
 1007 00 90
 CIROKMAG, a hibrid vetőmag kivételével
 0,00
 II. MELLÉKLET
 Az I. mellékletben rögzített vámok kiszámításánál figyelembe vett adatok
 (2007. május 31.)
 1.
 Az 1249/96/EK rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében említett referencia-időszakra vonatkozó átlagértékek:
 (EUR/t)
 Közönséges búza (3)
 Kukorica
 Durumbúza, kiváló minőségű
 Durumbúza, közepes minőségű (4)
 Durumbúza, gyenge minőségű (5)
 Árpa
 Tőzsde
 Minneapolis
 Chicago
 —
 —
 —
 —
 Jegyzés
 153,89
 114,21
 —
 —
 —
 —
 FOB-ár, USA
 —
 —
 179,70
 169,70
 149,70
 129,46
 Öböli árnövelés
 —
 14,93
 —
 —
 —
 —
 Nagy-tavaki árnövelés
 10,58
 —
 —
 —
 —
 —
 2.
 Az 1249/96/EK rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében említett referencia-időszakra vonatkozó átlagértékek:
 Szállítási költség: Mexikói-öböl–Rotterdam:
 36,61 EUR/t
 Szállítási költség: Nagy-tavak–Rotterdam:
 37,17 EUR/t
 ”
 (1) A Közösségbe az Atlanti-óceánon vagy a Szuezi-csatornán keresztül érkező árukra az 1249/96/EK rendelet 2. cikkének (4) bekezdése értelmében az importőr a következő vámcsökkentésben részesülhet:
 —
 tonnánként 3 euró, ha a kirakodási kikötő a Földközi-tengeren van, illetőleg
 —
 tonnánként 2 euro, ha a kirakodási kikötő Dániában, Észtországban, Írországban, Lettországban, Litvániában, Lengyelországban, Finnországban, Svédországban, az Egyesült Királyságban vagy az Ibériai-félsziget atlanti-óceáni partján van.
 (2) Az importőr tonnánként 24 eurós átalány-vámcsökkentésben részesülhet, amennyiben az 1249/96/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdésében megállapított feltételek teljesülnek.
 (3) A 14 euro/t árnövelés együtt (az 1249/96/EK rendelet 4. cikkének (3) bekezdése).
 (4) 10 euro/t árcsökkentés (az 1249/96/EK rendelet 4. cikkének (3) bekezdése).
 (5) 30 euro/t árcsökkentés (az 1249/96/EK rendelet 4. cikkének (3) bekezdése).


type: caselaw

text:
 19.12.2016
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 475/4
 Sentenza tal-Qorti tal-Ġustizzja (L-Awla Manja) tat-18 ta’ Ottubru 2016 (talba għal deċiżjoni preliminari tal-Bundesarbeitsgericht – il-Ġermanja) – Republik Griechenland vs Grigorios Nikiforidis
 (Kawża C-135/15) (1)
 ([Rinviju għal deċiżjoni preliminari - Kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili - Dritt applikabbli għall-kuntratt ta’ xogħol - Regolament (KE) Nru 593/2008 - Artikolu 28 - Kamp ta’ applikazzjoni ratione temporis - Artikolu 9 - Kunċett ta’ “regoli mandatorji” - Applikazzjoni tar-regoli mandatorji ta’ Stati Membri għajr l-Istat tal-forum - Leġiżlazzjoni ta’ Stat Membru li tipprevedi tnaqqis tas-salarji fis-settur pubbliku minħabba kriżi baġitarja - Dmir ta’ kooperazzjoni leali])
 (2016/C 475/05)
 Lingwa tal-kawża: il-Ġermaniż
 Qorti tar-rinviju
 Bundesarbeitsgericht
 Partijiet fil-kawża prinċipali
 Rikorrenti: Republik Griechenland
 Konvenut: Grigorios Nikiforidis
 Dispożittiv
 1)
 L-Artikolu 28 tar-Regolament (KE) Nru 593/2008 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill, tas-17 ta’ Ġunju 2008, dwar il-liġi applikabbli għall-obbligazzjonijiet kuntrattwali (Ruma I) għandu jiġi interpretat fis-sens li relazzjoni kuntrattwali ta’ xogħol konkluża qabel is-17 ta’ Diċembru 2009 taqa’ fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-regolament biss jekk din ir-relazzjoni tkun ġiet suġġetta, bl-effett ta’ kunsens reċiproku tal-partijiet kontraenti li mmaterjalizza minn din id-data, għal modifika tant kbira li jkollu jitqies li ġie konkluż kuntratt ta’ xogħol ġdid b’effett mill-imsemmija data, aspett li għandu jiġi vverifikat mill-qorti tar-rinviju.
 2)
 L-Artikolu 9(3) tar-Regolament Nru 593/2008 għandu jiġi interpretat fis-sens li jeskludi li regoli mandatorji għajr dawk tal-Istat tal-forum jew tal-Istat li fih għandhom jiġu jew ġew eżegwiti l-obbligi li jirriżultaw mill-kuntratt, jistgħu jiġu applikati, bħala regoli ġuridiċi, mill-qorti tal-forum, iżda ma jipprekludix it-teħid inkunsiderazzjoni minn din tal-aħħar ta’ tali regoli mandatorji oħra bħala punt ta’ fatt sa fejn dan huwa pprovdut mid-dritt nazzjonali applikabbli għall-kuntratt, skont id-dispożizzjonijiet ta’ dan ir-regolament. Din l-interpretazzjoni ma hijiex ikkonfutata mill-prinċipju ta’ kooperazzjoni leali stabbilit fl-Artikolu 4(3) TUE.
 (1) ĠU C 198, 15.6.2015.