type: legislation

text:
 |
 52013PC0641
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om index som används som referensvärden för finansiella instrument och finansiella avtal /* COM/2013/0641 final - 2013/0314 (COD) */
 MOTIVERING
 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 1.1. Allmän bakgrund, motiv och
 syfte
 Ett index är ett mått, oftast på ett pris
 eller en kvantitet, som beräknas med vissa intervall på grundval av en
 representativ uppsättning underliggande data. Om index används som referenspris
 för ett finansiellt instrument eller avtal blir det ett referensvärde
 (benchmark). En mängd olika referensvärden konstrueras i dag med olika metoder
 och av olika aktörer, däribland offentliga organisationer och särskilda,
 oberoende referensvärdeskonstruktörer.
 De uppgörelser som flera behöriga
 myndigheterna nått med ett antal banker i samband med den otillbörliga påverkan
 av referensräntorna Libor och Euribor har belyst referensvärdenas vikt och
 sårbarhet. De behöriga myndigheterna håller också på att undersöka påståenden
 om försök att manipulera de råvaruprisskattningar som lämnas av organisationer
 som rapporterar råvarupriser (PRA:s) och Iosco har granskat dessa
 organisationers oljeprisskattningar. Att referensvärdena inte kan utsättas för
 otillbörlig påverkan är avgörande för prissättningen av många finansiella
 instrument, t.ex. ränteswappar, och för kommersiella och icke-kommersiella
 avtal, som t.ex. bolån. Om ett referensvärde utsatts för otillbörlig påverkan,
 kommer det att ge upphov till betydande förluster för vissa av de investerare
 som äger finansiella instrument vars värde fastställs genom ett referensvärde.
 Om vilseledande signaler skickas ut om en underliggande marknad, kan den reala
 ekonomin snedvridas. I regel undergräver farhågor om risken för otillbörlig
 påverkan av referensvärden marknadens förtroende. Referensvärden är mottagliga
 för otillbörlig påverkan om intressekonflikter och godtycke förekommer vid
 referensvärdesprocessen och dessa inte är föremål för lämplig styrning och
 kontroll.
 Det första kommissionen gjorde som en reaktion
 på marknadens påstådda påverkan på Libor och Euribor var att ändra de
 befintliga förslagen till en förordning om marknadsmissbruk, och ett direktiv
 om straffrättsliga påföljder för marknadsmissbruk för att göra det alldeles
 klart att all otillbörliga påverkan av referensvärden strider mot lagen och kan
 leda till administrativa och straffrättsliga påföljder.
 Ändringar av påföljdssystemet leder emellertid
 inte i sig till några förbättringar av hur referensvärden konstrueras och
 används. Påföljder undanröjer inte de risker för otillbörlig påverkan som är en
 följd av otillräcklig styrning vid referensvärdesprocessen, under vilken det
 kan förekomma intressekonflikter och godtycke. För att skydda investerare och
 konsumenter måste referensvärdena även vara väl underbyggda, tillförlitliga och
 ändamålsenliga. Mot bakgrund av dessa överväganden har detta förslag till
 förordning fyra huvudmål som ska förbättra regelverket för konstruktion,
 rapportering och användning av referensvärden:
 –
 Att förbättra styrning och kontroller över
 referensvärdesprocessen, och i synnerhet se till att administratörerna undviker
 intressekonflikter eller åtminstone hanterar dem på ett tillfredsställande
 sätt.
 –
 Att förbättra kvaliteten på ingångsinformationen
 och de metoder som referensvärdesadministratörerna använder sig av, samt i
 synnerhet se till att tillräcklig och rättvisande information används vid
 fastställandet av referensvärden.
 –
 Att se till att rapportörerna är underkastade lämpliga
 kontroller, i synnerhet för att undvika intressekonflikter, och att deras
 rapportering av information till referensvärdena omfattas av lämpliga
 kontroller. Att relevanta behöriga myndigheter vid behov bör ha rätt att
 avkräva att rapportörer fortsätter sin rapportering om information till
 referensvärden.
 –
 Att säkra ett tillfredsställande skydd för
 konsumenter och investerare som använder referensvärden genom att öka
 transparensen, säkerställa lämpliga rättigheter till gottgörelse och vid behov
 se till att bedömningar av lämpligheten görs.
 1.2. Gällande bestämmelser
 Vissa aspekter på användningen av
 referensvärden tas upp i den nuvarande EU-lagstiftningen:
 –
 I artiklarna 2.3 d och 8.1 d i förslaget till en
 förordning om marknadsmissbruk[1]
 och i förslaget till ett direktiv om straffrättsliga påföljder för
 marknadsmissbruk[2]
 (förordningen om marknadsmissbruk var i juni 2013 föremål för en politisk
 överenskommelse mellan Europaparlamentet och rådet) klargörs att all
 otillbörlig påverkan av referensvärden klart och otvetydigt strider mot lagen
 och kan leda till administrativa eller straffrättsliga påföljder.
 –
 I förordningen om integritet och öppenhet på
 grossistmarknaderna för energi (Remit)[3]
 fastställs att otillbörlig påverkan av referensvärden som används för grossistenergiprodukter
 strider mot lagen.
 –
 Enligt direktivet om marknader för finansiella
 instrument[4]
 måste alla finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad
 marknad kunna köpas och säljas på ett rättvist, välordnat och effektivt sätt. I
 förordningen om genomförandet[5]
 av detta direktiv fastställs vidare att priser och andra värdemätare av
 underliggande instrument måste vara tillförlitliga och allmänt tillgängliga.
 –
 Artikel 30 i Europeiska kommissionens förslag till
 en förordning om marknader för finansiella instrument (MiFIR)[6] (som för närvarande är föremål
 för förhandlingar i Europaparlamentet och rådet) innehåller en bestämmelse om
 enkel licens för referensvärden som avser clearing och handel.
 –
 I direktivet om prospekt och förordningen om genomförandet[7] av detta direktiv fastställs,
 att om ett prospekt innehåller en hänvisning till ett index bör emittenten ange
 typ av underliggande instrument och uppgifter om var information om det
 underliggande instrumentet kan erhållas, uppgifter om var information om det
 underliggande instrumentets tidigare resultat och fortsatta utveckling kan
 erhållas, samt indexets benämning. Om indexet i fråga har konstruerats av
 emittenten, måste emittenten även inkludera en beskrivning av indexet. Om
 indexet inte har konstruerats av emittenten, måste emittenten ange var
 information om indexet kan erhållas, och om det underliggande instrumentet är
 en räntesats måste emittenten ge en beskrivning av räntesatsen.
 –
 I direktivet om företag för kollektiva
 investeringar i överlåtbara värdepapper[8]
 (fondföretag) föreskrivs att fondföretag i sin värdepappersportfölj bara får
 hålla en viss andel instrument som har emitterats av samma organ. Medlemsstater
 får höja gränsen för den andel av fondföretagens värdepappersportföljer som utgörs
 av investeringar i aktier eller skuldförbindelser emitterade av samma organ
 till 20 % när det är fråga om ett index som fondföretaget vill efterbilda,
 under förutsättning att indexet har en tillräckligt diversifierad
 sammansättning, utgör ett lämpligt referensvärde för den marknad som det hänför
 sig till och offentliggörs på lämpligt vis.
 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED
 BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR
 2.1. Samråd
 Ett tre månader långt samråd inleddes den 3
 september och avslutades den 29 november 2012. Åttiofyra bidrag lämnades av
 rapportörer, referensvärdeskonstruktörer och användare, däribland börser,
 banker, investerare, konsumentorganisationer, branschsammanslutningar och
 offentliga organ. Parterna medgav att det fanns brister i konstruktionen och
 användningen av referensvärden och ställde sig på det hela taget bakom
 åtgärderna på EU-nivå. Deltagarna i samrådet framhöll även vikten av
 internationell samordning och att alla initiativ noggrant harmoniseras i fråga
 om räckvidd.
 Esma och EBA undersökte tillsammans bristerna
 i EBF-Euribors konstruktion av Euribor och inledde den 11 januari 2013 ett
 samråd om principer för fastställandet av referensvärden i EU[9]. I en skrivelse av den 7 mars
 2013 lämnade EBA, Esma och Eiopa, mot bakgrund av detta arbete, synpunkter på
 innehållet i den föreslagna lagstiftningen. Kommissionen deltog i Esma-EBA:s
 öppna utfrågning den 13 februari 2013[10]
 om principerna för fastställandet av referensvärden. Kommissionen deltog även i
 Europaparlamentets offentliga utfrågning om ”bekämpning av
 marknadsmanipuleringskulturen – globala åtgärder efter
 Libor/Euribor-skandalen”, som hölls den 29 september 2012.
 2.2. Konsekvensbedömning
 I linje med sin politik för bättre
 lagstiftning har kommissionen genomfört en konsekvensbedömning av alternativen.
 Det handlade om alternativ för att begränsa incitamenten till otillbörlig
 påverkan, minimera utrymmet för godtycke och se till att referensvärdena
 grundas på tillräckliga, tillförlitliga och representativa uppgifter,
 säkerställa intern styrning och kontroller för att hantera risker, säkerställa
 en effektiv övervakning av referensvärdena samt förbättra transparensen och
 investerarskyddet. Varje alternativ bedömdes utifrån följande kriterier:
 konsekvenser för berörda aktörer, effektivitet och ändamålsenlighet.
 Följande grundläggande rättigheter i stadgan
 om de grundläggande rättigheterna är av särskild relevans: respekt för
 privatliv och familjeliv, skydd av personuppgifter, yttrandefrihet och
 informationsfrihet.
 Inskränkningar av dessa rättigheter och
 friheter medges i enlighet med artikel 52 i stadgan. De mål som definierats
 ovan överensstämmer med EU:s skyldigheter att respektera de grundläggande
 rättigheterna. Eventuella inskränkningar vid utövandet av dessa rättigheter och
 friheter måste vara föreskrivna i lag och respektera det väsentliga innehållet
 i dessa rättigheter och friheter. Inskränkningar får, med beaktande av
 proportionalitetsprincipen, bara göras om de är nödvändiga och verkligen
 uppfyller de mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller
 följer av behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter. När
 det gäller referensvärden är målet att säkerställa marknadsintegritet det mål
 av allmänt intresse som motiverar vissa inskränkningar av de grundläggande rättigheterna.
 Behovet av att skydda rätten till egendom (artikel 17 i stadgan) motiverar
 också vissa inskränkningar av de grundläggande rättigheterna, såsom att
 investerare har rätt att se värdet av sin egendom (t.ex. lån och derivat)
 skyddas mot förluster som uppstått till följd av snedvridningar av marknaden.
 Rätten till yttrandefrihet och
 informationsfrihet kräver att mediefriheten respekteras. Denna förordning bör
 tolkas och tillämpas i enlighet med denna grundläggande rättighet. Om en person
 endast offentliggör eller hänvisar till ett referensvärde som en del av hans
 eller hennes journalistiska verksamhet, men inte har kontroll över
 konstruktionen av detta referensvärde, bör denna person inte underkastas de
 krav som administratörer åläggs i denna förordning. Detta ger journalister
 frihet att rapportera om finansiella marknader och råvarumarknader när de
 utövar sin journalistiska verksamhet. Därför har man gjort en strikt
 formulering av definitionen av administratören av ett referensvärde för att
 därigenom säkerställa att den omfattar fastställandet av ett referensvärde, men
 inte tar upp journalistisk verksamhet inom sitt tillämpningsområde.
 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA
 ASPEKTER
 3.1. Rättslig grund
 Förslaget grundas på artikel 114 i fördraget
 om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).
 3.2. Subsidiaritet och
 proportionalitet
 Kommissionens förslag om reglering av
 referensvärden överensstämmer med subsidiaritetsprincipen som fastställs i
 artikel 5.3 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget), enligt vilket
 unionen bara får vidta en åtgärd om, och i den mån som målen för den planerade
 åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och
 därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre
 kan uppnås på EU-nivå.
 Även om många referensvärden är nationella, är
 referensvärdessektorn som helhet internationell i fråga om såväl konstruktion
 som användning. Även om åtgärder på nationell nivå i förhållande till
 nationella index kan bidra till att säkerställa att eventuella interventioner
 är tillräckligt anpassade till problemen på nationell nivå, kan det leda till
 ett lapptäcke av olikartade regler, skapa en ojämlik konkurrenssituation på den
 inre marknaden och resultera i ett tillvägagångssätt som inte är konsekvent och
 samordnat. Referensvärdena används för att prissätta en bred uppsättning
 gränsöverskridande transaktioner, särskilt finansieringen på interbank- och
 derivatmarknaderna. Ett lapptäcke av nationella regler skulle hindra
 möjligheten att konstruera gränsöverskridande referensvärden och därför hämma
 dessa gränsöverskridande transaktioner. Detta problem har erkänts av G20 och
 rådet för finansiell stabilitet (FSB) som ålade Iosco att ta fram en
 övergripande uppsättning principer som är tillämpliga på finansiella
 referensvärden. Ett EU-initiativ skulle bidra till att förbättra den inre
 marknaden genom att skapa ett gemensamt regelverk för tillförlitliga och
 korrekt tillämpa referensvärden i olika medlemsstater.
 Medan de flesta medlemsstater för närvarande
 saknar nationell reglering om konstruktionen av referensvärden, har två
 medlemsstater redan antagit nationell lagstiftning om referensräntor i sina
 nationella valutor. Dessutom har man i Iosco nyligen kommit överens om
 principer om referensvärden som ska genomföras av dess medlemmar. Dessa
 principer ger flexibilitet vad gäller tillämpningsområdet och metoderna för
 deras genomförande samt i förhållande till vissa villkor. I avsaknad av en
 harmoniserad europeisk ram för referensvärden, kommer vissa medlemsstater
 sannolikt att anta lagstiftning på nationell nivå som är olikartad.
 Tillämpningsområdet för lagstiftningen i en medlemsstat kan förefalla lika
 omfattande som Ioscos, medan lagstiftningen i den andra medlemsstat som har
 infört regler för referensvärden bara omfattar referensräntor. Dessa olika
 tillvägagångssätt skulle leda till en fragmentering av den inre marknaden,
 eftersom administratörer och användare av referensvärde skulle omfattas av
 olikartade regler i olika medlemsstater. I avsaknad av ett regelverk på EU-nivå
 skulle enskilda länders agerande också bli ineffektivt, eftersom
 medlemsstaterna varken har någon skyldighet eller något incitament att
 samarbeta med varandra och bristen på ett sådant samarbete kan ge upphov till
 regelarbitrage.
 Vissa aspekter av investerarskydd på detta
 område omfattas i stort sett av direktivet om marknader för finansiella
 instrument (MiFID). Det finns särskilt ett krav enligt MiFID-direktivet om att
 företag ska utföra en lämplighetsbedömning. Detta test ska avgöra om kunden har
 nödvändig erfarenhet och kunskap för att förstå riskerna i samband med den
 produkt eller investeringstjänst som erbjuds eller efterfrågas. Det ger således
 en tillräcklig nivå på investerarskyddet.
 Vad gäller konsumentskydd ingår i
 konsumentkreditdirektivet regler om utlämning av lämplig information, samt det
 direktiv om bolåneavtal som inom kort ska antas som också inbegriper ett krav
 på att rekommendera lämpliga kreditavtal. Dessa konsumentskyddsbestämmelser
 hanterar dock inte frågan om lämpligheten av referensvärden i finansiella
 avtal. Dessutom innebär en obalans i förhandlingsstyrkan och tillämpningen av
 standardvillkor att konsumenterna kan ha ett begränsat val i fråga om det
 referensvärde som tillämpas. Konsumenterna saknar tillräckliga kunskaper och
 erfarenheter för att på lämpligt sätt bedöma referensvärdens lämplighet. Detta
 förslag bör därför komplettera gällande EU-lagstiftning på området genom att se
 till att ansvaret för att bedöma lämpligheten av referensvärden för
 detaljhandelsavtal ligger hos långivarna eller kreditgivarna. Detta kommer
 också att leda till en harmoniserad EU-lagstiftning om konsumentskydd vad
 gäller referensvärden som används för att prissätta finansiella avtal. Ett
 gemensamt regelverk för konsumenter och kreditgivare i förhållande till
 finansiella avtal krävs också för att göra det möjligt att använda
 gränsöverskridande referensvärden snarare än ett fragmenterat nationellt
 tillvägagångssätt. Till följd av konsumenternas klagomål och tvister rörande
 användningen av olämpliga referensvärden i flera medlemsstater är det sannolikt
 att olikartade åtgärder om konsumentskydd kommer att antas på nationell nivå.
 Detta kan leda till fragmentering på den inre marknaden.
 Den föreslagna förordningen är även
 proportionerlig i enlighet med artikel 5.4 i EU-fördraget. Den är endast
 inriktad på de referensvärden som används för finansiella instrument och
 finansiella avtal, som t.ex. bolån, eftersom det är denna typ av referensvärden
 som, om de utsätts för otillbörlig påverkan kan få en direkt och viss påverkan
 på ekonomin. Den föreslagna förordningen innehåller bestämmelser om att anpassa
 kraven till olika sektorer och typer av referensvärden – t.ex. råvaruindex,
 interbankräntor och aktieindex som baseras på börsinformation. Ett proportionellt
 tillvägagångssätt säkerställs eftersom de allra flesta skyldigheter åläggs
 referensvärdets administratör. Många administratörer av referensvärden
 uppfyller redan åtminstone vissa av dessa villkor, vilket innebär att den
 administrativa bördan inte bör komma att öka oproportionerligt. Vidare krävs
 processer för intern styrning och kontroll bara från rapportörer som omfattas
 av tillsyn, vilket innebär att konsekvenserna för rapportörer av ett
 referensvärde som inte omfattas av tillsyn, t.ex. en näringsidkare utan
 punktskatteregistrering, inte kommer att vara betydande. Slutligen är denna
 förordning i alla viktiga delar anpassad till de internationellt överenskomna
 Iosco-principerna för finansiella referensvärden som offentliggjordes den 17
 juli 2013, om vilka omfattande samråd har hållits med berörda parter. Detta
 kommer att minska anpassningskostnaderna.
 Mot denna bakgrund förefaller det enligt
 subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna vara lämpligt med åtgärder på
 EU-nivå.
 3.3. Val av regleringsform
 En förordning anses vara det lämpligaste
 rättsliga instrumentet för att införa enhetliga regler för konstruktion av
 referensvärden, rapportering av ingångsinformation till dessa referensvärden
 och användning av referensvärden i unionen. I detta förslag anges vissa krav
 för administratörer, rapportörer och användare av referensvärden. Många
 referensvärdens gränsöverskridande karaktär skapar ett behov av största möjliga
 harmonisering av dessa krav. Eftersom regleringen av referensvärden omfattar
 åtgärder med specifika krav avseende uppgifter och metoder, kan även små
 skillnader i tillvägagångssättet leda till betydande hinder vid
 gränsöverskridande konstruktion av referensvärden. Användningen av en
 förordning som är direkt tillämplig utan att det krävs nationell lagstiftning,
 kommer att begränsa risken att behöriga myndigheter vidtar olikartade åtgärder
 på nationell nivå, och kommer att säkerställa ett konsekvent tillvägagångssätt
 och större rättssäkerhet inom hela EU.
 3.4. Närmare redogörelse för
 förslaget
 3.4.1. Tillämpningsområde (artikel
 2):
 Den föreslagna förordningen ska tillämpas på
 alla offentliggjorda referensvärden som används för prissättning av finansiella
 instrument som tas upp till handel på en reglerad handelsplats eller av
 finansiella avtal (som t.ex. bolån) och referensvärden som mäter en
 investeringsfonds resultat.
 Om det finns utrymme för godtycke i
 referensvärdesprocessen som är föremål för en intressekonflikt, finns det risk
 för otillbörlig påverkan i avsaknad av lämplig styrning och kontroll. Därför
 bör index som inbegriper godtycke bli föremål för lagstiftningsåtgärder. Alla
 index utmärks av ett visst godtycke, men nivån på godtycket varierar. Därför
 bör tillämpningsområdet omfatta alla referensvärden, oavsett beräkningsmetod
 eller den typ av inrapporteringar som görs.
 Tillämpningsområdet bör omfatta alla index,
 inklusive offentliggjorda index, eftersom eventuella tvivel om korrektheten och
 tillförlitligheten i sådana index sannolikt kommer att vålla betydligt större
 skador för en bredare allmänhet än index som inte är offentliga.
 Om referensvärden använts för att fastställa
 referenspris för ett finansiellt instrument eller avtal, leder all otillbörlig
 påverkan till ekonomisk förlust. Om rapportören också använder de finansiella
 instrument som det prissätter, föreligger en inneboende intressekonflikt och
 det finns ett incitament till otillbörlig påverkan. Dessutom gäller att om
 referensvärden används för att mäta finansiella instruments resultat, kan
 intressekonflikter föreligga och om de utsätts för otillbörlig marknadspåverkan
 kommer det att leda till att investerare gör suboptimala investeringsval.
 Därför är det viktigt att inrikta sig på alla referensvärden som prissätter ett
 finansiellt instrument eller konsumentavtal eller som mäter investeringsfonders
 resultat.
 För allmänt använda referensvärden kan även en
 mindre otillbörlig påverkan ge en betydande effekt, men ett referensvärdes
 sårbarhet och betydelse varierar över tiden. En begränsning av
 tillämpningsområdet med hänvisning till viktiga eller sårbara index skulle inte
 undanröja de risker som varje referensvärde kan innebära i framtiden.
 Mot bakgrund av alla dessa överväganden och
 för att säkerställa en tydlig och omfattande tillämpning av förordningen, beror
 inte tillämpningsområdet på vilken typ av ingångsinformation, dvs. om
 ingångsinformationen är ett ekonomiskt (t.ex. en aktiekurs) eller
 icke-ekonomiskt (t.ex. en väderparameter) siffervärde eller annat värde. Detta
 beror på att den kritiska faktorn vid fastställandet av tillämpningsområdet är
 hur utgångsvärdet fastställer värdet på ett finansiellt instrument, finansiellt
 avtal eller mäter en investeringsfonds resultat. I detta sammanhang, när ett
 värde används för att prissätta ett finansiellt avtal eller instrument, blir
 dess tidigare icke-ekonomiska karaktär irrelevant.
 När det gäller administratörer av
 referensvärden kan alla administratörer vara föremål för intressekonflikter,
 utöva godtycke och ha olämpliga styrnings- och kontrollsystem. De måste därför
 omfattas av en lämplig reglering. När administratörer av referensvärden
 kontrollerar referensvärdesprocessen, omfattas de av ett krav på auktorisation,
 eftersom tillsyn är det mest effektiva sättet att säkerställa att
 referensvärdena inte kan utsättas för otillbörlig påverkan.
 Vad gäller de som rapporterar om
 referensvärden kan dessa också omfttas av intressekonflikter, utöva godtycke
 och därigenom vara källan till otillbörlig påverkan. Rapportering om ett
 referensvärde är en frivillig verksamhet. Om ett eventuellt initiativ kräver
 att rapportörer på ett betydande sätt förändrar sina affärsmodeller, kan de
 upphöra att rapportera om referensvärdet i fråga. För entiteter som redan
 omfattas av reglering och tillsyn, (s.k. rapportörer som inte omfattas av
 tillsyn), förväntas inte kravet på goda styrelseformer och kontrollsystemen
 leda till några betydande kostnader eller oproportionerlig administrativ börda.
 Det är därför lämpligt att inbegripa alla rapportörer som omfattas av tillsyn i
 denna förordnings tillämpningsområde.
 För rapportörer som inte omfattas av reglering
 och tillsyn (rapportörer som inte omfattas av tillsyn), kan auktorisering eller
 annat sätt för att bli föremål för bestämmelser kunna medföra stora kostnader
 och administrativ börda. Tillsynsmyndigheterna skulle också vara ineffektiva i
 sin tillsyn över företag om vilka de inte har någon sakkunskap. Om tillsyn av
 entiteter och personer som för närvarande inte omfattas av tillsyn infördes
 skulle det därför också medföra stora kostnader och ge minimala fördelar. Vissa
 delar av den här förordningen är indirekt relevant för alla rapportörer, som
 t.ex. behovet av att lämna korrekt och tillförlitlig ingångsinformation,
 eftersom de fortfarande omfattas av förordningen om marknadsmissbruk och
 avtalsenligt är bundna att uppfylla kravet i administratörens uppförandekod
 enligt denna förordning.
 I förslaget undantas centralbanker som är
 medlemmar i Europeiska centralbankssystemet från dess tillämpningsområde.
 Slutligen kan en person i vissa fall
 konstruera ett index, men inte vara medveten om att detta index är ett
 referensvärde, bland annat därför att det används för att prissätta ett
 finansiellt instrument utan kännedom om konstruktören. I förordningen
 föreskrivs därför en mekanism om att underrätta konstruktörerna om att deras index
 har blivit eller kan bli ett referensvärde och ger dem befogenhet att vägra att
 det användas som referensvärde. Om konstruktören lämnar sitt medgivande kommer
 han att omfattas av den föreslagna förordningen i förhållande till det
 referensvärdet. Om han vägrar kan inte indexet användas som referensvärde och
 kraven på administratören i denna förordning kommer inte att tillämpas.
 3.4.2. Styrning och kontroll av
 administratörer (artiklarna 5–6)
 Förslaget säkerställer att intressekonflikter
 undviks och ser till att det finns en effektiv styrning och effektiva
 kontroller. Det sker genom krav på styrning och kontroller, med mer detaljerade
 krav i bilagan.
 3.4.3. Ingångsinformation och metod
 (artikel 7)
 I förslaget fastställs tre krav, som
 specificeras i bilagan, när det gäller den ingångsinformation och den metod som
 används för att fastställa referensvärden i syfte att minska utrymmet för både
 godtycke och stärka referensvärdenas skydd mot otillbörlig påverkan och deras
 tillförlitlighet:
 –
 Ingångsinformationen ska vara tillräcklig och
 korrekt så att den verkligen ger en bild av den marknad eller ekonomiska
 realitet som referensvärdet är avsett att mäta.
 –
 Ingångsinformationen ska inhämtas från en panel
 eller ett urval rapportörer som är tillförlitliga och representativa.
 –
 Administratörer bör använda en väl underbyggd och
 tillförlitlig metod för att fastställa referensvärdet.
 3.4.4. Krav på rapportörer
 (artiklarna 9 och 11)
 Administratören måste inrätta en uppförandekod
 för rapportörer som klargör vilka skyldigheter och vilket ansvar de har när de
 lämnar ingångsinformation för fastställandet av ett referensvärde. Om
 rapportörerna redan är reglerade entiteter måste de också undvika
 intressekonflikter och genomföra lämpliga kontroller.
 3.4.5. Krav för olika sektorer (artiklarna
 10 och 12–14)
 För att säkerställa proportionalitet och se
 till att förslaget är tillräckligt anpassat till olika typer och sektorer av
 referensvärden, innehåller bilagorna III och IV mer detaljerade bestämmelser om
 råvaruindex och referensräntor. Ytterligare krav införs när det gäller
 referensvärden som är av kritisk betydelse, bl.a. att den relevanta behöriga
 myndigheten ska ha befogenhet att kräva inrapportering av information.
 Referensvärden vars ingångsinformation lämnas av reglerade handelsplatser är
 också befriade från vissa skyldigheter för att undvika dubbel reglering.
 3.4.6. Transparens och konsumentskydd
 (artiklarna 15-18)
 Investerarskyddet stärks genom bestämmelser om
 transparens. Administratörer är skyldiga att lämna en deklaration som anger vad
 referensvärdet mäter och dess sårbarheter, samt offentliggöra underliggande
 uppgifter, så att användarna kan välja det mest lämpliga referensvärdet.
 Deklarationen ska även innehålla en varning om att användarna bör vidta
 lämpliga åtgärder i det fall administratören slutar att fastställa
 referensvärdet. Det införs slutligen ett krav på att banker ska göra en
 lämplighetsbedömning av konsumenter i samband med finansiella avtal, som t.ex.
 bolån.
 3.4.7. Tillsyn och auktorisation av
 administratörer (artiklarna 22-37)
 Konstruktion av referensvärden kräver
 föregående auktorisation och fortlöpande tillsyn. I förslaget fastställs de
 villkor och det förfarande som administratörer av referensvärden med säte inom
 EU måste uppfylla för att få auktorisation från den relevanta behöriga
 myndigheten. Genom förslaget införs en mekanism för att säkerställa ett
 effektivt genomförande av förordningen. Det ger behöriga myndigheter nödvändiga
 befogenheter att se till att administratörer följer förordningen.
 För referensvärden som är av kritisk betydelse
 bör tillsynskollegier bildas för att förbättra informationsutbytet och
 säkerställa enhetlig auktorisation och tillsyn.
 4. BUDGETKONSEKVENSER
 Förslaget påverkar EU:s budget.
 De konkreta budgetkonsekvenserna av förslaget
 är en följd av det uppdrag som tilldelats Esma och specificeras i den
 finansieringsöversikt som åtföljer detta förslag. De nya uppgifterna kommer att
 utföras med de personalresurser som finns tillgängliga inom det årliga
 budgetförfarandet, med beaktande av de begränsningar i fråga om budgetmedel som
 gäller för alla EU:s organ samt i linje med budgetplaneringen för organen.
 Särskilt gäller att de resurser som byrån
 behöver för att de nya uppgifterna ska vara förenliga och överensstämma med den
 programplanering i Esma för personal- och budgetresurserna som anges i det
 senaste meddelandet till Europaparlamentet och rådet – — programplanering av
 personal- och budgetresurserna för decentraliserade byråer 2014–2020 (KOM
 (2013) 519).
 De särskilda budgetkonsekvenserna för
 kommissionen bedöms också i den finansieringsöversikt som åtföljer detta
 förslag. Sammanfattningsvis är förslageta viktigaste budgetkonsekvenser
 följande:
 a) Personal i GD Inre marknaden och tjänster:
 1 AD-anställd (heltid) för utformning av akter om delegering, samt för
 utvärdering, övervakning av genomförandet och eventuell översyn av initiativet.
 De totala kostnaderna beräknas uppgå till 0,141 miljoner euro per år.
 b) Esma:
 i) Personalkostnader: Två tillfälligt
 anställda för deltagande och medling i tillsynskollegierna för referensvärden
 av kritisk betydelse, teknisk rådgivning till kommissionen om genomförandet av
 denna förordning, samordning av utarbetandet av samarbetsavtal med
 tredjeländer, utarbetande av riktlinjer för att främja konvergens och
 sektorsövergripande konsekvens i påföljdssystemen och upprätthålla registrering
 av anmälningar om användning av referensvärden och en förteckning över
 registrerade administratörer av referensvärden.
 De totala årliga kostnaderna för dessa 2
 tillfälligt anställda skulle uppgå till 0,324 miljoner euro, till vilka
 kommissionen skulle bidra med 40 % (0,130 miljoner euro) och
 medlemsstaterna med 60 % (0,196 miljoner euro) per år.
 ii) Operativa kostnader och
 infrastrukturkostnader: en initialkostnad på 0,25 miljoner euro beräknas ocså
 för Esma, till vilka kommissionen skulle bidra med 40 % (0,1 miljoner
 euro) och medlemsstaterna med 60 % (0,15 miljoner euro) under 2015. Denna
 utgift avser främst it-system för Esma för att uppfylla följande krav:
 - Föra en förteckning över administratörer som
 registrerats i enlighet med denna förordning och företag från tredjeländer som
 konstruerar referensvärden i EU.
 - Ta emot anmälningar om användningen av ett
 referensvärde i finansiella instrument eller finansiella avtal inom EU, föra
 register och se till att administratörerna har kännedom om denna användning.
 Esma kommer också att behöva utarbeta en
 rapport om tillämpningen av denna förordning senast den 1 januari 2018 till en
 sammanlagd kostnad på 0,3 miljoner euro till vilka kommissionen skulle
 bidra med 40 % (0,12 miljoner euro) och medlemsstaterna med 60 %
 (0,18 miljoner euro) under 2017.
 2013/0314 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING
 om index som används som referensvärden för
 finansiella instrument och finansiella avtal
 (Text av betydelse för EES)
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
 efter översändande av utkastet till
 lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och
 sociala kommitténs yttrande[11],
 med beaktande av Europeiska centralbankens
 yttrande,
 i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet,
 och
 av följande skäl:
 (1) Prissättningen av finansiella
 instrument och finansiella avtal är i många fall beroende av att
 referensvärdena är rättvisande och inte kan utsättas för otillbörlig påverkan.
 Fall av otillbörlig påverkan av referensräntor såsom Libor och Euribor, liksom
 påståenden att referensvärden för energi, olja och utländsk valuta
 otillbörligen har påverkats, har visat att referensvärden vars process för
 fastställande delar vissa egenskaper, som att vara föremål för intressekonflikter,
 godtycke och svag styrning, kan ha varit utsatta för otillbörlig påverkan.
 Brister i index eller tvivel på om de är rättvisande eller har utsatts för
 otillbörlig påverkan kan undergräva marknadens förtroende, orsaka förluster för
 konsumenter och investerare och snedvrida den reala ekonomin. Det är därför
 nödvändigt att se till att referensvärdena och processerna för att fastställa
 dem är rättvisande, väl underbyggda och inte kan utsättas för otillbörlig
 påverkan.
 (2) Europaparlamentets och rådets
 direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella
 instrument[12]
 innehåller vissa krav på tillförlitligheten i de referensvärden som används för
 att prissätta ett noterat finansiellt instrument. Europaparlamentets och rådets
 direktiv 2003/71/EG av den 4 november 2003 om de prospekt som ska
 offentliggöras när värdepapper erbjuds allmänheten eller tas upp till handel[13] innehåller vissa krav på
 referensvärden som används av emittenter. Europaparlamentets och rådets
 direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra
 författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara
 värdepapper (fondföretag)[14]
 innehåller vissa krav på fondföretags användning av referensvärden.
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1227/2011 av den 25 oktober
 2011 om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi[15] innehåller vissa bestämmelser
 som förbjuder manipulering av referensvärden som används för
 grossistenergiprodukter. Men dessa rättsakter omfattar bara vissa aspekter av
 vissa referensvärden och täcker inte alla svagheter i referensvärdesprocessen.
 (3) Referensvärden är avgörande
 vid prissättningen av gränsöverskridande transaktioner och bidrar därmed till
 en effektivt fungerande inre marknad för ett stort antal olika finansiella
 instrument och tjänster. Många referensvärden som används som referensräntor i
 finansiella avtal, i synnerhet bolån, konstrueras i en medlemsstat men används
 av kreditinstitut och konsumenter i andra medlemsstater. Dessutom säkrar dessa
 kreditinstitut ofta sina risker eller erhåller finansiering för beviljandet av
 dessa finansiella avtal på den gränsöverskridande interbankmarknaden. Bara två
 medlemsstater har infört nationell lagstiftning om referensvärden, men deras
 respektive rättsliga ramar för referensvärden visar redan skillnader vad gäller
 sådana aspekter som tillämpningsområdets omfattning. Dessutom har den
 internationella organisationen för värdepapperstillsyn, Iosco, nyligen kommit
 överens om principer för referensvärden och, eftersom dessa principer ger viss
 flexibilitet i fråga om deras exakta räckvidd, medel för genomförandet av dem
 och förhållandet till vissa villkor, är det sannolikt att medlemsstaterna
 kommer att anta lagstiftning på nationell nivå som skulle genomföra sådana
 principer på olika sätt.
 (4) Dessa olikartade
 tillvägagångssätt skulle leda till en fragmentering på den inre marknaden,
 eftersom administratörer och användare av referensvärden skulle omfattas av
 olika regler i olika medlemsstater och referensvärden som konstrueras i en
 medlemsstat skulle kunna hindras från att användas i andra medlemsstater. I
 avsaknad av en harmoniserad ram för att säkerställa att referensvärden som
 tillämpas för finansiella instrument och finansiella avtal i EU är rättvisande
 och utan otillbörlig påverkan är det därför troligt att skillnader i
 medlemsstaternas lagstiftning kommer att skapa hinder för en smidigt fungerande
 inre marknad vid fastställandet av referensvärden.
 (5) EU:s
 konsumentskyddsbestämmelser omfattar inte frågan om referensvärdens lämplighet
 i finansiella avtal. Till följd av konsumenternas klagomål och tvister som rör
 tillämpningen av olämpliga referensvärden i flertalet medlemsstater är det
 sannolikt att olikartade åtgärder, som bygger på legitima farhågor beträffande
 konsumentskyddet, skulle komma att antas på nationell nivå, vilket kan leda
 till fragmentering av den inre marknaden till följd av de olikartade
 konkurrensvillkor som är kopplade till de olika nivåerna av konsumentskydd.
 (6) För att den inre marknaden
 ska fungera korrekt och för att förbättra förutsättningarna för dess funktion,
 särskilt när det gäller finansmarknaderna, samt för att säkra ett starkt
 konsument- och investerarskydd är det lämpligt att fastställa ett gemensamt
 regelverk för referensvärden på EU-nivå.
 (7) Det är lämpligt och
 nödvändigt att bestämmelserna antas i form av en förordning för att medföra
 direkta skyldigheter när det gäller fastställande, rapportering och användning
 av referensvärden som tillämpas på samma sätt inom hela unionen. Eftersom en
 rättslig ram för konstruktion av referensvärden av nödvändighet omfattar
 åtgärder som anger exakta krav på alla olika aspekter som är kopplade till
 konstruktionen av referensvärden, kan även små skillnader om det
 tillvägagångssätt som vidtagits avseende en av dessa aspekter leda till
 betydande hinder vid gränsöverskridande konstruktion av referensvärden. Därför
 bör användningen av en förordning som är direkt tillämplig, utan att det krävs
 nationell lagstiftning, minska risken för att olikartade åtgärder vidtas på
 nationell nivå, och bör säkerställa ett konsekvent tillvägagångssätt, större
 rättssäkerhet och förhindra förekomsten av betydande hinder vid
 gränsöverskridande konstruktion av referensvärden.
 (8) Förordningen bör ha ett
 tillräckligt brett tillämpningsområde för att utgöra ett förebyggande
 regelverk. Konstruktion av referensvärden inbegriper godtycke när det gäller
 fastställandet och är till sin natur föremål för vissa typer av
 intressekonflikter, vilket innebär att det finns möjligheter och incitament att
 på ett otillbörligt sätt påverka dessa referensvärden. Dessa riskfaktorer är
 gemensamma för alla referensvärden, och alla referensvärden bör omfattas av
 lämplig styrning och kontrollkrav. Eftersom referensvärdenas sårbarhet och betydelse
 varierar över tiden skulle en begränsning av tillämpningsområdet med hänvisning
 till index som för närvarande är viktiga eller sårbara inte undanröja de risker
 som varje referensvärde kan innebära i framtiden. Särskilt kan referensvärden
 som för närvarande inte används i någon större utsträckning komma att användas
 i framtiden, så att även en mindre otillbörlig påverkan kan få betydande
 konsekvenser vid användningen av dem.
 (9) Den kritiska faktorn för den
 här förordningens tillämpningsområde är om produktionsvärdet för referensvärden
 fastställer värdet på ett finansiellt instrument, ett finansiellt avtal eller
 mäter en investeringsfonds resultat. Därför bör inte tillämpningsområdet vara
 beroende av typen av ingångsinformation. Referensvärden som beräknas utifrån
 ekonomisk ingångsinformation, t.ex. aktiekurser och icke-ekonomiska
 siffervärden eller andra värden, som exempelvis väderparametrar, bör därför
 inkluderas. Regelverket bör omfatta referensvärden som kan påverkas av sådana
 risker, men även göra det möjligt att vidta åtgärder som står i proportion till
 de risker som olika referensvärden medför. Den här förordningen bör därför
 omfatta referensvärden som används för att prissätta finansiella instrument som
 är börsnoterade eller omfattas av handel på reglerade handelsplatser.
 (10) Många konsumenter är parter i
 finansiella avtal, särskilt konsumentkreditavtal säkrade genom hypotekslån, som
 är knutna till referensvärden som är föremål för samma risker. Den här
 förordningen bör därför omfatta de index eller referensräntor som avses i
 [Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/.../EU om konsumentkreditavtal som
 avser bostadsfastigheter och om ändring av direktiv 2008/48/EG.]
 (11) Många investeringsindex medför
 betydande intressekonflikter och används för att mäta resultat i en fond, t.ex.
 ett fondföretag. Vissa av dessa referensvärden offentliggörs och andra görs
 kostnadsfritt eller mot betalning av en avgift tillgängliga till allmänheten
 eller den del av allmänheten som berörs, och om dessa utsätts för otillbörlig
 påverkan kan det inverka negativt på investerarna. Den här förordningen bör
 därför omfatta index eller referensräntor som används för att mäta resultatet
 hos en investeringsfond.
 (12) Alla administratörer av
 referensvärden kan vara föremål för intressekonflikter, utöva godtycke och ha
 inrättat olämpliga styrnings- och kontrollsystem. Vidare gäller att eftersom
 administratörer kontrollerar referensvärdesprocessen är kravet på auktorisation
 och tillsyn av administratörer det mest effektiva sättet att säkerställa att
 referensvärden inte utsätts för otillbörlig påverkan.
 (13) Rapportörer är föremål för
 potentiella intressekonflikter, utövar godtycke och kan därigenom vara källan
 till otillbörlig påverkan. Rapportering om referensvärden är en frivillig
 verksamhet. Om eventuella initiativ kräver att rapportörerna på ett betydande
 sätt ändrar sina affärsmodeller, kan de upphöra med rapporteringen. För
 entiteter som redan omfattas av reglering och tillsyn förväntas inte krav på
 goda styrelseformer och kontrollsystem leda till betydande kostnader eller
 oproportionerlig administrativ börda. Därför införs genom denna förordning
 vissa skyldigheter om att rapportörer ska omfattas av tillsyn.
 (14) En administratör är den
 fysiska eller juridiska person som har kontroll över konstruktionen av ett
 referensvärde och som särskilt administrerar referensvärdet, samlar in och
 analyserar ingångsinformation, fastställer referensvärdet och som i vissa fall
 offentliggör referensvärdet. Om en person bara offentliggör eller hänvisar till
 ett referensvärde som en del av hans eller hennes journalistiska verksamhet,
 men inte har kontroll över fastställandet av detta referensvärde, bör inte den
 personen omfattas av de krav som åläggs administratörer i denna förordning.
 (15) Ett index beräknas med en
 formel eller någon annan metod på grundval av underliggande värden. Godtycke
 förekommer vid utarbetandet av denna formel, beräkningen eller fastställandet
 av ingångsinformation. Detta godtycke medför en risk för otillbörlig påverkan och
 därför bör alla referensvärden som delar dessa egenskaper omfattas av denna
 förordning. Om ett enda pris eller värde används för prissättning av
 finansiella instrument, till exempel när priset på ett enda värdepapper är
 referenspriset för en option, det inte finns någon beräkning,
 ingångsinformation eller godtycke. Därför bör enskilda priser eller
 referenspriser för enskilda värden inte betraktas som referensvärden för
 ändamålet med denna förordning. Referenspriser eller avräkningspriser som
 konstruerats av centrala motparter bör inte betraktas som referensvärden,
 eftersom dessa används för att fastställa avräkning, marginaler och
 riskhantering och därför inte fastställer det belopp som ska betalas inom ramen
 för ett finansiellt instrument eller värdet av ett finansiellt instrument.
 (16) Referensvärden som konstrueras
 av centralbanker i unionen omfattas av myndighetskontroll och uppfyller
 principer, standarder och förfaranden som säkerställer uppgifternas korrekthet,
 att uppgifterna är utan otillbörlig påverkan och är oberoende av sina
 referensvärden enligt vad som föreskrivs i denna förordning. Det är därför inte
 nödvändigt att dessa referensvärden omfattas av denna förordning. Men
 centralbankerna i tredjeländer kan också konstruera referensvärden som används
 i unionen. Det är nödvändigt att fastställa att bara dessa centralbanker i
 tredjeländer som konstuerar referensvärden undantas från skyldigheterna i denna
 förordning som omfattas av liknande standarder som dem som införs genom denna
 förordning.
 (17) Sårbarheter i samband med
 processen med att konstruera ett referensvärde, som inte är föremål för lämplig
 styrning, skapar möjligheter att på ett otillbörligt sätt påverka ett
 referensvärde. Om referensvärdena är tillgängliga för allmänheten, kan det
 hända att allmänheten inte beaktar samtliga risker som ett referensvärde medför
 och att olämplig kontroll och styrning kan genomföras. För att se till att
 referensvärdena inte kan utsättas för otillbörlig påverkan, bör administratörer
 av referensvärden vara skyldiga att ha lämpliga styrningsarrangemang för att
 kontrollera sådana intressekonflikter och skydda förtroendet för att
 referensvärdenas inte kan utsättas för otillbörlig påverkan. Även när det finns
 en effektiv ledning kan de flesta administratörer drabbas av intressekonflikter
 och tvingas göra bedömningar och fatta beslut som påverkar en grupp av
 sinsemellan olika berörda parter. Det är därför nödvändigt att
 administratörerna har någon självständig funktion för att övervaka
 genomförandet och effektiviteten i de styrningssystem som ger effektiv tillsyn.
 (18) Om referensvärden utsätts för
 otillbörlig påverkan eller inte är tillförlitliga, kan det ge upphov till
 skador för investerare och konsumenter. Därför bör denna förordning innehålla
 en ram för bevarande av uppgifter från administratörer och rapportörer samt ge
 insyn i fråga om ett referensvärdes syfte och ingångsinformation som
 underlättar en mer effektiv och rättvis lösning på alla potentiella
 ersättningsanspråk i enlighet med nationell lagstiftning eller unionens
 lagstiftning.
 (19) Kravet på revision, och den
 faktiska tillämpningen av denna förordning förutsätter analyser och bevisning i
 efterhand, varför administratörer av referensvärden måste föra ett lämpligt
 register över referensvärden under en tillräckligt lång tidsperiod. Den
 ekonomiska realitet som ett referensvärde är avsett att mäta och den omgivning
 i vilken den mäts förändras med största sannolikhet över tid. För att upptäcka
 brister och möjliga förbättringar är det därför nödvändigt att man regelbundet
 gör en revision eller översyn av processen och metoden för att konstruera
 referensvärden. Brister i konstruktionen av referensvärden kan drabba många
 berörda aktörer och dessa kan bidra till att dessa brister upptäcks. Ett
 formellt och oberoende klagomålsförfarande måste därför införas så att dessa
 berörda parter kan anmäla klagomål till administratören av referensvärdet och
 att administratören sakligt prövar de omständigheter som ligger till grund för
 klagomålet.
 (20) Konstruktionen av referensvärden
 innebär ofta att man utkontrakterar viktiga funktioner, som t.ex. beräkning av
 referensvärdet, insamling av ingångsinformation och spridning av
 referensvärdet. För att styrningsarrangemangen ska vara effektiva är det
 nödvändigt att se till att sådan utkontraktering inte befriar administratörer
 av referensvärden från deras skyldigheter och ansvar, och att det sker på ett
 sätt som vare sig inkräktar på administratörernas förmåga att fullgöra dessa
 skyldigheter och påta sig detta ansvar eller på den relevanta behöriga
 myndighetens förmåga att övervaka dem.
 (21) Administratörer av
 referensvärden är huvudmottagare av ingångsinformation och ska fortlöpande
 kunna bedöma om den är rättvisande och inte har utsatts för otillbörlig
 påverkan. Administratörer av referensvärden måste därför ha tillfredsställande
 kontroller för att kunna bedöma om ingångsinformationen är rättvisande och
 anmäla misstänkt information till den relevanta behöriga myndigheten.
 (22) Anställda hos administratörer
 kan identifiera möjliga överträdelser av denna förordning eller potentiella
 sårbarheter som kan leda till otillbörlig påverkan eller försök till
 otillbörlig påverkan. Denna förordning bör därför säkerställa att det finns
 ändamålsenliga arrangemang som gör det möjligt för de anställda att
 konfidentiellt varna administratörer om möjliga överträdelser av denna
 förordning.
 (23) Allt utrymme för godtycke vid
 lämnandet av ingångsinformation skapar möjligheter till otillbörlig påverkan av
 ett referensvärde. Om ingångsinformationen utgörs av transaktionsuppgifter
 finns det mindre utrymme för godtycke och därför inte samma möjlighet att
 uppgifterna påverkas på ett otillbörligt sätt. Administratörer av
 referensvärden bör därför använda transaktionsuppgifter som ingångsinformation,
 men även andra uppgifter kan användas i de fall transaktionsuppgifterna inte är
 tillräckliga för att säkerställa ett referensvärde som är rättvisande och inte
 har utsatts för otillbörlig påverkan.
 (24) Om referensvärdet är ett
 rättvisande och tillförlitligt mått på den ekonomiska realitet som det är
 avsett att mäta beror på vilken metod och vilken ingångsinformation som
 används. Det är därför nödvändigt att anta en metod som säkerställer
 referensvärdets tillförlitlighet och korrekthet.
 (25) Metoden kan även i fortsättningen
 behöva ändras för att se till att referensvärdet är rättvisande, men varje
 ändring av metoden får konsekvenser för användare och berörda parter. Det är
 därför nödvändigt att ange vilka förfaranden som ska följas vid övergång från
 referensmetodik, inbegripet behovet av samråd, så att användare och berörda
 parter kan vidta nödvändiga åtgärder mot bakgrund av dessa ändringar eller
 lämna synpunkter till administratören om de har betänkligheter om dessa
 ändringar.
 (26) För att referensvärden ska
 vara rättvisande och skyddade mot otillbörlig påverkan krävs även att
 rapportörernas ingångsinformation är rättvisande och skyddad mot otillbörlig
 påverkan. Det är mycket viktigt att det tydligt fastställs vilka skyldigheter
 rapportörerna har när det gäller denna ingångsinformation och att den är
 tillförlitlig och överensstämmer med referensvärdesadministratörens kontroller
 och metod. Administratörer av referensvärden måste därför utarbeta en
 uppförandekod med sådana krav som rapportörerna ska vara skyldiga att följa.
 (27) Många referensvärden
 fastställs utifrån ingångsinformation som tillhandahålls av reglerade
 handelsplatser, auktioner för energiutbyte och utsläppsrätter. Dessa
 handelsplatser omfattas av regler och tillsyn som säkerställer att
 ingångsinformationen inte utsatts för otillbörlig påverkan, fastställer krav på
 styrning och förfaranden för anmälan av överträdelser. Därför befrias dessa
 referensvärden från vissa skyldigheter för att undvika dubbel reglering och
 eftersom tillsynen av dem säkrar att ingångsinformationen inte utsatts för
 otillbörlig påverkan.
 (28) Rapportörer kan vara föremål
 för intressekonflikter och utöva godtycke vid fastställandet av
 ingångsinformation. Rapportörer måste därför omfattas av styrningsarrangemang
 som ser till att sådana konflikter hanteras och att ingångsinformationen är
 korrekt, överensstämmer med administratörens krav och kan valideras.
 (29) Olika typer av referensvärden
 och olika referensvärdessektorer kännetecknas av olika egenskaper, typer av
 sårbarheter och risker. Bestämmelserna i denna förordning bör preciseras
 ytterligare för särskilda sektorer och typer av referensvärden. Referensräntor
 för lån mellan banker är referensvärden som är av kritisk betydelse och som
 spelar en viktig roll för den penningpolitiska transmissionsmekanismen, varför
 det är nödvändigt att fastställa hur bestämmelserna i denna förordning ska
 tillämpas på sådana referensvärden. Råvaruindex är vanligt förekommande och har
 sektorsspecifika egenskaper och det är därför nödvändigt att närmare ange hur
 dessa bestämmelser ska tillämpas på referensvärdena i denna förordning.
 (30) Brister i vissa referensvärden
 kan få betydande konsekvenser för den finansiella stabiliteten, för ordnade
 marknadsförhållanden och för investerare, varför ytterligare krav måste ställas
 när det gäller referensvärden som är av kritisk betydelse för att se till att
 de är väl underbyggda och inte har utsatts för otillbörlig påverkan. Om
 referensvärden prissätter betydande värden i finansiella instrument kommer de
 att få sådan effekt. Det är därför nödvändigt att kommissionen fastställer
 dessa referensvärden som prissätter finansiella instrument som överstiger ett
 visst tröskelvärde och som bör betraktas som referensvärden som är av kritisk
 betydelse.
 (31) Rapportörer som slutar att rapportera
 in information kan undergräva tillförlitligheten till referensvärden som är av
 kritisk betydelse. För att hantera denna sårbarhet är det nödvändigt att ge den
 relevanta behöriga myndigheten befogenhet att kräva obligatorisk inrapportering
 till kritiska referensvärden.
 (32) För att användarna ska kunna
 göra väl avvägda val av, och förstå riskerna med, referensvärden måste de känna
 till vad referensvärdet mäter och hur sårbart det är. Administratörer av
 referensvärden bör därför offentliggöra en deklaration som klargör dessa saker
 och även offentliggöra den ingångsinformation som använts för att fastställa
 referensvärdet.
 (33) Konsumenter kan ingå avtal,
 särskilt avtal om bolån och konsumentkrediter, som prissätts utifrån ett
 referensvärde, men skillnader i förhandlingsstyrka och användningen av
 standardvillkor innebär att deras möjligheter att välja vilket referensvärde
 som ska användas kan vara begränsade. Det är därför nödvändigt att se till att
 det är långivarens eller låntagarens ansvar att bedöma om ett sådant
 referensvärde är lämpligt för konsumenten, eftersom denne har bättre förmåga
 att välja rätt referensvärde. Lämplighetsbedömningen bör dock inte krävas
 enligt denna förordning för finansiella instrument som prissätter ett
 referensvärde, eftersom det redan finns i MiFID-direktivet.
 (34) Denna förordning bör ta hänsyn
 till de principer för finansiella riktmärken som utfärdades av Internationella
 organisationen för värdepapperstillsyn (Iosco) (nedan kallade Iosco-principerna)
 den 17 juli 2013, vilka fungerar som en global standard för krav för
 godkännande av referensvärden. Det är nödvändigt för investerarskyddet att en
 bedömning som visar att tillsynen och regleringen i ett tredjeland är
 likvärdiga med unionens tillsyn och reglering av referensvärden görs innan ett
 referensvärde som har konstruerats i det tredjelandet får användas i unionen.
 (35) Administratören bör vara
 auktoriserad och stå under tillsyn av den behöriga myndigheten i den
 medlemsstat där den är belägen.
 (36) En person kan under vissa
 omständigheter konstruera ett referensvärde, men inte vara medveten om att det
 används för prissättning av finansiella instrument eller finansiella avtal. Det
 gäller särskilt när användarna och administratören av referensvärden är belägna
 i olika medlemsstater. Behöriga myndigheter måste därför, när de får kännedom
 om att ett referensvärde används för ett finansiellt instrument eller ett
 finansiellt avtal, anmäla detta till Esma, som i sin tur ska underrätta
 administratören.
 (37) Tillsynens effektivitet
 garanteras genom en uppsättning effektiva verktyg och befogenheter för den
 behöriga myndigheten i varje medlemsstat. I denna förordning förutses därför i
 synnerhet ett minsta antal befogenheter rörande tillsyn och utredning som
 medlemsstaternas behöriga myndigheter bör tilldelas i enlighet med nationell
 lagstiftning. De behöriga myndigheterna och Esma bör när de utövar sina
 befogenheter enligt denna förordning agera sakligt och opartiskt och förbli
 fristående i sitt beslutsfattande.
 (38) För att upptäcka fall av
 överträdelser av denna förordning, måste behöriga myndigheter ha möjlighet att
 utföra inspektioner på plats och ha tillträde till fysiska och juridiska
 personers lokaler så att de kan beslagta handlingar. Tillträde till sådana
 lokaler är nödvändigt om det föreligger skälig misstanke om att det finns
 handlingar och annan information som har anknytning till syftet med en
 inspektion eller utredning och som kan vara relevanta för att bevisa en
 överträdelse av denna förordning. Dessutom krävs tillgång till sådana lokaler i
 de fall den person som mottagit en begäran om upplysningar underlåter att
 hörsamma den, eller det finns rimlig anledning att tro att en eventuell begäran
 inte skulle hörsammas eller att de handlingar eller upplysningar som informationskravet
 avser skulle undanröjas, manipuleras eller förstöras. Om förhandsgodkännande
 krävs från den rättsliga myndigheten i den berörda medlemsstaten ska denna
 befogenhet för tillträde till lokaler, i enlighet med nationell lagstiftning,
 användas efter det att man fått rättsligt förhandstillstånd.
 (39) Tillgång till dokumentation av
 data- och telefontrafik från entiteter som omfattas av tillsyn kan vara ett
 avgörande bevis och ibland det enda beviset när det gäller att upptäcka och
 styrka förekomsten av överträdelser av denna förordning, särskilt efterlevnaden
 av styrelseformer och kontrollkrav. Dokumentation av telefon- och datatrafik
 kan bidra till att kontrollera identiteten på den person som ansvarar för att
 lämna den, och om fysisk separation av anställda bibehålls. Därför bör de
 behöriga myndigheterna ha rätt att begära att entiteter som omfattas av tillsyn
 överlämnar befintlig dokumentation av telefontrafik, elektronisk
 kommunikations- och datatrafik, om det föreligger skälig misstanke om att sådan
 dokumentation eller registrering som rör ämnet för inspektionen eller
 utredningen kan vara relevant för att bevisa en överträdelse av denna
 förordning.
 (40) Vissa av bestämmelserna i
 denna förordning är tillämpliga på fysiska eller juridiska personer i tredjeländer
 som får använda referensvärden eller vara rapportör till referensvärden eller
 av andra skäl inte är inblandade i referensvärdesprocessen. Behöriga
 myndigheter bör därför finna former för samarbete med tillsynsmyndigheterna i
 tredjeländer. Esma bör samordna utarbetandet av sådana samarbetsformer och
 utbytet av information från tredjeländer mellan de behöriga myndigheterna.
 (41) Denna förordning respekterar
 de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som erkänns i fördraget
 om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och i stadgan om de
 grundläggande rättigheterna, i synnerhet rätten till skydd för privat- och
 familjeliv, skyddet av personuppgifter, rätten till yttrandefrihet och
 informationsfrihet, näringsfrihet, rätten till egendom, rätten till
 konsumentskydd, rätten till ett effektivt rättsmedel och rätten till försvar.
 Denna förordning bör således tolkas och tillämpas med beaktande av dessa
 rättigheter och principer.
 (42) Rätten till försvar för de
 berörda personerna bör iakttas fullt ut. Särskilt gäller att personer som är
 föremål för förfarandena ska ges tillgång till resultaten på vilka de behöriga
 myndigheterna har grundat sina beslut och ska ges rätt att bli hörda.
 (43) Transparens vad gäller
 referensvärden är nödvändig för stabiliteten på finansmarknaderna och
 investerarskyddet. Allt utbyte och all överföring av information av de behöriga
 myndigheterna bör ske i enlighet med bestämmelserna om överföring av
 personuppgifter i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24
 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av
 personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[16]. Allt utbyte och all
 överföring av information från Esma bör ske i enlighet med bestämmelserna om
 överföring av personuppgifter i Europaparlamentets och rådets direktiv
 45/2001/EG av den 18 december 2000 om skydd för enskilda personer med avseende
 på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[17].
 (44) Med hänsyn till de principer
 som fastställs i kommissionens meddelande om att förstärka påföljdssystemen i
 den finansiella tjänstesektorn och de unionsrättsakter som har antagits som en
 uppföljning av detta meddelande bör medlemsstaterna fastställa regler om böter
 och administrativa åtgärder vid överträdelser av bestämmelserna i denna
 förordning och se till att de genomförs. Dessa påföljder och administrativa
 åtgärder bör vara effektiva, proportionella och avskräckande.
 (45) Därför bör en uppsättning
 administrativa åtgärder, påföljder och böter fastställas för att se till att
 medlemsstaterna har ett gemensamt tillvägagångssätt och för att öka den
 avskräckande effekten. Påföljder som tillämpas i specifika fall bör fastställas
 med beaktande av faktorer som återbetalning av alla identifierade ekonomiska
 vinster, överträdelsens allvarlighetsgrad och varaktighet, alla försvårande
 eller förmildrande faktorer, det faktum att böter måste ha en avskräckande
 effekt och, om lämpligt, inkludera en rabatt för samarbete med den behöriga
 myndigheten. Det faktiska beloppet för administrativa böter som ska åläggas i
 ett specifikt fall kan nå den högsta nivå som anges i denna förordning, eller
 om högre nivå föreskrivs i den nationella lagstiftningen, för mycket allvarliga
 överträdelser, medan böter som ligger betydligt lägre än den högsta nivån kan
 tillämpas på mindre allvarliga försummelser eller i fall av förlikning. Den
 behöriga myndigheten bör ha möjlighet att införa ett tillfälligt förbud mot att
 utöva förvaltningsfunktioner för referensvärdesadminstratörer eller
 rapportörer. Denna förordning bör inte begränsa medlemsstaterna i deras förmåga
 att utdöma högre administrativa påföljder.
 (46) För att säkerställa att beslut
 som fattas av behöriga myndigheter har en avskräckande effekt på allmänheten i
 stort bör de normalt offentliggöras. Offentliggörandet av beslut är också ett
 viktigt verktyg för behöriga myndigheter att informera marknadsaktörer om vilka
 beteenden som anses innebära en överträdelse av denna förordning och för att
 främja ett allmänt bättre beteende bland marknadsaktörerna. Om ett sådant
 offentliggörande riskerar att ge upphov till oproportionell skada för de
 inblandade personerna, äventyra stabiliteten på de finansiella marknaderna
 eller en pågående utredning bör den behöriga myndigheten offentliggöra
 påföljderna eller åtgärderna utan att lämna ut namn eller försena
 offentliggörandet. De behöriga myndigheterna bör ha möjlighet att inte
 offentliggöra påföljder om ett senarelagt eller anonymt offentliggörande anses
 vara otillräckligt för att se till att stabiliteten på de finansiella
 marknaderna inte kommer att äventyras. De behöriga myndigheterna är inte heller
 skyldiga att offentliggöra åtgärder som bedöms vara av mindre betydelse om
 offentliggörandet skulle vara oproportionerligt.
 (47) Referensvärden som är av
 kritisk betydelse kan utarbetas av rapportörer, administratörer och användare i
 mer än en medlemsstat. Därmed kan upphörandet av ett sådant referensvärde eller
 eventuella händelser som på ett avgörande sätt kan undergräva förtroendet för
 att det inte utsätts för otillbörlig påverkan få följder i fler än en
 medlemsstat, vilket innebär att den behöriga myndighetens övervakning av ett
 sådant referensvärde i den medlemsstat där referensvärdet konstrueras inte
 kommer att vara effektivt och verkningsfullt när det gäller att hantera de
 risker som är knutna till detta referensvärdes kritiska betydelse. För att
 säkerställa ett effektivt utbyte av tillsynsinformation mellan behöriga
 myndigheter, samordning av deras verksamhet och de tillsynsåtgärder bör kollegier
 av behöriga myndigheter bildas. Kollegiets verksamhet bör bidra till en
 harmoniserad tillämpning av bestämmelserna i denna förordning och en ökad
 samstämmighet i tillsynspraxis. Esmas juridiskt bindande medlingsroll är ett
 viktigt inslag för främjande av samordning, en enhetlig tillsyn och en
 samstämmig tillsynspraxis. Referensvärden kan användas för att prissätta
 finansiella instrument och finansiella avtal med lång varaktighet. I vissa fall
 kan tillgången till dessa referensvärden inte längre tillåtas när denna
 förordning trätt i kraft på grund av att de har egenskaper som inte kan
 anpassas för att uppfylla kraven i denna förordning. Att förbjuda fortsatt
 tillgång till ett sådant referensvärden kan leda till att finansiella
 instrument eller finansiella avtal sägs upp eller till vanmakt och därmed skada
 investerare. Det är därför nödvändigt att införa bestämmelser för att
 möjliggöra fortsatt tillgång till sådana referensvärden under en
 övergångsperiod.
 (48) För att säkerställa enhetliga
 villkor för genomförandet av denna förordning och ytterligare specificera
 tekniska aspekter i förslaget, bör befogenheten att anta akter i enlighet med
 artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på
 specifikationen av tekniska definitioner, styrelseformer och kontrollkrav som
 gäller för administratörer och rapportörer med tillsyn, krav på
 ingångsinformation och metod, uppförandekod, särskilda krav för olika typer av
 referensvärden och sektorer och de uppgifter som ska lämnas i ansökningar om godkännande
 av administratörer.
 (49) Kommissionen bör anta förslag
 till tekniska standarder för tillsyn som utarbetats av Esma om fastställande av
 minimiinnehållet i de samarbetsarrangemang med behöriga myndigheter i tredje
 land, genom delegerade akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget och i
 enlighet med artiklarna 10–14 i förordning (EU) nr 1095/2010.
 (50) För att säkerställa enhetliga
 villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas
 genomförandebefogenheter vad gäller vissa aspekter. Dessa aspekter avser
 fastställelse av likvärdigheten av den rättsliga ram som centralbanker och
 konstruktörer av referensvärden i tredjeländer omfattas av och det faktum att
 ett referensvärde är av avgörande betydelse. Dessa befogenheter bör utövas i
 enlighet med förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011[18] om fastställande av allmänna
 regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av
 sina genomförandebefogenheter.
 (51) Kommissionen bör också ges
 befogenhet att anta tekniska standarder för genomförande som utarbetats av Esma
 för att inrätta förfaranden och former för utbyte av information mellan de
 behöriga myndigheterna och Esma, genom genomförandeakter i enlighet med artikel
 291 i EUF-fördraget och i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr
 1095/2010. Målet med denna förordning, nämligen att fastställa en konsekvent
 och effektiv ordning för att ta itu med de sårbarheter som finns i
 referensvärdena, kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna,
 eftersom de samlade effekterna av de problem som avser referensvärdena bara
 till fullo kan urskiljas i ett EU-perspektiv, och därför bättre kan uppnås på
 EU-nivå, kan EU vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel
 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går
 denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 AVDELNING 1
 SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER
 Artikel 1
 Syfte
 Genom denna förordning införs en gemensam ram
 för att säkerställa att de index som används som referensvärden i finansiella
 instrument och finansiella avtal i unionen är korrekta och inte utsätts för
 otillbörlig påverkan. Förordningen bidrar därmed till en väl fungerande inre
 marknad och samtidigt uppnås en hög skyddsnivå för konsumenter och investerare.
 Artikel 2
 Tillämpningsområde
 1. Denna förordning ska
 tillämpas på fastställande av referensvärden, rapportering av
 ingångsinformation för referensvärden och användning av referensvärden inom
 unionen.
 2. Denna förordning ska inte
 tillämpas på:
 (a)
 Medlemmar i Europeiska centralbankssystemet (ECBS).
 (b)
 Centralbanker i tredjeländer vars rättsliga ram
 erkänns av kommissionen i enlighet med principer, standarder och förfaranden
 som motsvarar kraven på exakthet, otillbörlig påverkan och självständighet när
 det gäller konstruktion av de referensvärden som föreskrivs i denna förordning.
 3. Kommissionen ska upprätta en
 förteckning över de centralbanker i tredjeländer som avses i punkt 2 b.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 38.2.
 Artikel 3
 Definitioner
 1. I denna förordning gäller
 följande definitioner:
 (1)
 index: ett sifferbelopp
 (a)
 som offentliggörs eller görs tillgängligt för allmänheten,
 (b)
 som, helt eller delvis, fastställs regelbundet
 genom tillämpning av en formel eller någon annan beräkningsmetod, eller genom
 en bedömning, och
 (c)
 när detta fastställande görs på grundval av värdet
 av en eller flera underliggande tillgångar eller priser, inbegripet beräknade
 priser eller värden.
 (2)
 referensvärde: ett
 index som tjänar som utgångspunkt för att fastställa det belopp som ska betalas
 ut enligt ett finansiellt instrument eller ett finansiellt avtal, eller som
 fastställer värdet på ett finansiellt instrument eller ett index som används
 för att mäta resultatet i en investeringsfond.
 (3)
 konstruktion av ett referensvärde:
 (a)
 att sköta arrangemangen kring fastställandet av ett
 referensvärde, och
 (b)
 att samla in, analysera eller bearbeta
 ingångsinformation i syfte att fastställa ett referensvärde, och
 (c)
 att fastställa ett referensvärde med hjälp av en
 formel eller annan beräkningsmetod eller genom en bedömning av
 ingångsinformation som har lämnats för detta syfte.
 (4)
 administratör: en
 fysisk eller juridisk person som kontrollerar konstruktionen av ett
 referensvärde.
 (5)
 användare av ett referensvärde: varje person som emitterar eller upprättar, eller är part i, ett
 finansiellt instrument eller finansiellt avtal som används för att prissätta
 ett referensvärde.
 (6)
 rapportering av ingångsinformation: att lämna ingångsinformation till en administratör, eller till någon
 annan person för vidare befordran till en administratör som krävs för att
 fastställa detta referensvärde och som lämnas för detta syfte.
 (7)
 rapportör: en fysisk
 eller juridisk person som rapporterar ingångsinformation.
 (8)
 rapportör med tillsyn:
 en övervakad entitet som rapporterar ingångsinformation till en administratör i
 unionen.
 (9)
 uppgiftslämnare: den
 fysiska person som rapportören har gett i uppdrag att rapportera ingångsinformation.
 (10)
 ingångsinformation:
 uppgifter om värdet på en eller flera underliggande tillgångar, eller priser,
 inbegripet beräknade priser, värden eller underlag som administratören använder
 för att fastställa referensvärdet.
 (11)
 reglerade uppgifter:
 ingångsinformation direkt från en handelsplats enligt definitionen i led 1 i
 punkt 25 i artikel 2 [MIFIR] eller godkänt publiceringsarrangemang enligt
 definitionen i led 1 i punkt 18 i artikel 2 [MIFIR] eller godkänt
 publiceringsarrangemang enligt definitionen i led 1 i punkt 20 i artikel 2
 [MIFIR] i enlighet med kraven på uppgifter efter handel eller en elbörs som
 avses i punkt 1 j i artikel 37 i direktiv 2009/72/EG[19] eller en naturgasbörs som
 avses i punkt 1 j i artikel 41 i direktiv 2009/73/EG[20] eller en auktionsplattform som
 avses i artikel 26 eller artikel 30 i Europaparlamentets och rådets förordning
 (EU) nr 1031/2010.
 (12)
 transaktionsuppgifter:
 observerbara priser, taxor, index eller värden som avser transaktioner mellan
 oberoende motparter på en aktiv marknad med förbehåll för ett
 konkurrenskraftigt utbud och efterfrågan.
 (13)
 finansiellt instrument:
 något av de instrument som räknas upp i bilaga I avsnitt C till direktiv
 2004/39/EG, för vilka en begäran om upptagande till handel på en handelsplats
 har gjorts eller som handlas på en handelsplats.
 (14)
 entitet med tillsyn:
 avser följande entiteter:
 (a)
 kreditinstitut enligt definitionen i led 1 i
 artikel 3 i direktiv 2013/36/EU[21],
 (b)
 värdepappersföretag enligt definitionen i led 1
 punkt 1 i artikel 2 [MIFIR],
 (c)
 försäkringsföretag enligt definitionen i led 1 i
 artikel 13 i direktiv 2009/138/EG[22],
 (d)
 återförsäkringsföretag enligt definitionen i led 4
 i artikel 13 i direktiv 2009/138/EG,
 (e)
 företag för kollektiva investeringar i överlåtbara
 värdepapper (fondföretag) enligt definitionen i artikel 1.2 i direktiv
 2009/65/EU[23],
 (f)
 förvaltare av alternativa investeringsfonder
 (AIF-förvaltare) enligt definitionen i artikel 4.1 b i Europaparlamentets
 och rådets direktiv 2011/61/EU[24],
 (g)
 centrala motparter enligt definitionen i
 artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012[25],
 (h)
 transaktionsregister enligt definitionen i artikel
 2.2 i förordning (EU) nr 648/2012,
 (i)
 en administratör.
 (15)
 finansiellt avtal:
 (a)
 ett kreditavtal enligt definitionen i
 artikel 3 c i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG[26],
 (b)
 kreditavtal som anges i punkt 3 i artikel 3 i
 Europaparlamentets och rådets direktiv [[2013/.../] om bolåneavtal].
 (16)
 investeringsfond: avser
 AIF enligt definitionen i artikel 4.1 a i Europaparlamentets och rådets
 direktiv 2011/61/EU, eller företag för kollektiva investeringar som omfattas av
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EU.
 (17)
 ledningsorgan: ett
 eller flera styrande organ, bestående av övervaknings- och ledningsfunktionen,
 som har den yttersta beslutsrätten och är behörig att fastställa enhetens
 strategi, mål och allmänna inriktning.
 (18)
 konsument: en fysisk
 person som i finansiell avtal som omfattas av denna förordning handlar för
 ändamål som faller utanför hans eller hennes närings- eller yrkesverksamhet.
 (19)
 referensräntor för lån mellan banker: ett referensvärde där den underliggande tillgången för de syften som
 avses i punkt 1 c i denna artikel är den räntesats till vilken banker kan låna
 ut till eller låna från andra banker.
 (20)
 råvaruindex: ett
 referensvärde där den underliggande tillgången för de syften som avses i punkt
 1 c i denna artikel är en råvara i den mening som avses i artikel 2 i
 kommissionens förordning (EG) nr 1287/2006[27].
 Utsläppsrätter enligt definitionen i punkt 11 i bilaga I avsnitt C i [MiFID]
 ska inte betraktas som råvaror vid tillämpningen av denna förordning.
 (21)
 kritiskt referensvärde:
 ett referensvärde, där merparten av rapportörerna är enheter som omfattas av
 tillsyn och som prissätter finansiella instrument med ett nominellt värde på
 minst 500 miljarder euro.
 (22)
 belägen: för en
 juridisk person den medlemsstat eller det tredjeland där denna person har sitt
 säte eller annan officiell adress, och för en fysisk person den medlemsstat
 eller det tredje land där denna person har sin skatterättsliga hemvist.
 2. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 för att
 specificera ytterligare tekniska delar av definitionerna i punkt 1, särskilt
 genom att fastställa vad som utgör tillgängliggörande för allmänheten med
 avseende på definitionen av ett index, och för att kunna beakta marknadens
 eller den tekniska utvecklingen.
 Kommissionen ska i förekommande fall ta hänsyn
 till internationell konvergens i tillsynspraxis i förhållande till
 referensvärden.
 Artikel 4
 Uteslutning av administratörer som är omedvetna om användningen av de
 referensvärden som de ger tillgång till och administratörer som inte gett sitt
 samtycke
 1. Denna förordning ska inte
 tillämpas på en administratör för ett referensvärde som denne gett tillgång
 till om denne administratör är omedveten om och rimligen inte kunde ha känt
 till att detta referensvärde används för de syften som anges i punkt 2 i
 artikel 3.1.
 2. Denna förordning ska inte
 tillämpas på administratören för ett referensvärde som avses i artikel 25.3 med
 avseende på detta referensvärde.
 AVDELNING II
 AVDELNING II REFERENSVÄRDENS SKYDD MOT OTILLBÖRLIG PÅVERKAN OCH
 TILLFÖRLITLIGHET
 Kapitel
 1
 Styrning och kontroll av administratörer
 Artikel 5
 Krav avseende styrning
 1. Följande krav ska tillämpas
 på administratörer av referensvärden:
 (a)
 Administratören ska ha stabila
 styrningsarrangemang, dvs. en tydlig organisationsstruktur med en väl
 definierad, transparent och konsekvent ansvarsfördelning mellan dem som deltar
 i konstruktionen av referensvärdet.
 Administratören ska vidta alla nödvändiga åtgärder
 för att se till att konstruktionen av referensvärdet inte påverkas av någon
 befintlig eller potentiell intressekonflikt och att eventuella skönsmässiga
 bedömningar som krävs i samband med referensvärdesprocessen görs på ett oberoende
 och transparent sätt (Styrning och intressekonflikt).
 (b)
 Administratören ska inrätta en övervakningsfunktion
 som ska övervaka alla delar av konstruktionen av referensvärden (Översyn).
 (c)
 Administratören ska ha en kontrollstruktur som ser
 till att referensvärdet konstrueras och offentliggörs eller görs tillgängliga i
 enlighet med denna förordning (Kontroller).
 (d)
 Administratören ska ha en redovisningsram som
 omfattar registrering, revision och översyn, och klagomålsprocess, som ger
 bevis på överensstämmelse med kraven i denna förordning (Redovisningsskyldighet).
 2. En administratör ska uppfylla
 de krav på styrning och kontroll som anges i bilaga 1 avsnitt A.
 3. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 för att
 specificera de krav på styrning och kontroll som anges i bilaga I avsnitt A. I
 samband med dessa bestämmelser ska kommissionen beakta följande:
 (a)
 Utvecklingen av referensvärden och finansiella
 marknader mot bakgrund av internationell konvergens i tillsynspraxis när det
 gäller krav på styrelseformer av referensvärden.
 (b)
 Särskilda egenskaper vad gäller olika typer i fråga
 om referensvärden och administratörer,
 (c)
 Befintliga eller potentiella intressekonflikter i
 fråga om tillgången till referensvärden, referensvärdenas sårbarhet i fråga om
 att utsättas för otillbörlig påverkan och referensvärdenas betydelse för
 finansiell stabilitet, marknader och investerare.
 Artikel 6
 Utkontraktering
 1. Utkontraktering av funktioner
 som rör konstruktionen av referensvärden får inte ske på ett sätt som har en
 väsentligen negativ inverkan på administratörens kontroll av konstruktionen av
 referensvärdet eller förmågan hos den relevanta behöriga myndigheten att
 övervaka referensvärdet.
 2. Om utkontraktering äger rum
 ska administratören se till att villkoren i bilaga I avsnitt B uppfylls.
 3. Administratörer som
 utkontrakterar funktioner eller relevanta tjänster och aktiviteter som rör
 konstruktionen av referensvärden till en tjänsteleverantör har även i
 fortsättningen det fulla ansvaret för att se till att alla deras skyldigheter
 enligt denna förordning fullgörs.
 Kapitel
 2
 Ingångsinformation och rapportering av överträdelser
 Artikel 7
 Ingångsinformation och metod
 1. Konstruktionen av
 referensvärden ska vara underställd följande krav när det gäller
 ingångsinformation och metod:
 (a)
 Ingångsinformationen ska vara tillräcklig för att
 ge en rättvisande och tillförlitlig bild av den marknad eller ekonomiska
 verklighet som referensvärdet är avsett att mäta (Tillräckliga och
 rättvisande uppgifter).
 Ingångsinformationen ska utgöras av
 transaktionsuppgifter. Om de transaktionsuppgifter som finns tillgängliga för
 en bestämd period inte är tillräckliga för att ge en rättvisande och
 tillförlitlig bild av den marknad eller ekonomiska verklighet som
 referensvärdet är avsett att mäta får annan ingångsinformation än
 transaktionsuppgifter användas, under förutsättning att de kan kontrolleras.
 (b)
 Administratörer ska få ingångsinformation från en
 panel eller ett urval av rapportörer vars tillförlitlighet och representativitet
 säkerställer att referensvärdet är tillförlitligt och representativt för den
 marknad eller ekonomiska verklighet som det är avsett att mäta.
 (c)
 Om ingångsinformation av ett referensvärde inte är
 transaktionsuppgifter och en rapportör är part i mer än 50 % av värdet av
 transaktioner på marknaden som referensvärdet avser att mäta, ska
 administratören kontrollera att ingångsinformation representerar en marknad som
 är föremål för ett konkurrenskraftigt utbud och en konkurrenskraftig
 efterfrågan. Om administratören anser att ingångsinformation inte utgör en
 marknad som är föremål för ett konkurrenskraftigt utbud och en
 konkurrenskraftig efterfrågan ska den antingen ändra ingångsinformationen,
 rapportörer eller den metod som säkerställer att ingångsinformationen representerar
 en marknad som är föremål för ett konkurrenskraftigt utbud och en
 konkurrenskraftig efterfrågan, eller upphöra med att ge tillgång till
 referensvärdet (Marknadseffekt).
 (d)
 Administratörer ska använda en metod för att
 fastställa referensvärden som är väl underbyggd och tillförlitlig och där det
 finns tydliga regler för hur och när skönsmässiga bedömningar får göras under
 fastställandet av referensvärdet (Väl underbyggd och tillförlitlig
 metod).
 (e)
 Administratörer ska utveckla, driva och förvalta
 information om referensvärdet och metoder på ett öppet sätt (Transparens).
 2. Administratörer ska uppfylla
 kraven avseende ingångsinformationen och den metod som anges i bilagan avsnitt
 C.
 3. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 om åtgärder för
 att ytterligare specificera de kontroller av ingångsinformation, de
 omständigheter under vilka transaktionsuppgifterna inte är tillräckliga och hur
 det kan påvisas för tillsynsmyndigheter samt kraven för att utveckla metoder. I
 samband med dessa bestämmelser ska följande beaktas:
 (a)
 Utvecklingen vad gäller referensvärden och
 finansiella marknader mot bakgrund av internationell konvergens i
 tillsynspraxis med avseende på referensvärden.
 (b)
 Särskilda egenskaper i olika referensvärden och
 typer av referensvärden.
 (c)
 Referensvärdenas sårbarhet vad gäller att utsättas
 för otillbörlig påverkan mot bakgrund av de metoder och uppgifter som används.
 Artikel 8
 Rapportering av överträdelser
 1. Administratören ska se till
 att det finns tillfredsställande system och effektiva kontroller för att
 säkerställa att ingångsinformationen är rättvisande och inte har utsatts för
 otillbörlig påverkan för ändamålet i punkt 2..
 2. Administratören ska
 kontrollera ingångsinformationen och rapportörerna för att upptäcka
 överträdelser av [förordningen om marknadsmissbruk] och agerande som kan utgöra
 manipulation eller försök till manipulation av referensvärdet, samt underrätta
 den relevanta behöriga myndigheten i enlighet med artikel 11.2 i [förordningen
 om marknadsmissbruk] och överlämna all relevant information om de misstänker
 att följande har förekommit i samband med referensvärdet:
 (a)
 En väsentlig överträdelse av [förordningen om
 marknadsmissbruk].
 (b)
 Agerande som kan utgöra manipulation eller försök
 till manipulation av ett referensvärde.
 (c)
 Hemlig samverkan för att manipulera eller försöka
 att manipulera ett referensvärde.
 3. Administratörer ska ha
 rutiner för chefer, anställda och alla andra fysiska personer, vars tjänster
 ställts till deras förfogande eller under deras kontroll för att rapportera
 överträdelser av denna förordning internt via en särskild, oberoende och
 självständig kanal.
 Kapitel
 3
 Uppförandekod och krav på rapportörer
 Artikel 9
 Uppförandekod
 1. Administratören ska anta en
 uppförandekod för varje referensvärde med tydliga regler för deras och
 rapportörernas ansvar och skyldigheter när det gäller konstruktionen av
 referensvärdet, inbegripet en tydlig beskrivning av den ingångsinformation som
 ska lämnas och åtminstone de uppgifter som anges i bilaga I avsnitt D.
 2. Uppförandekoden ska
 undertecknas av administratören och rapportörerna och vara rättsligt bindande
 för alla parter.
 3. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 för att
 specificera villkoren när det gäller den uppförandekod som avses i bilaga I
 avsnitt D för olika typer av referensvärden och för att ta hänsyn till
 utvecklingen vad gäller referensvärdena och finansiella marknader.
 Kommissionen ska ta hänsyn till de olika
 egenskaperna hos referensvärdena och rapportörerna, särskilt vad gäller
 skillnader i ingångsinformation och metoder, risker för att ingångsinformation
 manipuleras och internationell konvergens i tillsynspraxis i förhållande till
 referensvärdena.
 Artikel 10
 Reglerade uppgifter
 1. När ingångsinformation som
 inrapporterats till ett referensvärde är reglerade, ska inte artiklarna
 7.1 b, 8.1, 8.2 och artikel 9 tillämpas.
 2. Administratörer ska ingå ett
 avtal med rapportören av reglerade uppgifter, i vilket det görs klart för
 rapportören vilka referensvärden som administratören fastställer med hjälp av
 de reglerade uppgifterna och ska se till att bestämmelserna i denna förordning
 följs.
 Artikel 11
 Styrning och kontroller
 1. Följande krav ska tillämpas
 på rapportörer med tillsyn när det gäller styrning och kontroller:
 (a)
 Rapportörer med tillsyn ska se till att deras
 rapportering av ingångsinformation inte påverkas av någon befintlig eller
 potentiell intressekonflikt och att eventuella skönsmässiga bedömningar som kan
 krävas görs på ett oberoende och transparent sätt på grundval av relevant
 information och i enlighet med uppförandekoden (Intressekonflikt).
 (b)
 Rapportörer med tillsyn ska ha ett kontrollsystem
 som säkerställer att ingångsinformationen inte har utsatts för otillbörlig
 påverkan, att den är rättvisande och tillförlitlig, och att den lämnas i
 enlighet med bestämmelserna i denna förordning och uppförandekoden (Lämpliga
 kontroller).
 2. Rapportörer med tillsyn ska
 uppfylla kraven avseende de system och kontroller som anges i bilaga I avsnitt
 E.
 3. Rapportörer med tillsyn ska
 samarbeta fullt ut med administratörer och den relevanta behöriga myndigheten
 vid revisionen och övervakningen av konstruktionen av ett referensvärde och
 överlämna alla upplysningar och all information som har arkiverats i enlighet
 med bilaga I avsnitt E.
 4. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 om åtgärder för
 att ytterligare specificera de krav avseende system och kontroller som anges i
 bilaga I avsnitt E för olika typer av referensvärden.
 Kommissionen ska ta hänsyn till referensvärdenas
 olika egenskaper och rapportörer med tillsyn, särskilt vad gäller skillnader i
 den ingångsinformation som lämnas och de metoder som används, riskerna för
 manipulation av ingångsinformation och arten av den verksamhet som bedrivs av
 rapportörer med tillsyn, och utvecklingen vad gäller referensvärden och
 finansiella marknader mot bakgrund av internationell konvergens i
 tillsynspraxis i förhållande till referensvärdena.
 AVDELNING III
 KRAV FÖR OLIKA SEKTORER OCH REFERENSVÄRDEN SOM ÄR AV KRITISK BETYDELSE
 Kapitel
 1
 Referensvärdessektorer
 Artikel 12
 Särskilda krav för olika typer av referensvärden och sektorer
 1. Utöver kraven i avdelning II
 ska de särskilda krav som anges i bilaga II tillämpas på referensräntor för lån
 mellan banker.
 2. Utöver kraven i avdelning II
 ska de särskilda krav som anges i bilaga III tillämpas på råvaruindex.
 3. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 39 för att
 specificera eller, mot bakgrund av marknadsutvecklingen och den tekniska
 utvecklingen samt den internationella utvecklingen, anpassa följande delar i
 bilagorna II och III:
 (a)
 Den tidsperiod efter vilken ingångsinformation ska
 offentliggöras (bilaga II punkt 6).
 (b)
 Övervakningskommitténs förfaranden för val,
 utnämning och ansvarsområden (bilaga II punkterna 8, 9 och 10).
 (c)
 Revisionsfrekvensen (bilaga II punkt 12).
 (d)
 De förfaranden genom vilka ingångsinformation
 lämnas ska specificeras i uppförandekoden (bilaga II punkt 13).
 (e)
 Rapportörers system och kontroller (bilaga II punkt
 16).
 (f)
 De register som rapportörer ska föra och det sätt
 på vilket de ska lagras (bilaga II punkterna 17 och 18).
 (g)
 De resultat som ska rapporteras till ledningen
 genom rapportörens funktionen för regelefterlevnad (bilaga II punkt 19).
 (h)
 Frekvensen för interna granskningar av
 ingångsinformation och förfaranden (bilaga II punkt 20).
 (i)
 Frekvensen externa revisioner av rapportörens
 ingångsinformation (bilaga II punkt 21).
 (j)
 Kriterierna och förfarandena för att utveckla
 referensvärden (bilaga III punkt 1 a).
 (k)
 De komponenter som ska ingå i metoden och
 beskrivning av metoden (bilaga III punkt 1 och 2).
 (l)
 Administratörens krav när det gäller kvalitet och
 att beräkningen av referensvärdet och innehållet i den beskrivning som bifogas
 varje beräkning inte utsätts för otillbörlig påverkan (bilaga III punkt 5 och
 6).
 Kapitel
 2
 Referensvärden som är av kritisk betydelse
 Artikel 13
 Referensvärden som är av kritisk betydelse
 1. Kommissionen ska anta en
 förteckning över referensvärden inom unionen som är referensvärden som är av
 kritisk betydelse i enlighet med definitionen i artikel 3.21.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 38.2.
 2. Inom fem arbetsdagar från och
 med dagen för antagandet av beslutet som omfattar ett referensvärde av kritisk
 betydelse i den förteckning som avses i punkt 1 i denna artikel, ska
 administratören av referensvärdet av kritisk betydelse anmäla uppförandekoden
 till den relevanta behöriga myndigheten. Den relevanta behöriga myndigheten ska
 inom 30 dagar kontrollera om uppförandekoden uppfyller kraven i denna
 förordning. Om den relevanta behöriga myndigheten finner att delar inte
 uppfyller kraven i denna förordning ska den informera administratören om detta.
 Administratören ska inom 30 dagar efter mottagandet av en sådan begäran ändra
 uppförandekoden så att den uppfyller kraven i denna förordning.
 Artikel 14
 Obligatorisk rapportering
 1. Om rapportörer, som omfattar
 minst 20 % av rapportörerna till ett referensvärde av kritisk betydelse
 har upphört att rapportera, eller det finns tillräckliga indikationer på att
 minst 20 % av rapportörerna sannolikt kommer att upphöra att rapportera
 under något år, ska den behöriga myndigheten för administratören för ett
 referensvärde av kritisk betydelse ha följande befogenheter:
 (a)
 Kräva att entiteter som omfattas av tillsyn, som
 valts ut i enlighet med punkt 2, rapporterar ingångsinformation till
 administratören i enlighet med metoden, uppförandekoden eller andra regler.
 (b)
 Fastställa i vilken form, och vid vilken tidpunkt,
 ingångsinformation ska lämnas.
 (c)
 Ändra uppförandekoden, metoden eller andra regler
 som avser referensvärdet av kritisk betydelse.
 2. För referensvärde av kritisk
 betydelse ska de entiteter som omfattas av tillsyn som är skyldiga att
 rapportera i enlighet med punkt 1 fastställas av administratörens behöriga
 myndighet på grundval av följande kriterier:
 (a)
 Storleken på det faktiska och potentiella
 deltagandet på marknaden vad gäller den entitet som omfattas av tillsyn som
 referensvärdet avser att mäta.
 (b)
 Sakkunskap och förmåga att rapportera
 ingångsinformation av den kvalitet som krävs av de entiteter som omfattas av
 tillsyn.
 3. Den behöriga myndigheten för
 rapportörer som omfattas av tillsyn som har varit skyldig att rapportera om ett
 referensvärde genom åtgärder som vidtagits i enlighet med punkt 1 a och b
 ska bistå administratörens behöriga myndighet vid genomförandet av sådana
 åtgärder.
 4. Administratörens behöriga
 myndighet ska granska varje åtgärd som vidtas enligt punkt 1 inom ett år efter
 det att den har antagits. Den ska återkalla åtgärden om den
 (a)
 bedömer att rapportörerna med all sannolikhet
 kommer att fortsätta att rapportera ingångsinformation i minst 1 år om
 befogenheten återkallades som ska styrkas med minst följande:
 (1)
 Ett skriftligt åtagande från rapportörerna till
 administratören och den behöriga myndigheten att fortsätta att rapportera
 ingångsinformation till referensvärdet av kritisk betydelse under minst ett år
 om den obligatoriska befogenheten att rapportera återkallades.
 (2)
 En skriftlig rapport från administratören till den
 behöriga myndigheten med belägg för sin bedömning att det kan säkerställas att
 referensvärdet av kritisk betydelse kommer att fortsätta att fungera när det
 obligatoriska deltagandet har återkallats.
 (b)
 bedömer att en godtagbar ersättning av
 referensvärdet finns tillgänglig och användare av referensvärdet av kritisk
 betydelse kan byta till denna ersättning till minimala kostnader som ska framgå
 av minst en skriftlig rapport från administratören som närmare beskriver
 metoderna för övergång till ett alternativt referensvärde samt förmågan och
 kostnaderna för användarna för att överföra detta referensvärde.
 5. Administratören ska till den
 berörda behöriga myndigheten anmäla om rapportörer begår en överträdelse av
 kraven i punkt 1 i denna artikel så snart som det är tekniskt möjligt.
 AVDELNING IV
 TRANSPARENS OCH KONSUMENTSKYDD
 Artikel 15
 Referensvärdesdeklaration
 1. Administratörer ska upprätta
 en deklaration för varje referensvärde
 (a)
 i vilken det klart och tydligt fastställs vad
 referensvärdet mäter och under vilka omständigheter det kan bli otillförlitligt
 som mått på detta,
 (b)
 som beskriver eller räknar upp för vilka ändamål
 det kan vara lämpligt att använda referensvärdet och under vilka omständigheter
 det kan upphöra att vara lämpligt för dessa ändamål,
 (c)
 som innehåller tekniska specifikationer av vilka
 det tydligt framgår i vilka led av beräkningen skönsmässiga bedömningar kan
 göras, enligt vilka kriterier detta sker och vem som gör de skönsmässiga
 bedömningarna, samt hur sådana bedömningar därefter värderas,
 (d)
 som varnar för att faktorer, inbegripet externa
 faktorer som ligger utanför administratörens kontroll, kan göra det nödvändigt
 att ändra eller upphöra att konstruera referensvärdet, och
 (e)
 som upplyser om att åtgärder måste vidtas för att
 se till att avtal eller andra finansiella instrument för vilka referensvärdet
 används som referens inte påverkas eller kan hantera att referensvärdet ändras
 eller upphör att konstrueras.
 2. För att följa punkt 1 ska
 administratörer uppfylla de närmare krav på styrning och kontroll som
 fastställs i bilaga I avsnitt F.
 Artikel 16
 Transparens när det gäller ingångsinformation
 1. Administratörer ska
 offentliggöra den ingångsinformation som används för att fastställa
 referensvärdet omgående efter det att referensvärdet har offentliggjorts, utom
 om detta skulle få allvarliga negativa följder för rapportörerna eller ha en
 negativ inverkan på referensvärdets tillförlitlighet eller skydd mot
 otillbörlig påverkan. I sådana fall får offentliggörandet skjutas upp till dess
 att dessa följder har minskat väsentligt. Eventuella personuppgifter i
 ingångsinformationen får inte offentliggöras.
 2. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 37 för att specificera
 den information som ska lämnas enligt punkt 1, bl.a. under vilka omständigheter
 inlämningen av information kan försenas och på vilka sätt informationen ska
 överlämnas.
 Artikel 17
 Referensvärden som upphör att gälla
 1. Administratörer ska
 offentliggöra vilka åtgärder de kommer att vidta om ändringar av referensvärdet
 görs eller det upphör att gälla.
 2. Entiteter som omfattas av
 tillsyn som utfärdar eller innehar egna finansiella instrument eller är part i
 finansiella avtal som prissätter ett referensvärde ska sammanställa
 tillförlitliga skriftliga planer som beskriver de åtgärder som de skulle vidta
 om detta referensvärde väsentligt förändras eller upphör att konstrueras.
 Entiteter som omfattas av tillsyn ska på begäran lämna dessa planer till den
 berörda behöriga myndigheten.
 Artikel 18
 Lämplighetsbedömning
 1. Om en entitet som omfattas av
 tillsyn avser ingå ett finansiellt avtal med en konsument måste den entiteten
 först skaffa nödvändig information om konsumentens kunskaper och erfarenheter
 av referensvärdet, hans/hennes ekonomiska situation och mål med det finansiella
 avtalet, och den referensvärdesdeklaration som offentliggörs i enlighet med
 artikel 15 och bedöma om det är lämpligt för denna konsument att använda
 referensvärdet som värdering av det finansiella avtalet.
 2. Om den entitet som omfattas
 av tillsyn på grundval av bedömningen enligt punkt 1 anser att referensvärdet
 inte är lämpligt för konsumenten ska den skriftligen avråda konsumenten och
 ange skälen till detta.
 AVDELNING V
 ANVÄNDNING AV REFERENSVÄRDEN FRÅN AUKTORISERADE ADMINISTRATÖRER ELLER
 ADMINISTRATÖRER FRÅN TREDJELÄNDER
 Artikel 19
 Användning av väl underbyggda referensvärden
 En entitet som omfattas av tillsyn kan använda
 ett referensvärde i unionen för referens för ett finansiellt instrument eller
 finansiellt avtal eller för att mäta resultatet i en investeringsfond, om det
 lämnas av en auktoriserad administratör i enlighet med artikel 23 eller en
 administratör i ett tredjeland som är registrerad i enlighet med artikel 21
 Artikel 20
 Likvärdighet
 1. Referensvärden från en
 administratör i ett tredjeland får användas av enheter som omfattas av tillsyn
 i unionen, förutsatt att följande villkor är uppfyllda:
 (a)
 Kommissionen har antagit ett beslut om likvärdighet
 i enlighet med punkt 2 och därmed erkänt att de rättsliga och tillsynsmässiga
 ramarna i detta tredjeland är likvärdiga med kraven i denna förordning.
 (b)
 Administratören är auktoriserad eller registrerad,
 samt föremål för tillsyn, i detta tredjeland.
 (c)
 Administratören har underrättat Esma om sitt
 samtycke till att deras nuvarande eller framtida referensvärden får användas av
 enheter som omfattas av tillsyn i unionen, förteckningen över de referensvärden
 som får användas i unionen och den behöriga myndighet som ansvarar för dess
 tillsyn i tredjeland.
 (d)
 Administratören är vederbörligen registrerad i
 enlighet med artikel 21.
 (e)
 De samarbetsarrangemang som avses i punkt 3 i denna
 artikel tillämpas.
 2. Kommissionen får anta ett
 beslut om att den rättsliga ramen och tillsynsverksamhet i ett tredjeland ska
 garantera att
 (a)
 administratörer som är auktoriserade eller
 registrerade i det tredjelandet uppfyller de bindande krav som är likvärdiga
 med kraven i denna förordning, i synnerhet med hänsyn till om den rättsliga
 ramen och tillsynsverksamheten i ett tredjeland uppfyller Ioscos principer om
 referensvärden som offentliggjordes den 17 juli 2013, och
 (b)
 de bindande kraven är föremål för effektiv tillsyn
 och tillämpning i detta tredjeland.
 Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
 det granskningsförfarande som avses i artikel 38.2.
 3. Esma ska upprätta
 samarbetsarrangemang med relevanta behöriga myndigheter i tredjeländer vars
 regelverk och tillsynssystem har erkänts som likvärdiga i enlighet med punkt 2.
 I sådana samarbetsarrangemang ska minst följande anges:
 (a)
 Mekanismen för informationsutbyte mellan Esma och
 de berörda tredjeländernas behöriga myndigheter, inbegripet tillgång till alla
 uppgifter som Esma begär om den auktoriserade administratören i det
 tredjelandet.
 (b)
 Mekanismen för omedelbar underrättelse till Esma om
 en behörig myndighet i ett tredjeland bedömer att en administratör som är
 auktoriserad i det tredjelandet som står under dess tillsyn bryter mot
 villkoren för dess auktorisation eller mot annan nationell lagstiftning.
 (c)
 Förfarandena för samordning av tillsynsverksamhet,
 inbegripet, när så är lämpligt, inspektioner på plats.
 4. Esma ska utarbeta förslag
 till tekniska standarder för att fastställa minimiinnehållet i de
 samarbetsarrangemang som avses i punkt 3 och därmed se till att de behöriga
 myndigheterna och Esma kan utöva alla sina tillsynsbefogenheter enligt denna
 förordning.
 Esma ska överlämna dessa förslag till tekniska
 standarder för tillsyn till kommissionen senast den [XXX].
 Till kommissionen delegeras befogenheten att anta
 de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med
 förfarandet i artiklarna 10–14 i förordning (EU) nr 1095/2010.
 Artikel 21
 Registrering
 1 Esma ska registrera
 administratörer som har underrättat oganet om sitt medgivande som avses i
 artikel 20.1 c. Registret ska vara tillgängligt för allmänheten på Esmas
 webbplats och innehålla information om vilka referensvärden som de relevanta
 administratörerna har tillåtelse att lämna och den behöriga myndighet som är
 ansvarig för tillsynen av dem i det tredjelandet.
 2. Esma ska återkalla
 registreringen av en administratör som avses i punkt 1 från det register som
 avses i punkt 1 i följande fall:
 (a)
 Esma har välgrundade skäl, baserade på
 dokumenterade underlag, att anse att administratören agerar på ett sätt som klart
 strider mot användarnas intressen av dess referensvärden eller väl fungerande
 marknader.
 (b)
 Esma har välgrundade skäl, baserade på
 dokumenterade underlag, att anse att administratören på ett allvarligt sätt har
 brutit mot de nationella lagar och andra författningar som är tillämpliga i det
 tredjelandet och på grundval av vilka kommissionen har antagit beslutet i
 enlighet med artikel 20.2.
 3. Esma ska bara fatta beslut i
 enlighet med punkt 2 om följande villkor är uppfyllda:
 (a)
 Esma har hänskjutit frågan till tredjelandets
 behöriga myndighet och den behöriga myndigheten har inte vidtagit de lämpliga
 åtgärder som krävs för att skydda investerarna och väl fungerande marknader i
 unionen, eller har inte kunnat visa att den berörda administratören uppfyller
 de krav som är tillämpliga på den i det tredjelandet.
 (b)
 Esma har minst trettio dagar före återkallandet
 underrättat tredjelandets behöriga myndighet om sin avsikt att återkalla
 registreringen av administratören.
 4. Esma ska utan dröjsmål
 underrätta övriga behöriga myndigheter om åtgärder som vidtas i enlighet med
 punkt 2 och offentliggöra beslutet på sin webbplats.
 AVDELNING VI
 AUKTORISATION OCH TILLSYN AV ADMINISTRATÖRER
 Kapitel
 1
 Auktorisation
 Artikel 22
 Krav på auktorisation
 1. En administratör ska lämna in
 en ansökan om auktorisation om att konstruera referensvärden om denne
 konstruerar index som används eller avses att användas som referens för
 finansiella instrument eller finansiella avtal eller för att mäta resultatet i
 en investeringsfond.
 2. Auktoriserade administratörer
 måste vid varje tidpunkt uppfylla kraven för auktorisation och underrätta den
 behöriga myndigheten om eventuella väsentliga förändringar av villkoren för den
 ursprungliga auktorisationen.
 Artikel 23
 Ansökan om auktorisation
 1. Administratören ska lämna in
 en ansökan om auktorisation till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där
 administratören är belägen.
 2. Ansökan om auktorisation i
 enlighet med punkt 1 ska göras
 (a)
 inom 30 arbetsdagar från alla avtal med en entitet
 som omfattas av tillsyn om att använda ett index som tillhandahålls av den
 administratören som referens till ett finansiellt instrument eller finansiellt
 avtal eller för att mäta resultatet i en investeringsfond,
 (b)
 inom 30 arbetsdagar efter det att administratören
 gett sitt samtycke i enlighet med artikel 25.2 om referensen av indexet i det
 finansiella instrument som avses i artikel 25.1.
 3. Den ansökande administratören
 ska lämna alla uppgifter som krävs för att den behöriga myndigheten ska kunna
 fastslå att administratören vid tidpunkten för auktoriseringen har vidtagit de
 åtgärder som krävs för att uppfylla kraven i denna förordning.
 4. Den behöriga myndigheten ska
 inom 15 arbetsdagar efter att ha tagit emot ansökan bedöma om ansökan är
 fullständig och meddela administratören om resultatet av denna bedömning. Om
 ansökan är ofullständig ska den sökande lämna in de ytterligare uppgifter som
 krävs av den relevanta behöriga myndigheten.
 5. Inom 45 arbetsdagar efter
 mottagandet av en fullständig ansökan ska den behöriga myndigheten pröva
 ansökan och fatta ett beslut om att godkänna eller underkänna auktorisering av
 den ansökande administratören. Inom fem arbetsdagar efter antagandet av ett
 beslut om att godkänna eller underkänna auktorisering ska den behöriga
 myndigheten anmäla detta till administratören i fråga. Om den behöriga
 myndigheten nekar administratören auktorisation ska den lämna en fullständig
 motivering i sitt beslut.
 6. Den behöriga myndigheten ska
 meddela eventuella beslut om att godkänna auktorisering av en ansökande
 administratör till Esma och Esma ska på sin webbplats offentliggöra en
 förteckning över administratörer som har auktoriserats i enlighet med denna
 förordning. Denna förteckning ska uppdateras inom 7 arbetsdagar från varje
 underrättelse som avses i denna punkt.
 7. Kommissionen ska ges
 befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 39 om åtgärder för
 att specificera den information som ska lämnas i den ansökan om auktorisering
 med beaktande av proportionalitetsprincipen och kostnaderna för administratörer
 och behöriga myndigheter.
 Artikel 24
 Återkallande av auktorisation
 1. Den behöriga myndigheten ska
 återkalla en administratörs auktorisation om administratören
 (a)
 uttryckligen avstår från auktorisation eller inte
 har konstruerat några referensvärden under de senaste tolv månaderna,
 (b)
 beviljades auktorisationen efter att ha lämnat
 falska uppgifter eller på annat sätt ha använt otillbörliga metoder,
 (c)
 inte längre uppfyller de villkor som gällde för
 auktorisationen, eller
 (d)
 allvarligt och återkommande har brutit mot
 bestämmelserna i denna förordning.
 2. Den behöriga myndigheten ska
 underrätta Esma om sitt beslut inom fem arbetsdagar.
 Kapitel
 2
 Anmälan
 av referensvärden
 Artikel 25
 Anmälan till Esma om användning av ett index som används i ett finansiellt
 instrument
 1. Om en behörig myndighet får
 kännedom om att ett index används som referens för ett finansiellt instrument,
 eller att en begäran om att ett finansiellt instrument där ett referensvärde
 används som referens ska upptas till handel har riktats till en handelsplats
 som står under denna behöriga myndighets tillsyn, ska den behöriga myndigheten
 anmäla detta till Esma inom 10 dagar.
 2. Esma ska inom 10 dagar från
 det att anmälan har tagits emot ge den relevanta administratör som konstruerar
 referensvärdet fullständig information om referensvärdets användning och be
 administratören bekräfta att den tillåter eller har godkänt att referensvärdet
 används på detta sätt.
 3. Utan att det påverkar artikel
 30 [MIFIR] ska Esma, om administratören inte bekräftar att Esma sitt samtycke
 inom den tidsfrist som anges i punkt 2, underrätta den relevanta behöriga
 myndighet som ska begära att handelsplatsen återkallar registreringen av det
 finansiella instrumentet eller vägra uppta det till handel inom tio arbetsdagar.
 4. Esma ska offentliggöra en
 förteckning över alla underrättelser enligt punkterna 1, 2 och 3.
 Esma ska utarbeta förslag till tekniska standarder
 för att fastställa förfaranden och former för det utbyte av information som
 avses i punkt 1 och 2.
 Esma ska överlämna de förslag på tekniska
 standarder som avses i första stycket till kommissionen senast den [...].
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska
 standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med
 artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010.
 Kapitel
 3
 Tillsynssamarbete
 Artikel 26
 Delegering av uppgifter mellan behöriga myndigheter
 1. I enlighet med artikel 28 i
 förordning (EU) nr 1095/2010 får en behörig myndighet delegera sina
 uppgifter enligt denna förordning till den behöriga myndigheten i en annan
 medlemsstat. Delegering av uppgifter påverkar inte den delegerande behöriga
 myndighetens ansvar och de behöriga myndigheterna ska anmäla planerad
 delegering till Esma 60 dagar innan delegeringen träder i kraft.
 2. En behörig myndighet får
 delegera en del av eller alla uppgifter enligt denna förordning till Esma,
 förutsatt att det sker i samförstånd med Esma. En sådan delegering ska inte
 påverka den delegerande behöriga myndighetens ansvar.
 3. Esma ska informera
 medlemsstaterna om en planerad delegering inom sju dagar. Esma ska
 offentliggöra närmare information om eventuell överenskommen delegering inom
 sju dagar från underrättelsen.
 Artikel 27
 Utlämnande av information från en annan medlemsstat
 1. Den behöriga myndigheten får
 bara lämna ut information som den erhållit från en annan behörig myndighet om
 (a)
 den har erhållit ett skriftligt godkännandefrån den
 behöriga myndigheten och information bara lämnas ut för de ändamål för vilka
 myndigheten har gett sitt tillstånd, eller
 (b)
 när ett sådant utelämnande krävs i samband med
 rättsliga förfaranden.
 Artikel 28
 Samarbete vid en begäran som rör kontroller på plats eller utredningar
 1. Den relevanta behöriga
 myndigheten får begära bistånd från av en annan behörig myndighet när det
 gäller inspektioner på plats eller utredningar.
 2. Den behöriga myndighet som
 begär bistånd enligt punkt 1 ska underrätta Esma om detta. Om utredningen eller
 kontrollen har gränsöverskridande verkningar får de behöriga myndigheterna
 begära att Esma åtar sig att samordna inspektionen på plats eller utredningen.
 3. Om en behörig myndighet får
 en begäran från en annan behörig myndighet om att utföra en inspektion på plats
 eller en utredning kan den
 (a)
 själv utföra inspektionen på plats eller
 utredningen,
 (b)
 tillåta att den behöriga myndighet som gjorde
 framställan deltar i en inspektion på plats eller en utredning,
 (c)
 utse revisorer eller sakkunniga som ska utföra
 inspektionen på plats eller utredningen.
 Kapitel
 4
 Behöriga myndigheters roll
 Artikel 29
 Behöriga myndigheter
 1. För administratörer och
 rapportörer som omfattas av tillsyn ska varje medlemsstat utse den behöriga
 myndighet som är ansvarig för att att utföra uppgifterna enligt denna
 förordning och underrätta kommissionen och Esma om detta.
 2. Om en medlemsstat utser mer
 än en behörig myndighet, ska den klart ange respektive myndighets uppdrag och
 utse en myndighet för samordningen av samarbetet och informationsutbytet med
 kommissionen, Esma och andra medlemsstaters behöriga myndigheter.
 3. Esma ska på sin webbplats
 offentliggöra en förteckning över de behöriga myndigheter som utsetts enligt
 punkt 1.
 Artikel 30
 Behöriga myndigheters befogenheter
 1. För att uppfylla sina
 skyldigheter enligt denna förordning ska behöriga myndigheter i enlighet med
 nationell rätt ha minst följande tillsyns- och övervakningsbefogenheter:
 (a)
 Ha tillgång till alla handlingar och annan
 information, oavsett form, och rätt att få eller göra kopior av dem.
 (b)
 Begära upplysningar av vem som helst, även av de
 personer som efter varandra verkar för att vidarebefordra handelsorder eller
 utföra de berörda operationerna samt deras huvudmän, och om nödvändigt kalla en
 person till förhör och förhöra personen för att få tillgång till information,
 (c)
 När det gäller referensvärden där
 ingångsinformationen avser råvaror, begära upplysningar från marknadsaktörer på
 berörda spotmarknader i standardiserad form, få rapporter om transaktioner och
 ha direkt tillgång till handlarnas system.
 (d)
 Utföra inspektioner på plats eller utredningar på
 andra platser än fysiska personers privata bostäder.
 (e)
 Beträda fysiska och juridiska personers lokaler i
 syfte att beslagta handlingar och andra uppgifter i någon form, där det finns
 en rimlig misstanke om att handlingar och andra uppgifter som rör ämnet för
 inspektionen eller utredningen kan vara relevanta för att bevisa en
 överträdelse av denna förordning. När förhandsgodkännande krävs från den
 rättsliga myndigheten i den berörda medlemsstaten ska denna befogenhet bara
 användas, i enlighet med nationell lag, efter det att förhandstillstånd
 utfärdats.
 (f)
 Begära befintliga registreringar av telefonsamtal,
 elektronisk kommunikation eller andra datatrafik som innehas av en enhet som är
 föremål för tillsyn.
 (g)
 Begära att tillgångar fryses och/eller beläggs med
 kvarstad.
 (h)
 Tillfälligt förbjuda handel med finansiella
 instrument som använder ett referensvärde som referens.
 (i)
 Tillfälligt kräva att ett agerande som strider mot
 bestämmelserna i denna förordning ska upphöra och förhindra att det upprepas.
 (j)
 Tillfälligt införa ett förbud mot utövande av
 yrkesverksamhet.
 (k)
 Vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att
 allmänheten får korrekt information, bl.a. genom att kräva att personer som har
 offentliggjort eller spridit referensvärdet ska offentliggöra en rättelse eller
 göra en ny beräkning av referensvärdet.
 2. De behöriga myndigheterna ska
 utöva de tillsyns- och utredningsbefogenheter som avses i punkt 1 i enlighet
 med nationell rätt och på följande sätt:
 (a)
 Direkt.
 (b)
 I samarbete med andra myndigheter eller
 marknadsföretag.
 (c)
 På eget ansvar genom delegering till sådana myndigheter
 eller till marknadsföretag.
 (d)
 Efter ansökan till de behöriga rättsliga
 myndigheterna.
 För utövandet av dessa befogenheter ska de
 behöriga myndigheterna ha tillfredsställand och effektiva skyddsklausuler om
 rätten till försvar och de grundläggande rättigheterna.
 3. Medlemsstaterna ska se till
 att lämpliga åtgärder vidtagits så att behöriga myndigheter förfogar över de
 tillsyns- och övervakningsbefogenheter som behövs för att de ska kunna uppfylla
 sina åtaganden.
 4. Personer som lämnar
 information i enlighet med punkt 2 ska inte anses bryta mot tystnadsplikt
 föreskriven i avtal, lag eller annan författning.
 Artikel 31
 Administrativa åtgärder och påföljder
 1. Utan att det påverkar de
 behöriga myndigheternas tillsynsbefogenheter i enlighet med artikel 34 ska
 medlemsstaterna, i enlighet med nationell lagstiftning, ge de behöriga
 myndigheterna befogenhet att vidta lämpliga administrativa åtgärder och införa
 administrativa åtgärder och påföljder åtminstone för
 (a)
 överträdelser av artiklarna 5.1, 6, 7.1, 8, 9, 10,
 11, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 22 och 23 i denna förordning, och
 (b)
 underlåtenhet att samarbeta eller uppfylla sina
 skyldigheter i samband med en undersökning eller begäran som omfattas av
 bestämmelserna i artikel 30.
 2. Om det sker en överträdelse
 av det slag som avses i punkt 1 ska medlemsstaterna i enlighet med sin
 nationella lagstiftning fastställa att behöriga myndigheter ska ha rätt att
 vidta eller utdöma åtminstone följande administrativa åtgärder och påföljder:
 (a)
 Ett åläggande om att den person som är ansvarig för
 överträdelsen ska upphöra med sitt agerande och inte upprepa det.
 (b)
 Krav på återbetalning av den vinst som har gjorts
 eller den förlust som har undvikits genom överträdelsen, om dessa kan
 fastställas.
 (c)
 En offentlig varning som namnger ansvarig person och
 typen av överträdelse.
 (d)
 Återkallande eller tillfälligt upphävande av en
 reglerad entitets auktorisation.
 (e)
 Ett tillfälligt förbud mot att varje fysisk person
 som hålls ansvarig för en sådan överträdelse, utövar ledningsfunktioner i hos
 administratören eller en rapportör.
 (f)
 Administrativa böter som är minst tre gånger så
 höga som den vinst som har gjorts eller de förluster som undvikits genom
 överträdelsen, om dessa kan fastställas, eller
 (1)
 i fråga om en fysisk person maximala administrativa
 ekonomiska påföljder på minst:
 i) 500 000 euro för överträdelser av artiklarna
 5.1, 6, 7.1, 8, 9, 10, 11, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 22 och 23, eller i
 medlemsstater som inte har euron som officiell valuta, motsvarande belopp i den
 nationella valutan vid den tidpunkt då denna förordning träder i kraft, eller
 ii) 100 000 euro för överträdelser av artikel
 7.1 b och 7.1 c, eller i medlemsstater som inte har euron som officiell valuta,
 motsvarande belopp i den nationella valutan vid den tidpunkt då denna
 förordning träder i kraft,
 (2)
 i fråga om en juridisk person maximal administrativ
 ekonomisk påföljd på minst:
 i) det som är högst av 1 000 000 euro eller
 10 % av dess totala årliga omsättning enligt det senaste bokslut som har
 godkänts av ledningsorganet för överträdelser av artiklarna 5.1, 6, 7.1, 8, 9,
 10, 11, 14, 15, 16 17, 18, 19 22 och 23, om den juridiska personen är ett
 moderföretag eller ett dotterföretag till ett moderföretag som måste upprätta
 koncernredovisning enligt definitionen i direktiv 2013/34/EU ska den relevanta
 totala årliga omsättningen vara den totala årliga omsättningen eller
 motsvarande typ av inkomst enligt direktiv 86/635/EG för banker och direktiv
 91/674/EG för försäkringsföretag enligt den senaste koncernredovisning som har
 godkänts av ledningsorganet i det yttersta moderföretaget eller om personen är
 en förening, 10 % av medlemmarnas sammanlagda omsättning, eller
 ii) det som är högst av 250 000 euro eller
 2 % av dess totala årliga omsättning enligt det senaste bokslut som har
 godkänts av ledningsorganet för överträdelser av artiklarna 6.1 b och
 6.1 c, om den juridiska personen är ett moderföretag eller ett
 dotterföretag till ett moderföretag som måste upprätta koncernredovisning
 enligt definitionen i direktiv 2013/34/EEG], ska den relevanta totala årliga omsättningen
 vara den totala årliga omsättningen eller motsvarande typ av inkomst enligt
 direktiv 86/635/EG för banker och direktiv 91/674/EG för försäkringsföretag
 enligt den senaste koncernredovisning som har godkänts av ledningsorganet i det
 yttersta moderföretaget eller om personen är en förening, 10 % av
 medlemmarnas sammanlagda omsättning.
 3. Senast [12 månader efter
 denna förordnings ikraftträdande] ska medlemsstaterna meddela kommissionen och
 Esma om de bestämmelser som avses i punkt 1 och 2. De ska utan dröjsmål
 underrätta kommissionen och Esma om eventuella ändringar av bestämmelserna.
 4. Medlemsstaterna får
 fastställa att behöriga myndigheter enligt nationell lagstiftning ska ha rätt
 att besluta om andra påföljder än de som avses i punkt 1 och får besluta om
 hårdare påföljder än de som fastställs i den punkten.
 Artikel 32
 Utövande av befogenheter om tillsyn och påföljder
 1. Medlemsstaterna ska se till
 att de behöriga myndigheterna vid fastställandet av typ och nivå på de
 administrativa påföljderna beaktar alla relevanta omständigheter, inbegripet, i
 förekommande fall:
 (a)
 Överträdelsens allvarlighetsgrad och varaktighet.
 (b)
 Den ansvariga personens befattning.
 (c)
 Den ansvariga personens finansiella ställning,
 indikerad genom den ansvariga juridiska personens totala omsättning eller den
 ansvariga fysiska personens årsinkomst.
 (d)
 Omfattningen av erhållen vinst eller undvikande av
 förluster för den ansvariga personen, i den mån de kan bestämmas.
 (e)
 Den ansvariga personens grad av samarbetsvillighet
 med den behöriga myndigheten, utan att det påverkar behovet av att säkerställa
 återbetalning av de vinster som personen erhållit eller förluster som denne
 undvikit.
 (f)
 Eventuella tidigare överträdelser som begåtts av
 den berörda personen.
 (g)
 Åtgärder som vidtagits efter överträdelsen av en
 person ansvarar för att förhindra upprepad överträdelse.
 2. Vid utövandet av sina
 befogenheter att utfärda påföljder på de villkor som anges i artikel 31 ska de
 behöriga myndigheterna samarbeta nära för att se till att tillsyns- och
 utredningsbefogenheterna och de administrativa påföljderna leder till de
 resultat som eftersträvas med denna förordning. De ska också samordna sina
 insatser för att undvika eventuellt dubbelarbete och överlappningar när de
 tillämpar tillsyns- och utredningsbefogenheter och administrativa påföljder och
 böter på ärenden som är gränsöverskridande.
 Artikel 33
 Offentliggörande av beslut
 1. Ett beslut om en
 administrativ påföljd eller åtgärd på grund av överträdelse av denna förordning
 ska offentliggöras av behöriga myndigheter på deras officiella webbplats
 omedelbart efter det att den person som har ålagts påföljd har underrättats om
 det beslutet. Offentliggörandet ska åtminstone innehålla information om vilken
 typ av överträdelse det gäller och de ansvarigas identitet. Denna skyldighet
 gäller inte för beslut om åtgärder som är av ett undersökande slag.
 2. Om offentliggörandet av
 identiteten på de juridiska personerna eller personuppgifter om fysiska
 personer av den behöriga myndigheten anses vara oproportionerligt efter en
 bedömning från fall till fall som genomförs om offentliggörandet av sådana
 uppgifter är oproportionerligt, eller om offentliggörandet äventyrar
 stabiliteten på de finansiella marknaderna eller en pågående utredning, ska de
 behöriga myndigheterna antingen
 (a)
 försena offentliggörandet av beslutet om att ålägga
 en påföljd eller en åtgärd fram till den tidpunkt när skälen till detta upphör
 att gälla,
 (b)
 offentliggöra beslutet att ålägga en påföljd eller
 en åtgärd på anonym grund på ett sätt som överensstämmer med nationell lag, om
 sådana anonyma offentliggöranden säkerställer ett effektivt skydd av de
 personuppgifterna. Vid beslut om att offentliggöra påföljden eller åtgärden på
 anonym grund kan offentliggörandet av relevanta uppgifter skjutas upp under en
 rimlig tidsperiod, om det förväntas att skälen till ett anonymt
 offentliggörande inom den perioden kommer att upphöra att gälla,
 (c)
 inte alls offentliggöra beslutet att ålägga en
 påföljd eller åtgärd om de alternativ som anges i punkterna a) och b) ovan inte
 anses tillräckliga för att säkerställa
 (1)
 att stabiliteten på finansmarknaderna inte skulle
 äventyras, eller
 (2)
 att offentliggörandet av dessa beslut är
 oproportionerligt med hänsyn till åtgärder som bedöms vara av mindre betydelse.
 3. Om beslutet att ålägga en
 påföljd eller vidta en åtgärd överklagas hos rättsliga eller andra myndigheter
 ska de behöriga myndigheterna också omgående på sin offentliga webbplats
 offentliggöra sådan information och eventuell senare information om resultatet
 av en sådan överklagan. Vidare ska varje beslut som ogiltigförklarar ett
 tidigare beslut om att ålägga en påföljd eller en åtgärd också offentliggöras.
 4. Behöriga myndigheter ska se
 till att varje offentliggörande, i enlighet med denna artikel, finns kvar på
 deras officiella webbplats under en period på minst fem år efter
 offentliggörandet. Om personuppgifter ingår i offentliggörandet ska dessa bara
 hållas på den behöriga myndighetens officiella webbplats under den period som
 är nödvändig i enlighet med gällande bestämmelser om uppgiftsskydd.
 Artikel 34
 Kollegier av behöriga myndigheter
 1. Inom 30 arbetsdagar från och
 med ikraftträdandet av det beslut som avses i artikel 13.1 om fastställande av
 ett referensvärde som ett referensvärde av kritisk betydelse, ska den behöriga
 myndigheten inrätta ett kollegium av behöriga myndigheter.
 2. Kollegiet ska bestå av
 administratörens behöriga myndighet, Esma och rapportörernas behöriga
 myndigheter.
 3. Behöriga myndigheter i andra
 medlemsstater har rätt att bli medlemmar i kollegiet, om konstruktionen av det
 referensvärde som är av kritisk betydelse skulle upphöra, om det skulle ha en
 betydande negativ inverkan på den finansiella stabiliteten eller väl fungerande
 marknader eller konsumerna eller den reala ekonomin i dessa medlemsstater.
 Om en behörig myndighet har för avsikt att bli
 medlem i ett kollegium i enlighet med första stycket, ska den lämna in en
 begäran till administratörens behöriga myndighet som innehåller belägg för att
 kraven i den bestämmelsen är uppfyllda. Administratörens behöriga myndighet ska
 överväga ansökan och underrätta den ansökande myndigheten inom 20 arbetsdagar
 efter mottagandet av ansökan om huruvida den anser att dessa krav är uppfyllda.
 Om den inte anser att dessa krav är uppfyllda, kan den ansökande myndigheten
 hänskjuta ärendet till Esma i enlighet med punkt 10.
 4. Esma ska bidra till att
 främja och övervaka effektivitet, ändamålsenlighet och konsekvens i arbetet i
 de tillsynskollegier som avses i denna artikel, i enlighet med artikel 21
 i förordning (EU) nr 1095/2010. Esma ska i detta syfte delta i lämplig
 utsträckning och ska för detta ändamål betraktas som en behörig myndighet.
 5. Administratörens behöriga
 myndighet ska vara ordförande för kollegiets möten, samordna dess verksamhet
 och säkerställa ett effektivt informationsutbyte mellan medlemmarna i
 kollegiet.
 6. Administratörens behöriga
 myndighet ska skriftligen fastställa arrangemang inom ramen för kollegiet vad
 gäller följande frågor:
 (a)
 Information som ska utbytas mellan de behöriga
 myndigheterna.
 (b)
 Beslutsprocessen mellan de behöriga myndigheterna.
 (c)
 De fall då de behöriga myndigheterna ska samråda
 med varandra.
 (d)
 Det bistånd som ska lämnas i enlighet med artikel
 14.3 vid genomförandet av de åtgärder som avses i artikel 14.1 a) och b).
 Om administratören konstruerar mer än ett referensvärde
 kan administratörens behöriga myndighet inrätta ett enda kollegium för alla
 referensvärden som konstrueras av den administratören.
 7. Om ingen överenskommelse kan
 nås beträffande de skriftliga arrangemangen enligt punkt 6, kan vilken
 medlem i kollegiet som helst, utom Esma, hänskjuta ärendet till Esma.
 Administratörens behöriga myndighet ska på lämpligt sätt beakta eventuella råd
 från Esma beträffande de skriftliga samordningsarrangemangen innan den
 godkänner deras slutliga utformning. De skriftliga samordningsarrangemangen ska
 redovisas i ett dokument som innehåller fullständiga motiveringar till varje
 betydande avvikelse från Esmas råd. Administratörens behöriga myndighet ska
 översända de skriftliga samordningsarrangemangen till kollegiets medlemmar och
 till Esma.
 8. Innan några av de åtgärder
 som avses i artiklarna 14, 23, 24 och 31 vidtas ska administratörens behöriga
 myndighet rådfråga medlemmarna i kollegiet. Medlemmarna i kollegiet ska göra
 allt de kan för att nå en överenskommelse.
 Beslut som fattats av administratörens behöriga
 myndighet om att vidta sådana åtgärder ska ta hänsyn till inverkan på de övriga
 behöriga myndigheterna och deras respektive medlemsstater, i synnerhet de
 potentiella effekterna på det finansiella systemets stabilitet i alla övriga
 berörda medlemsstater.
 9. I avsaknad av en
 överenskommelse mellan medlemmarna i kollegiet om att vidta sådana åtgärder i
 enlighet med punkt 8 kan administratörens behöriga myndighet inom 15
 arbetsdagar efter det att frågan anmäldes till kollegiet fatta ett beslut.
 Eventuella avvikelser i beslutet från de synpunkter som lämnats av de övriga
 medlemmarna i kollegiet och, i förekommande fall, Esma ska motiveras
 fullständigt. Administratörens behöriga myndighet ska utan otillbörligt
 dröjsmål underrätta kollegiet och Esma om sitt beslut.
 10. Andra behöriga myndigheter än
 Esma får till Esma hänskjuta någon av följande situationer:
 (a)
 Om en behörig myndighet inte har lämnat väsentlig
 information.
 (b)
 Om administratörens behöriga myndighet efter en
 begäran i enlighet med punkt 3 har underrättat den ansökande myndigheten om att
 villkoren i den punkten inte är uppfyllda eller om den inte har fattat något
 beslut efter en sådan ansökan inom rimlig tid.
 (c)
 Om de behöriga myndigheterna inte kunnat enas om de
 förhållanden som anges i punkt 6.
 (d)
 Om referensvärdet är ett referensvärdet som är av
 kritisk betydelse, om det finns meningsskiljaktigheter avseende den åtgärd som
 har vidtagits i enlighet med artiklarna 14, 23, 24 och 31.
 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 258
 i EUF-fördraget får Esma agera i enlighet med sina befogenheter i enlighet med
 artikel 19 i förordning (EU) nr 1095/2010. Esma får också på eget
 initiativ bistå de behöriga myndigheterna med att utveckla en samstämmig
 samarbetspraxis i enlighet med artikel 19.1 andra stycket i den förordningen.
 Artikel 35
 Samarbete med Esma
 1. De behöriga myndigheterna ska
 samarbeta med Esma vid tillämpningen av denna förordning, i enlighet med
 förordning (EU) nr 1095/2010.
 2. De behöriga myndigheterna ska
 omgående förse Esma med alla uppgifter den behöver för att utföra sina
 uppgifter i enlighet med artikel 35 i förordning (EU) nr 1095/2010.
 3. Esma ska utarbeta förslag på
 tekniska standarder för genomförande för att fastställa de förfaranden och
 format för informationsutbyte som avses i punkt 2.
 Esma ska överlämna det förslag på tekniska
 standarder för genomförande som avses i första stycket till kommissionen senast
 den [...].
 Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska
 standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med
 artikel 15 i förordning (EU) nr 1095/2010.
 Artikel 36
 Tystnadsplikt
 1. Bestämmelserna om
 tystnadsplikt i punkt 2 ska gälla allt mottagande, utbyte eller förmedling av
 konfidentiell information i enlighet med denna förordning.
 2. Tystnadsplikten ska gälla
 alla personer som arbetar eller har arbetat för den behöriga myndigheten, eller
 för den myndighet eller det marknadsföretag eller den fysiska eller juridiska
 person som den behöriga myndigheten delegerat sina befogenheter till, inbegripet
 revisorer och experter som arbetar på myndighetens uppdrag.
 3. Information som omfattas av
 tystnadsplikt får inte lämnas ut till någon annan person eller myndighet utom
 när detta föreskrivs i lag.
 4. All information som utbyts
 mellan de behöriga myndigheterna enligt denna förordning och som avser affärs-
 eller driftsförhållanden och andra ekonomiska eller personliga förhållanden ska
 anses vara konfidentiell och omfattas av tystnadsplikt, utom när den behöriga
 myndigheten vid den tidpunkt då informationen lämnas anger att informationen
 får lämnas ut eller om det krävs för rättsliga förfaranden.
 AVDELNING VII
 DELEGERADE AKTER OCH GENOMFÖRANDEAKTER
 Artikel 37
 Utövandet av delegeringen
 1. Befogenheten att anta
 delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i
 denna artikel.
 2. Den befogenhet att anta
 delegerade akter som avses i artiklarna 3.2, 5.3, 7.3, 9.3, 11.4, 12.3,
 16.2 och 23.7 ska ges till kommissionen på obestämd tid från och med den [datum
 för ikraftträdandet av denna förordning].
 3. Den delegering av befogenhet
 som avses i artiklarna 3.2, 5.3, 7.3, 9.3, 11.4, 12.3, 16.2, och 23.7 får när
 som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om
 återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet
 upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i
 Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet
 datum. Det påverkar inte giltigheten för de delegerade akter som redan har trätt
 i kraft.
 4. Så snart kommissionen antar
 en delegerad akt ska den samtidigt underrätta Europaparlamentet och rådet.
 5. En delegerad akt som antas
 enligt artiklarna 3.2, 5.3, 7.3, 9.3, 11.4, 12.3, 16.2 och 23.7 ska bara träda
 i kraft om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den
 delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs
 Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före
 utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer
 att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets
 eller rådets initiativ.
 Article 38
 Kommittéförfarande
 1. Kommissionen ska biträdas av
 Europeiska värdepapperskommittén. Den kommittén ska vara en kommitté i den
 mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
 2. När det hänvisas till denna
 punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas, med
 beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i den förordningen.
 AVDELNING VIII
 Övergångs- och slutbestämmelser
 Artikel 39
 Övergångsbestämmelser
 1. En administratör som
 konstruerar ett referensvärde på [dagen för denna förordnings ikraftträdande]
 ska ansöka om auktorisation i enlighet med artikel 23 inom [24 månader efter
 tillämpningsdatum].
 2. En administratör som har
 lämnat in en ansökan om auktorisation i enlighet med punkt 1 får fortsätta att
 konstruera ett befintlig referensvärde om inte och i så fall fram till dess att
 auktoriseringen har avslagits.
 3. Om ett befintligt
 referensvärde inte uppfyller kraven i denna förordning, men ändringar av
 referensvärdet för att uppfylla kraven i denna förordning skulle ge upphov till
 force majeure, häva eller på annat sätt bryta mot villkoren för ett finansiellt
 avtal eller finansiellt instrument som är knutet till referensvärdet ska punkt
 4 i denna artikel tillämpas.
 4. Användningen av ett
 referensvärde ska tillåtas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där
 administratören är belägen till dess att referensvärdet är knutet till
 finansiella instrument och finansiella avtal värda högst 5 % av värdet av
 de finansiella instrument och finansiella avtal som var knutna till detta
 referensvärde vid tidpunkten för denna förordnings ikraftträdande. Inga
 finansiella instrument eller finansiella avtal ska kopplas till ett sådant
 befintligt referensvärde efter det att denna förordning trätt i kraft.
 Artikel 40
 Översyn
 Senast den 1 juli 2018 ska kommissionen
 se över och till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om
 genomförandet av denna förordning.
 (a)
 Driften och effektiviteten av det referensvärde som
 är av kritisk betydelse och systemet med obligatoriskt deltagande enligt
 artiklarna 13 och 14 samt definitionen av ett referensvärde som är av kritisk
 betydelse i artikel 3.
 (b)
 Effektiviteten av tillsynsordningen i avdelning VI
 och tillsynskollegiernas enligt artikel 34 och lämpligheten av att ett
 unionsorgan utövar tillsyn över vissa referensvärden.
 (c)
 Värdet av kraven på lämplighet enligt artikel 18.
 Artikel 41
 Ikraftträdande
 Denna förordning träder i kraft dagen efter det att
 den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
 Den ska tillämpas från och med [12 månader efter
 ikraftträdandet].
 Artiklarna 13.1 och 34 ska dock tillämpas från och
 med [6 månader efter ikraftträdandet].
 Denna förordning är till alla delar
 bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
 Utfärdad i Bryssel den
 På Europaparlamentets vägnar På
 rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 BILAGA I
 Avsnitt A Förvaltning och kontrollkrav för att säkerställa
 efterlevnaden av artikel 5.1
 I. Förvaltning och krav avseende
 intressekonflikter för att säkerställa efterlevnaden av artikel 5.1 a
 1. Konstruktionen av
 referensvärden ska i operativ och funktionell bemärkelse vara åtskild från de delar
 av administratörens övriga verksamhet som kan ge upphov till faktiska eller
 potentiella intressekonflikter. Om sådana konflikter inte kan hanteras måste
 referensvärdeskonstruktören avsluta all verksamhet och alla förbindelser som
 ger upphov till sådana konflikter eller sluta att konstruera referensvärdet.
 2. Administratörer ska
 offentliggöra eller informera rapportörer, användare av referensvärdet och den
 relevanta behöriga myndigheten om alla befintliga eller potentiella
 intressekonflikter, inbegripet intressekonflikter som följer av vem som äger
 eller kontrollerar dem.
 3. Administratörer ska
 fastställa lämpliga riktlinjer och rutiner för att upptäcka, offentliggöra,
 hantera, minska eller undvika intressekonflikter för att se till att
 referensvärdeskonstruktionen är oberoende och inte kan utsättas för otillbörlig
 påverkan. Riktlinjerna och rutinerna bör ses över regelbundet och uppdateras. De
 bör beakta och ta itu med intressekonflikternas allvar, graden av
 skönsmässighet i referensvärdesprocessen och de risker som referensvärdet
 medför, samt säkerställa följande:
 (a)
 Att sekretessen hos information som rapporteras till
 eller sammanställs av administratören skyddas, om inte annat följer av kraven
 på offentliggörande och transparens i denna förordning.
 (b)
 Att specifikt minska konflikter som beror på vem
 som äger eller kontrollerar administratören, eller på andra intressen inom
 gruppen eller till följd av andra personer som kan utöva inflytande eller
 kontroll över administratören när det gäller fastställande av referensvärdena.
 4. Administratörer ska när det
 gäller deras medarbetare och andra fysiska personer vars tjänster står till
 deras förfogande eller under deras kontroll och som är direkt involverade i
 konstruktionen av ett referensvärde se till att
 (a)
 de har de färdigheter, kunskaper och erfarenheter
 som krävs för arbetsuppgifterna och står under effektiv ledning och kontroll,
 (b)
 de inte utsätts för otillbörligt inflytande eller
 intressekonflikter och att lönesättning och utvärdering av deras arbetsinsats
 inte skapar intressekonflikter eller på annat sätt påverkar referensvärdesprocessens
 frihet från otillbörlig påverkan,
 (c)
 deras intressen och affärsförbindelser inte
 äventyrar administratörens funktioner,
 (d)
 de inte kan påverka fastställandet av
 referensvärden genom att delta i anbud, offerter eller transaktioner, vare sig
 personligen eller för marknadsaktörers räkning,
 (e)
 de måste följa effektiva rutiner för att kontrollera
 utbytet av information med andra medarbetare och andra som är involverade i
 verksamhet som kan skapa en risk för intressekonflikter eller där informationen
 kan påverka referensvärdet.
 5. Administratörer ska
 fastställa särskilda interna kontrollrutiner för att se till att medarbetare
 eller personer som fastställer referensvärdet inte utsätts för otillbörlig
 påverkan och att de är tillförlitliga, vilka åtminstone ska inkludera internt
 godkännande av ledningen innan referensvärdet sprids.
 6. Punkterna 7 och 8 i detta
 avsnitt ska gälla där ingångsinformation tillförs från front office-funktioner,
 dvs. en avdelning, huvudgrupp, grupp eller personal från rapportörer eller
 något av dess dotterbolag som utför någon prissättnings-, handels-,
 försäljnings-, marknadsförings-, reklam-, värvnings-, strukturerings- eller
 förmedlingsverksamhet.
 7. Om en administratör tar emot ingångsinformation
 från anställda i en front office-funktion ska denna även skaffa uppgifter från
 andra källor som kan bekräfta denna ingångsinformation.
 8. Administratören får endast ta
 emot ingångsinformation från front office-funktioner om det finns
 tillfredsställande interna övervaknings- och verifieringsförfaranden för front
 office-funktionsdata som uppfyller följande krav:
 (a)
 Ingångsinformation valideras innan den används för
 fastställandet av ett referensvärde, bland annat genom förfaranden för flera
 översyner genomförda av erfaren personal som kontrollerar ingångsinformation,
 samt interna godkännandeförfaranden genomförda av ledningen för de som lämnar
 in ingångsinformation.
 (b)
 Fysisk åtskillnad av anställda i front
 office-funktioner och rapporteringsvägar.
 (c)
 Fullständig genomgång av konflikthanteringsåtgärder
 för att identifiera, redovisa, hantera, mildra och undvika befintliga eller
 potentiella incitament för att manipulera eller på annat sätt påverka
 uppgifter, bland annat med hjälp av ersättning, och intressekonflikter mellan
 verksamhet i samband med inlämning av ingångsinformation och rapportörens eller
 någon av dennes filialers eller kunders andra verksamheter.
 II. Övervakningskrav för att säkerställa efterlevnaden
 av artikel 5.1 b
 9. Administratörer ska införa
 och upprätthålla en permanent och effektiv övervakningsfunktion som ska vara
 oberoende och ha några, eller alla, av följande uppgifter, som ska anpassas
 till referensvärdets komplexitet, användning och sårbarhet:
 (a)
 Se över definitionen av och metoden för att
 konstruera referensvärdet.
 (b)
 Övervaka eventuella ändringar av metoden för att
 konstruera referensvärdet och godkänna att administratören genomför ett samråd
 om sådana ändringar.
 (c)
 Övervaka administratörens kontrollsystem och
 uppförandekod, samt hantering och användning av referensvärdet.
 (d)
 Se över och godkänna rutiner för referensvärdets
 upphörande, inbegripet eventuellt samråd om upphörande.
 (e)
 Övervaka eventuella tredje parter som deltar i
 konstruktionen av referensvärdet, inbegripet beräknings- och spridningsombud.
 (f)
 Bedöma interna och externa revisioner och
 granskningar, samt följa upp genomförandet av fastställda åtgärder.
 (g)
 Övervaka ingångsinformation, rapportörer och
 administratörens åtgärder för att pröva och godkänna inrapporterad
 ingångsinformation.
 (h)
 Vidta effektiva åtgärder vid överträdelser av uppförandekoden.
 (i)
 Rapportera fel som begås av rapportörer eller
 administratörer som övervakningsfunktionen uppdagar och avvikande eller
 misstänkt ingångsinformation till relevanta behöriga myndigheter.
 10. Övervakningsfunktionen ska utövas
 av följande:
 (a)
 Om administratören ägs eller kontrolleras av
 rapportörer eller användare, en separat nämnd eller kommitté, vars
 sammansättning garanterar dess oberoende och frånvaron av intressekonflikter.
 Om administratören ägs eller kontrolleras av rapportörerna bör en majoritet av
 kommittén inte utgöras av rapportörer. Om administratören ägs eller
 kontrolleras av användarna bör en majoritet av kommittén inte utgöras av
 användare.
 (b)
 Om administratören inte ägs eller kontrolleras av
 sina rapportörer eller användare, en intern nämnd eller kommitté. Medlemmarna i
 den interna nämnden eller kommittén får inte vara involverade i konstruktionen
 av det referensvärde som de övervakar.
 (c)
 Om administratören kan visa att kraven i leden a
 och b inte är proportionerliga med hänsyn till arten, komplexiteten och
 omfattningen av dess verksamhet för konstruktion av referensvärdet, och till
 riskerna och effekterna av referensvärdet, kan en fysisk person utöva
 övervakningsfunktionen. Denna person får inte vara involverad i konstruktionen
 av det referensvärde som denne övervakar.
 11. Övervakningsfunktionen kan
 övervaka mer än ett referensvärde som konstrueras av en administratör, under
 förutsättning att den i övrigt uppfyller kraven i detta avsnitt.
 III. Kontrollkrav för att säkerställa efterlevnaden
 av artikel 5.1 c
 12. Administratörer ska se till
 att det finns ett lämpligt kontrollsystem för konstruktionen av referensvärdet.
 Kontrollsystemet bör stå i proportion till intressekonflikternas allvar, graden
 av skönsmässighet i referensvärdesprocessen och typen av ingångsinformation,
 samt säkerställa följande:
 (a)
 Förvaltningen av operationella risker.
 (b)
 Tillfredsställande och effektiva kontinuitets- och
 katastrofåterställningsplaner.
 13. Om ingångsinformationen inte
 utgörs av transaktionsuppgifter ska administratören
 (a)
 fastställa åtgärder för att se till att
 rapportörerna följer uppförandekoden och gällande standarder för
 ingångsinformation,
 (b)
 fastställa åtgärder för att kontrollera
 ingångsinformationen, inbegripet kontroller innan referensvärdet offentliggörs
 och validering av ingångsinformation efter offentliggörande för att upptäcka
 fel och avvikelser.
 14. Kontrollsystemet ska
 dokumenteras, ses över och vid behov uppdateras, och på begäran göras
 tillgängligt för användare och relevant behörig myndighet.
 IV. Redovisningskrav för att säkerställa efterlevnaden
 av artikel 5.1 d
 15. Administratörer ska utse en
 intern funktion med erforderlig förmåga att granska och rapportera om hur de
 följer metoden för att konstruera referensvärdet och denna förordning.
 16. För kritiska referensvärden
 ska administratören utse en oberoende extern revisor som ska granska och
 rapportera om huruvida administratören följer referensmetodiken och denna
 förordning i de fall där storleken och komplexiteten hos administratörens
 referensvärdesverksamhet medför en stor risk för den finansiella stabiliteten.
 17. Administratören ska på begäran
 av den berörda behöriga myndigheten eller en användare av referensvärdet lämna
 eller offentliggöra närmare uppgifter om de granskningar som avses i punkt 15
 eller de revisioner som avses i punkt 16.
 18. Administratörer ska
 dokumentera följande:
 (a)
 All ingångsinformation.
 (b)
 Hur ingångsinformationen har använts för att
 fastställa referensvärdet och den metod som har tillämpats.
 (c)
 Skönsmässiga bedömningar som administratören har
 gjort vid fastställandet av referensvärdet, inbegripet en fullständig
 redogörelse av resonemanget bakom de skönsmässiga bedömningarna, dokumentation
 av när ingångsinformation inte har beaktats, i synnerhet om informationen uppfyllde
 kraven enligt referensvärdesmetoden, samt skälen till varför den inte
 beaktades.
 (d)
 Uppgiftslämnare och de fysiska personer som
 administratörerna anställt för att fastställa referensvärden.
 (e)
 Alla dokument som rör eventuella klagomål,
 inbegripet dokument som har lämnats av klagande och administratörens
 dokumentation.
 (f)
 Registreringar av telefonsamtal eller elektronisk
 kommunikation mellan personer som är anställda av administratören och
 rapportörerna med avseende på referensvärdet.
 19. Administratören ska arkivera
 information om det som anges i punkt 1 i minst fem år på ett sådant sätt att
 det är möjligt att återge och förstå alla delar av beräkningen av
 referensvärdet och att granska eller bedöma ingångsinformation, beräkningar och
 skönsmässiga bedömningar. Registreringar av telefonsamtal eller elektronisk
 kommunikation i enlighet med punkt 18 f ska på begäran överlämnas till berörda
 parter som deltagit i samtalet eller kommunikationen och ska sparas i tre år.
 20. Administratören ska fastställa
 och offentliggöra förfaranden för att se till att klagomål som rör
 referensvärdet vidarebefordras, hanteras och i lämplig tid avgörs av en eller
 flera personer som inte har någon koppling till personer som har anknytning
 till klagomålet.
 Avsnitt B Krav vid utkontraktering för att säkerställa
 efterlevnaden av artikel 6
 1. Vid utkontraktering ska
 administratörer se till att följande villkor är uppfyllda:
 (a)
 Tjänsteleverantören ska ha förmåga, kapacitet och
 eventuell auktorisation som krävs enligt lag för att utföra de utkontrakterade
 funktionerna, tjänsterna eller verksamheterna tillförlitligt och
 professionellt.
 (b)
 Administratören ska vidta lämpliga åtgärder om det
 förefaller som om tjänsteleverantören inte utför funktionerna effektivt och i
 överensstämmelse med tillämpliga lagar och andra författningar.
 (c)
 Administratören ska inneha den sakkunskap som krävs
 för att effektivt övervaka de utlagda funktionerna och hantera riskerna i
 samband med utläggandet.
 (d)
 Tjänsteleverantören ska underrätta administratören
 om alla händelser som skulle kunna ha väsentlig påverkan på dess kapacitet att
 effektivt utföra de utlagda funktionerna i enlighet med tillämpliga lagar och
 andra författningar.
 (e)
 Tjänsteleverantören ska samarbeta med den relevanta
 behöriga myndigheten när det gäller den utkontrakterade verksamheten, och
 administratören och den relevanta behöriga myndigheten ska ha tillgång till
 uppgifter som rör den utkontrakterade verksamheten och till
 tjänsteleverantörens affärslokaler, och den relevanta behöriga myndigheten ska
 kunna utöva denna rättighet.
 (f)
 Administratören ska kunna säga upp arrangemangen
 vid behov.
 Avsnitt C Data- och metodikkrav för att säkerställa
 efterlevnaden av artikel 7.1
 I. Krav på tillräckliga och korrekta data
 och representativa rapportörer för att säkerställa efterlevnaden av artikel 7.1
 a och b
 1. Administratören ska se till
 att kontrollerna avseende ingångsinformation omfattar följande:
 (a)
 Kriterier som anger vem som får lämna
 ingångsinformation till administratören och en process för val av rapportörer.
 (b)
 En process för att bedöma rapportörens
 ingångsinformation och hindra rapportören från att lämna ytterligare
 ingångsinformation, eller andra sanktioner för underlåtenhet att uppfylla
 kraven som i tillämpliga fall kan tillämpas på rapportören.
 (c)
 En process för att validera ingångsinformationen,
 bl.a. mot andra indikatorer eller data, för att säkerställa att den inte har
 utsatts för otillbörlig påverkan och är rättvisande.
 II. Heltäckande och tillförlitliga
 metodikkrav för att säkerställa efterlevnaden av artikel 7.1 d
 2. Vid utvecklingen av
 referensvärdesmetodiken ska referensvärdesadministratören
 (a)
 ta hänsyn till bl.a. marknadens storlek och normala
 likviditet, handelns transparens och marknadsaktörernas ställning,
 marknadskoncentration, marknadsdynamik och om eventuella urval är tillräckliga
 för att ge en representativ bild av den ekonomiska realitet som referensvärdet
 är avsett att mäta,
 (b)
 fastställa vad som utgör en aktiv marknad för
 tillämpning av det referensvärdet, och
 (c)
 fastställa prioriteringen mellan olika typer av ingångsinformation.
 3. Administratörer ska använda
 referensvärdesmetoder som är
 (a)
 noggranna, fortlöpande och kan valideras, bl.a.
 genom kontroller i efterhand, och
 (b)
 uthålliga och garanterar att referensvärdet kan
 beräknas utifrån största möjliga antal omständigheter.
 4. Administratörer ska ha
 tydliga och offentliga system som anger under vilka omständigheter
 ingångsinformationens kvantitet eller kvalitet inte uppfyller den standard som
 krävs för att ett rättvisande och tillförlitligt referensvärde ska kunna
 beräknas, och som anger om och hur referensvärdet i så fall kommer att
 beräknas.
 III. Krav på öppenhet och insyn för att
 säkerställa efterlevnaden av artikel 7.1 e
 5. Administratörer ska
 fastställa hur samråd om ändringar av metodiken ska genomföras. Administratörer
 ska offentliggöra förfaranden för och motiveringar till föreslagna väsentliga
 ändringar av sina metoder, inbegripet en definition av vad som utgör en
 väsentlig ändring och när användare ska underrättas om ändringar. Dessa
 förfaranden ska säkerställa att
 (a)
 ändringar förhandsanmäls och en tydlig tidsram
 anges så att det finns möjlighet att analysera och framföra synpunkter på
 effekterna av föreslagna ändringar, och
 (b)
 synpunkter, och administratörens svar på dessa
 synpunkter, ska vara tillgängliga efter samrådet, utom när sekretess har
 begärts.
 Avsnitt D Uppförandekodskrav för att säkerställa
 efterlevnaden av artikel 9
 1. Den uppförandekod som ska
 upprättas enligt artikel 9 ska åtminstone omfatta följande
 (a)
 Krav som är nödvändiga för att se till att
 ingångsinformationen lämnas i enlighet med artiklarna 7 och 8. Vem som får
 rapportera ingångsinformation till administratören och rutiner för att utvärdera
 rapportörer och uppgiftslämnare, samt för godkännande av uppgiftslämnare.
 (b)
 Riktlinjer för att garantera att rapportörer lämnar
 all relevant ingångsinformation.
 (c)
 System och kontroller som rapportören måste införa,
 däribland
 –
 rutiner för inlämnande av ingångsinformation,
 inbegripet krav på rapportören att ange om ingångsinformationen utgörs av
 transaktionsuppgifter och om den uppfyller administratörens krav,
 –
 strategier för hur ingångsinformation väljs ut,
 –
 eventuella krav på validering av ingångsinformation
 innan den lämnas till administratören,
 –
 riktlinjer för dokumentation,
 –
 krav på rapportering av misstänkt
 ingångsinformation,
 –
 krav på konflikthantering.
 2. Administratörer ska se till
 att uppförandekoden överensstämmer med denna förordning.
 Avsnitt E Krav avseende rapportörens
 förvaltning och kontroller, som ska tillämpas på övervakade rapportörer för att
 säkerställa efterlevnaden av artikel 11
 1. Övervakade rapportörer ska ha
 effektiva system och kontroller för att säkerställa att all ingångsinformation
 som rapporteras till administratören är tillförlitlig och skyddad mot
 otillbörlig påverkan, inbegripet följande:
 (a)
 Kontroller av vem som får lämna ingångsinformation
 till en administratör, vilka om proportionerligt ska innefatta en process för
 godkännande av en fysisk person som är överordnad uppgiftslämnaren.
 (b)
 Lämplig utbildning för uppgiftslämnare som
 åtminstone omfattar denna förordning och [förordningen om marknadsmissbruk].
 (c)
 Konflikthanteringsåtgärder, vilka om lämpligt ska
 innefatta åtgärder för att fysiskt skilja medarbetare åt och åtgärder för att
 beakta hur incitament till manipulering av referensvärden som beror på ersättningspolicy
 kan undanröjas.
 (d)
 Sparande under lämplig tid av kommunikation i
 samband med lämnandet av ingångsinformation.
 2. Om ingångsinformationen inte
 utgörs av transaktionsuppgifter ska de övervakade rapportörerna utöver de
 system och kontroller som avses i punkt 1 fastställa en policy för hur
 skönsmässiga bedömningar får göras och spara motiveringen till sådana
 skönsmässiga bedömningar, med hänsyn till typen av referensvärde och
 ingångsinformation, om det är proportionellt.
 Avsnitt F Krav avseende referensvärdesdeklarationer
 för att säkerställa efterlevnaden av artikel 15
 Referensvärdesdeklarationen ska åtminstone
 innehålla följande:
 (a)
 Definitioner av alla nyckeltermer som rör
 referensvärdet.
 (b)
 Skälen till varför en metod har valts och rutiner
 för översyn och godkännande av metoden.
 (c)
 Kriterier och rutiner för att fastställa
 referensvärdet, inbegripet en beskrivning av ingångsinformationen, hur olika
 typer av ingångsinformation rangordnas, eventuella extrapoleringsmodeller eller
 extrapoleringsmetoder som används och rutin för omviktning av de olika bestsåndsdelarna
 av ett referensvärdes index.
 (d)
 Kontroller och regler för alla skönsmässiga
 bedömningar som görs av administratören eller rapportörer i syfte att se till
 att sådana bedömningar görs på ett enhetligt sätt.
 (e)
 Rutiner för att fastställa referensvärdet under
 perioder av påfrestningar eller perioder då källorna till uppgifter om
 transaktioner kan vara otillräckliga, oriktiga eller otillförlitliga, samt
 vilka begränsningar referensvärdet kan ha under sådana perioder.
 (f)
 Rutiner för att hantera fel i ingångsinformationen
 eller i fastställandet av referensvärdet, inbegripet när referensvärdet måste
 fastställas på nytt.
 BILAGA II
 Referensräntor
 1. Denna bilaga gäller
 interbankräntornas referensvärden.
 2. Följande krav ska vara
 tillämpliga utöver eller i stället för dem som anges i bilaga I
 Rättvisande och tillräckliga uppgifter
 3. Punkterna 4 och 5 ska
 tillämpas på interbankräntornas referensvärden där ingångsinformationen utgörs
 av uppskattningar eller bud.
 4. Vid tillämpning av artikel
 7.1 a ska transaktionsuppgifter avse
 (a)
 en rapportörs transaktioner som motsvarar kraven på
 ingångsinformation i uppförandekoden i
 –
 depositmarknaden för lån mellan banker utan
 säkerhet,
 –
 andra depositmarknader för t.ex. bankcertifikat och
 företagscertifikat utan säkerhet, och
 –
 andra närliggande marknader för OIS-kontrakt
 (overnight index swaps), repor, valutaterminer, ränteterminer och optioner,
 samt centralbankstransaktioner.
 (b)
 Rapportörers observationer av tredjeparts
 deltagande i de transaktioner som beskrivs i punkt 2 a.
 5. Om de transaktionsuppgifter
 som avses i punkt 1 är otillräckliga får enligt artikel 7.1 a de priser som
 tredje part erbjuder rapportörer på samma marknader och expertutlåtanden
 användas som ingångsinformation. Ingångsinformationen får även anpassas för att
 bli representativ för, och överensstämma med, marknaden för inlåning mellan
 banker. Iingånginformationen i punkt 1 får särskilt anpassas genom tillämpning
 av följande kriterier:
 (a)
 Transaktionernas närhet i tiden till lämnandet av
 ingångsinformation och effekten av eventuella marknadshändelser mellan det att
 transaktionerna ägde rum och ingångsinformationen lämnades in.
 (b)
 Interpolering eller extrapolering från
 transaktionsuppgifter.
 (c)
 Anpassningar för att ta hänsyn till förändringar
 som avser rapportörernas och andra marknadsaktörers kreditvärdighet.
 Transparens när det gäller
 ingångsinformation
 6. Om ingångsinformationen
 utgörs av uppskattningar ska administratören offentliggöra ingångsinformationen
 tre månader efter det att den har lämnats eller i annat fall i enlighet med
 artikel 16.
 Övervakningsfunktion
 7. Punkterna 7–9 i bilaga I
 avsnitt A ska inte tillämpas.
 8. Administratörer ska ha en
 oberoende övervakningskommitté. Rapportörer ska utgöra en minoritet av
 medlemmarna i övervakningskommittén. Närmare uppgifter om medlemmarna ska vara
 offentliga, liksom eventuella deklarationer om intressekonflikter och processer
 för val eller nominering av medlemmar till övervakningskommittén.
 9. Övervakningskommittén ska
 hålla möten minst varannan månad och kort därefter offentliggöra ett öppet
 protokoll.
 10. Övervakningsfunktionen ska ha
 följande uppgifter:
 (a)
 Se över definitionen av och metoden för att
 konstruera referensvärdet.
 (b)
 Övervaka eventuella ändringar av metoden för att
 konstruera referensvärdet och godkänna att administratören genomför ett samråd
 om sådana ändringar.
 (c)
 Övervaka administratörens kontrollsystem och
 uppförandekod, samt hantering och användning av referensvärdet.
 (d)
 Se över och godkänna rutiner för referensvärdets
 upphörande, inbegripet eventuellt samråd om upphörande.
 (e)
 Övervaka eventuella tredje parter som deltar i
 konstruktionen av referensvärdet, inbegripet beräknings- och spridningsombud.
 (f)
 Bedöma interna och externa revisioner och
 granskningar, samt följa upp genomförandet av fastställda åtgärder.
 (g)
 Övervaka ingångsinformation och rapportörer och
 administratörens åtgärder för att pröva och godkänna inrapporterad
 ingångsinformation.
 (h)
 I lämpliga fall besluta om sanktioner för
 överträdelser av uppförandekoden.
 (i)
 Rapportera fel som begås av rapportörer eller
 administratörer som de får kännedom om och avvikande eller misstänkt
 ingångsinformation till relevanta behöriga myndigheter.
 Revision
 11. Punkterna 15 och 16 i bilaga I
 avsnitt A ska inte tillämpas.
 12. En extern revision av administratörerna
 ska genomföras första gången sex månader efter det att uppförandekoden infördes
 och därefter vartannat år. Övervakningskommittén kan kräva en extern revision
 av rapporterande företag om den är missnöjd med deras agerande i något
 avseende.
 Uppförandekod
 13. Uppförandekoden ska utförligt
 beskriva den process genom vilken ingångsinformationen lämnas, vilket förutom
 kraven i bilaga I avsnitt D ska inbegripa följande:
 (a)
 Användning av uppgifter om transaktioner mellan
 banker, andra transaktioner och andra relevanta och närliggande marknader som
 kan ligga till grund för en noggrann bedömning av marknaden för lån mellan
 banker.
 (b)
 Ett krav på rättvisande intern dokumentation av
 alla transaktioner på interbankmarknaden och andra relevanta marknader, samt
 ett krav på att denna dokumentation regelbundet och på begäran ska överlämnas
 till administratören av referensvärdet och dennes övervakningskommitté.
 (c)
 Rutiner för validering av ingångsinformation innan
 den offentliggörs och för styrkande av ingångsinformation efter
 offentliggörande.
 (d)
 Policy för utbildning av uppgiftslämnare,
 inbegripet vad som ska beaktas vid bedömning av ingångsinformation och hur
 expertutlåtanden ska användas, samt deras föreskrivna skyldigheter.
 (e)
 Ett krav på utbildning av handlare som handlar med
 derivat som hänvisar till referensvärdena, med närmare uppgifter om deras roll
 i bedömningsprocessen och oacceptabla kontakter med uppgiftslämnare.
 (f)
 Ett krav på alla rapportörer att de ska införa
 rutiner för rapportering av misstänkt information till administratören av
 referensvärdet och dennes övervakningskommitté.
 Rapportörernas system och kontroller
 14. Följande krav ska tillämpas på
 rapportörer utöver de krav som fastställs i bilaga I avsnitt E.
 15. Varje rapportörs
 uppgiftslämnare och deras närmaste överordnade ska i skrift bekräfta att de har
 läst och ska följa uppförandekoden.
 16. Rapportörers system och
 kontroller ska omfatta följande:
 (a)
 En beskrivning av ansvarsfördelningen inom varje
 företag, inbegripet interna rapporteringsvägar och ansvarsområden, var
 uppgiftslämnare och chefer befinner sig och namn på relevanta personer och
 deras ställföreträdare.
 (b)
 Interna rutiner för att godkänna rapportering av
 ingångsinformation.
 (c)
 Disciplinära åtgärder vid försök att manipulera,
 eller underlåtenhet att rapportera faktisk manipulation eller
 manipulationsförsök av parter utanför rapporteringsprocessen.
 (d)
 Effektiva rutiner för att hantera
 intressekonflikter och kommunikationskontroller både hos rapportörer och mellan
 rapportörer och andra tredje parter för att undvika olämpligt externt
 inflytande över dem som ansvarar för att lämna uppgifter om mått.
 Uppgiftslämnare ska arbeta på platser som är fysiskt åtskilda från personer som
 handlar med räntederivat.
 (e)
 Effektiva rutiner för att förhindra eller
 kontrollera utbyte av information mellan personer som är involverade i
 verksamhet som medför en risk för intressekonflikter, om utbytet av
 informationen kan påverka den referensvärdesinformation som rapporteras.
 (f)
 Regler för att undvika hemlig samverkan mellan
 rapportörer och mellan rapportörer och administratörer av referensvärden.
 (g)
 Åtgärder för att förhindra, eller begränsa
 möjligheten för, att personer får ett olämpligt inflytande över hur personer
 som deltar i sammanställningen av ingångsinformation utför denna uppgift.
 (h)
 Undanröjande av alla direkta samband mellan lönen
 för medarbetare som arbetar med sammanställningen av ingångsinformation och
 lönen för, eller de intäkter som genereras av, personer som arbetar med annan
 verksamhet, i fall där det kan uppstå en intressekonflikt mellan dessa
 verksamheter.
 (i)
 Kontroller för att upptäcka eventuella reverserade
 transaktioner efter det att ingångsinformationen har inlämnats.
 17. Rapportörer ska utförligt
 dokumentera följande:
 (a)
 Alla relevanta aspekter när det gäller
 rapporteringen av ingångsinformation.
 (b)
 Processen för att fastställa och godkänna
 ingångsinformation.
 (c)
 Namn på uppgiftslämnarna och deras ansvarsområden.
 (d)
 All kommunikation mellan uppgiftslämnarna och andra
 personer, däribland interna och externa handlare och mäklare, som rör fastställandet
 eller rapporteringen av ingångsinformation.
 (e)
 Uppgiftslämnarnas kontakter med administratören
 eller beräkningsombudet.
 (f)
 Eventuella frågor rörande ingångsinformationen och
 resultatet av dessa frågor.
 (g)
 Känslighetsrapporter för ränteswappar och andra derivat
 i handelslagret när det finns en betydande exponering mot referensräntor för
 lån mellan banker som ingår i ingångsinformationen.
 (h)
 Resultat av eventuella interna och externa
 revisioner.
 18. Dokumentationen ska sparas på
 ett medium som gör den lagrade informationen tillgänglig i framtiden och det
 ska finnas en dokumenterad verifieringskedja.
 19. Rapportörens funktion för
 regelefterlevnad ska regelbundet rapportera alla undersökningsresultat till
 ledningen, bl.a. om reverserade transaktioner.
 20. Ingångsinformationen och
 rutinerna ska regelbundet ses över internt.
 21. En extern revision av
 rapportörernas ingångsinformation, efterlevnad av uppförandekoden och av
 bestämmelserna i denna förordning ska genomföras första gången sex månader
 efter det att uppförandekoden infördes och därefter vartannat år.
 BILAGA III
 Råvaruindex
 Denna bilaga är tillämplig på ”råvaruindex”,
 vilket är ett referensvärde där den underliggande tillgången vid tillämpning av
 artikel 3.1 c är en råvara i den mening som avses i artikel 2.2 i kommissionens
 förordning (EG) nr 1287/2006[28].
 Metod
 1. Vid tillämpning av artiklarna
 8, 9 och 16 ska metoden och beskrivningen av metoden i
 referensvärdesdeklarationen omfatta följande:
 (a)
 Alla kriterier och förfaranden som används för att
 konstruera referensvärdet, inbegripet hur administratören använder
 ingångsinformationen, t.ex. den särskilda volymen, avslutade och rapporterade
 transaktioner, anbud, offerter och annan marknadsinformation i sin bedömning
 och/eller sina bedömningsperioder, varför en särskild referensenhet används,
 hur administratören samlar in sådan ingångsinformation, riktlinjer för
 bedömarnas skönsmässiga bedömningar och alla annan information, såsom
 antaganden, modeller och/eller extrapoleringar från insamlad information som
 beaktas i bedömningar.
 (b)
 Förfaranden och praxis som ska säkerställa att
 skönsmässiga bedömningar görs på ett enhetligt sätt.
 (c)
 Den relativa vikt som ska fästas vid varje
 kriterium som används i beräkningen av referensvärdet, i synnerhet typen av
 marknadsinformation som används och typen av kriterium som används för att
 vägleda bedömningen i syfte att säkra kvalitet och skydd mot otillbörlig
 påverkan i beräkningen av referensvärdet.
 (d)
 Kriterier som anger den minsta mängd
 transaktionsuppgifter som krävs för att beräkna ett visst referensvärde. Om
 ingen gräns anges ska det anges varför en minimigräns inte har fastställts,
 samt förfaranden om det inte finns några transaktionsuppgifter.
 (e)
 Kriterier för bedömningsperioder då de inlämnade
 uppgifterna understiger den rekommenderade minimigränsen för
 transaktionsuppgifter eller administratörens kvalitetsstandarder, inbegripet
 alternativa bedömningsmetoder såsom teoretiska skattningsmodeller.
 (f)
 Kriterier för att se till att ingångsinformation
 lämnas i rätt tid och för hur den ska lämnas: elektroniskt, per telefon eller
 på annat sätt.
 (g)
 Kriterier och rutiner för bedömningsperioder när en
 eller flera rapportörer lämnar marknadsinformation som utgör en betydande del
 av den samlade ingångsinformationen för det berörda referensvärdet. Administratören
 ska i sina kriterier och rutiner även fastställa vad som utgör en betydande del
 för beräkningen av varje referensvärde.
 (h)
 Kriterier enligt vilka transaktionsuppgifter kan
 exkluderas från beräkningen av referensvärdet.
 2. Administratören ska offentliggöra
 följande:
 (a)
 Skälen till varför en viss metod har valts,
 inbegripet eventuella prisjusteringsmetoder och en motivering till varför den
 tidsperiod under vilken ingångsinformation godtas är en tillförlitlig indikator
 för fysiska marknadsvärden.
 (b)
 Rutin för intern granskning och godkännande av en
 given metod, samt hur ofta denna granskning görs.
 (c)
 Rutin för extern granskning av en given metod,
 inbegripet rutiner för att få marknaden att godta metoden genom samråd med
 användare kring viktiga förändringar av processer för att beräkna
 referensvärden.
 Ändringar av metoden
 3. Administratörer ska i
 enlighet med artikel 7.1 e införa och offentliggöra för användarna tydliga
 rutiner för och skälen till alla planerade väsentliga ändringar av sina
 metoder. Rutinerna ska vara förenliga med administratörernas överordnade mål
 att garantera att deras referensvärdesberäkningar även i fortsättningen är
 skyddade mot otillbörlig påverkan och att genomföra förändringar som syftar
 till att en viss marknad ska fungera väl. Sådana rutiner ska föreskriva
 följande:
 (a)
 På förhand ge användarna en tydlig tidsram som ger
 dem tillräcklig möjlighet att analysera och lämna synpunkter på effekterna av
 sådana planerade ändringar, med beaktande av administratörens uppskattning av
 de allmänna omständigheterna.
 (b)
 Att användarnas synpunkter, och administratörens
 svar på dessa synpunkter, ska göras tillgängliga för alla marknadsaktörer efter
 ett visst samråd, utom när den som har lämnat synpunkterna har begärt
 sekretess.
 4. Administratörer ska
 regelbundet granska sina metoder för att se till att de ger en god bild av den
 fysiska marknad som bedömningen avser och ha en process för att beakta
 relevanta användares synpunkter.
 Referensvärdesberäkningarnas kvalitet och
 frihet från otillbörlig påverkan
 5. Administratörer ska i
 enlighet med artiklarna 8 och 9 göra följande:
 (a)
 Fastställa kriterier som definierar den fysiska
 råvara som metoden avser.
 (b)
 Prioritera ingångsinformation i följande ordning,
 där detta är förenligt med administratörens metoder:
 (1)
 Avslutade och rapporterade transaktioner.
 (2)
 Köp- och säljkurser.
 (3)
 Annan information.
 Om avslutade och rapporterade transaktioner inte
 prioriteras ska skälen förklaras i enlighet med punkt 6 b.
 (c)
 Använda tillräckliga mått som är avsedda att utgå
 från den marknadsinformationen som inlämnats och beaktats i en
 referensvärdesberäkning, som ska vara äkta, dvs. de parter som har lämnat
 marknadsinformationen har genomfört, eller är beredda att genomföra, sådana
 transaktioner som marknadsinformationen avser och avslutade transaktioner har
 genomförts på affärsmässig basis, varvid särskild uppmärksamhet ska ägnas
 transaktioner mellan närstående aktörer.
 (d)
 Fastställa och följa rutiner för att upptäcka
 avvikande eller misstänkta transaktionsuppgifter och för att dokumentera beslut
 om att exkludera transaktionsuppgifter från administratörens
 referensvärdesberäkning.
 (e)
 Uppmuntra rapportörer att lämna all
 marknadsinformation som uppfyller administratörens kriterier för den berörda
 beräkningen. Administratörer ska i den mån de kan och det är rimligt försöka se
 till att de uppgifter som lämnas är representativa för de transaktioner som
 rapportörerna faktiskt har avslutat, och
 (f)
 Tillämpa ett system med lämpliga åtgärder för att
 se till att rapportörer uppfyller administratörens krav på
 marknadsinformationens kvalitet och frihet från otillbörlig påverkan.
 6. Administratörer ska i samband
 med varje beräkning redogöra för och offentliggöra följande, i den mån det är
 möjligt utan att det påverkar det planerade offentliggörandet av
 referensvärdet:
 (a)
 En kortfattad förklaring som är tillräcklig för att
 göra det möjligt för en referensvärdesanvändare eller behörig myndighet att
 förstå hur beräkningen gjordes och som åtminstone anger storleken och
 likviditeten avseende den fysiska marknad som ska bedömas (t.ex. transaktionernas
 antal och volym), volymbredd och genomsnittsvolym, prisintervall och
 genomsnittspris, indikativa uppgifter om hur stor procentuell andel varje typ
 av marknadsinformation som ingår i beräkningen utgör. Villkor avseende
 prissättningsmetoden ska inkluderas, såsom ”transaktionsbaserad”,
 ”spread-baserad” eller ”interpolerad/extrapolerad”.
 (b)
 En kortfattad förklaring om i vilken mån, och på
 vilka grunder, bedömningar gjordes under beräkningen, t.ex. att uppgifter som i
 övrigt uppfyllde kraven för den relevanta beräkningsmetoden exkluderades, att
 priser baserades på spreadar eller interpolering/extrapolering, eller att anbud
 eller offerter som översteg de avslutade transaktionerna viktades.
 Rapporteringsprocessens frihet från
 otillbörlig påverkan
 7. Administratörer ska i
 enlighet med artikel 5 göra följande:
 (a)
 Fastställa kriterier för vem som får lämna
 marknadsinformation till administratören.
 (b)
 Ha rutiner för kvalitetskontroll i syfte att
 kontrollera identiteten hos rapportörer eller medarbetare hos rapportörer som
 rapporterar ingångsinformation och att dessa är behöriga att rapportera
 ingångsinformation för rapportörens räkning.
 (c)
 Fastställa kriterier för vilka medarbetare hos en
 rapportör som får lämna ingångsinformation till en administratör för
 rapportörens räkning. Uppmuntra rapportörer att skicka transaktionsuppgifter
 från back office-funktioner och försöka hitta uppgifter som styrker dessa från
 andra källor om transaktionsuppgifterna kommer direkt från en handlare.
 (d)
 Införa interna kontroller och skriftliga rutiner
 för att upptäcka kommunikation mellan rapportörer och beräkningsansvariga som
 syftar till att påverka en beräkning till förmån för en viss handelsposition
 (hos rapportören, dennes anställda eller en tredje part), som syftar till att
 få den beräkningsansvarige att bryta mot rapportörens regler eller riktlinjer
 eller att upptäcka rapportörer som lämnar avvikande eller misstänkta
 transaktionsuppgifter. Dessa rutiner ska omfatta bestämmelser enligt vilka
 administratören kan besluta om en mer långtgående utredning av rapportörens
 företag. Kontrollerna ska innefatta dubbelkontroller av marknadsindikatorer för
 att validera inlämnad information.
 Beräkningsansvariga
 8. Administratörer ska i
 enlighet med artikel 5 göra följande:
 (a)
 Anta och ha tydliga interna regler och riktlinjer
 för val av beräkningsansvariga, inbegripet minimikrav på utbildning,
 erfarenheter och kvalifikationer, samt en process för regelbunden översyn av
 deras kompetens.
 (b)
 Ha kontinuitets- och successionsplaner för sina
 beräkningsansvariga för att se till att beräkningarna görs på ett enhetligt
 sätt och av medarbetare som besitter relevanta kunskaper.
 (c)
 Införa interna kontrollrutiner för att säkra
 beräkningarnas frihet från otillbörlig påverkan och tillförlitlighet. Sådana
 interna kontroller och rutiner ska åtminstone förutsätta fortlöpande
 övervakning av beräkningsansvariga för att se till att metoden tillämpas på
 rätt sätt.
 Verifieringskedjor
 9. Administratörer ska i
 enlighet med artikel 5 ha regler och rutiner för samtidig dokumentation av
 relevant information, däribland följande:
 (a)
 All marknadsinformation.
 (b)
 Bedömningar som beräkningsansvariga gör i samband
 med beräkningen av varje referensvärde.
 (c)
 Om en viss transaktion som i övrigt uppfyllde den
 relevanta metodens krav har exkluderats från beräkningen, och skälen till
 detta.
 (d)
 Identiteten hos varje beräkningsansvarig och varje
 annan person som lämnat eller på annat sätt genererat någon av den information
 som avses i leden a, b eller c.
 10. Administratörer ska i enlighet
 med artikel 5 ha regler och rutiner för att se till att en verifieringskedja
 för relevant information sparas i minst fem år för att dokumentera hur
 beräkningarna görs.
 Intressekonflikter
 11. Administratörers policy och
 rutiner när det gäller intressekonflikter ska i enlighet med artikel 5 uppfylla
 följande krav:
 (a)
 Se till att beräkningarna av referensvärden inte
 påverkas av att det föreligger eller kan uppstå kommersiella eller personliga
 affärsförbindelser eller intressen mellan administratörer eller dem närstående
 företag, anställda, kunder, marknadsaktörer eller personer som har anknytning
 till dessa.
 (b)
 Se till att administratörens anställdas personliga
 intressen och affärskontakter inte tillåts skada administratörens funktion,
 t.ex. uppdrag utanför arbetsplatsen, resor och underhållning, gåvor och
 bjudningar som administratörens kunder eller andra aktörer på råvarumarknaden
 erbjuder.
 (c)
 När det gäller konstaterade konflikter se till att
 administratörens funktioner skiljs åt på lämpligt sätt när det gäller
 övervakning, ersättning, systemåtkomst och informationsflöden.
 (d)
 Skydda sekretessen hos information som rapporteras
 eller sammanställs av administratören, om inte annat följer av de krav på
 offentliggörande som administratören måste uppfylla.
 (e)
 Se till att administratörens chefer,
 beräkningsansvariga och övriga anställda inte kan påverka beräkningen av ett
 referensvärde genom att delta i anbud, offerter eller affärer, vare sig
 personligen eller för marknadsaktörers räkning.
 (f)
 Effektivt hantera konstaterade intressekonflikter
 som kan föreligga mellan deras konstruktion av referensvärden (inbegripet alla
 anställda som gör eller på annat sätt deltar i beräkningen av ett
 referensvärde) och deras övriga verksamhet.
 12. Administratörer ska se till
 att det finns rutiner och mekanismer inom deras övriga affärsverksamhet som
 minimerar risken att intressekonflikter kan påverka
 referensvärdesberäkningarnas frihet från otillbörlig påverkan.
 13. Administratörer ska se till
 att de har åtskilda rapporteringsvägar för sina chefer, beräkningsansvariga och
 övriga anställda och från chefer till den högsta ledningen och styrelsen för
 att säkerställa följande:
 (a)
 Att administratören på ett tillfredsställande sätt
 uppfyller förordningens krav.
 (b)
 Att det finns en tydlig definition av
 ansvarsområden och att det inte föreligger, eller upplevs föreligga, några
 motsättningar mellan dem.
 14. Administratörer ska informera
 användarna så snart de får kännedom om intressekonflikter som är en följd av
 deras ägarförhållanden.
 Klagomål
 15. Administratörer ska i enlighet
 med artikel 5 införa och offentliggöra skriftliga förfaranden för att ta emot,
 utreda och dokumentera klagomål som görs avseende en beräkningsprocess. Sådana
 klagomålssystem ska sörja för följande:
 (a)
 Administratörer ska ha ett system som beskrivs i en
 skriftlig policy för hantering av klagomål som gör att användare kan inkomma
 med klagomål om beräkningar av ett visst referensvärde är representativa för
 marknadsvärdet, om planerade ändringar av referensvärdesberäkningen, om metoden
 för att beräkna ett visst referensvärde och om andra beslut rörande
 referensvärdesberäkningen som konstruktören fattar.
 (b)
 Administratörer ska se till att deras skriftliga
 policy för hantering av klagomål bl.a. omfattar en process och en planerad
 tidsplan för hanteringen av klagomål.
 (c)
 Formella klagomål som riktas till en administratör
 och dennes anställda ska utredas av administratören på ett snabbt och rättvist
 sätt.
 (d)
 Utredningen ska inte göras av medarbetare som kan
 vara berörda av föremålet för klagomålet.
 (e)
 Administratörer ska ha som mål att genomföra
 utredningen omedelbart.
 (f)
 Administratörer ska skriftligen och inom rimlig tid
 informera klaganden och andra relevanta parter om resultatet av utredningen.
 (g)
 En oberoende tredje part som utses av
 administratören kan anlitas om klaganden är missnöjd med hur ett klagomål har
 hanterats av den relevanta administratören eller med administratörens beslut
 senast sex månader efter det att det ursprungliga klagomålet inkom.
 (h)
 Alla handlingar som rör ett klagomål, däribland
 uppgifter som lämnats in av klaganden samt handläggarnas egna register, ska sparas
 i minst fem år.
 16. Tvister om fastställda
 dagspriser som inte är formella klagomål ska lösas av administratören med hjälp
 av lämpliga standardförfaranden. Om ett klagomål leder till en prisförändring
 ska detta meddelas marknaden så fort som möjligt.
 FINANSIERINGSÖVERSIKT
 FÖR RÄTTSAKT
 GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET
 ELLER INITIATIVET
 Förslagets
 eller initiativets beteckning
 Europaparlamentets
 och rådets förordning om index som används som referensvärden för finansiella
 instrument och finansiella avtal
 Berörda
 politikområden i den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen[29]
 Inre marknaden
 – finansmarknader
 Typ av
 förslag eller initiativ
 X Ny åtgärd
 ̈
 Ny åtgärd som bygger på ett pilotprojekt eller en förberedande åtgärd[30]
 ̈
 Befintlig åtgärd vars genomförande förlängs i tiden
 ̈
 Tidigare åtgärd som omformas till eller ersätts av en ny
 Mål
 Fleråriga
 strategiska mål för kommissionen som förslaget eller initiativet är avsett att
 bidra till
 Stärka investerarnas förtroende. Minska risken för
 marknadsstörningar. Minska systemrisker.
 Specifika
 mål eller verksamheter inom den verksamhetsbaserade förvaltningen och
 budgeteringen som berörs
 Specifika
 mål:
 - Minska
 risken för manipulering av referensvärden
 - Se till att
 de referensvärden som används är väl underbyggda och representativa
 Berörda
 verksamheter enligt den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen
 De ovan
 angivna specifika målen förutsätter att följande operativa mål uppnås:
 - Begränsa
 incitament och möjligheter att manipulera referensvärden
 - Minimera
 utrymmet för skönsmässiga bedömningar - se till att referensvärden baseras på
 tillräcklig och representativ information
 - Se till att
 det finns en stabil styrning och kontroller för att hantera risker
 - Ökad öppenhet
 och insyn och användning av referensvärden när det är ändamålsenligt
 - Säkra en
 effektiv tillsyn
 Verkan eller
 resultat som förväntas
 Beskriv den verkan
 som förslaget eller initiativet förväntas få på de mottagare eller den del av
 befolkningen som berörs.
 Förslaget ska
 - reglera
 konstruktionen av referensvärden och lämnandet av ingångsinformation för
 konstruktionen av referensvärden,
 - se till att
 det finns en tillfredsställande styrning och kontroller i konstruktionen av
 referensvärden och att intressekonflikter undviks,
 - se till att
 de metoder och ingångsinformation som används för att konstruera referensvärden
 är väl underbyggda och tillförlitliga,
 - se till att
 det finns en tillfredsställande styrning och kontroller när det gäller
 rapporteringen av information till referensvärden och att intressekonflikter
 undviks,
 - se till att
 referensvärden konstrueras på ett transparent sätt,
 - se till att
 en lämplighetsprövning görs när referensvärden används för prissättningen av
 finansiella avtal med konsumenter.
 Indikatorer
 för bedömning av resultat eller verkan
 1. Minska risken för manipulering av referensvärden
 - Antal överträdelser av förordningen om
 marknadsmissbruk som rör referensvärden
 - Antal fall där beslut har fattas om påföljder och
 böter
 - Antal inspektioner på plats
 - Antal tillsynsåtgärder
 2. Se till att de referensvärden som används är väl
 underbyggda och representativa
 - Antal överträdelser av bestämmelserna
 - Antal fall där beslut har fattas om påföljder och
 böter
 - Antal inspektioner på plats
 - Antal tillsynsåtgärder
 - Antal civilrättsliga processer som användare av
 referensvärdet har inlett mot administratörer och rapportörer för underlåtenhet
 att följa denna förordning
 - Antal klagomål som kommissionen har mottagit från
 användare av referensvärden
 Motivering
 till förslaget eller initiativet
 Behov som
 ska tillgodoses på kort eller lång sikt
 Genom
 tillämpningen av förordningen i medlemsstaterna
 - kommer
 risken att referensvärden manipuleras att minska,
 - kommer det
 att säkerställas att de referensvärden som används är väl underbyggda och
 representativa.
 Mervärdet av
 en åtgärd på unionsnivå
 Referensvärden
 är gränsöverskridande vad gäller deras användning och konstruktion. Så länge
 det saknas ett regelverk på EU-nivå är enskilda länders agerande ineffektivt
 eftersom det inte finns någon skyldighet eller något incitament för
 medlemsstaterna att samarbeta med varandra och bristen på ett sådant samarbete
 lämnar utrymme för regelarbitrage. Genom att EU agerar säkerställs att frågan
 hanteras på ett enhetligt och samordnat sätt som minimerar den ineffektivitet
 som annars skulle uppstå på grund av skillnader i hantering samt risken för
 regelarbitrage.
 Erfarenheter
 från liknande försök eller åtgärder
 Referensvärden liknar kreditbetyg i den meningen att
 båda används som referenser för investeringar och finansiella avtal. I båda
 fallen har finanskrisen visat hur tvivel om huruvida de är rättvisande och fria
 från otillbörlig påverkan kan undergräva marknaderna och skada både den reala
 ekonomin och investerare. Detta förslag bygger på de erfarenheter som har
 gjorts när det gäller reglering av kreditvärderingsinstitut, särskilt vilka
 reglerings- och tillsynsstrukturer och krav på styrning som är mest effektiva.
 Förenlighet
 med andra finansieringsformer och eventuella synergieffekter
 Detta förslag leder till betydande synergieffekter
 tillsammans med förslaget till en förordning om marknadsmissbruk (i artiklarna
 2.3 d och 8.1 d) direktivet om straffrättsliga påföljder för marknadsmissbruk,
 vilka gör klart att all manipulering av referensvärden är en klar och tydlig
 överträdelse av lagen som kan leda till administrativa eller straffrättsliga
 påföljder. Även förordningen om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna
 för energi fastställer att det är olagligt att manipulera referensvärden som
 används för grossistenergiprodukter. Dessa rättsakter handlar om enskildas
 agerande när det gäller manipulering av referensvärden, medan detta förslag
 handlar om brister i regelverket för konstruktionen av referensvärden som gör
 det lättare att manipulera referensvärden.
 Användning av, och insyn i, referensvärden regleras
 genom direktivet om marknader för finansiella instrument och
 genomförandeförordningen till detta direktiv, direktivet om prospekt och
 genomförandeförordningen till detta direktiv, samt direktivet om företag för
 kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper och dessa rättsakter
 kompletterar därmed bestämmelserna i detta förslag
 Tid under
 vilken åtgärden kommer att pågå respektive påverka resursanvändningen
 ̈ Förslag eller initiativ som pågår under begränsad
 tid
 Förslaget eller initiativet ska gälla från
 [den DD/MM]ÅÅÅÅ till [den DD/MM]ÅÅÅÅ.
 Det påverkar resursanvändningen från ÅÅÅÅ till
 ÅÅÅÅ.
 Förslag eller initiativ som pågår under obegränsad
 tid
 Planerad
 metod för genomförandet[31]
 X Direkt centraliserad förvaltning som
 sköts av kommissionen
 X Indirekt centraliserad förvaltning
 genom delegering till
 genomförandeorgan
 X byråer/organ som inrättats av
 gemenskaperna[32]
 nationella offentligrättsliga organ eller
 organ som anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning
 personer som anförtrotts ansvaret för
 genomförandet av särskilda åtgärder som följer av avdelning V i fördraget om
 Europeiska unionen och som anges i den grundläggande rättsakten i den mening
 som avses i artikel 49 i budgetförordningen
 ̈ Delad förvaltning
 med medlemsstaterna
 ̈ Decentraliserad förvaltning med tredjeländer
 ̈ Gemensam förvaltning
 med internationella organisationer (ange vilka)
 Vid fler än en
 metod, ange kompletterande uppgifter under ”Anmärkningar”.
 Anmärkningar
 Kombination av direkt centraliserad förvaltning (GD Inre marknaden och
 tjänster) och indirekt centraliserad förvaltning genom delegering till ett
 organ som inrättats av gemenskaperna (Esma)
 FÖRVALTNING
 Bestämmelser
 om uppföljning och rapportering
 Ange intervall och
 andra villkor för sådana åtgärder:
 I artikel 81 i
 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 om inrättande av
 Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten fastställs att en utvärdering
 av erfarenheterna av myndighetens arbete ska göras vart tredje år fr.o.m.
 starten av dess verksamhet. Enligt artikel 35 i förordningen ska en rapport om
 tillämpningen av denna förordning sammanställas senast den 1 januari 2019.
 Administrations-
 och kontrollsystem
 Risker som
 identifierats:
 En
 konsekvensbedömning har gjorts av förslaget om reformering av systemet för
 finansiell tillsyn i EU som ska åtfölja förslagen till förordningar om
 inrättande av Europeiska bankmyndigheten, Europeiska försäkrings- och
 tjänstepensionsmyndigheten och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten
 (Esma).
 De ytterligare
 resurser för Esma som skulle bli följden av detta förslag är nödvändiga för att
 Esma ska kunna utöva sina befogenheter, i synnerhet följande:
 - Deltagande i
 tillsynskollegierna för kritiska referensvärden och upprättande av ett
 medlingssystem, inklusive bindande medling om viktiga frågor som anges i denna
 förordning, för att bidra till att uppnå samsyn mellan berörda myndigheter i
 händelse av oenighet i samband med denna förordning.
 - Samordning
 av utvecklingen av överenskommelser om samarbete med tredjeländer och utbytet
 mellan behöriga myndigheter av information som har lämnats av tredjeländer.
 - Fastställa
 riktlinjer för att främja konvergens och enhetlighet mellan olika sektorer när
 det gäller påföljdssystemen i samband med överträdelser av denna förordning
 - Upprätthålla
 en förteckning över administratörer som registrerats i enlighet med denna
 förordning och företag i tredjeländer som tillhandahåller referensvärden i
 unionen.
 - Ta emot
 anmälningar av att ett referensvärde används i finansiella instrument eller
 finansiella avtal inom unionen, föra register och se till att administratörerna
 har kännedom om denna användning.
 Det är inte
 möjligt att garantera att myndigheten kan fullgöra dessa funktioner på ett
 tidsmässigt lämpligt och effektivt sätt utan tillräckliga resurser.
 Planerade
 kontrollmetoder
 De lednings-
 och kontrollsystem som föreskrivs i Esmaförordningen ska även omfatta Esmas
 roll enligt detta förslag.
 Den slutliga
 uppsättningen indikatorer – för en bedömning av resultatet av det arbete som
 utförts av Esma – kommer att fastställas av kommissionen i samband med att den
 första begärda utvärderingen genomförs. För den slutliga utvärderingen kommer
 de kvantitativa indikatorerna att väga lika tungt som det kvalitativa underlag
 som samlas in under samråden. Utvärderingen ska upprepas vart tredje år.
 Beräknade
 kostnader för och fördelar med kontroller
 Kostnaderna beräknas i avsnitt 3. Nyttan är i
 huvudsak följande:
 - Minskad risk för manipulering, vilket leder till
 ökad stabilitet på marknaderna och stärker förtroendet för finansmarknaderna.
 - Mer tillförlitliga referensvärden, vilket bidrar
 till ökad rättvisa, frihet från otillbörlig påverkan och effektivitet på
 finansmarknaderna.
 - Se till att de referensvärden som används är väl
 underbyggda och representativa och därigenom ökat konsument- och
 investerarskydd.
 Detta förslag skulle följaktligen bidra till mer
 rättvisa marknader och till att konsumenter och investerare skyddas. Det är
 svårt att kvantifiera denna nytta. Med tanke på hur viktiga väl underbyggda och
 tillförlitliga referensvärden är globalt för att upprätthålla stabila marknader
 och återupprätta förtroendet för marknader är nyttan betydande i förhållande
 till kostnaderna.
 Andelen som inte uppfyller kraven beräknas vara
 begränsad, eftersom de regler som föreslås är tydliga och möjliga att
 kontrollera, och det föreslås incitament för att se till att de efterlevs.
 Åtgärder för
 att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter
 Beskriv förebyggande åtgärder (befintliga
 eller planerade)
 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr
 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för
 bedrägeribekämpning (Olaf) ska tillämpas fullt ut på Esma i syfte att bekämpa
 bedrägerier, korruption och andra rättsstridiga handlingar.
 Myndigheten ska ansluta sig till det
 interinstitutionella avtalet av den 25 maj 1999 mellan Europaparlamentet,
 Europeiska unionens råd och Europeiska gemenskapernas kommission om interna
 utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) och
 ska omedelbart anta lämpliga bestämmelser för all personal vid myndigheten.
 Finansieringsbeslut samt de avtal och genomförandeinstrument
 som blir en följd av dessa beslut ska innehålla en uttrycklig bestämmelse om
 att revisionsrätten och Olaf vid behov får genomföra kontroller på plats hos
 mottagarna av utbetalningar från myndigheten, samt hos de anställda som
 ansvarar för att fördela dessa utbetalningar.
 BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV
 FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET
 Berörda
 rubriker i den fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens
 utgiftsdel
 Befintliga budgetrubriker (även kallade
 ”budgetposter”)
 Redovisa enligt de berörda rubrikerna i
 budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda
 budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd
 Rubrik i den fleråriga budgetramen || Budgetrubrik || Utgiftstyp || Bidrag
 Antal [beskrivning] || Differentierade anslag || från Efta-länder[33] || från kandidat-länder[34] || från tredje-länder || enligt artikel 18.1 aa i budget-förordningen
 || 12.03.04 Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) || Differentierade anslag || JA || JA || NEJ || NEJ
 Detta lagstiftningsinitiativ kommer att påverka
 utgifterna på följande sätt:
 a) GD Inre marknaden och tjänster för utarbetande av delegerade akter, samt för utvärdering, övervakning
 av genomförandet och eventuell översyn av initiativet:
 1 AD-tjänsteman (heltid) och därmed
 sammanhängande kostnader, Uppskattade årliga kostnader på 0,142 miljoner euro
 per år.
 b) Esma
 i) Personalkostnader: Två tillfälligt anställda för deltagande och medling i
 tillsynskollegierna för kritiska referensvärden, teknisk rådgivning till
 kommissionen om genomförandet av denna förordning, samordning av utarbetandet
 av samarbetsavtal med tredjeländer, utarbetande av riktlinjer för att främja
 konvergens och sektorsövergripande konsekvens i sanktionssystemen och
 registrering av anmälningar om användning av referensvärden samt en förteckning
 över registrerade referensvärdesadministratörer.
 Den sammanlagda kostnaden för dessa båda
 tillfälligt anställda uppgår till 0,326 miljoner euro, varav kommissionen
 skulle stå för 40 % (0,130 miljoner euro) och medlemsstaterna för
 60 % (0,196 miljoner euro).
 Esmas personal förutses inte kunna minskas i
 framtiden (efter 2020), eftersom antalet referensvärden, inbegripet kritiska
 sådana, förmodligen inte kommer att sjunka utan snarare öka och Esma även
 fortsättningsvis kommer att behöva delta och medla i tillsynskollegierna för
 kritiska referensvärden och utföra andra relevanta uppgifter enligt ovan.
 ii) Operationella kostnader och
 infrastrukturkostnader En inledande engångskostnad på
 0,25 miljoner euro förutses för Esma, varav kommissionen skulle stå för
 40 % (0,1 miljoner euro) och medlemsstaterna för 60 % (0,15 miljoner
 euro). Denna utgift avser främst de it-system som Esma behöver för att uppfylla
 följande krav:
 - Upprätthålla en förteckning över
 administratörer som registrerats i enlighet med denna förordning och företag i
 tredjeländer som tillhandahåller referensvärden i unionen.
 - Ta emot anmälningar av att ett referensvärde
 används i finansiella instrument eller finansiella avtal inom unionen, föra
 register och se till att administratörerna har kännedom om denna användning.
 Esma ska dessutom lägga fram en rapport om
 tillämpningen av denna förordning senast den 1 januari 2018. Den totala kostnaden för denna rapport beräknas till 0,3 miljoner
 euro, varav kommissionen bör stå för 40 % (0,12 miljoner euro) och
 medlemsstaterna för 60 % (0,18 miljoner euro) under 2017.
 Beräknad
 inverkan på utgifterna
 De nya uppgifterna kommer att utföras med
 de personalresurser som finns tillgängliga inom det årliga budgetförfarandet,
 med beaktande av de begränsningar i fråga om budgetmedel som gäller för alla
 EU:s organ samt i linje med budgetplaneringen för organen. De resurser byrån behöver för sina nya uppgifter, och som anges i
 denna finansieringsöversikt, bör särskilt vara förenliga med den personal- och
 budgetplanering för Esma som ingår i det nyligen framlagda meddelandet till
 Europaparlamentet och rådet – Programmering av mänskliga och ekonomiska
 resurser för de decentraliserade byråerna 2014-2020' (COM(2013)519).
 Sammanfattning
 av den beräknade inverkan på utgifterna
 Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)
 Rubrik i den fleråriga budgetramen || Nummer 1A || Konkurrenskraft för tillväxt och sysselsättning
 GD: MARKT || || || År 2015[35] || År 2016 || År 2017 || År 2018 || År 2019 || År 2020 || TOTALT
  Driftsanslag || || || || || || ||
 12.03.04 - Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) || Åtaganden || 1. || 0,240 || 0,130 || 0,250 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 1,010
 Betalningar || 2. || 0,240 || 0,130 || 0,250 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 1,010
 Administrativa anslag som finansieras genom ramanslagen för vissa operativa program[36] || || || || || || ||
 Budgetrubrik (nr) || 12.03.04 || 3. || || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 TOTALA anslag för GD MARKT || Åtaganden || =1+1a +3 || 0,240 || 0,130 || 0,250 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 1,010
 Betalningar || =2+2a +3 || 0,240 || 0,130 || 0,250 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 1,010
  TOTALA driftsanslag || Åtaganden || 4. || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 ||
 Betalningar || 5. || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 ||
  TOTALA anslag av administrativ natur som finansieras genom ramanslagen för vissa operativa program || 6. || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 ||
 TOTALA anslag i RUBRIK nr 1 i den fleråriga budgetramen || Åtaganden || =4+ 6 || 0,240 || 0,130 || 0,250 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 1,010
 Betalningar || =5+ 6 || 0,240 || 0,130 || 0,250 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 1,010
 Rubrik i den fleråriga budgetramen || 5 || ”Administrativa utgifter”
 Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)
 || || || År 2015 || År 2016 || År 2017 || År 2018 || År 2019 || År 2020 || TOTALT
 GD: MARKT || ||
  Personalresurser (på GD Inre marknaden och tjänster) || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,792
  Övriga administrativa utgifter || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,060
 GD MARKT TOTALT || Anslag || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,852
 TOTALA anslag i RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || (summa åtaganden = summa betalningar) || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,852
 Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)
 || || || År 2015 || År 2016 || År 2017 || År 2018 || År 2019 || År 2020 || TOTALT
 TOTALA anslag i RUBRIKERNA 1 till 5 i den fleråriga budgetramen || Åtaganden || 0,382 || 0,272 || 0,392 || 0,272 || 0,272 || 0,272 || 1,862
 Betalningar || 0,382 || 0,272 || 0,392 || 0,272 || 0,272 || 0,272 || 1,862
 Beräknad
 inverkan på driftsanslagen
 ̈ Förslaget/initiativet kräver inte att driftsanslag tas i
 anspråk
 X Förslaget/initiativet kräver att
 driftsanslag tas i anspråk enligt följande:
 En stor del av kommissionens driftsanslag skulle avse ökningen av Esmas
 finansiering till följd av kraven i denna förordning. Framför allt kommer Esma
 att behöva ytterligare 2 personer (tillfälligt anställda) till en total kostnad
 av 0,326 miljoner euro per år, vilket skulle samfinansieras av
 kommissionen (0,130 miljoner euro) och medlemsstaterna
 (0,196 miljoner euro). Dessa personer skulle utföra följande verksamheter:
 Deltagande och medling i tillsynskollegierna för referensvärden.
 Teknisk rådgivning till kommissionen om genomförandet av denna
 förordning.
 Samordning av utarbetandet av samarbetsavtal med tredjeländer
 Utarbetande av riktlinjer för att främja konvergens och sektorsövergripande
 konsekvens i sanktionssystemen.
 Förande av register över anmälningar av referensvärdesanvändning och en
 förteckning över registrerade administratörer av referensvärden.
 En inledande operationell engångskostnad på 0,25 miljoner euro förutses
 dessutom för Esma, varav kommissionen skulle stå för 40 % (0,1 miljoner
 euro) och medlemsstaterna för 60 % (0,15 miljoner euro). Denna utgift
 avser främst de it-system som Esma behöver för att uppfylla följande krav:
 Upprätthålla en förteckning över administratörer som registrerats i
 enlighet med denna förordning och företag i tredjeländer som tillhandahåller
 referensvärden i unionen.
 Ta emot anmälningar av att ett referensvärde används i finansiella
 instrument eller finansiella avtal inom unionen och föra register.
 Detta initiativ kräver även att anslagen till Esma ökas under 2017 för
 att täcka kostnaderna för rapporten om tillämpningen av denna förordning, som
 ska läggas fram senast den 1 januari 2018. Den totala kostnaden för denna
 rapport beräknas till 0,3 miljoner euro (vilket ska anslås och överföras till
 Esma 2017), varav kommissionen bör stå för 40 % (0,12 miljoner euro) och
 medlemsstaterna för 60 % (0,18 miljoner euro) under 2017.
 Beräknad
 inverkan på anslagen av administrativ karaktär
 Sammanfattning
 ̈ Förslaget/initiativet kräver inte att administrativa anslag
 tas i anspråk
 X Förslaget/initiativet kräver att
 administrativa anslag tas i anspråk enligt följande:
 Miljoner euro
 (avrundat till tre decimaler)
 || År 2015[37] || År 2016 || År 2017 || År 2018 || År 2019 || År 2020 || TOTALT
 RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142. || 0,142 || 0,852
 Personalresurser || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,132 || 0,792
 Övriga administrativa utgifter || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,010 || 0,060
 Delsumma RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || 0,142 || 0,141 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,852
 TOTALT || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,142 || 0,852
 Personalbehoven ska täckas genom anslag inom
 generaldirektoratet som redan har avdelats för att förvalta åtgärden i fråga,
 eller genom en omfördelning av personal inom generaldirektoratet, om så krävs
 kompletterad med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande
 generaldirektoratet som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av
 anslag och med hänsyn tagen till begränsningar i fråga om budgetmedel.
 Antaganden:
 – utgående från en tjänsteman i lönegrad 1 AD på
 heltid för detta initiativ på GD MARKT (genomsnittlig kostnad 132 000 euro
 per år).
 – Genomsnittliga årliga lönekostnader för
 personal baserat på riktlinjer från GD BUDGET.
 – Kostnader för tjänsteresor på 10 000
 EUR årligen, beräknat på grundval av förslaget till 2012 års budget för
 tjänsteresor per person.
 Beräknat
 personalbehov
 ̈ Förslaget/initiativet kräver inte att personalresurser tas i
 anspråk
 X Förslaget/initiativet kräver 1
 kommissionstjänsteman i lönegrad AD på kommissionens huvudkontor (GD Inre
 marknaden och tjänster) enligt förklaringen nedan. Inre marknaden och tjänster
 motsvarar det politikområde eller den avdelning i budgeten som avses. 1
 kommissionstjänsteman i lönegrad AD ska finansieras genom omplacering.
 Beskrivning av uppgifter som ska utföras:
 antagande av delegerade akter med närmare bestämmelser, inbegripet delegerade
 akter med närmare beskrivning av olika referensvärdessektorer som tar hänsyn
 till marknadsutveckling och teknisk utveckling. Fastställande av vilka
 gränsöverskridande referensvärden som är av kritisk betydelse och närmare
 villkor för dessa.
 Uppgifterna ska anges i heltidsekvivalenter
 || År 2015 || År 2016 || År 2017 || Budgetår 2018 || Budgetår 2019 || Budgetår 2020
 ||  Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och tillfälligt anställda)
 XX 01 01 01 (vid huvudkontoret eller vid kommissionens kontor i medlemsstaterna) || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1
 XX 01 01 02 (vid delegationer) || || || || || ||
 XX 01 05 01 (indirekta forskningsåtgärder) || || || || || ||
 10 01 05 01 (direkta forskningsåtgärder) || || || || || ||
 ||  Extern personal (i heltidsekvivalenter)[38]
 XX 01 02 01 (kontraktsanställda, nationella experter och vikarier – totalt) || || || || || ||
 XX 01 02 02 (kontraktsanställda, lokalanställda, nationella experter, vikarier och unga experter vid delegationerna) || || || || || ||
 XX 01 04 yy[39] || - vid huvudkontoret || || || || || ||
 - vid delegationerna || || || || || ||
 XX 01 05 02 (kontraktsanställda, nationella experter och vikarier som arbetar med indirekta forskningsåtgärder) || || || || || ||
 10 01 05 02 (kontraktsanställda, nationella experter och vikarier som arbetar med direkta forskningsåtgärder) || || || || || ||
 Annan budgetrubrik (ange vilken) || || || || || ||
 TOTALT || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1
 Personalbehoven ska täckas med personal inom
 generaldirektoratet som redan har avdelats för att förvalta åtgärden i fråga,
 eller genom en omfördelning av personal inom generaldirektoratet, om så krävs
 kompletterad med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande
 generaldirektoratet som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av
 anslag och med hänsyn tagen till begränsningar i fråga om budgetmedel.
 Förenlighet
 med den gällande fleråriga budgetramen
 X förslaget/initiativet är förenligt med den
 nya fleråriga budgetramen
 ̈ Förslaget/initiativet kräver omfördelningar under den berörda
 rubriken i den fleråriga budgetramen
 Förklara i förekommande fall vilka ändringar i
 planeringen som krävs, och ange berörda budgetrubriker och belopp.
 Ej tillämpligt
 ̈ Förslaget/initiativet förutsätter att flexibilitetsmekanismen
 utnyttjas eller att den fleråriga budgetramen revideras.[40]
 Beskriv behovet av sådana åtgärder, och ange berörda
 rubriker i budgetramen, budgetrubriker i den årliga budgeten samt belopp.
 Ej tillämpligt
 Bidrag från
 tredje part
 ̈ Det ingår inga bidrag från tredje part i det aktuella
 förslaget eller initiativet
 X Förslaget eller initiativet kommer att
 medfinansieras enligt följande:
 Anslag i miljoner euro (avrundat till tre decimaler)
 || År 2015 || År 2016 || År 2017 || År 2018 || År 2019 || År 2020 || Totalt
 Ange vilken extern organisation eller annan källa som bidrar till finansieringen || Medlemsstater || Medlemsstater || Medlemsstater || Medlemsstater || Medlemsstater || Medlemsstater || Medlemsstater
 TOTALA anslag som tillförs genom samfinansiering || 0,361 || 0,196 || 0,376 || 0,196 || 0,196 || 0,196 || 1,521
 Bidragen från tredje part för 2015 avser medlemsstaternas samfinansiering av
 Esma. De finansierade kostnaderna avser i huvudsak
 a) Personalkostnader: Medlemsstaterna ska bidra med 60 % av finansieringen av de 2
 tillfälligt anställda som krävs på Esmas huvudkontor för genomförandet av
 kraven i denna förordning. Detta skulle innebära ett årligt bidrag från
 medlemsstaterna på 0,196 miljoner euro.
 b) Inledande driftskostnader: Medlemsstaterna skulle också behöva bidra med 60 % av det
 sammanlagda anslaget på 0,25 miljoner euro för inledande driftskostnader
 för Esma under 2015, dvs. sammanlagt 0,15 miljoner euro. Denna kostnad hänför
 sig huvudsakligen till de it-system som Esma behöver för att uppfylla kraven
 enligt denna förordning.
 c) Rapportering om genomförandet av
 direktivet Medlemsstaterna ska även bidra till
 finansieringen av rapporten om tillämpningen av denna förordning som Esma ska
 lägga fram senast den 1 januari 2018. Den totala kostnaden för denna rapport
 beräknas till 0,3 miljoner euro[41],
 varav medlemsstaterna bör stå för 60 % (0,18 miljoner euro) under 2017.
 Beräknad inverkan på inkomsterna
 X Förslaget/initiativet påverkar inte
 budgetens inkomstsida.
 ̈ Förslaget/initiativet påverkar inkomsterna på följande sätt:
 BILAGA
 till finansieringsöversikten för förslaget till en förordning om referensvärden
 (benchmarks) om Esmas beräknade kostnader enligt kraven i förslaget
 Kostnaderna för de uppgifter som Esma ska
 utföra har beräknats utifrån tre kostnadskategorier: personalkostnader,
 infrastrukturkostnader och rörelsekostnader som överensstämmer med indelningen
 i förslaget till Esmas allmänna budget.
 a) Personalkostnader: Behovet av ytterligare personal avspeglar Esmas nya uppgifter till
 följd av denna förordning. Dessa avser Esmas deltagande och medling i tillsynskollegier
 för kritiska referensvärden. Dessutom avser de tillhandahållandet av teknisk
 rådgivning till kommissionen om genomförandet av denna förordning, samordning
 av samarbetsavtal med tredjeländer, utarbetande av riktlinjer för att främja
 konvergens och sektorsövergripande konsekvens i sanktionssystemen och
 registrering av anmälningar om användning av referensvärden samt en förteckning
 över registrerade referensvärdesadministratörer.
 Enligt aktuella uppskattningar från
 kommissionens egna skattningar och Esma skattningar kommer dessa aktiviteter
 att kräva 2 tillfälligt anställda. Detta är utöver den personal som för
 närvarande arbetar med referensvärden vid Esma. Den årliga kostnaden för dessa
 ytterligare medarbetare inom Esma uppgår till 0,326 miljoner euro, varav
 kommissionen kommer att stå för 40 % (0,130 miljoner euro) och
 medlemsstaterna för 60 % (0,196 miljoner euro).
 b) Operationella kostnader och
 infrastrukturkostnader: En inledande operationell
 engångskostnad på 0,25 miljoner euro förutses dessutom för Esma, varav
 kommissionen skulle stå för 40 % (0,1 miljoner euro) och medlemsstaterna
 för 60 % (0,15 miljoner euro). Denna utgift avser främst de it-system som
 Esma behöver för att uppfylla följande krav:
 - Upprätthålla en förteckning över administratörer
 som registrerats i enlighet med denna förordning och företag i tredjeländer som
 tillhandahåller referensvärden i unionen.
 - Ta emot anmälningar av att ett referensvärde
 används i finansiella instrument eller finansiella avtal inom unionen, föra
 register och se till att administratörerna har kännedom om denna användning.
 Detta initiativ kräver även att anslagen
 till Esma ökas med 0,3 miljoner euro 2017 för att täcka kostnaderna för
 rapporten om tillämpningen av denna förordning, som ska läggas fram senast den
 1 januari 2018. Den totala kostnaden för denna rapport
 beräknas uppgå till 0,3 miljoner euro (vilka ska anslås och betalas ut 2017),
 varav kommissionen ska stå för 40 % (0,12 miljoner euro) och
 medlemsstaterna för 60 % (0,18 miljoner euro). Dessa kostnader har
 beräknats på grundval av de genomsnittliga produktionskostnaderna för liknande
 rapporter för DG MARKT, och en korrigering tillämpas för att återspegla
 effekten av inflationen.
 Förslaget påverkar INTE Esmas inkomster.
 Tabell 1 visar en närmare fördelning av de beräknade
 personalkostnaderna på olika kategorier.
 Övriga antaganden:
 – utgående från fördelningen av
 heltidsekvivalenter i 2012 budgetförslag förväntas de båda extra
 heltidsekvivalenterna utgöras av 2 tillfälligt anställda till en sammanlagd
 kostnad av 0,326 miljoner euro per år, som samfinansieras av kommissionen (0,130
 miljoner euro) och medlemsstaterna (0,196 miljoner euro) på årsbasis.
 – genomsnittliga årliga lönekostnader för
 olika kategorier av personal grundas på GD Budgets riktlinjer på 132 000 euro
 per år.
 – En viktningskoefficient för lönen för Paris
 på 1,161.
 – Kostnader för tjänsteresor på 10 000
 EUR årligen, beräknat på grundval av förslaget till 2012 års budget för
 tjänsteresor per person.
 Rekryteringskostnader (resor, hotell,
 läkarundersökningar, installationsbidrag och övriga bidrag, flyttersättning
 etc.) på 12 700 EUR. Uppskattningen baserad på förslaget till 2012 års budget
 för rekrytering per person.
 ESMAS PERSONALKOSTNADER || || || || Euro (miljoner, avrundat till tre decimaler) || ||
 Typ av kostnad || Nummer || Genom-snittl. kostn. || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTALT
 Rubrik 1: Personalutgifter || || || || || || || || ||
 för tillfälligt anställda || 2 || 0,153 || 0,306 || 0,306 || 0,306 || 0,306 || 0,306 || 0,306 || 1,836
 || || || || || || || || ||
 Utgifter i samband med rekrytering || || 0,025 || || || || || || 0,025
 || || || || || || || || ||
 Tjänsteresor || || || 0,020 || 0,020 || 0,020 || 0,020 || 0,020 || 0,020 || 0,120
 || || || || || || || || ||
 Totalt rubrik 1, Personalutgifter || || 0,351 || 0,326 || 0,326 || 0,326 || 0,326 || 0,326 || 1,981
 || || || || || || || || ||
 varav EU-bidrag (40 %) || || 0,140 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 0,130 || 0,790
 varav bidrag från medlemsstaterna (60 %) || || 0,211 || 0,196 || 0,196 || 0,196 || 0,196 || 0,196 || 1,191
 [1] KOM(2011) 651 slutlig 2011/0295 (COD)
 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0651:FIN:SV:PDF
 [2] Bryssel, 20.10.2011 KOM(2011) 654 slutlig 2011/0297
 (COD) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0654:FIN:SV:PDF
 [3] Förordningen om integritet och öppenhet på
 grossistmarknaderna för energi:
 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:326:0001:01:SV:HTML
 [4] Artikel 40.1 i direktivet om marknader för finansiella
 instrument: http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid_en.htm
 [5] Artikel 37.1 b i förordning (EG) nr 1287/2006
 (genomförandeförordning för MiFID-regelverket)
 http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid2_en.htm
 [6] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0652:FIN:SV:PDF.
 [7] Direktiv 2003/71/EG och förordning (EG) nr 809/2004,
 bilaga XII. punkt 4.2.2.
 [8] Artikel 53 i direktivet om företag för kollektiva
 investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (2009/65/EG).
 [9] http://www.esma.europa.eu/consultation/Consultation-Principles-Benchmarks-Setting-Processes-EU
 [10] http://www.esma.europa.eu/system/files/2013-150.pdf
 [11] [
 xxx]
 [12] EUT
 L 145, 30.4.2004, s. 1.
 [13] EUT
 L 345, 31.12.2003, s. 64.
 [14] EUT
 L 302, 17.11.2009, s. 32.
 [15] EUT
 L 326, 8.12.2011, s. 1.
 [16] EUT
 L 281, 23.11.1995, s. 31.
 [17] EUT
 L 8, 12.1.2001, s. 1.
 [18] EUT
 L 55, 28.2.2011, s. 13.
 [19] EUT
 L 211, 14.8.2009, s. 55.
 [20] EUT
 L 9, 14.8.2009, s. 112.
 [21] EUT
 L 176, 27.6.2013, s. 338.
 [22] EUT
 L 335, 17.12.2009, s. 1.
 [23] EUT
 L 300, 17.11.2009, s. 32.
 [24] EUT
 L 174, 1.7.2011, s. 1.
 [25] EUT
 L 174, 1.7.2011, s. 1.
 [26] EUT L 133, 22.5.2008, s. 66.
 [27] EUT
 L 241, 2.9.2006, s. 1.
 [28] EUT L 241, 2.9.2006, s. 1.
 [29] Verksamhetsbaserad förvaltning Activity-Based Management –
 ABB: med de interna förkortningarna ABM respektive ABB.
 [30] I den mening som avses i artikel 49.6 a och b i
 budgetförordningen.
 [31] Närmare förklaringar av de olika metoderna för
 genomförande med hänvisningar till respektive bestämmelser i budgetförordningen
 återfinns på BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
 [32] Organ som avses i artikel 185 i budgetförordningen.
 [33] Efta: Europeiska frihandelssammanslutningen.
 [34] Kandidatländer och i förekommande fall potentiella
 kandidatländer i västra Balkan.
 [35] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska
 börja genomföras.
 [36] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för
 genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare
 s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder.
 [37]
 [38] CA= kontraktsanställda LA = lokala aktörer SNE =
 utstationerade nationella experter INT= Tillfälligt anställda, JED = ”Jeune
 Expert en Délégation” (unga delegerade experter).
 [39] Särskilt tak för finansiering av extern personal genom
 driftsanslag (tidigare s.k. BA-poster).
 [40] Se punkterna 19 och 24 i det interinstitutionella avtalet.
 [41] Dessa kostnader har beräknats på grundval av de
 genomsnittliga produktionskostnaderna för liknande rapporter från GD MARKT och
 en korrigering tillämpas för att återspegla effekten av inflationen.