type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52009PC0459
 Návrh nařízení Rady o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu /* KOM/2009/0459 konecném znení - CNS 2009/0128 */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 11.9.2009KOM(2009) 459 v konečném znění2009/0128 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Souvislosti návrhu- Odůvodnění a cíle návrhuCílem tohoto navrhovaného nařízení je stanovit postupy týkající se ověřování pravosti euromincí a manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu.Nařízení rady (ES) č. 1338/2001 stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání[1]. Mimo jiné stanoví také povinnost úvěrových institucí a řady dalších organizací, jako jsou přepravci hotovosti, zajistit, že všechny jimi přijaté eurobankovky a mince, které hodlají vrátit do oběhu, projdou kontrolou pravosti a že padělky budou rozpoznány.Až do nynějška vycházelo ověřování pravosti euromincí z postupů uvedených v doporučení Komise ze dne 27. května 2005 o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu[2]. Navrhované nařízení představuje právně závazný nástroj, jenž je nyní nutný pro zavedení společné metody ověřování pravosti euromincí, kterou budou používat dotčené instituce a nezbytných kontrol prováděných členskými státy.- Obecné souvislostii) Ověřování pravosti euromincíPadělání euromincí znamená významnou hrozbu, zvláště u mincí nejvyšší nominální hodnoty. V zájmu lepšího zabezpečení euromincí pro uživatele je třeba mince v oběhu pravidelně kontrolovat z hlediska jejich pravosti s cílem odhalovat padělky a stahovat je z oběhu. Povinnost v tomto smyslu byla výslovně zavedená pozměněním nařízení Rady č. 1338/2001 ze dne 18. prosince 2008. Vzhledem k tomu, že postupy ověřování pravosti v souladu s doporučením Komise ze dne 27. května 2005 převzal velký počet členských států, účinné metody odhalování padělků nakonec byly v obecnější rovině převzaty.Mezi členskými státy však přetrvávají rozdíly v úrovni provádění metod ověřování pravosti mincí. Absence povinného společného rámce pro ověřování pravosti mincí může v některých členských státech představovat překážku pro to, aby dotčené instituce aktivně vyhledávaly padělky; to potom vytváří v rámci celé EU rozdíly v míře ochrany měny. V těchto souvislostech usiluje stávající návrh o to, aby byly v celé eurozóně účinně prováděny společné postupy ověřování pravosti euromincí v oběhu a zaváděny kontrolní mechanismy těchto postupů ze strany úřadů.ii) Euromince nezpůsobilé k oběhuV průběhu ověřování pravosti by se měly propustit zpět do oběhu pouze pravé euromince. Všechny ostatní předměty by se tudíž měly odmítnout, včetně zejména padělků a pravých mincí, které už k oběhu nejsou způsobilé. Je proto vhodné upravit i manipulaci s takovými nezpůsobilými euromincemi. Euromince se mohou stát nezpůsobilými k oběhu v důsledku jejich dlouhého používání, nehody nebo poškození. Oběh těchto mincí ztěžuje jejich používání, zvláště v automatech na mince, a to může u uživatelů vyvolat nejasnosti ohledně pravosti takových mincí. Tyto nezpůsobilé mince musí být proto z oběhu staženy. Na stažení těchto mincí z oběhu se tudíž pohlíží jako na součást postupu, jehož cílem je ochrana euromincí proti podvodům a padělání.Potřeba společných pravidel manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu vyplývá také z rozličného zacházení s těmito mincemi v členských státech, které vede k deformačním účinkům. Navzdory provádění příslušných ustanovení z výše zmíněného doporučení Komise jsou totiž pravidla a podmínky v členských státech různé a v některých případech nejsou žádné. Nakonec je nutno také zajistit zničení mincí nezpůsobilých k oběhu, aby se nemohly stát předmětem podvodu.2. Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadůPotřeba takových závazných společných pravidel týkajících se ověřování pravosti euromincí a euromincí nezpůsobilých k oběhu byla zdůrazněna v souvislosti s hodnocením výše uvedeného doporučení Komise provedeného v souladu s jeho článkem 12. Hodnocení probíhalo ve spolupráci s členskými státy, které vyjádřily širokou podporu nyní navrhovaných ustanovení. Za účelem hodnocení bylo organizováno mnoho pracovních seminářů a porad, též za účasti zástupců soukromého sektoru.Navrhovaná opatření jsou konstruována tak, aby nevedla k narušení činnosti.dotčených institucí. Konkrétně se navrhuje, aby ověřování pravosti euromincí bylo prováděno buď s pomocí strojů pro třídění mincí nebo vyškoleného personálu. Bylo shledáno, že hlavní dotčení aktéři, jmenovitě společnosti provozující přepravu hotovosti, jsou již vybaveny výkonnými stroji, které jsou nastaveny na rozpoznávání padělků nebo je tak lze nastavit. V těch případech, kdy instituce využívají metody manuálního ověřování pravosti, absolvoval příslušný personál (pokladní) obvykle příslušné školení.V důsledku využití procesů a techniky na třídění mincí lze ověřování pravosti euromincí realizovat bez narušení hotovostního cyklu a bez potřeby výraznějších investic.3. Právní stránka návrhu- Shrnutí navrhovaných opatřeníNavrhované postupy vycházejí ze zvyklostí stanovených v doporučení Komise ze dne 27. května 2005 o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu[3], při zohlednění hodnocení jeho působení.Navrhované nařízení obsahuje ustanovení týkající se:i) Ověřování pravosti euromincíDotčené instituce musí zajistit ověřování pravosti s pomocí strojů pro třídění mincí, které dokáží rozpoznat padělky, nebo manuálně s pomocí vyškoleného personálu. Nastavení strojů pro třídění mincí je třeba upravit na základě detekční zkoušky, jejíž podrobnosti definuje Evropské technické a vědecké středisko (ETVS). Možnosti zkoušení těchto strojů budou k dispozici v národních mincovních analytických střediscích a v ETVS a Komise zveřejní seznam strojů, které tuto zkoušku úspěšně absolvovaly. Členské státy odpovídají za dohled nad fungováním systému ověřování pravosti euromincí.ii) Manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhuČlenské státy stáhnou z oběhu nejen padělky, nýbrž i pravé euromince, které již nejsou způsobilé k oběhu. Refundaci vyplatí za ty mince, které se staly nezpůsobilými z důvodu dlouhého oběhu nebo nehody, avšak refundaci odmítnou za mince, které se staly nezpůsobilými následkem manipulace s nimi. Určené útvary v členských státech uloží 5% poplatek z hodnoty odevzdaných nezpůsobilých mincí, ale mají možnost nabídnout široce pojaté výjimky subjektům, které s orgány státu úzce spolupracují na čištění trhu od padělků a nezpůsobilých mincí. Pro stahované mince se vyžadují zvláštní obaly a členské státy zničí nezpůsobilé mince stažené z oběhu.Je upraveno podávání zpráv a komunikace s cílem poskytovat členským státům celkový obrázek o příslušné činnosti.Navrhované postupy týkající se euromincí doplňují postupy, které navrhla Evropská centrální banka pro rozpoznávání padělků eurobankovek a jejich třídění podle způsobilosti.Navrhovaná ustanovení jsou určena členským státům, které používají euro jako svou jednotnou měnu. Je to proto, že méně komplexní metody ověřování euromincí jsou již zavedeny pro členské státy mimo eurozónu v pozměněném nařízení č. 1338/2001.- Právní základPrávním základem je čl. 123 odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství a zejména jeho třetí věta.- Zásada subsidiarityZatímco podle čl. 106 odst. 2 SES zodpovědnost za emisi mincí nesou členské státy, společně použitelná opatření v členských státech, které používají euro jako svou jednotnou měnu, jsou přijímána na úrovni Společenství, obvykle Radou. Taková opatření se týkají buď sladění nominálních hodnot a technických specifikací na základě čl. 106 odst. 2, nebo nejčastěji ochrany eura na základě čl. 123 odst. 4 třetí věta. Zvláště pokud jde o padělání euromincí, potřeba opatření na úrovni Společenství vedla k přijetí rozhodnutí Rady 2003/861/EC[4], kterým členské státy svěřily Komisi koordinaci činnosti příslušných technických orgánů s cílem ochránit euromince proti padělání.Pokud jde o specifickou otázku ověřování pravosti euromincí, opatření na úrovni EU bylo iniciováno doporučením Komise ze dne 27. května 2005. Na základě tohoto doporučení přijaly některé členské státy zvláštní právní předpisy, avšak většina členských států provádí jeho ustanovení na základě obecných vnitrostátních pravidel. Po přijetí výslovného požadavku na ověřování pravosti mincí v nařízení (ES) č. 1338/2001 je jasné, že je nutný jednotný postup ověřování pravosti euromincí. Vyžaduje si to zavést postupy na úrovni EU[5].- Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality. Ustanovení v tomto návrhu nepřekračují rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů v podobě ochrany euromincí proti padělání a manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu. Navrhovaná opatření jsou navíc konstruována tak, aby nenarušila činnost dotčených institucí.- Volba nástrojůZvolený nástroj (nařízení) je nejvhodnějším k zajištění toho, aby euromince využívaly stejnou úroveň ochrany proti padělání v celé Unii. Je to proto, neboť navrhovaná metodika je velmi specifická a musí být přímo uplatnitelná, jelikož v jednotlivých členských státech nevede k žádným rozdílům.4. Rozpočtové důsledkyNávrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.2009/0128 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 4 třetí větu této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[6],s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky[7],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[8],vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání[9] vyžaduje, aby úvěrové instituce a v rámci své činnosti provádění plateb ostatní poskytovatelé platebních služeb, jakož i jakýkoli jiný hospodářský subjekt, který se podílí na zpracovávání a veřejné distribuci bankovek a mincí, zajistily, že všechny jimi přijaté eurobankovky a mince, které hodlají vrátit do oběhu, projdou kontrolou pravosti a že padělky budou rozpoznány.(2) Doporučení Komise 2005/504/ES ze dne 27. května 2005 o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu[10] stanoví zvyklosti ohledně ověřování pravosti euromincí a manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu. Absence povinného společného rámce ověřování pravosti má však za následek různé zvyklosti v jednotlivých členských státech, a nemůže tudíž zajistit jednotnou ochranu měny v celém Společenství.(3) V zájmu dosažení účinného a jednotného ověřování pravosti euromincí v celé eurozóně je tedy nutné zavést závazná pravidla provádění společných postupů ověřování pravosti euromincí v oběhu a kontrolních mechanismů těchto postupů ze strany vnitrostátních orgánů.(4) V průběhu ověřování pravosti jsou zjištěny také pravé euromince, které již nejsou způsobilé k oběhu. Oběh těchto mincí ztěžuje jejich používání, zvláště v automatech na mince, a to může u uživatelů vyvolat nejasnosti ohledně pravosti takových mincí. Tyto nezpůsobilé mince by se měly z oběhu stáhnout. Proto členské státy nezbytně potřebují závazná pravidla pro manipulaci s nezpůsobilými pravými euromincemi a jejich refundaci.(5) V zájmu dosažení nezbytné koordinace při provádění postupů ověřování pravosti by mělo Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) zřízené rozhodnutím Komise 2005/37/ES ze dne 29. října 2004[11] dále určit podrobné požadavky na zkoušení ověřování pravosti mincí a specifikace kontroly nezpůsobilých euromincí.(6) Jelikož cíle v podobě účinného a jednotného ověřování pravosti euromincí v celé eurozóně nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států kvůli rozdílům v národních zvyklostech, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy. Podle zásady proporcionality stanovené ve stejném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Kapitola I: Předmět a definiceČlánek 1PředmětToto nařízení stanoví postupy nezbytné pro ověřování pravosti euromincí a pro manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu.Článek 2DefinicePro účely tohoto nařízení se:1. „ověřováním euromincí“ rozumí proces ověřování, zda jsou euromince pravé a způsobilé k oběhu;2. „euromincemi nezpůsobilými k oběhu“ rozumí pravé euromince odmítnuté během procesu ověřování pravosti nebo jejichž vzhled byl značně pozměněn;3. „určeným národním orgánem“ rozumí národní mincovní analytické středisko (NMAS) nebo orgán určený dotyčným členským státem;4. „institucemi“ rozumí instituce uvedené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1338/2001;Kapitola II: Ověřování pravosti euromincíČlánek 3Ověřování pravosti euromincí1. Instituce zajistí, že jimi přijaté euromince, které hodlají vrátit do oběhu, projdou ověřováním pravosti. Tuto povinnost splní5. hlavně s pomocí strojů pro třídění mincí zařazených do seznamu strojů pro třídění mincí uvedeného v čl. 5 odst. 3 nebo6. s pomocí školeného personálu.2. Po provedení postupu ověřování pravosti jsou všechny padělané euromince a euromince nezpůsobilé k oběhu zaslány určeným národním orgánům. Pokud jde o euromince nezpůsobilé k oběhu, použijí se ustanovení kapitoly III.3. Padělané euromince předané příslušným národním orgánům v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 1338/2001 nepodléhají manipulačním ani jiným poplatkům.Článek 4Požadované zkoušky1. Instituce si nechají stroje pro třídění mincí odzkoušet určenými národními orgány nebo Evropským technickým a vědeckým střediskem (ETVS) detekční zkouškou. Účelem této zkoušky je zajistit, aby stroj pro třídění mincí dokázal odmítat známé typy padělaných mincí a všechny další mincím podobné předměty, které nesplňují kritéria pravých euromincí.2. ETVS vymezí technické specifikace detekční zkoušky a příslušné prahové hodnoty akceptace pravých mincí.Článek 5Nastavení strojů pro třídění mincí1. Aby se výrobcům strojů pro třídění mincí umožnilo získat ukazatele nutné pro nastavení jejich strojů za účelem rozpoznání padělaných euromincí, lze zkoušení podle článku 4 uskutečnit v národních mincovních analytických střediscích, ETVS nebo po oboustranné dohodě v zařízeních výrobce.2. Po úspěšném odzkoušení stroje pro třídění mincí je vydán souhrnný zkušební protokol pro výrobce stroje s kopií pro ETVS.3. Komise na svých internetových stránkách zveřejní souhrnný seznam všech strojů pro třídění mincí, k nimž obdržela kladný a platný zkušební protokol nebo takový protokol zpracovalo ETVS.Článek 6Kontrola a audit ze strany členských států1. Členské státy zavedou kontroly nutné k zajištění toho, aby instituce plnily povinnosti v souvislosti s ověřováním pravosti.2. Členské státy provádějí jednou ročně kontroly na místě v institucích s cílem prověřit správné fungování reprezentativního počtu strojů pro třídění mincí formou detekčních zkoušek. Členské státy se případně ujistí, že personál, který má kontrolovat pravost euromincí, byl řádně proškolen v manuálním ověřování pravosti.3. V každém členském státě se každý rok prověří takový počet strojů, aby objem euromincí zpracovaných těmito stroji v daném roce představoval nejméně třetinu celkového kumulovaného čistého objemu mincí vydaných daným členským státem od zavedení euromincí do konce předchozího roku. Počet strojů k prověření se vypočítá z objemu třech nejvyšších nominálních hodnot euromincí určených k oběhu.4. V rámci těchto každoročních kontrol sledují členské státy také schopnost institucí ověřit pravost euromincí na základě7. existence písemné koncepce a organizace rozpoznávání padělků;8. vyčleněných vhodných lidských zdrojů;9. existence písemného plánu údržby za účelem udržování přiměřené úrovně výkonnosti strojů; a10. existence písemných postupů předávání padělků a dalších euromincím podobných předmětů a mincí nezpůsobilých k oběhu určeným národním orgánům.Kapitola III: Manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhuČlánek 7Stahování euromincí nezpůsobilých k oběhu a jejich refundace1. Členské státy stahují z oběhu euromince nezpůsobilé k oběhu.2. Členské státy refundují nebo nahrazují euromince, jež se staly nezpůsobilými k oběhu v důsledku dlouhého oběhu nebo nehody. Členské státy mohou odmítnout refundaci euromincí nezpůsobilých k oběhu, jež byly pozměněny buď záměrně nebo procesem, u něhož lze rozumně předpokládat účinek jejich pozměnění, aniž by tím byla dotčena refundace mincí posbíraných za účelem charity, například „mincí z fontán“.3. Členské státy zajistí zničení stažených euromincí nezpůsobilých k oběhu jejich fyzickou a trvalou deformací, aby nemohly být vráceny do oběhu ani odevzdány k refundaci.Článek 8Manipulační poplatky1. Z refundované částky nebo z náhrady za euromince nezpůsobilé k oběhu se srazí manipulační poplatek ve výši 5 % z nominální hodnoty odevzdaných euromincí. V případě kontroly celého pytle nebo bedny podle článku 10 se manipulační poplatek navýší o dalších 15 % nominální hodnoty odevzdaných euromincí.2. Členské státy mohou stanovit obecné osvobození od manipulačních poplatků v případech, kdy odevzdávající právnické nebo fyzické osoby úzce a pravidelně spolupracují s určenými národními orgány na stahování padělaných a nezpůsobilých euromincí z oběhu.3. Náklady na přepravu a přidružené náklady ponese odevzdávající právnická nebo fyzická osoba.4. Aniž by bylo dotčeno osvobození uvedené v druhém odstavci, od manipulačního poplatku může být každý rok osvobozen maximálně jeden kilogram každé nominální hodnoty nezpůsobilých euromincí na jednu odevzdávající právnickou nebo fyzickou osobu.Článek 9Balení euromincí nezpůsobilých k oběhu1. Odevzdávající právnická nebo fyzická osoba roztřídí euromince odevzdávané k refundaci nebo náhradě podle nominální hodnoty do jednotných pytlů nebo beden takto:11. pytle nebo bedny obsahují:12. 500 kusů mincí v nominální hodnotě 2 EUR a 500 kusů mincí v hodnotě 1 EUR,13. 1 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,50 EUR, 1 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,20 EUR a 1 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,10 EUR,14. 2 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,05 EUR, 2 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,02 EUR a 2 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,01 EUR.15. u menšího množství 100 mincí každé nominální hodnoty;16. každý pytel nebo bedna ponese označení odevzdávajícího subjektu, údaj o obsažené celkové hodnotě a nominální hodnotě mincí, hmotnost, datum zabalení a číslo pytle/bedny; odevzdávající subjekt poskytne seznam s přehledem odevzdávaných pytlů/beden;17. v případě, že je celkové množství euromincí nezpůsobilých k oběhu menší než množství požadované v bodě a), roztřídí se tyto euromince podle nominální hodnoty a lze je odevzdat v nestandardním obalu.2. Odchylně od odstavce 1 si členské státy mohou ve svých vnitrostátních právních předpisech zachovat jiné požadavky na balení, až toto nařízení vstoupí v platnost.Článek 10Kontroly euromincí nezpůsobilých k oběhu1. Členské státy zkontrolují u odevzdaných euromincí nezpůsobilých k oběhu:18. uvedené množství se ověří vážením každého pytle nebo bedny;19. pravost a vizuální vzhled se zkontroluje na vzorku nejméně 10 % odevzdaných mincí.2. V případě zjištění nesrovnalostí nebo odchylek od ustanovení článku 9 se po těchto kontrolách zkontroluje celý pytel nebo bedna.Článek 11Tok informací a komunikaceČlenské státy zajistí, aby informace o orgánech určených k refundaci nebo nahrazení a o konkrétních postupech, jako jsou požadavky na balení a poplatky, byly k dispozici na příslušných internetových stránkách a v příslušných publikacích.Kapitola IV: Závěrečná ustanoveníČlánek 12Podávání zpráv a komunikace1. Členské státy podávají každý rok Komisi zprávy o své činnosti v oblasti ověřování pravosti euromincí. Poskytované informace musí obsahovat počet kontrol provedených podle čl. 6 odst. 2 a údaje o odzkoušených třídících strojích, o výsledcích zkoušek, o množství mincí zpracovaných těmito institucemi, o počtu podezřelých analyzovaných euromincí a o počtu refundovaných euromincí nezpůsobilých k oběhu.2. Komise podává hlášení Hospodářskému a finančnímu výboru o vývoji v oblasti ověřování pravosti euromincí a o euromincích nezpůsobilých k oběhu.Článek 13PoužitelnostToto nařízení se použije v zúčastněných členských státech vyjmenovaných v příloze nařízení (ES) č. 974/1998.Článek 14Vstup v platnostToto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Použije se ode dne 1. ledna 2012.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.V Bruselu dne .Za Radupředseda / předsedkyně [1] Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 44/2009 (Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 1).[2] Úř. věst. L 184, 15.7.2005, s. 60.[3] Úř. věst. L 184, 15.7.2005, s. 60.[4] Rozhodnutí Rady ze dne 8. prosince 2003 o analýze a spolupráci s ohledem na padělané euromince Úř. věst. L 325, 12.12.2003, s. 44.[5] Vnitrostátní ustanovení týkající se ověřování pravosti euromincí jsou v souladu s navrhovanými společnými pravidly, jelikož oboje vychází z doporučení Komise ze dne 27. května 2005.[6] Úř. věst. C , s.[7] Úř. věst. C , s.[8] Úř. věst. C , s.[9] Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 44/2009 (Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 1).[10] Úř. věst. L 184, 15.7.2005, s. 60.[11] Úř. věst. L 19, 21.1.2005, s. 73.


type: other

text:
Kawża C-399/15 P: Digriet tal-Qorti tal-Ġustizzja (Id-Disa’ Awla) tat-12 ta’ Lulju 2016 – Vichy Catalán, SA vs L-Uffiċċju tal-Proprjetà Intellettwali tal-Unjoni Ewropea, Hijos de Rivera, SA (Appell — Trade mark tal-Unjoni Ewropea — Terminu għall-preżentata ta’ appell — Każ fortuwitu — Artikolu 181 tar-Regoli tal-Proċedura tal-Qorti tal-Ġustizzja — Inammissibbiltà manifesta) - EU Law and Publications
 Il-liġi tal-UE Kawża C-399/15 P: Digriet tal-Qorti tal-Ġustizzja (Id-Disa’ Awla) tat-12 ta’ Lulju 2016 – Vichy Catalán, SA vs L-Uffiċċju tal-Proprjetà Intellettwali tal-Unjoni Ewropea, Hijos de Rivera, SA (Appell — Trade mark tal-Unjoni Ewropea — Terminu għall-preżentata ta’ appell — Każ fortuwitu — Artikolu 181 tar-Regoli tal-Proċedura tal-Qorti tal-Ġustizzja — Inammissibbiltà manifesta)
 dritt dwar il-marki kummerċjali, ilma minerali, marka kummerċjali Ewropea, marka kummerċjali reġistrata
 : ORD-C-0399-2015
 : 62015CB0399
 : JOC_2016_343_R_0018
 Kawża C-237/14: Digriet tal-Qorti tal-Ġustizzja (Is-Sitt Awla) tas-6 ta’ Settembru 2016 – Lidl Stiftung & Co. KG vs L-Uffiċċju tal-Proprjetà Intellettwali tal-Unjoni Ewropea (Appell — Trade mark...
 5.12.2016 MT
 Ippubblikat: 2016-09-06
 Il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea,il-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea
 dritt dwar il-marki kummerċjali, marka kummerċjali Ewropea, marka kummerċjali reġistrata, supermarket
 Kawża C-575/15 P: Digriet tal-Qorti tal-Ġustizzja (Is-Sitt Awla) tas-26 ta’ Ottubru 2016 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) vs L-Uffiċċju tal-Proprjetà Intellettwali tal-Unjoni Ewropea (EUIPO)...
 27.2.2017 MT
 Ippubblikat: 2016-10-26
 dritt dwar il-marki kummerċjali, industrija tessili, marka kummerċjali Ewropea, marka kummerċjali reġistrata
 Kawża C-224/14 P: Digriet tal-Qorti tal-Ġustizzja (Is-Sitt Awla) tas-6 ta’ Settembru 2016 – Lidl Stiftung & Co. KG vs L-Uffiċċju tal-Proprjetà Intellettwali tal-Unjoni Ewropea (Appell — Trade mark...


type: caselaw

text:
 22.9.2012
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 287/40
 Wyrok Sądu do spraw Służby Publicznej (trzecia izba) z dnia 20 czerwca 2012 r. — Cristina przeciwko Komisji
 (Sprawa F-83/11) (1)
 (Służba publiczna - Konkurs otwarty - Decyzja komisji konkursu o niedopuszczeniu do testów oceniających - Środki odwoławcze - Skarga do sądu wniesiona bez oczekiwania na decyzję w przedmiocie zażalenia administracyjnego - dopuszczalność - Szczegółowe warunki dopuszczenia do konkursu - Doświadczenie zawodowe w dziedzinie związanej z charakterem przyszłych obowiązków)
 2012/C 287/74
 Język postępowania: francuski
 Strony
 Strona skarżąca: Alma Yael Cristina (Bruksela, Belgia) (przedstawiciele: S. Rodrigues, A. Blot i C. Bernard-Glanz, adwokaci)
 Strona pozwana: Komisja Europejska (przedstawiciele: J. Currall i B. Eggers pełnomocnicy)
 Przedmiot sprawy
 Żądanie stwierdzenia nieważności decyzji przewodniczącego komisji konkursu „EPSO/AST/112/10 — asystenci (AST3)” o niedopuszczeniu skarżącej do testów oceniających
 Sentencja wyroku
 1)
 Skarga zostaje oddalona
 2)
 Alma Yael Cristina pokryje swoje własne koszty oraz koszty poniesione przez Komisję Europejską
 (1) Dz.U. C 340 z 19.11.11 s. 41


text:
 |
 52014PC0341
 Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o utvrđivanju postupaka Unije u području zajedničke trgovinske politike kako bi se osiguralo ostvarivanje prava Unije prema međunarodnim trgovinskim pravilima, posebno onima utvrđenima pod okriljem Svjetske trgovinske organizacije (kodifikacija) /* COM/2014/0341 final - 2014/0174 (COD) */
 OBRAZLOŽENJE
 1. U kontekstu Europe građana
 Komisija veliku važnost pridaje pojednostavnjenju i objašnjenju prava Unije
 kako bi ono bilo jasnije i pristupačnije građanima te kako bi se
 građanima dala mogućnost i prilika da ostvare svoja posebna prava koja
 su im njime dana.
 Taj cilj ne može se ostvariti sve dok su brojne
 odredbe koje su nekoliko puta izmijenjene, često i znatno, razasute u
 različitim aktima pa se moraju tražiti dijelom u izvornom aktu, a dijelom
 u aktima o izmjenama. Kako bi se pronašla pravila na snazi potreban je stoga
 opsežan istraživački rad i usporedba mnogih različitih akata.
 Zbog toga je, ako pravo mora biti jasno i transparentno, od ključne
 važnosti i kodifikacija pravila koja su često mijenjana.
 2. Komisija je
 1. travnja 1987. donijela odluku[1]
 da će svojem osoblju dati uputu o tome da bi sve akte trebalo kodificirati
 nakon najviše deset izmjena, u kojoj je naglasila da je riječ o minimalnom
 zahtjevu i da bi odjeli morali nastojati tekstove za koje su nadležni
 kodificirati i u kraćim razmacima kako bi se osiguralo da su odredbe jasno
 i lako razumljive.
 3. To je potvrđeno u
 Zaključcima predsjedništva Europskog vijeća u Edinburghu (u prosincu 1992.)[2] te
 je naglašena važnost kodifikacije jer se njome osigurava izvjesnost u
 pogledu prava koje se primjenjuje na određeni predmet u određeno
 vrijeme.
 Kodifikacija se mora obaviti
 u cijelosti u skladu s uobičajenim postupkom za donošenje akata Unije.
 Budući da se akti koji se kodificiraju sadržajno ne izmjenjuju, Europski
 parlament, Vijeće i Komisija sporazumjeli su se u međuinstitucijskom
 sporazumu od 20. prosinca 1994. da se za brzo donošenje
 kodificiranih akata može primijeniti ubrzani postupak.
 4. Svrha je ovog prijedloga
 kodificirati Uredbu Vijeća (EZ) br. 3286/94 od 22. prosinca 1994.o
 utvrđivanju postupaka Zajednice u području zajedničke trgovinske
 politike kako bi se osiguralo ostvarivanje prava Zajednice prema
 međunarodnim trgovinskim pravilima, posebno onima utvrđenima pod
 okriljem Svjetske trgovinske organizacije 95[3].
 Novom uredbom nadomjestit će se razni akti koji su u nju ugrađeni[4]; u ovaj se prijedlog u cijelosti prenosi sadržaj akata koji se
 kodificiraju te se njime oni objedinjuju u jedan akt samo uz one formalne
 izmjene koje su potrebne za kodifikaciju.
 5. Prijedlog kodifikacije izrađen
 je na temelju privremene konsolidacije, na 22 službena jezika, Uredbe
 (EZ) 3286/94 i akta o njezinoj izmjeni, koju je obavio Ured za publikacije
 Europske unije s pomoću sustava za obradu podataka. U
 slučajevima kada su člancima dani novi brojevi, korelacija
 između starih i novih brojeva prikazana je u tablici u Prilogu II.
 kodificirane Uredbe.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 2014/0174 (COD)
 Prijedlog
 UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
 o utvrđivanju postupaka Ö Unije Õ u području
 zajedničke trgovinske politike kako bi se osiguralo ostvarivanje prava Ö Unije Õ prema
 međunarodnim trgovinskim pravilima, posebno onima utvrđenima pod
 okriljem Svjetske trgovinske organizacije (kodifikacija)
 EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
 EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u
 obzir Ugovor o Ö funkcioniranju
 Europske unije Õ, posebno njegov
 članak Ö 207. stavak
 2. Õ,
 uzimajući u
 obzir prijedlog Europske komisije,
 nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
 akta nacionalnim parlamentima,
 uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
 gospodarskog i socijalnog odbora[5]
 u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,
 budući da:
 ê
 (1) Uredba Vijeća (EZ) br.
 3286/94[6]
 bila je značajno izmijenjena nekoliko puta[7].
 U interesu jasnoće i racionalnosti, ovu Uredbu potrebno je
 kodificirati.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 1
 (2) Zajednička trgovinska
 politika mora se temeljiti na ujednačenim načelima, posebno obzirom
 na trgovinsku zaštitu.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 4 (prilagođeno)
 (3) Pokazuje se nužno Ö predvidjeti
 za Uniju Õ postupke kako bi
 se osiguralo učinkovito ostvarivanje prava Ö Unije Õ prema
 međunarodnim trgovinskim pravilima.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 5 (prilagođeno)
 (4) Međunarodna trgovinska
 pravila prije su svega ona donesena pod okriljem Ö Svjetske
 trgovinske organizacije Õ („WTO”) i
 propisana u prilozima Sporazumu WTO-a, ali to također mogu biti i ona
 propisana bilo kojim drugim sporazumom kojega je Ö Unija Õ stranka i koji
 utvrđuje pravila primjenjiva na trgovinu između Zajednice i
 trećih zemalja. Prikladno je dati jasnu predodžbu o vrsti sporazuma na
 koje se pojam „međunarodna trgovinska pravila” odnosi.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 6 (prilagođeno)
 (5) Gore navedeni postupci Ö Unije Õ trebaju se
 temeljiti na pravnom mehanizmu prema pravu Ö Unije Õ koji Ö je Õ potpuno
 transparentan i koji Ö osigurava Õ da se odluka o
 pozivanju na prava Ö Unije Õ prema
 međunarodnim trgovinskim pravilima donosi na temelju ispravnih
 činjenica i pravne analize.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 7 (prilagođeno)
 (6) Cilj tog mehanizama je
 osigurati postupovno sredstvo kada se od institucija Ö Unije Õ zahtijeva da
 reagiraju na trgovinske prepreke koje donose ili primjenjuju treće zemlje
 a koje nanose štetu ili imaju štetni učinak na trgovinu, pod uvjetom da
 postoji pravo Ö djelovanja Õ u odnosu na te
 prepreke prema primjenjivim međunarodnim trgovinskim pravilima.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 8 (prilagođeno)
 (7) Pravo država članica da
 se pozivaju na taj mehanizam ne bi smjelo dovoditi u pitanje mogućnost da
 ista ili slična pitanja postave kroz druge postojeće postupke Ö Unije Õ, a posebno odboru
 osnovanom člankom Ö 207. stavak
 3. Õ Ugovora.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 9 (prilagođeno)
 (8) Potrebno je voditi
 računa o institucionalnoj ulozi odbora osnovanog člankom Ö 207. stavak
 3. Õ Ugovora u
 utvrđivanju preporuka za institucije Ö Unije Õ o svim pitanjima
 trgovinske politike. Stoga bi taj odbor trebalo obavještavati o razvitku
 pojedinih slučajeva kako bi mogao razmotriti njihov širi politički utjecaj.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 11 (prilagođeno)
 (9) Prikladno je Ö osigurati Õ da Ö Unija Õ mora djelovati u
 skladu sa svojim međunarodnim obvezama i, kada takve obveze proizlaze iz
 sporazuma, održavati ravnotežu prava i obveza, a osnivanje kojih je cilj tih
 sporazuma.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 12 (prilagođeno)
 (10) Isto tako prikladno je Ö osigurati Õ da sve mjere koje
 se poduzimaju prema tim postupcima moraju biti u skladu s međunarodnim
 obavezama Ö Unije Õ, kao i da ne
 dovode u pitanje ostale mjere u slučajevima koji nisu pokriveni ovom
 Uredbom, a koje se mogu usvojiti izravno prema članku Ö 207. Õ Ugovora.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 13 (prilagođeno)
 (11) Pravila postupanja koja treba
 slijediti tijekom postupka Ö ispitivanja Õ predviđenog
 ovom Uredbom isto tako je potrebno Ö utvrditi Õ, a posebno u
 odnosu na prava i obaveze nadležnih tijela Ö Unije Õ i uključenih
 stranaka, te uvjete prema kojima zainteresirane stranke mogu imati pristup
 podacima i mogu zatražiti obavijesti o osnovnim činjenicama i razmatranjima
 koja proizlaze iz postupka Ö ispitivanja Õ.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 14 (prilagođeno)
 (12) Kada postupa prema ovoj
 Uredbi, Ö Unija Õ treba voditi
 računa o potrebi brzog i učinkovitog djelovanja primjenom postupaka
 donošenja odluka propisanih ovom Uredbom.
 ê 3286/94 uv.
 izjava 15 (prilagođeno)
 (13) Dužnost je Komisije postupati
 u odnosu na trgovinske prepreke koje donose ili primjenjuju treće zemlje,
 u okviru međunarodnih prava i obaveza Unije, samo u slučaju kada je
 ugrožen interes Ö Unije Õ. Kod ocjenjivanja
 tog interesa, Komisija treba posvetiti dužnu pažnju stajalištima svih
 zainteresiranih stranaka u postupku.
 ê 37/2014
 čl. 1. i Prilog, tč. 4 (prilagođeno)
 (14) Za provedbu postupaka
 ispitivanja predviđenih Ö ovom Õ Uredbom potrebni
 su jedinstveni uvjeti za donošenje odluka o provođenju postupaka
 ispitivanja i mjera koje proizlaze iz tog postupka. Te bi mjere trebalo
 donijeti u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog Parlamenta i
 Vijeća[8].
 (15) Savjetodavni postupak trebalo
 bi koristiti u svrhu suspenzije ispitivanja koja su u tijeku zbog učinka
 tih mjera i njihovog logičnog slijeda u odnosu na donošenje mjera.
 (16) O promjenama u okviru ove
 Uredbe potrebno je obavješćivati Europski parlament i Vijeće kako bi
 mogli razmatrati njihov širi politički utjecaj.
 (17) Nadalje, u mjeri u kojoj se
 sporazum s trećom zemljom čini najpogodnijim sredstvom za rješavanje spora
 koji je nastao zbog prepreka trgovini, pregovori u tom smislu trebali bi se
 provoditi u skladu s postupcima koji su uspostavljeni u članku 207.
 Ugovora.
 ê 3286/94 (prilagođeno)
 DONIJELI SU OVU UREDBU:
 Članak 1.
 Ö Sadržaj Õ
 Ova Uredba Ö određuje Õ postupke Ö Unije Õ u području
 zajedničke trgovinske politike kako bi se osiguralo ostvarivanje prava Ö Unije Õ prema međunarodnim
 trgovinskim pravilima, a posebno onima koja su uspostavljena pod okriljem
 Svjetske trgovinske organizacije Ö („WTO”) Õ, a koja, ovisno o
 njihovoj usklađenosti s postojećim međunarodnim obavezama i
 postupcima, imaju za cilj:
 (a) odgovoriti na trgovinske prepreke
 koje imaju učinak na tržište Ö Unije Õ s ciljem
 uklanjanja nastale štete;
 (b) odgovoriti na trgovinske prepreke
 koje imaju učinak na tržište trećih zemalja s ciljem uklanjanja nastalih
 štetnih učinaka na trgovinu.
 Ti se postupci
 primjenjuju posebno na pokretanje i kasnije vođenje i završetak postupaka
 međunarodnog rješavanja sporova u području zajedničke trgovinske
 politike.
 Članak 2.
 Definicije
 Ö 1. Za potrebe
 ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: Õ
 (a) „trgovinske prepreke” Ö znače Õ sve trgovinske
 prakse koje donose ili primjenjuju treće zemlje, a u pogledu kojih je, na
 temelju međunarodnih trgovinskih pravila, uspostavljeno pravo postupanja,
 takvo pravo postupanja postoji kada međunarodna trgovinska pravila
 zabranjuju praksu izravno ili daju drugoj stranci, koja je oštećena tom
 praksom, pravo tražiti da se uklone učinci te prakse;
 (b) „prava Ö Unije Õ ” Ö znače Õ ona
 međunarodna trgovinska prava kojima se Ö Unija Õ može koristiti
 prema međunarodnim trgovinskim pravilima, u tom kontekstu
 „međunarodna trgovinska pravila” su, prije svega, ona uspostavljena pod
 okriljem WTO-a i propisana u prilozima Sporazumu WTO-a, ali to mogu
 također biti i ona propisana bilo kojim sporazumom kojega je Ö Unija Õ stranka i koji Ö navodi Õ pravila primjenjiva
 na trgovinu između Ö Unije Õ i trećih
 zemalja;
 (c) „šteta” Ö znači Õ svaku materijalnu
 štetu koju je trgovinska prepreka nanijela ili koja prijeti nanošenjem
 proizvodnji Ö Unije Õ u pogledu
 proizvoda ili usluge na tržištu Ö Unije Õ ;
 (d) „štetni učinci na trgovinu” Ö znače Õ oni Ö učinci
 na trgovinu Õ koje nanosi ili
 prijeti nanošenjem neka trgovinska prepreka, u pogledu proizvoda ili usluge,
 poduzećima Ö Unije Õ na tržištu bilo
 koje treće zemlje, a koji imaju materijalni učinak na gospodarstvo Ö Unije Õ ili regije Ö Unije Õ ili na njezin
 sektor gospodarske djelatnosti; činjenica, sama po sebi, da podnositelj
 pritužbe trpi takve štetne učinke ne smatra se dostatnom da bi opravdala
 pokretanje bilo kakvog postupka institucija Ö Unije Õ;
 (e) „Ö industrija
 Unije Õ ” Ö znači Õ:
 (i) sve proizvođače ili pružatelje
 u Ö Uniji Õ:
 –
 proizvoda ili usluga koji su istovjetni ili
 slični proizvodu ili usluzi na koji se trgovinska prepreka odnosi, ili
 –
 izravno konkurentnih proizvoda ili usluga tom
 proizvodu ili usluzi, ili
 –
 koji su potrošači ili korisnici proizvoda ili
 potrošači ili korisnici usluga na koje se trgovinska prepreka odnosi;
 ili
 (ii) sve one proizvođače ili pružatelje
 usluga čija ukupna proizvodnja predstavlja većinski udio u ukupnoj
 proizvodnji Ö Unije Õ navedenih
 proizvoda ili usluga; međutim:
 –
 kada su proizvođači ili pružatelji usluga u vezi s izvoznicima ili uvoznicima ili su sami
 uvoznici proizvoda ili usluge za koju se navodi da bi mogla biti trgovinska
 prepreka, pojam „ Ö industrija
 Unije Õ ” može se
 tumačiti tako da se odnosi na preostale proizvođače ili
 pružatelje usluga,
 –
 u posebnim okolnostima, proizvođači ili
 pružatelji usluga unutar regije Ö Unije Õ mogu se promatrati
 kao Ö industrija
 Unije Õ ako njihova ukupna
 proizvodnja predstavlja većinski udio proizvodnje dotičnih proizvoda
 ili usluga u državi članici ili u državama članicama regije unutar
 koje se nalaze, pod uvjetom da je učinak trgovinske prepreke usmjeren na
 tu državu članicu ili te države članice;
 (f) „poduzeće Ö Unije Õ ” Ö znači Õ trgovačko
 društvo osnovano sukladno zakonodavstvu države članice s Ö registriranim Õ sjedištem,
 središnjom upravom ili glavnim mjestom poslovanja unutar Ö Unije Õ , a koje je
 izravno pogođeno proizvodnjom robe ili pružanjem usluga na koje se odnosi
 trgovinska prepreka;
 (g) „usluge” Ö znače Õ one usluge u
 pogledu kojih Ö Unija Õ može sklapati
 međunarodne sporazume na temelju članka Ö 207. Õ Ugovora;
 2. Za potrebe ove
 Uredbe, pojam „pružatelji usluga” u kontekstu izraza „ Ö industrija
 Unije Õ”, a kako je
 definiran u stavku 1.(e), te izraza „poduzeće Ö Unije Õ”, kako je
 definiran u stavku 1.(f), ne dovodi u pitanje nekomercijalnu prirodu koju neka
 posebna usluga može imati sukladno zakonodavstvu ili propisima države
 članice.
 Članak 3.
 Pritužba u ime Ö industrije
 Unije Õ
 1. Svaka
 fizička ili pravna osoba, ili svako udruženje bez pravne osobnosti, koje
 postupa u ime Ö industrije
 Unije Õ i koja smatra da
 je pretrpjelo štetu kao posljedicu trgovinskih prepreka koje imaju učinak
 na tržište Ö Unije Õ, može podnijeti
 pisanu pritužbu.
 2. Pritužba sadržava
 dostatne dokaze o postojanju trgovinske prepreke i nastaloj šteti. Dokaz o
 šteti, ako je moguće, daje se na temelju oglednog popisa čimbenika
 navedenih u članku 11.
 Članak 4.
 Pritužba u ime poduzećâ Ö Unije Õ
 ê 125/2008 čl.
 1. (prilagođeno)
 1. Svako
 poduzeće Ö Unije Õ, ili svako
 udruženje sa ili bez pravne osobnosti, koje postupa u ime jednog ili više
 poduzeća Ö Unije Õ i smatra da su ta
 poduzeća Ö Unije Õ pretrpjela štetan
 utjecaj na trgovinu, kao posljedicu trgovinskih prepreka s učinkom na
 tržište treće zemlje, može podnijeti pisanu pritužbu.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 2. Pritužba sadržava
 dostatne dokaze o postojanju trgovinske prepreke i nastalim štetnim
 učincima na trgovinu koji su iz njih proizišli. Dokaz o Ö štetnom
 utjecaju na trgovinu Õ, ako je
 moguće, daje se na temelju oglednog popisa čimbenika navedenih u
 članku 11.
 Članak 5.
 Postupci podnošenja pritužbe
 1. Pritužba Ö iz
 članka 3. i 4. Õ se podnosi
 Komisiji koja njezinu kopiju šalje državama članicama.
 2. Pritužba se
 može povući, a postupak se u tom slučaju može Ö završiti Õ osim ako Ö taj
 završetak Õ ne bi bio u
 interesu Ö Unije Õ.
 ê 37/2014 čl
 1. i Prilog, tč. 4.(1) (prilagođeno)
 3. Ako postane
 očito da pritužba ne pruža dostatne dokaze za opravdanje pokretanja
 ispitnog postupka, o tome se obavještava podnositelja pritužbe.
 Komisija
 obavještava države članice Ö kada
 odluči Õ da pritužba ne
 pruža dostatne dokaze za opravdanje pokretanja ispitnog postupka.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 4. Nakon svake
 pritužbe podnesene u skladu s člancima 3. Ö ili Õ 4., Komisija
 donosi odluku što je ranije moguće o pokretanju postupka Öispitivanja Unije Õ. Odluka se donosi
 u roku od 45 dana od podnošenja pritužbe. Na zahtjev ili uz suglasnost
 podnositelja pritužbe, ovaj se rok može suspendirati kako bi se omogućilo
 pribavljanje dodatnih podataka koji mogu biti potrebni za punu ocjenu
 valjanosti slučaja podnositelja pritužbe.
 Članak 6.
 Ö Zahtjev Õ države
 članice
 1. Svaka država
 članica može zatražiti da Komisija pokrene postupke iz članka 1.
 2. Radi
 podupiranja svojeg zahtjeva, Ö država
 članica Õ Komisiji dostavlja
 dostatne dokaze u pogledu trgovinskih prepreka i njihovih posljedica. Da bi
 dokaz o šteti ili štetnim učincima na trgovinu bio primjeren, Ö daje se Õ , ako je
 moguće, na temelju oglednog popisa čimbenika navedenih u članku
 11.
 3. Komisija bez
 odgađanja obavještava ostale države članice o zahtjevima.
 ê 37/2014 37/2014
 čl. 1. i Prilog, tč. 4.(2) (prilagođeno)
 4. Ako postane
 očito da zahtjev ne pruža dostatne dokaze za opravdanje pokretanja
 ispitnog postupka, o tome se obavještava državu članicu.
 Ö Kada Õ odluči da Ö zahtjev Õ ne pruža dostatne
 dokaze za opravdanje pokretanja ispitnog postupka, Komisija obavještava države
 članice.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 5. Nakon svakog Ö zahtjeva Õ države
 članice, sukladno Ö ovom Õ članku ,Komisija
 donosi odluku što je ranije moguće o pokretanju ispitnog postupka Ö Unije Õ. Odluka se donosi
 u roku od 45 dana od Ö zahtjeva Õ. Na zahtjev ili uz
 suglasnost Ö dotične Õ države
 članice, ovaj se rok može odgoditi kako bi se omogućilo pribavljanje
 dodatnih podataka koji mogu biti potrebni za punu ocjenu valjanosti Ö slučaja Õ kojega je
 predstavila država članica.
 ê 37/2014 čl.
 1. i Prilog, tč. 4.(3) (prilagođeno)
 Članak 7.
 Ö Postupak
 odbora Õ
 1. Komisiji pomaže
 Odbor za trgovinske prepreke, u daljnjem tekstu „Odbor”. Navedeni odbor je
 odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
 2. Kod
 upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU)
 br. 182/2011.
 3. Kod
 upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU)
 br. 182/2011.
 Ö Članak
 8. Õ
 Ö Obavješćivanje
 Europskog parlamenta i Vijeća Õ
 Komisija upućuje
 informacije pružene u skladu s ovom Uredbom Europskom parlamentu i Vijeću,
 tako da oni mogu razmotriti svaki širi utjecaj na zajedničku trgovinsku
 politiku.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 Članak 9.
 Postupak Ö ispitivanja
 Unije Õ
 ê 37/2014 čl.
 1. i Prilog, tč. 4.(4) (prilagođeno)
 1. Ako se Komisija
 uvjerila da postoje dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje postupka
 ispitivanja i da je on potreban u interesu Unije, Komisija:
 (a) objavljuje pokretanje postupka
 ispitivanja u Službenom listu Europske unije; ta objava navodi
 dotični proizvod ili uslugu i zemlje, daje sažetak primljenih informacija
 te navodi da sve odgovarajuće podatke treba priopćiti Komisiji;
 navodi rok u kojem zainteresirane stranke mogu zatražiti da ih Komisija usmeno
 sasluša sukladno stavku 5.;
 (b) službeno obavještava predstavnike zemlje ili zemalja u postupku s kime se mogu, prema
 potrebi, održati konzultacije;
 (c) provodi ispitivanje na razini Unije, djelujući u suradnji s državama članicama.
 Ö Kada Õ odluči da
 pritužba pruža dostatne dokaze za opravdanje pokretanja ispitnog postupka,
 Komisija obavještava države članice.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 2. Ö Kada Õ je potrebno
 Komisija:
 (a) traži Ö sve Õ podatke koje
 smatra potrebnima te nastoji provjeriti te podatke s uvoznicima, trgovcima, zastupnicima, proizvođačima, trgovinskim
 udruženjima i organizacijama, pod uvjetom da navedena poduzeća ili
 organizacije daju svoj pristanak;
 (b) provodi postupke na državnom području trećih stranaka, pod uvjetom da su
 vlade zemalja službeno obaviještene i Ö nisu
 podnijele Õ prigovor u
 razumnom roku.
 Komisiji u Ö ispitnom
 postupku Õ pomažu službenici
 države članice na čijem teritoriju se provode provjere, pod uvjetom
 da navedena država članica to traži.
 3. Države
 članice Komisiji dostavljaju, na njezin zahtjev, sve podatke potrebne za
 ispitivanje sukladno detaljnim postupcima koje utvrđuje Komisija.
 4. Podnositelji pritužbi te predmetni izvoznici i uvoznici, i predstavnici predmetne
 zemlje ili zemalja mogu:
 (a) pregledati sve podatke koji su na raspolaganju Komisije osim dokumenata za
 internu upotrebu Komisije i administracija, pod uvjetom da su ti podaci bitni
 za zaštitu njihovih interesa i da nisu povjerljivi u smislu članka 10. te
 da ih koristi Komisija u svom postupku Ö ispitivanja Õ. Navedene osobe
 upućuju Komisiji utemeljeni zahtjev te navode podatke koje traže;
 (b) zatražiti da ih se obavještava o glavnim činjenicama i razmatranjima koja
 proizlaze iz postupka Ö ispitivanja Õ.
 5. Komisija može
 saslušati predmetne stranke. Saslušava ih ako su, tijekom razdoblja propisanog
 u obavijesti objavljenoj u Službenom listu Europske Ö Unije Õ , podnijeli pisani
 zahtjev za saslušanje, koji dokazuje da su stranka primarno pogođena
 rezultatima postupka.
 6. Komisija
 primarno pogođenim strankama daje, na njihov zahtjev, mogućnost da se
 sastanu kako bi mogle predstaviti svoja oprečna stajališta te iznijeti
 svaki protuargument. U pružanju ove mogućnosti Komisija vodi računa o
 željama stranaka i o potrebi očuvanja povjerljivosti. Ne postoji obaveza
 da bilo koja od stranaka sudjeluje na sastanku, a nesudjelovanje ne dovodi u
 pitanje slučaj te stranke.
 7. Ö Kada Õ podaci koje
 zahtijeva Komisija nisu dostavljeni Ö u razumnom
 roku Õ ili ako se ispitni
 postupak znatno ometa, nalazi se mogu donijeti na temelju raspoloživih
 činjenica.
 8. Nakon završetka
 ispitivanja, Komisija podnosi izvješće Odboru. Izvješće se predstavlja
 u roku od pet mjeseci od najave pokretanja postupka osim ako ispitivanje nije
 tako složeno da Komisija produžuje rok na sedam mjeseci.
 Članak 10.
 Povjerljivost
 1. Podaci
 primljeni prema ovoj Uredbi koriste se samo u svrhu za koju su traženi.
 ê 37/2014
 čl. 1. i Prilog, tč. 4.(5)
 2. Komisija,
 države članice ili službenici neke od njih ne smiju otkriti nikakve
 podatke povjerljive prirode koje prime temeljem ove Uredbe ili podatke koje je
 stranka u postupku ispitivanja dostavila na povjerljivoj osnovi bez posebnog
 odobrenja stranke koja je te podatke dostavila.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 Svaki zahtjev za
 povjerljivim postupanjem navodi razloge povjerljivosti podatka i priložen mu je
 sažetak podataka koji nisu povjerljivi ili izjava o razlozima zašto ovi podaci
 nisu podložni takvom sažetku.
 3. Podaci se
 smatraju povjerljivima ako je vjerojatno da bi njihovo objavljivanje moglo
 imati značajan štetan učinak na davatelja ili izvor tog podatka.
 4. Ö Kada Õ se pokaže da
 zahtjev za povjerljivošću nije opravdan i ako davatelj ne želi objaviti
 podatak ili odobriti njegovo objavljivanje bilo u općem ili sažetom
 obliku, navedeni podatak se zanemaruje.
 5. Ovaj
 članak ne sprečava nadležna tijela Ö Unije Õ da objave
 opće podatke, i posebno razloge na kojima se temelje odluke donesene prema
 ovoj Uredbi. Ta objava Ö uzima Õ u obzir Ö legitiman Õ interes navedenih
 stranaka Ö za ne
 otkrivanjem Õ njihovih poslovnih
 tajni.
 Članak 11.
 Dokazi
 1. Ispitivanje štete uključuje, ako je primjenjivo, sljedeće
 čimbenike:
 (a) obujam
 predmetnog uvoza ili izvoza Ö Unije Õ, posebno kada
 dolazi do značajnog rasta ili pada, bilo u apsolutnim iznosima ili
 relativno u odnosu na proizvodnju ili potrošnju na predmetnom tržištu;
 (b) cijene konkurenata Ö industriji
 Unije Õ , posebno kako bi
 se odredilo je li bilo u Ö Uniji Õ ili na trećim
 tržištima značajnog sniženja cijena Ö industrije
 Unije Õ;
 (c) posljedični učinak na Ö industriju
 Unije Õ i kako pokazuju
 trendovi u pojedinim gospodarskim čimbenicima, kao što su: proizvodnja,
 iskorištenost kapaciteta, zalihe, prodaja, udio na tržištu, cijene (što su
 sniženje cijena ili sprečavanje rasta cijena koje bi se uobičajeno
 dogodilo), dobit, povrat od kapitala, ulaganja, zapošljavanje.
 2. Kada se radi o
 navodnoj prijetnji štete, Komisija također ispituje je li jasno predvidljivo
 da se određena situacija može razviti u stvarnu štetu. U tom pogledu
 potrebno je također voditi računa o čimbenicima kao što su:
 (a) stopa rasta izvoza na tržište na
 kojem se odvija konkurencija s proizvodima Ö Unije Õ;
 (b) izvozni kapacitet zemlje podrijetla
 ili izvoza, koji već postoji ili će biti operativan u skoroj
 budućnosti, kao i vjerojatnost da će izvoz koji proizlazi iz tih
 kapaciteta biti na tržištu iz točke (a).
 3. Šteta koju su
 prouzročili ostali čimbenici koji, bilo pojedinačno ili zajedno,
 imaju štetan učinak Ö industriju
 Unije Õ, mora se pripisati
 razmatranoj praksi.
 4. Kada se radi o
 navodim štetnim učincima na trgovinu, Komisija ispituje utjecaj tih
 štetnih učinaka na gospodarstvo Ö Unije Õ ili na njezin
 sektor gospodarske djelatnosti. U tom cilju Komisija može uzeti u obzir, ako je
 primjenjivo, čimbenike poput onih navedenih u stavcima 1. i 2.
 Štetni učinci na trgovinu mogu proizlaziti, između ostalog, iz
 situacija u kojima su trgovinski tijekovi dotičnog proizvoda ili usluge
 zaustavljeni, ometaju se ili su preusmjereni kao posljedica trgovinske prepreke
 ili situacija u kojima su trgovinske prepreke materijalno utjecale na opskrbu
 ili proizvodni input, kao na primjer dijelove i komponente ili sirovine
 za poduzeća Ö Unije Õ. Kada se radi o
 prijetnji nanošenja štetnih učinaka na trgovinu, Komisija ispituje
 također i je li jasno predvidivo da se određena situacija može
 razviti u stvarni štetan učinak na trgovinu.
 5. U ispitivanju
 dokaza štetnih učinaka na trgovinu Komisija mora voditi računa o
 odredbama, načelima ili praksi koji uređuju pravo na postupanje prema
 relevantnim međunarodnim pravilima iz članka 2. stavka 1. točka
 (a).
 6. Komisija
 nastavlja ispitivati sve ostale relevantne dokaze sadržane u pritužbi ili u Ö zahtjevu Õ. U tom pogledu,
 popis čimbenika i navoda iz stavaka 1. do 5. nije Ö konačan Õ, kao što niti
 jedan ili nekoliko takvih čimbenika i navoda ne mogu nužno biti presudni u
 odluci o postojanju štete ili štetnih učinaka na trgovinu.
 ê 37/2014 čl.
 1. i Prilog, tč. 4.(6) (prilagođeno)
 Članak 12.
 Ö Završetak Õ ili suspenzija
 postupka
 1. Ako se kao
 rezultat postupka ispitivanja koji je proveden u skladu s člankom 9.
 utvrdi da nije potrebno poduzeti nikakve aktivnosti zbog interesa Unije,
 Komisija Ö završava Õ postupak
 djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 7. stavka 3.
 2. Ako, nakon
 postupka ispitivanja koji je proveden u skladu s člankom 9., dotična
 treća zemlja ili zemlje poduzme ili poduzmu mjere koje se smatraju
 zadovoljavajućim te stoga nije potrebna aktivnost Unije, Komisija može Ö suspendirati Õ postupak
 djelujući u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 7. stavka 2.
 Komisija nadzire
 primjenu tih mjera, prema potrebi na temelju podataka dostavljenih u vremenskim
 razmacima, koje može tražiti od dotičnih trećih stranaka te
 provjeravati ako je potrebno.
 Kada treća
 zemlja ili zemlje poduzete mjereukine, suspendira ili nepravilno primjeni ili
 kada Komisija ima razloga vjerovati da je to slučaj, ili kada Komisija ne
 dobije podatke koje traži sukladno Ö drugom
 podstavku Õ , Komisija
 obavještava države članice te ako je potrebno i opravdano rezultatima
 ispitivanja i novim raspoloživim činjenicama poduzima mjere sukladno
 članku 14. stavku 2.
 3. Ako, bilo nakon
 postupka ispitivanja koji je proveden u skladu s člankom 9. ili bilo kada
 prije, tijekom ili poslije postupka rješavanja međunarodnih sporova,
 izgleda da je najpogodnije sredstvo za rješavanje spora koji je nastao zbog
 prepreka trgovini sklapanje sporazuma s dotičnom trećom zemljom ili
 zemljama, što može promijeniti materijalna prava Unije i dotične
 treće zemlje ili zemalja, Komisija Ö suspendira Õ postupak
 djelujući u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 7. stavka 2.,
 te se pregovori provode u skladu s odredbama članka 207. Ugovora.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 Članak 13.
 Usvajanje mjera trgovinske politike
 1. Kada se
 ustanovi, kao rezultat postupka Ö ispitivanja Õ , osim ako
 činjenična i pravna situacija ne zahtijeva postupak Ö ispitivanja Õ, da je potrebno
 postupanje u interesu Ö Unije Õ kako bi se
 osiguralo ostvarivanje prava Ö Unije Õ prema
 međunarodnim trgovinskim pravilima, a s ciljem uklanjanja štete ili
 štetnog učinka na trgovinu kao rezultat trgovinske prepreke koju donose
 ili primjenjuju treće zemlje, određuju se odgovarajuće mjere
 sukladno postupcima Ö utvrđenim Õ člankom 14.
 2. Kada
 međunarodne obaveze Ö Unije Õ zahtijevaju
 prethodno obavljanje međunarodnog postupka konzultacija ili rješavanja
 sporova, o mjerama iz stavka 3. odlučuje se nakon okončanja tog
 postupka te uzimajući u obzir rezultate postupka. Posebno, ako je Ö Unija Õ zahtijevala da
 neko međunarodno tijelo za rješavanje sporova navede i odobri
 odgovarajuće mjere za provedbu rezultata međunarodnog postupka
 rješavanja sporova, mjere trgovinske politike Ö Unije Õ , koje mogu biti
 potrebne kao posljedica tog odobrenja, u skladu su s preporukom tog
 međunarodnog tijela za rješavanje sporova.
 3. Moguće je
 poduzeti bilo koju mjeru trgovinske politike usklađenu s postojećim
 međunarodnim obvezama i postupcima, posebno:
 (a) suspenziju ili povlačenje
 koncesije koja je rezultat pregovora o trgovinskoj politici;
 (b) podizanje postojećih carinskih
 stopa ili uvođenje Ö nekih drugih
 davanja na Õ uvoz;
 (c) uvođenje količinskih ograničenja
 ili bilo koje druge mjere koja mijenja uvjete uvoza ili izvoza ili na neki
 drugi način utječe na trgovinu s dotičnom trećom zemljom.
 4.
 Odgovarajuće odluke navode razloge na kojima se temelje te se objavljuju u
 Službenom listu Europske Ö Unije Õ. Smatra se da objava
 predstavlja obavijest primarno pogođenim zemljama i strankama.
 ê 37/2014 čl.
 1. i Prilog, tč. 4.(7) (prilagođeno)
 Članak 14.
 Postupci donošenja odluka
 1. Ako Unija, kao
 rezultat pritužbe u skladu s člankom 3. ili člankom 4. ili Ö zahtjeva Õ u skladu s
 člankom 6., slijedi formalne međunarodne postupke savjetovanja ili
 rješavanja sporova, odluke o pokretanju, vođenju i završetku takvih
 postupaka donosi Komisija.
 Komisija
 obavještava države članice Ö kada Õ odluči
 pokrenuti, voditi ili Ö završiti Õ formalni
 međunarodni postupak savjetovanja ili rješavanja sporova.
 2. Ako Unija,
 nakon što je postupila u skladu s člankom 13. stavkom 2., mora
 odlučiti o mjerama trgovinske politike koje će se donijeti prema
 trećem podstavku članka 12. stavka 2. ili prema članku 13. ove
 Uredbe, ona neodložno djeluje u skladu s člankom 207. Ugovora i, po potrebi,
 Ö bilo kojim Õ drugim
 primjenjivim postupcima.
 ê 37/2014
 čl. 1. i Prilog, tč. 4.(8)
 Članak 15.
 Izvješće
 U skladu s
 člankom 22.a Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009[9] o primjeni i provedbi mjera trgovinske zaštite, Komisija u svoje
 godišnje izvješće Europskom parlamentu i Vijeću uključuje
 podatke o provedbi ove Uredbe.
 ê 3286/1994
 (prilagođeno)
 Članak 16.
 Opće odredbe
 Ova se Uredba ne primjenjuje u slučajevima koji su obuhvaćeni
 ostalim postojećim pravilima u području zajedničke trgovinske
 politike. Ona Ö funkcionira Õ tako da
 nadopunjuje:
 (a) pravila o uspostavi zajedničke
 organizacije poljoprivrednih tržišta i njihovih provedbenih odredbi; i
 (b) specifična pravila usvojena sukladno članku Ö 352 Õ. Ugovora koja se
 primjenjuju na prerađene poljoprivredne proizvode.
 Ona ne dovodi u
 pitanje ostale mjere koje se mogu poduzeti prema članku Ö 207 Õ. Ugovora, kao i
 postupke Ö Unije Õ za rješavanje
 pitanja koje države članice postavljaju u vezi s trgovinskim preprekama u
 okviru odbora uspostavljenog člankom Ö 207. Õ Ugovora.
 ê 356/1995 čl.
 1. (prilagođeno)
 Članak 17.
 Ö Stavljanje
 izvan snage Õ
 Uredba (EZ) br. Ö 3286/94 Õ stavlja se izvan
 snage.
 Upućivanja na
 Uredbu stavljenu izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu Ö i čitaju
 se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II. Õ.
 Članak 18.
 Stupanje na snagu
 Ova Uredba stupa
 na snagu Ö dvadesetog
 dana od dana objave u Službenom listu Europske Unije Õ.
 ê
 Ova je Uredba u cijelosti
 obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Europski parlament Za
 Vijeće
 Predsjednik/Predsjednica Predsjednik/Predsjednica
 [1] COM(87) 868 PV.
 [2] Vidi Prilog 3. dijelu A. Zaključaka.
 [3] Unesena u zakonodavni program za 2014.
 [4] Vidi Prilog I. ovog prijedloga.
 [5] SL C [...], [...], str.[...].
 [6] Uredba Vijeća (EZ) br.3286/94 od 22. prosinca 1994.
 o utvrđivanju postupaka Zajednice u području zajedničke
 trgovinske politike kako bi se osiguralo ostvarivanje prava Zajednice prema
 međunarodnim trgovinskim pravilima, posebno onima utvrđenima pod
 okriljem Svjetske trgovinske organizacije (SL L 349, 31.12.1994.,
 str. 71.).
 [7] Vidi Prilog I.
 [8] Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih
 načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem
 provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).
 [9] Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30.
 studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice
 Europske zajednice (SL L 343, 22.12.2009., str. 51.).
 é
 PRILOG I.
 Uredba stavljena izvan snage s popisom njezinih uzastopnih izmjena
 Uredba Vijeća (EZ) br. 3286/94 (SL L 349, 31.12.1994., str. 71.) || ||
 || Uredba Vijeća (EZ) br. 356/95 (SL L 41, 23.2.1995., str. 3.) ||
 || Uredba Vijeća (EZ) br. 125/2008 (SL L 40, 14.2.2008., str. 1.) ||
 || Uredba (EU) br. 37/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 18, 21.1.2014., str. 1.) || Samo točka 4. Priloga
 _____________
 PRILOG II.
 Korelacijska
 Tablica
 Uredba (EZ) br 3286/94 || Ova Uredba
 Članak 1. || Članak 1.
 Članak 2., stavak 1. || Članak 2., stavak 1., uvodni dio i točka (a)
 Članak 2., stavak 2. || Članak 2., stavak 1., točka (b)
 Članak 2., stavak 3. || Članak 2., stavak1., točka (c)
 Članak 2., stavak 4. || Članak 2., stavak 1., točka (d)
 Članak 2., stavak 5., prvi podstavak, prvi dio uvodnog dijela || Članak 2.,stavak1., točka (e) uvodni dio
 Članak 2., stavak 5., prvi podstavak, drugi dio uvodnog dijela || Članak 2., stavak 1., točka (e) podtočka i., uvodni dio
 Članak 2., stavak 5., prvi podstavak, prva alineja || Članak 2., stavak 1., točka (e) podtočka i., prva alineja
 Članak 2., stavak 5., prvi podstavak, druga alineja || Članak 2., stavak 1., točka (e) podtočka i., druga alineja
 Članak 2., stavak 5., prvi podstavak, treća alineja || Članak 2., stavak 1., točka (e) podtočka i., treća alineja
 Članak 2., stavak 5., drugi podstavak, uvodna rečenica || Članak 2., stavak 1., točka (e) podtočka ii., uvodni dio
 Članak 2., stavak 5., drugi podstavak, točka (a) || Članak 2., stavak 1., točka (e) podtočka ii., prva alineja
 Članak 2., stavak 5., drugi podstavak, točka (b) || Članak 2., stavak 1., točka (e) podtočka ii., druga alineja
 Članak 2., stavak 6. || Članak 2., stavak 1., točka (f)
 Članak 2., stavak 7. || Članak 2., stavak 2.
 Članak 2., stavak 8. || Članak 2., stavak 1., točka (g)
 Članci 3., do 6. || Članci 3., do 6.
 Članak 7., stavak 1., točka (a) || Članak 7., stavak 1.
 Članak 7., stavak 1., točka (b) || Članak 7., stavak 2.
 Članak 7., stavak 1., točka (c) || Članak 7., stavak 3.
 Članak 7., stavak 2. || Članak 8.
 Članak 8., stavak 1. || Članak 9., stavak 1.
 Članak 8., stavak 2., točka (a) || Članak 9., stavak 2., prvi podstavak, uvodni dio i točka (a)
 Članak 8., stavak 2., točka (b) || Članak 9., stavak 2., prvi podstavak, uvodni dio i točka (b)
 Članak 8., stavak 2., točka (c) || Članak 9., stavak 2., drugi podstavak
 Članak 8., stavak 3. || Članak 9., stavak 3.
 Članak 8., stavak 4., točka (a) || Članak 9., stavak 4., prvi podstavak, uvodni dio i točka (a)
 Članak 8., stavak 4., točka (b) || Članak 9., stavak 4., prvi podstavak, uvodni dio i točka (b)
 Članak 8., stavci 5., do 8. || Članak 9., stavci 5. do 8.
 Članak 9., stavak 1. || Članak 10., stavak 1.
 Članak 9., stavak 2., točka (a) || Članak 10., stavak 2., prvi podstavak
 Članak 9., stavak 2., točka (b) || Članak 10., stavak 2., drugi podstavak
 Članak 9., stavci 3., 4., i 5. || Članak 10., stavci 3., 4., i 5.
 Članak 10. || Članak 11.
 Članak 11., stavak 1. || Članak 12., stavak 1.
 Članak 11., stavak 2., točka (a) || Članak 12., stavak 2., prvi podstavak
 Članak 11., stavak 2., točka (b) || Članak 12., stavak 2., drugi podstavak
 Članak 11., stavak 2., točka (c) || Članak 12., stavak 2., treći podstavak
 Članak 11., stavak 3. || Članak 12., stavak 3.
 Članak 12. || Članak 13.
 Članak 13. || Članak 14.
 Članak 13.a || Članak 15.
 Članak 15., stavak 1., prvi podstavak, uvodna rečenica || Članak 16., prvi stavak, uvodna rečenica
 Članak 15., stavak 1., prvi podstavak, prva alineja || Članak 16., prvi stavak, točka (a)
 Članak 15., stavak 1., prvi podstavak, druga alineja || Članak 16., prvi stavak, točka (b)
 Članak 15., stavak 1., drugi podstavak || Članak 16., drugi stavak
 Članak 15., stavak 2., prva rečenica || Članak 17., prvi stavak
 Članak 15., stavak 2., druga rečenica || Članak 17., drugi stavak
 Članak 16. || Članak 18.
 - || Prilog I.
 - || Prilog II.
 _____________