type: legislation

text:
 14.11.2014
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 329/6
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 1213/2014 DELLA COMMISSIONE
 dell'11 novembre 2014
 relativo alla classificazione di talune merci nella nomenclatura combinata
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
 visto il regolamento (CEE) n. 2658/87 del Consiglio, del 23 luglio 1987, relativo alla nomenclatura tariffaria e statistica ed alla tariffa doganale comune (1), in particolare l'articolo 9, paragrafo 1, lettera a),
 considerando quanto segue:
 (1)
 Al fine di garantire l'applicazione uniforme della nomenclatura combinata allegata al regolamento (CEE) n. 2658/87, è necessario adottare disposizioni relative alla classificazione delle merci di cui in allegato al presente regolamento.
 (2)
 Il regolamento (CEE) n. 2658/87 ha fissato le regole generali relative all'interpretazione della nomenclatura combinata. Tali regole si applicano inoltre a qualsiasi nomenclatura che la riprenda, totalmente o in parte, o che aggiunga eventuali suddivisioni e che sia stabilita da specifiche disposizioni dell'Unione per l'applicazione di misure tariffarie o di altra natura nell'ambito degli scambi di merci.
 (3)
 In applicazione di tali regole generali, le merci descritte nella colonna 1 della tabella figurante nell'allegato del presente regolamento devono essere classificate nel corrispondente codice NC indicato nella colonna 2, in virtù delle motivazioni indicate nella colonna 3.
 (4)
 È opportuno disporre che le informazioni tariffarie vincolanti rilasciate per le merci interessate dal presente regolamento che non sono conformi al regolamento stesso possano continuare a essere invocate dal titolare per un determinato periodo, in conformità alle disposizioni dell'articolo 12, paragrafo 6, del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio (2). Tale periodo deve essere fissato a tre mesi.
 (5)
 Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato del codice doganale,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 Le merci descritte nella colonna 1 della tabella figurante in allegato sono classificate nella nomenclatura combinata nel codice NC indicato nella colonna 2 di detta tabella.
 Articolo 2
 Le informazioni tariffarie vincolanti che non sono conformi al presente regolamento possono continuare a essere invocate per un periodo di tre mesi dalla data di entrata in vigore del presente regolamento, in conformità alle disposizioni dell'articolo 12, paragrafo 6, del regolamento (CEE) n. 2913/92.
 Articolo 3
 Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, l'11 novembre 2014
 Per la Commissione,
 a nome del presidente
 Heinz ZOUREK
 Direttore generale della Fiscalità e dell'unione doganale
 (1) GU L 256 del 7.9.1987, pag. 1.
 (2) Regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce un codice doganale comunitario (GU L 302 del 19.10.1992, pag. 1).
 ALLEGATO
 Descrizione delle merci
 Classificazione
 (codice NC)
 Motivazioni
 (1)
 (2)
 (3)
 Prodotto cannulato, cilindrico, filettato, in lega di titanio molto dura, di lunghezza compresa tra 20 e 56 mm.
 Il prodotto presenta uno stelo cannulato dal diametro esterno di 4 mm e una testa esagonale. Lo stelo è completamente filettato (incrementi di 2 mm).
 Il prodotto risponde alle norme ISO/TC 150 per le viti da impianto ed è destinato all'uso nel campo della chirurgia traumatologica per ridurre le fratture.
 Deve essere inserito nel corpo utilizzando strumenti specifici e un filo guida da inserire nel gambo cannulato per consentire un posizionamento preciso attraverso una piccola incisione.
 Per l'importazione è contenuto in un imballaggio sterilizzato. Il prodotto è contrassegnato con un numero ed è pertanto tracciabile durante la produzione e la distribuzione.
 9021 10 90
 Classificazione a norma delle regole generali 1 e 6 per l'interpretazione della nomenclatura combinata e del testo dei codici NC 9021, 9021 10 e 9021 10 90.
 Viste le sue caratteristiche oggettive, ossia la presenza di uno stelo cannulato, il prodotto non corrisponde in pieno a una vite in metallo comune. Pertanto, non può essere considerato come parte e fornitura di impiego generale (vite) di cui alla nota 2 della sezione XV. Di conseguenza, è esclusa la classificazione alla voce 8108.
 Il prodotto va perciò classificato nel codice NC 9021 10 90 come oggetti e apparecchi per fratture.


type: other

text:
Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu ratifitseerimise ja rakendamise seadus – Riigi Teataja
 Eurovoc: 04 POLIITIKA → 0421 parlament → parlamendi pädevus
 Eurovoc: 04 POLIITIKA → 0426 parlamendi töö → seadusandlik menetlus
 Eurovoc: 08 RAHVUSVAHELISED SUHTED → 0811 koostööpoliitika → abistamispoliitika → finantsabi
 Eurovoc: 16 MAJANDUS → 1611 majanduskasv → majandustsükkel → majanduslik stabiliseerumine
 Eurovoc: 24 RAHANDUS → 2406 rahalised suhted → rahalised suhted → valuutatsoon → euroala
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Austria
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Belgia
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Hispaania
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Holland
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Kreeka
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Luksemburg
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Malta
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Portugal
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Saksamaa
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Slovakkia
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Sloveenia
 Välislepingute liigitus poolte alusel: Riigid ja territooriumid → Soome
 Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu ratifitseerimise ja rakendamise seadus - sisukord
 § 2 Eesti rahaline kohustus ja selle täitmine
 § 3 ESM-i lubatud aktsiakapitali, maksimaalse laenumahu ja finantsabi andmise vahendite muutmine
 § 4 Lepingu artikli 13 lõikes 2 nimetatud otsuse kavandi riigisisene menetlemine
 § 5 Memorandumi riigisisene menetlemine
 § 6 Memorandumi muudatuste riigisisene menetlemine
 § 7 Hädaabi reservfondi lõpetamine
 § 8 Riigikogu teavitamine ESM-i tegevusest
 § 9 Riigieelarve seaduse muutmine
 § 10 Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse muutmine
 11.09.2012 otsus nr 168
 Vastu võetud 30.08.2012
 Ratifitseerida juurdelisatud Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamisleping (edaspidi leping), mis on alla kirjutatud 2012. aasta 2. veebruaril Brüsselis.
 § 2. Eesti rahaline kohustus ja selle täitmine
 (1) Nõustuda Eesti Vabariigi osalusega Euroopa stabiilsusmehhanismis (edaspidi ESM) 13 020 aktsia ulatuses nimiväärtuses 1,302 miljardit eurot, millest 148,8 miljonit eurot makstakse sissemakstava kapitalina lepingu artikli 41 lõike 1 alusel viie aasta jooksul pärast lepingu jõustumist ja 1,1532 miljardit eurot sissenõutava kapitalina lepingukohase sissenõude saamisel.
 (2) Nõustuda, et pärast lepingu artikli 42 lõigetes 1 ja 2 nimetatud ESM-i lubatud aktsiakapitali märkimise aluse ajutise korrigeerimise perioodi lõppu suureneb Eesti Vabariigi osalus ESM-is lepingu artikli 11 lõike 1 kohaselt. ESM-i lubatud aktsiakapitali märkimise alus seatakse sõltuvusse Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 4 „Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta” artiklis 29 sätestatud Eesti Panga osalusest Euroopa Keskpangas.
 (3) Riigikogu otsustab lepingu artikli 41 lõike 3 kohaste kapitalimaksete tegemise.
 (4) Lepingu artikli 25 lõike 2 alusel sissemaksete tegemisel ei ületa Eesti Vabariik käesoleva seaduse § 2 lõigetes 1 ja 2 märgitud Eesti Vabariigi rahaliste kohustuste piirsuurusi.
 § 3. ESM-i lubatud aktsiakapitali, maksimaalse laenumahu ja finantsabi andmise vahendite muutmine
 (1) Lepingu artikli 10 lõike 1 alusel ESM-i lubatud aktsiakapitali, maksimaalse laenumahu ja lepingu artikli 19 alusel finantsabi andmise vahendite muutmise küsimuses hääletamisel osalemiseks ja hääletamiseks vajab Eesti Vabariigi esindaja ESM-i juhatajate või direktorite nõukogus (edaspidi Eesti Vabariigi esindaja) Riigikogu eelnevat otsust.
 (2) Kui maksimaalse laenumahu või finantsabi andmise vahendite muutmise otsusest tulenevad lepingu muudatused või suurendatakse ESM-i lubatud aktsiakapitali, esitab Vabariigi Valitsus lepingu muudatused Riigikogule ratifitseerimiseks.
 § 4. Lepingu artikli 13 lõikes 2 nimetatud otsuse kavandi riigisisene menetlemine
 (1) Vabariigi Valitsus esitab Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 1521 lõike 2 kohaselt Riigikogu Euroopa Liidu asjade komisjonile (edaspidi komisjon) seisukoha võtmiseks lepingu artikli 13 lõikes 2 nimetatud põhimõttelise finantsabi andmise otsuse (edaspidi põhimõtteline finantsabiotsus) kavandi, millega ESMi-i juhatajate nõukogu volitab Euroopa Komisjoni pidama läbirääkimisi lepingu artikli 13 lõikes 3 nimetatud vastastikuse mõistmise memorandumi (edaspidi memorandum) kavandi koostamiseks. Eesti Vabariigi esindaja on kohustatud põhimõttelise finantsabiotsuse küsimuses hääletamisel komisjoni seisukohast kinni pidama.
 (2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud seisukoha võtmisega ei võeta Eesti Vabariigile varalisi kohustusi ega volitata Eesti Vabariigi esindajat määratlema rahalise kohustuse tingimusi.
 (3) Komisjon võib otsustada, et põhimõttelise finantsabiotsuse küsimuses hääletamisel osalemiseks ja hääletamiseks vajab Eesti Vabariigi esindaja Riigikogu eelnevat otsust. Sellisel juhul esitab Vabariigi Valitsus sellekohase Riigikogu otsuse eelnõu.
 (4) Vabariigi Valitsus esitab põhimõttelise finantsabiotsuse komisjonile seisukoha võtmiseks esimesel võimalusel pärast ESM-i juhatajate nõukogu või direktorite nõukogu koosoleku, kus nimetatud küsimust arutatakse, päevakorra ja materjalide saamist.
 § 5. Memorandumi riigisisene menetlemine
 (1) Memorandumi kavandi küsimuses hääletamisel osalemiseks ja hääletamiseks vajab Eesti Vabariigi esindaja Riigikogu eelnevat otsust.
 (2) Vabariigi Valitsus võib esitada memorandumi kavandi, välja arvatud lepingu artikli 14 lõikes 2, artikli 16 lõikes 2 ja artikli 17 lõikes 2 nimetatud memorandumi kavandi, Riigikogu asemel Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 1521 lõike 2 kohaselt komisjonile seisukoha võtmiseks, kui memorandumi kavandi avalikustamine võib ohustada ESM-i stabiilsustoetuse andmise eesmärki. Vabariigi Valitsus põhjendab memorandumi kavandi komisjonile esitamist.
 (3) Memorandumi kavandi menetlemisele kohaldatakse käesoleva seaduse § 4 lõike 1 teises lauses ning lõigetes 3 ja 4 sätestatut.
 § 6. Memorandumi muudatuste riigisisene menetlemine
 (1) Memorandumi muutmise küsimuses hääletamisel osalemiseks ja hääletamiseks vajab Eesti Vabariigi esindaja Riigikogu eelnevat otsust.
 (2) Vabariigi Valitsus võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud memorandumi muudatuse kavandi esitada Riigikogu asemel Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 1521 lõike 2 kohaselt komisjonile seisukoha võtmiseks, kui:
 1) memorandumi, välja arvatud lepingu artikli 14 lõikes 2, artikli 16 lõikes 2 ja artikli 17 lõikes 2 nimetatud memorandumi, muudatuse kavandi avalikustamine võib ohustada ESM-i stabiilsustoetuse andmise eesmärki või
 2) memorandumit muudetakse mitteolulises mahus ning muudatused ei ole seotud stabiilsustoetuse mahu suurendamisega.
 (3) Vabariigi Valitsus põhjendab käesoleva paragrahvi lõike 2 alusel memorandumi muudatuse kavandi komisjonile esitamist.
 (4) Memorandumi muudatuse kavandi menetlemisel kohaldatakse käesoleva seaduse § 4 lõike 1 teises lauses ning lõigetes 3 ja 4 sätestatut.
 § 7. Hädaabi reservfondi lõpetamine
 (1) Lepingu artikli 4 lõike 4 alusel moodustatud hädaabi reservfondi (edaspidi hädaabi reservfond) lõpetamise küsimuses hääletamisel osalemiseks ja hääletamiseks vajab Eesti Vabariigi esindaja Riigikogu eelnevat otsust.
 (2) Riigikogu eelnevat otsust ei ole vaja, kui Riigikogu või käesolevas seaduses nimetatud juhul komisjon on heaks kiitnud memorandumi kavandi, millega seoses käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud hädaabi reservfond moodustati.
 § 8. Riigikogu teavitamine ESM-i tegevusest
 (1) Vabariigi Valitsus annab üks kord aastas Riigikogu istungil ülevaate ESM-i antud stabiilsustoetustest ja Eesti Vabariigi osalemisest ESM-is.
 (2) Vabariigi Valitsus või tema volitusel valdkonna eest vastutav minister teavitab Riigikogu kirjalikult viivitamata, kui:
 1) mõni ESM-i liige esitab stabiilsustoetuse taotluse;
 2) võetakse vastu hädaabi reservfondi lõpetamise otsus;
 3) ESM-i liikmesriik lepingus või lepingu alusel seatud kohustust ei täida ja oluliselt suureneb lepinguga Eesti Vabariigile võetud sissenõutava kapitali maksmise kohustuse realiseerumise risk.
 § 9. Riigieelarve seaduse muutmine
 1) paragrahvi 29 lõige 31 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 „(31) Riigikogu otsustab käesoleva seaduse § 37 lõike 3 punktis 3 nimetatud eesmärgil aktsiate, osade ja muude osaluste ning muu finantsvara omandamise ning euroala või selle liikmesriigi finantsstabiilsuse tagamiseks makstavate summadega seoses finantseerimistehingute tegemise riigieelarves ettenähtust suuremas ulatuses. Pärast otsuse tegemist esitab Vabariigi Valitsus Riigikogule riigieelarve muutmise või lisaeelarve eelnõu. Riigieelarve muutmise või lisaeelarve eelnõu menetlemine ei takista Riigikogu otsuse rakendamist.”;
 „(1) Riigieelarve muutmiseks kulude kogumahtu muutmata võib Vabariigi Valitsus algatada hiljemalt kaks kuud enne eelarveaasta lõppu riigieelarve muutmise seaduse eelnõu. Riigieelarve muutmisel käesoleva seaduse § 37 lõike 3 punktis 3 nimetatud eesmärgil, euroala või selle liikmesriigi finantsstabiilsuse tagamiseks makstavate summade suurendamise, eriolukorra, erakorralise seisukorra, sõjaseisukorra või mobilisatsiooni väljakuulutamise tõttu ajalisi piiranguid ei kohaldata.”;
 „(2) Riigieelarve kulusid suurendava lisaeelarve eelnõu esitatakse Riigikogule hiljemalt kolm kuud enne eelarveaasta lõppu. Riigieelarve kulusid vähendava lisaeelarve eelnõu tuleb Riigikogule esitada vähemalt kaks kuud enne eelarveaasta lõppu. Lisaeelarve esitamisel käesoleva seaduse § 37 lõike 3 punktis 3 nimetatud eesmärgil, euroala või selle liikmesriigi finantsstabiilsuse tagamiseks makstavate summade suurendamise, eriolukorra, erakorralise seisukorra, sõjaseisukorra või mobilisatsiooni väljakuulutamise tõttu ajalisi piiranguid ei kohaldata.”
 § 10. Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse muutmine
 1) paragrahvi 18 lõiget 3 täiendatakse pärast sõna „arvamuse” tekstiosaga „, Euroopa Liidu asjade komisjon ka seisukoha,”;
 2) paragrahvi 56 täiendatakse punktiga 13 järgmises sõnastuses:
 „13) käesoleva seaduse § 1182 kohaselt kiireloomulisena menetletav euroala või selle liikmesriigi finantsstabiilsuse tagamisega seotud Riigikogu otsuse eelnõu, mis võetakse arutamisele esimesel võimalusel.”;
 3) paragrahvi 91 täiendatakse lõikega 3 järgmises sõnastuses:
 „(3) Kui Vabariigi Valitsus taotleb Riigikogu juhatuselt Riigikogu täiendava istungi pidamist niisuguse eelnõu arutamiseks, mida ei ole Riigikogu menetluses, esitatakse see eelnõu Riigikogu juhatusele koos taotlusega.”;
 4) seaduse 11. peatükki täiendatakse §-ga 1182 järgmises sõnastuses:
 „§ 118 2. Euroala või selle liikmesriigi finantsstabiilsuse tagamisega seotud Riigikogu otsuse eelnõu kiireloomulise menetlemise erisused
 (3) Kui otsuse-eelnõule on esitatud muudatusettepanekuid, pannakse need hääletamisele pärast läbirääkimiste lõpetamist, arvestades käesoleva seaduse §-s 106 ettenähtut. Seejärel pannakse eelnõu lõpphääletusele.”;
 5) paragrahvi 1521 lõige 2 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 „(2) Vabariigi Valitsus esitab omal algatusel või Riigikogu, Euroopa Liidu asjade komisjoni või väliskomisjoni nõudel Euroopa Liidu asjade komisjonile või väliskomisjonile arvamuse andmiseks ka muid olulise tähtsusega Euroopa Liidu asju. Seaduses ettenähtud juhtudel esitab Vabariigi Valitsus muid olulise tähtsusega Euroopa Liidu asju Euroopa Liidu asjade komisjonile seisukoha võtmiseks. Niisugusel juhul ei kohaldata seisukoha kujundamise menetlusele käesoleva seaduse §-des 1522, 1523 ega § 1524 lõikes 1 sätestatut ning kohaldatakse § 1524 lõikeid 2 ja 3.”


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 7.4.2014
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 102/36
 Tožba, vložena 3. januarja 2014 – Banco de Santander in drugi proti Komisiji
 (Zadeva T-6/14)
 2014/C 102/57
 Jezik postopka: španščina
 Stranke
 Tožeče stranke: Banco de Santander, SA (Santander, Španija); Santander Investment, SA (Santander, Španija); in Naviera Séneca, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero in A. Lamadrid de Pablo in A. Biondi, odvetniki)
 Tožena stranka: Evropska komisija
 Predlogi
 Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
 —
 izpodbijani sklep v delu, v katerem je Komisija sveženj ukrepov, ki po njenem mnenju vzpostavljajo t. i. španski sistem finančnega najema, opredelila kot novo in z notranjim trgom nezdružljivo državno pomoč, razglasi za ničen;
 —
 podredno, člena 1 in 4 izpodbijanega sklepa, v katerih so vlagatelji v gospodarska interesna združenja (GIZ) opredeljeni kot upravičenci do domnevne državne pomoči in kot edini naslovniki odredbe za izterjavo, razglasi za nična;
 —
 podredno, člen 4 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odrejena izterjava domnevnih državnih pomoči, razglasi za ničen;
 —
 člen 4 izpodbijanega sklepa v delu, v katerem je odločeno o zakonitosti zasebnopravnih pogodb, sklenjenih med vlagatelji in drugimi subjekti, razglasi za ničen, in
 —
 Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.
 Tožbeni razlogi in bistvene trditve
 Tožbeni razlogi in bistvene trditve so enaki tistim iz zadeve Bankia proti Komisiji, T-700/13.


type: wikipedia

text:
Jekaterinburg (aastatel 1924–1991 Sverdlovsk) on linn Venemaal Uurali mägede idajalamil Lääne-Siberi tasandiku serval, Isseti jõe kaldal. See on Sverdlovski oblasti keskus.
 Elanike arvult on Jekaterinburg Venemaa neljas linn.
 Ajalugu
 Linn asutati Venemaa aknana Aasiasse 1723. aastal. 1918 hukati seal Venemaa keiser Nikolai II ja tema pere. 1924 pandi linnale Jakov Sverdlovi järgi nimeks Sverdlovsk. Vana nimi anti tagasi 1991.
 Kliima
 Jekaterinburgis valitseb parasvöötme mõõdukalt mandriline kliima. Linnale on iseloomulikud järsud temperatuurikõikumised. Uurali mäed takistavad läänest saabuvate soojade õhuvoolude pääsu linna ning ilma Jekaterinburgis kujundavad külmad arktilised õhumassid ning Kaspia mere kohalt ja Kesk-Aasia kõrbetest saabuvad soojad õhuvoolud. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on −12,6 °С (külmarekord −46,7 °С (detsember 1978)). Juuli keskmine õhutemperatuur on +19,0 °С (soojarekord +38,8 °С (juuli 1911)). Aasta keskmine sademete hulk on 537 mm.
 Majandus
 Tähtsamad tööstusharud on masina- ja metallurgiatööstus. Linn on ka suur kaubanduse keskus, olles jaekaubanduse mahult Venemaa linnadest Moskva ja Peterburi järel kolmandal kohal. Seal on suured MEGA, IKEA, Auchani jpt kaubanduskeskused.
 Transport
 Linnast viivad maanteed Permi, Tšeljabinskisse, Serovi, Irbitti, Tjumenisse ja Kurgani. Jekaterinburg on raudteede sõlmpunkt. Linna läbib Permi ja Tjumenit Siberi raudteega ühendavad haruteed.
 1991. aastast töötab linnas metroo, millel on 1 liin 8 peatusega.
 Haridus ja teadus
 Jekaterinburgis on üle 20 kõrgkooli. Vanimad on Uurali Riiklik Mäendusülikool ja Uurali Riiklik Ülikool. Riiklikes ülikoolides õppis 2002. aastal 149 400 tudengit, eraülikoolides 23 400 tudengit.
 Jekaterinburgis on üle 20 Venemaa Teaduste Akadeemia Uurali osakonna instituudi.
 Kultuur
 Linnas on ooperi- ja balletiteater, muusikakomöödiateater, draamateater, noorsooteater, nukuteater ja palju teisi teatreid. Linnas tegutseb filharmooniaorkester. Jekaterinburgis on üle 30 muuseumi.
 Üle 15 riigil on linnas diplomaatilised esindused, mitmetel on kavas oma esindused lähitulevikus avada.
 Haldusjaotus
 Jekaterinburg jaguneb 7 linnarajooniks: Kirovski (4), Leninski (7), Oktjabrski (5), Ordžonikidzevski (3), Tškalovski (6), Verh-Issetski (1) ja Železnodorožnõi (2).
 Linna haldusalasse kuulub ka 29 lähiümbruse alevit ja küla.
 Viited
 Välislingid
 Jekaterinburgi koduleht (vene keeles)
 Turismisait (saksa ja inglise keeles)
 Sverdlovski oblasti linnad


jurisdiction: US

text:
 IA
 111th CONGRESS
 2d Session
 H. J. RES. 100
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 November 29, 2010
 Mr. Carter introduced
 the following joint resolution; which was referred to the
 Committee on Energy and
 Commerce
 JOINT RESOLUTION
 Disapproving a rule submitted by the
 Environmental Protection Agency relating to the National Emission Standards for
 Hazardous Air Pollutants from the Portland Cement Manufacturing Industry and
 Standards of Performance for Portland Cement Plants.
 That Congress disapproves the rule
 submitted by the Environmental Protection Agency relating to the National
 Emission Standards for Hazardous Air Pollutants from the Portland Cement
 Manufacturing Industry and Standards of Performance for Portland Cement Plants
 (published at 75 Federal Register 54970 (September 9, 2010)), and such rule
 shall have no force or effect.


text:
 28.3.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 138/18
 Caingean arna tabhairt an 3 Feabhra 2022 – Novasol v ECHA
 (Cás T-70/22)
 (2022/C 138/34)
 Teanga an cháis: an Fhraincis
 Páirtithe
 Iarratasóir: Novasol (Kraainem, an Bheilg) (ionadaithe: C. Alter agus G. Bouton, dlíodóirí)
 Cosantóir: An Ghníomhaireacht Eorpach Ceimiceán (ECHA)
 An t-ordú atá á lorg
 Iarrann an t-iarratasóir ar an gCúirt Ghinearálta:
 —
 cinneadh ECHA SME D (2021)8531-DC an 25 Samhain 2021, nach gceadaítear don iarratasóir aitheantais mar FBM a fháil agus nach gceadaítear dó táillí íslithe do ghnóthais mheánmhéide a fháil, mar a éilíodh leo nuair a rinneadh an t-iarratas, a chur ar neamhní, bunaithe ar Airteagal 263 den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh;
 —
 na costais ina n-iomláine a ghearradh ar ECHA.
 Saincheisteanna dlí agus príomhargóintí.
 Mar thaca leis an gcaingean, maíonn an t-iarratasóir trí shaincheist dlí.
 1.
 An chéad saincheist dlí lena n-éilítear go ndearna ECHA earráid dlí sa chinneadh atá faoi chonspóid, ar fhoras go ndearna sé míléiriú ar na rialacha dlí a bhaineann le méid fiontar beag agus meánmhéide (“FBM”) a mheas, dá dtagraítear i Rialacháin REACH (1), Moladh 2003/361 (2) agus Rialachán 340/2008 (3).
 2.
 An dara saincheist dlí lena n-éilítear earráid fhollasach measúnaithe i leith fhíricí an cháis, sa dóigh go bhfuil an cinneadh atá faoi chonspóid bunaithe ar thuiscint earráideach ábharthacht na bhfíricí lena ndéantar FBM a aicmiú, cé go raibh an fhaisnéis riachtanach go léir ag ECHA chun méid an iarratasóra a mheas.
 3.
 An tríú saincheist dlí lena n-éilítear sárú ar an oibleagáid cúiseanna a lua agus ar phrionsabail an dea-riaracháin, a mhéid nár thug ECHA aire do na hargóintí ar cuireadh faoina bhráid, in ainneoin na n-aighneachtaí mionsonraithe agus doiciméadaithe a cuireadh ar fáil ag an iarratasóir chun diminsin an fhiontair a shocrú.
 (1) Rialachán (CE) uimh 1907/2006 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 18 Nollaig 2006, maidir le Clárú, Meastóireacht, Údarú agus Srianadh Ceimiceán (REACH) agus lena mbunaítear Gníomhaireacht Eorpach Ceimiceán, lena leasaítear Treoir 1999/45/CE agus lena n-aisghairtear Rialachán (CEE) Uimh 793/93 ón gComhairle agus Rialachán (CE) Uimh 1488/94 ón gCoimisiúin chomh maith leTreoir 76/769/CEE ón gComhairle agus Treoracha 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE agus 2000/21/CE ón gCoimisiúin (IO 2006, L 396, lch. 1, Ceartúchán IO 2007, L 136, lch. 3)
 (2) Moladh ón gCoimisiúin an 6 Bealtaine 2003 maidir le micrifhiontair agus fiontair bheaga agus mheánmhéide a shainmhíniú (IO L 124, 20.5.2003, lch. 36).
 (3) Rialachán (CE) Uimh. 340/2008 ón gCoimisiún an 16 Aibreán 2008 maidir leis na táillí agus na muirir iníoctha leis an nGníomhaireacht Eorpach Ceimiceán de bhun Rialachán (CE) Uimh. 1907/2006 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle maidir le Clárú, Meastóireacht, Údarú agus Srianadh Ceimiceán (REACH) (IO L 107, 17.4.2008, lch. 6).


text:
Doc. RNDr. Ing. Peter Svätokrížny, CSc. (* 22. jún 1917, Cabaj pri Nitre – † 15. november 1986) bol slovenský matematik.
 Narodil sa 22. júna 1917 v Cabaji pri Nitre. Zmaturoval s vyznamenaním na štátnom reálnom gymnáziu v Ružomberku v roku 1938. Potom začal štúdium teológie, z ktorého však prešiel na Prírodovedeckú fakultu v Brne a neskôr v Bratislave, ktoré ukončil v roku 1944.
 V roku 1952 získal titul RNDr. na PriF UK v Bratislave. V roku 1966 dosiahol titul Ing. na VŠE v Bratislave, v r. 1968 sa habilitoval na docenta a v r. 1969 sa stal kandidátom ekonomických vied.
 Svoju pedagogickú prax začínal na gymnáziu v Bratislave. Neskôr pôsobil na gymnáziu v Nitre, kde sa stal v r. 1949 riaditeľom. Od r. 1946 do 1953 prednášal externe na Pedagogickej a Prírodovedeckej fakulte UK. V rokoch 19531959 bol odborným asistentom Katedry matematiky na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave, v rokoch 19591961 pôsobil na Prírodovedeckej fakulte UK. Od roku 1961 až do odchodu do dôchodku v r. 1982 pôsobil na Katedre matematiky VŠE v Bratislave, v rokoch 1966 až 1973 ako jej vedúci.
 Vedecky a odborne sa prezentoval mnohými prácami, najmä z oblasti algebry. Bol autorom desiatok vysokoškolských skrípt, štyroch vysokoškolských učebníc a viacerých článkov vo vedeckých a odborných časopisoch. Na VŠE položil základy odbornej literatúry v predmete matematika, pričinil sa o značný rozsah výučby matematiky a jej aplikácií v ekonomických disciplínach.
 Bol členom viacerých vedeckých rád, štátnych a habilitačných komisií. Počas svojho plodného života vychoval stovky učiteľov, inžinierov a ďalších akademicky vzdelaných odborníkov, ktorým odovzdal štafetu vzdelania a múdrosti. Bol človekom so vzácnym vzťahom k ľuďom a ich problémom. Vyznačoval sa veľkou pracovitosťou, absolútnou pamäťou, dobrým srdcom a veselou mysľou. Doc. P. Svätokrížny sa významne zaslúžil pri príprave budúcich ekonómov. Zomrel 15. novembra 1986, pochovaný je v rodnom Cabaji.
 Externé odkazy
 Osobnosti z Cabaja-Čápora
 Slovenskí matematici
 Vyučujúci na Ekonomickej univerzite v Bratislave
 Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
 Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
 Absolventi Ekonomickej univerzity v Bratislave


text:
Visul frumos s-a încheiat. CSM Lugoj pierde meciul cu Dinamo și locul fruntaș în clasament – Lugojeanul.ro
 Visul frumos s-a încheiat. CSM Lugoj pierde meciul cu Dinamo și locul fruntaș în clasament
 Visul frumos în care CSM Lugoj ocupa prima poziție în clasamentul Diviziei A1 la volei a României s-a încheiat prea repede, după doar o etapă de joc. Sâmbătă, lugojencele au făcut deplasarea la Dinamo, acolo unde au pierdut meciul cu scorul de 3 la 1.
 Scorul pe seturi a fost 25-19, 23-25, 25-21, 25-21, dovedind un joc bun și antrenant al lugojencelor, care au ținut de scor până în ultima secundă, nereușind însă să se impună în fața mult mai experimentatei echipe din București. Dinamo este acum noul lider, în timp ce locurile 2-3 sunt ocupate de Volei Alba Blaj și CSU Belor Galați, fiecare cu câte 15 puncte adunate.
 CSM Lugoj are 13 puncte și ocupă locul al patrulea. Următoarea etapă este programată pentru sâmbătă, 16 noiembrie, când la Lugoj va ajunge formația Știința Bacău.
 Related Topics:clasament divizia a1 voleicsm lugojcsm lugoj voleidivizia a1 voleilugojrezultate csm lugojvoleivolei lugoj
 Luptătorii lugojeni de la CSM, secția greco-romane, au câștigat Cupa României, la seniori, desfășurată în acest weekend la Sf. Gheorghe. Sportivii antrenați de către Robert Papp au obținut două medalii de aur, una de argint și una de bronz. Datorită punctajului acumulat la individual au obținut și primul loc pe echipe și au fost declarați câștigătorii Cupei României.
 Cei patru sportivi care au participat sunt Cristian Vaginiuc, locul I – cat. 60 de kg., Denis Ritter, locul 3 – cat.60 kg, Laurențiu Macarei, locul 2 – cat. 67 de kg și Robert Papp, care este și antrenor, locul 1 – categoria 97 de kg.
 „Sunt foarte, foarte mulțumit de sportivii mei. Au muncit tot anul foarte mult, au ascultat toate indicațiile pe care eu le-am dat și ne bucurăm împreun de un rezultat la care nu m-am așteptat. Să ieșim pe primul loc pe cluburi, e foarte bine! Am depășit Steaua, Dinamo, Bacăul, Slatina, Suceava, Constanța. Timișoara, Arad, Megidia și Metrorex. Competiția a fost foarte puternică, practic Cupa României este considerată campionatul național de toamnă”, a spus Robert Papp, antrenorul lugojenilor.


text:
Zakaj bo moralo 13 občin vrniti sedem milijonov evrov sredstev EU za internetno omrežje • Pod črto
 Tema: Evropska sredstva
 Članek, 11. 5. 2015
 Zakaj bo moralo 13 občin vrniti sedem milijonov evrov sredstev EU za internetno omrežje
 Že desetletje se država in občine trudijo na podeželju zgraditi hitra internetna omrežja. A zaradi hudih napak pri porabi denarja mora 13 občin vrniti milijonske zneske javnega denarja.
 Članek je objavljen tudi na MMC RTV Slovenija
 Branje tega prispevka vam bo vzelo približno devet minut
 Občina Sežana mora zaradi nepravilnosti pri dodelitvi poslov za gradnjo internetnega omrežja državi vrniti 1,37 milijona evrov. Foto: Marino-Sl/Wikipedia
 Dostop do ustrezno hitre internetne povezave postaja že skorajda ena izmed temeljnih človekovih pravic. Z internetom so prepredene skoraj vse pore našega življenja: poslovanje v podjetju, opravljanje šolskih obveznosti, družabno življenje prek družbenih omrežij, elektronske pošte, spletnih strani za zmenke.
 A mnogim uporabo interneta omejujejo izredno počasne povezave. Te so kruta resničnost predvsem za marsikaterega Slovenca na podeželju. Večina naše države je namreč tako imenovana bela lisa. To so podeželska področja, kjer telekomunikacijski operaterji nimajo poslovnega interesa za gradnjo hitrih internetnih omrežij. Potencialnih strank je tu enostavno premalo, da bi se podjetju izplačalo vložiti milijone evrov v položitev optičnih internetnih kablov. Posledica: hitrost interneta je za gospodinjstvo omejena z 2 megabitoma na sekundo ali celo manj.
 Pokritje belih lis s hitrim internetnim omrežjem je ena izmed zahtevnejših nalog ministrstva za izobraževanje, znanost in šport (MIZŠ). Od leta 2004 do danes je imelo MZIŠ za to nalogo na voljo na desetine evropskih milijonov. Ta sredstva je razdelilo občinam, slednje pa so z izgrajenimi omrežji priključke na hiter internet omogočile slabim 30.000 gospodinjstvom in podjetjem.
 A vse zgodbe niso imele srečnega konca. Zaradi hudih napak pri porabi sredstev terja MIZŠ od 13 občin po ukazu revizorjev finančnega ministrstva vračilo sredstev v skupni višini 7,6 milijona evrov. Občine so ta sredstva za izgradnjo omrežij že porabila.
 Ker gre za manjše občine, bo vračanje sredstev hud udarec za njihove proračune. Zato se občine z vsemi pravnimi sredstvi borijo proti vračilu. A podrobnejši pogled v potek razpisov razkriva slabo vodenje projektov izgradnje širokopasovnih omrežij, za kar si krivdo delijo tako občine kot ministrstvo.
 Kdo bo poskrbel za podeželje?
 Slovenija je precej redko in razpršeno poseljena država. V mestih sta pri polaganju optičnega internetnega omrežja, ki omogoča velike hitrosti prenosa podatkov, konkurenčni bolj bila ponudnika Telekom in T2. Na podeželju pa se ponudnikom vlaganje v infrastrukturo ne izplača. Zato ostanejo ta področja po navadi brez sodobne infrastrukture, razloži Marjan Turk, generalni direktor direktorata za informacijsko družbo na MIZŠ.
 A brez sodobne internetne infrastrukture ni lahko živeti – ali poslovati. “Mlada družina s šoloobveznimi otroki, a brez interneta – to ne gre skupaj. Internet je ena izmed osnovnih infrastruktur sodobne družbe, tako kot vodovod ali elektrika. V kolikor je ne bomo vzpostavili, se bomo morali soočiti z vedno večjim praznjenjem podeželja,” opozarja Marjan Turk.
 Zemjevid: Bele lise v Sloveniji
 Bele lise v Sloveniji (območja, označena z vijolično barvo). Vir: MIZŠ
 Ministrstvo sofinancira omrežja že 10 let
 Bele lise brez širokopasovnih internetnih povezav obstajajo v okoli 170 slovenskih občinah. Te občine so lahko med letoma 2007 in 2013 na dveh razpisih kandidirale za 82 milijonov evrov evropskih in domačih proračunskih sredstev. Občine so se morale zanje boriti. Ministrstvo je na dveh javnih razpisih izbralo 43 občin, ki so po podatkih podjetja Vahta z gradnjo omrežja 29.494 gospodinjstvom in podjetjem v tistih delih občin, kjer hitrosti zaradi preslabih kablov niso dosegale 2 megabitov na sekundo, omogočile priključke na hitri internet.
 Vendar to še zdaleč ni zadoščalo za pokritje vseh belih lis. Za zagotovitev hitrosti do 100 megabitov na sekundo na omenjenih območjih bi po ocenah MIZŠ potrebovali desetkrat več denarja, torej kar okoli 800 milijonov evrov. Cilji ministrstva so sicer realnejši. Do leta 2020 si za nadaljnjo gradnjo omrežij želijo zagotoviti dodatnih 280 milijonov evropskih sredstev in denarja iz slovenskega proračuna. Po navadi se gradnja omrežij 85-odstotno financira iz evropskih, 15-odstotno pa iz domačih proračunskih sredstev.
 Dobitnice javnih sredstev za izgradnjo internetnega omrežja. Vir: MIZŠ
 Revizorji odkrili napake, občine bodo vračale denar
 Večina projektov je do zdaj potekala uspešno. Trinajst občin pa je med gradnjo omrežja doživelo šok. Revizorji urada za nadzor proračuna (UNP) so namreč pri izvedbi projektov v skupni vrednosti dobrih 32 milijonov evrov ugotovili tako hude nepravilnosti, da zdaj od občin zahtevajo vračilo 7,6 milijona evrov že porabljenih sredstev.
 Zadnji primer, ki so ga revizorji UNP odkrili lani, se je zgodil v občinah Sežana, Ilirska Bistrica in Hrpelje-Kozina. Te občine so se skupaj z občino Komen pod vodstvom sežanske združile v konzorcij ter v začetku leta 2011 za gradnjo internetnega omrežja pridobile 10,5 milijona evrov javnih sredstev. Zdaj pa ministrstvo po ukazu revizorjev zahteva vračilo kar tretjine te vsote: 3,43 milijona evrov.
 Kako so se lahko zgodile nepravilnosti s tako hudimi posledicami? Zgodba je zapletena, zato je treba najprej poznati potek razdeljevanja sredstev za gradnjo omrežij občinam.
 Konec leta 2007 je MIZŠ objavil prvega izmed dveh javnih razpisov za sofinanciranje gradnje omrežij. Nanj so se prijavile, vsaka zase, tudi občine Sežana, Ilirska Bistrica, Hrpelje-Kozina in Komen. Uspela je le slednja in dobila 2,7 milijona evrov evropskih sredstev; z njimi je zgradila omrežje za del svojega ozemlja.
 Za drugi javni razpis, objavljen sredi leta 2010, so se štiri občine združile v konzorcij in skupaj kandidirale ter nato pridobile 10,5 milijonov evrov sredstev. Ta vsota je bila precej višja od tiste, ki so jo zahtevale v prvem razpisu leta 2007, saj je MIZŠ drugače definiral obseg gradnje omrežja, ki ga mora izvesti občina. V prvem razpisu je morala občina zgraditi optično omrežje do posameznega naselja v občini, v drugem pa do vsakega gospodinjstva v naselju, kar je povečalo obseg gradbenih del – in s tem potrebna sredstva zanje.
 Postopek kandidature na prvi javni razpis leta 2007 je za vse občine potekal po točno določenem vrstnem redu. Najprej so morale občine na javnem razpisu izbrati podjetje, ki bo izvedlo gradbena dela za postavitev omrežja. Postopek izbire je bil, kot to določa zakonodaja, odprt– za pridobitev posla so se lahko potegovala vsa zainteresirana podjetja. S tem se omogoči konkurenca med podjetji in posledično nižja cena gradnje omrežja.
 Ko je občina izbrala izvajalca, se je lahko prijavila na razpis ministrstva. Pogodba med občino in izvajalcem je določala, da bo izvajalec zgradil omrežje (in bil za to plačan) le, če bo občina izbrana na javnem razpisu.
 Sežana, Ilirska Bistrica in Hrpelje-Kozina so se zaradi neuspeha na prvem razpisu leta 2007 odločile za kandidaturo na drugem razpisu leta 2010. Tudi v tem primeru so morale še pred prijavo na razpis skleniti pogodbo z gradbenim podjetjem za gradnjo omrežja. In tu se je zgodila ključna napaka.
 Sežana je že za potrebe prvega razpisa leta 2007 s Komunalnim stanovanjskim podjetjem d.o.o. sklenila pogodbo za gradnjo omrežja, po kateri bi podjetju plačala 1,9 milijona evrov. Nato je leta 2010 za potrebe drugega razpisa s podjetjem FMC Sistemski integrator sklenila pogodbo za gradnjo omrežja, po kateri bi podjetju zaradi povečanja obsega gradbenih del plačala 3,7 milijona evrov. Za Komunalno stanovanjsko podjetje je bil namreč 3,7 milijona vreden posel preobsežen za izvedbo.
 A Sežana družbe FMC ni izbrala na javnem razpisu, kar ob takšnem povečanju vrednosti posla zapoveduje zakonodaja, temveč ji je posel dodelila neposredno. S tem pa je drugim podjetjem onemogočila konkuriranje, kar je huda kršitev zakona o javnem naročanju. Zato zdaj ministrstvo od občine Sežana zahteva vračilo 1,37 milijona evrov.
 Podobna zgodba se je zgodila tudi pri občinah Ilirska Bistrica in Hrpelje-Kozina. Občini sta na prvem razpisu leta 2007 izvajalca FMC Sistemski integrator izbrali pravilno, z javnim razpisom. Pred drugim razpisom leta 2010 bi morali zaradi bistveno višje vrednosti posla izvajalca ponovno izbrati z javnim razpisom. Namesto tega sta posle podelili tri leta prej izbrani družbi FMC. Občina Ilirska Bistrica mora zato državi vrniti 1,9 milijona evrov, Občina Hrpelje-Kozina pa 130.000 evrov.
 Trinajst občin mora zaradi ugotovljenih napak pri javnih naročilih vrniti skupno več kot sedem milijonov evrov. Foto: eheçåtzin
 Občine gredo na sodišče
 Sredstva morajo občine vrniti iz svojega proračuna. To bo predvsem za sežansko in ilirskobistriško hud finančni zalogaj. Proračun Občine Sežana je lani znašal slabih 17 milijonov evrov, 1,37 milijona tako predstavlja kar 8 odstotkov njenega letnega proračuna. V še slabšem položaju je Občina Ilirska Bistrica, ki je lani prav tako znašal slabih 17 milijonov evrov. Zanjo 1,9 milijona evrov predstavlja kar 11 odstotkov letnih sredstev, ki jih ima na voljo.
 Na Občini Sežana sicer upajo, da jim denarja ne bo treba vrniti. Ministrstvo je namreč zaradi menjave partnerja za gradnjo omrežja brez javnega razpisa od občine že januarja 2012 zahtevalo vračilo dobrih 450.000 evrov javnih sredstev. V tem primeru je bila sporna sama menjava partnerja, in ne dodelitev posla v bistveno višji vrednosti mimo javnega razpisa.
 Občina se je pritožila na sodišču, le-to pa je v prvih sodbah ugodilo občini. Sodišče je namreč odločilo, da menjave izvajalca gradbenih del zakonodaja ne prepoveduje, ko občina glavnega izvajalca del zamenja s podizvajalcem. Na prvem razpisu leta 2007 je namreč FMC pri poslu kandidiral kot podizvajalec Komunalnega stanovanjskega podjetja. »Glede na dosedanje odločitve sodišča, pričakujemo ugoden izid za občino Sežana tudi v nadaljnjih postopkih,« nam je dejala Mateja Grzetič Žerjal, odgovorna za odnose z javnostjo na sežanski občini. A tokrat odkrite nepravilnosti so drugačne narave, saj gre za neposredno oddajo naročila posla bistveno višje vrednosti. To pa zakonodaja eksplicitno prepoveduje.
 Napake tudi pri dveh drugih konzorcijih občin
 Sežana, Ilirska Bistrica in Kozina niso edine občine, od katerih ministrstvo na podlagi revizorjev UNP zahteva vračilo denarja. Predlani so praktično enake napake pri javnem naročanju revizorji odkrili tudi pri konzorciju občin Mokronog-Trebelno, Trebnje, Mirna Peč, Šentrupert, Žužemberk in Sevnica. Občine so za gradnjo omrežja skupno pridobile 14,6 milijona evrov, država pa zdaj od njih zahteva skupno vračilo 2,4 milijona evrov.
 Še leto dni starejši je primer konzorcija občin Ormož, Središče ob Dravi in Sveti Tomaž. Konzorciju je MIZŠ dodelil 7,3 milijona javnih sredstev za gradnjo omrežja. A ker javnega naročila za gradnjo niso objavile v uradnem listu Evropske unije, s čimer bi bila z naročilom seznanjena in bi lahko zato zanj kandidirala tudi tuja gradbena podjetja, ministrstvo zdaj od njih terja vračilo 1,8 milijona evrov.
 Ker razpisa za gradnjo omrežja ni objavila v evropskem uradnem listu, mora konzorcij občin pod vodstvom Občine Ormož državi vrniti 1,8 milijona evrov. Foto: Žiga/Wikipedia
 Kdo je kriv za napake?
 Zahteve za vračilo ministrstva za šolstvo so ali še bodo končale na sodišču. Nanje se lahko namreč občine pritožijo. Sodni postopki pa se znajo vleči še leta. Če se bodo končali v korist države, bo izguba evropskih milijonov po tem, ko so ta sredstva že vložile v gradnjo omrežij, za občine boleča. Po drugi strani ni dvomov o tem, da so občine kršile zakon o javnem naročanju, zato je kazen upravičena.
 A treba se je vprašati: zakaj občine niso upoštevale pravil in so gradbena podjetja raje izbirala mimo javnih razpisov? In pa: zakaj ministrstvo občin ni bolj nadzorovalo in jih že med izbirnim postopkom opozorilo na nepravilnosti pri izbiri izvajalcev?
 Posvetimo se najprej drugemu vprašanju. Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport je kot organ, ki dodeljuje sredstva za gradnjo internetnih omrežij, odgovoren tudi za nadzor nad izvedbo projektov. Uslužbenci MIZŠ bi morali med projektom vseskozi nadzorovati pravilnost porabe denarja.Temu se strokovno reče administrativna kontrola. V okviru te kontrole bi morali po mnenju urada za nadzor proračuna tudi preverjati, ali so občine pravilno izvedle javna naročila za gradnjo omrežij.
 Na MIZŠ se s tem ne strinjajo. Izbira izvajalca gradnje omrežja je po njihovem prepričanju občinska stvar, nanjo pa se lahko državni revizijski komisiji pritožijo konkurenčna podjetja, ki na razpisu niso bila izbrana. Ko je izbira pravnomočno končana, uslužbenci ministrstva o njej ne dvomijo več. Četudi je potekala na nezakonit način.
 Svoje prepričanje na MIZŠ utemeljujejo s sodbo upravnega sodišča v primeru občine Kočevje. Ministrstvo občine na javnem razpisu za dodelitev sredstev za gradnjo širokopasovnega omrežja ni izbralo, zato je občina vložila tožbo na sodišče. V tožbi je kočevska občina med drugim zatrjevala, da nekatere druge občine gradbenih podjetij niso izbrale v skladu z zakonom. Sodišče je razsodilo v prid ministrstva – tudi z obrazložitvijo, da pravnomočno končan postopek izbire gradbenega podjetja na občinski ravni ministrstvu vzbuja dovolj visoko stopnjo zaupanja v izbiro izvajalca.
 Na ministrstvu to odločbo sodišča razlagajo tako, da jim ni treba preverjati, ali je občina podjetje res izbrala v skladu z zakonom o javnem naročanju in evropskimi pravili. A občine so zakonodajo vseeno kršile, priznava Marjan Turk, vodja direktorata za informacijsko družbo na ministrstvu. Zato bodo pri MIZŠ v prihodnjih razpisih preverjali tudi način izbire izvajalca. »Ta del našega nadzora bomo morali bistveno ojačati,« dodaja Turk.
 Hitenje zaradi kratkih rokov
 Vprašanje, ki ostane, je: zakaj so občine sploh kršile zakonodajo o javnem naročanju? »Dejstvo je, da je treba biti pri evropskih razpisih zelo previden in zelo dosledno spoštovati pravilnike, zakonodajo ... In občine se tu niso najbolje znašle,« meni Marjan Turk.
 Prihodnji razpisi za gradnjo optičnih internetnih omrežij bodo bolje pripravljeni, obljubljajo na ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Foto: Mark Kaletka
 Težavo pa so občinam predstavljali tudi kratki razpisni roki. Občine so imele namreč za prijavo na drugi javni razpis leta 2010 le tri mesece časa. Ker so se na razpis lahko prijavile le z že pravnomočno izbranim izvajalcem del, se je mnogim z izbiro mudilo. Če se konkurenčna podjetja pritožijo državni revizijski komisiji, se lahko izbira precej zavleče. Zato so nekatere občine, da bi ujele razpisne roke, gradbena dela neposredno oddala podjetju, ko so ga že izbrale na prvem razpisu leta 2007.
 (Pre)kratek rok za oddajo prijav na razpis za sofinanciranje gradnje omrežij je določilo ministrstvo. Je torej tudi MIZŠ odgovoren za položaj, v katerem so se zdaj znašle občine, ki morajo vračati denar? »Jaz bi rekel, da ne, ampak ker so potem podjetja drug proti drugemu vlagala zahtevke za revizijo izbire izvajalca za gradnjo omrežja ...« Turk stavka ne dokonča.
 Sokrivi ali ne, Turk zagotavlja, da bodo v prihodnjih razpisih bistveno podaljšali roke prijave. Ti bodo znašali vsaj šest mesecev ali pa še dlje.
 »Žal nam je, da se je zgodilo, kar se je. Ampak, omrežja so zgrajena in se uporabljajo. Podoben model sofinanciranja gradnje omrežij bomo uporabili tudi v prihodnjih javnih razpisih, vendar z izboljšavami, ki bodo odpravile ugotovljene nepravilnosti,« za konec obljubi Turk.
 Deli zgodbo 7 komentarjev
 Več iz teme: Evropska sredstva
 Nadzorujemo pravilnost in smotrnost porabe milijonov evrov, ki jih Slovenija dobiva iz evropskega proračuna.
 Od petih dolenjskih občin terjajo vračilo 828.000 evrov evropskih sredstev
 Nadzor nad pravilno porabo evropskih sredstev se je močno izboljšal. Kljub temu še prihaja do posameznih nepravilnosti.
 Članek, 30. 5. 2019
 Poročilo revizorjev: nadzor državnih organov nad porabo sredstev EU se izboljšuje
 V zadnjih letih je evropska komisija Sloveniji zaradi goljufij in diskriminatornih naročil dvakrat zamrznila črpanje sredstev EU. Lanska revizija porabe ...
 Članek, 13. 4. 2016
 Cray7 11. 5. 2015, 09.44
 Kdo je kriv za napake? Po mojem mnenju je zadeva sistemsko problematična. Gradnjo optike po občinah bi morala urejevati državna (ali regionalna) služba v sodelovanju z občinami. Brezveze, da imamo za vsako občino razpise, če bi državna (regionalna) služba laže in bolj učinkovito urejala gradnjo. Primeri:
 - optimalnejša gradnja med občinami
 - zaradi večjih medočinskih projektov večja izbira večjih izvajalcev, manjši stroški
 - več izkušenj pri gradnjah/operativi
 - lažji nadzor
 Glede na napisano sklepam, da so nekatere občine tudi premajhne, da bi pravilno izpeljale javno naročilo oziroma se zavedale posledic napak. Če je občina premajhna in rabi tako zelo aktivni nadzor ministrstva, zakaj potem sploh imamo občino?! Če mora ministrstvo "vse samo urediti", se lahko občino razpusti, pretvori nazaj v "krajevno skupnost" in bodo vse lokalne posege izvajale državne službe ;-))).
 No, moje mnenje je, da bi morali imeti regionalne službe in veliko manj občin. Za izvedbo optike po celi državi pa bi morala zadeva biti v kakšni obstoječi državni službi. Roko na srce, ustrezno usposobljeno državno službo, ki bi to lahko peljala celo imamo in se celo nahaja pod okriljem tega direktorata ;-).
 Mitar 11. 5. 2015, 09.48
 Morana 11. 5. 2015, 15.53
 Morda obstaja podatek kakšen je dolg posameznih občin, kako kvalitetno se servisira in kaj se zgodi v primeru defaulta?
 Glede na to, da smo v de facto stalnem kršenju ustave pri velikostih občin se ne bi čudil, če niso tudi v knjigah znane a zamolčane skrivnosti v višini nekaj sto miljonov, ki pa se priročno ne štejejo v dolg republike.
 Goran 11. 5. 2015, 18.30
 G.novinar
 Sedaj bi prosil še, da v sodni praksi najdete pravnomočno sodbo Višjega sodišča v Ljubljani, št.I Cpg 1215/2013 z dne 23.10.2013, v kateri je pravnomočno odločeno, da očitane kršitve v konkretnem primeru štirih primorskih občin NI, in vprašate državne organe, zakaj kljub sodni odločitvi še vedno vztrajajo pri zahtevku za vračilo.
 Predvsem pa se pozanimajte, za kaj so denar, ki ga državni organi zahtevajo nazaj od občin, že ponovno porabili.
 Prosim da zgoraj navedeno naredite zaradi popolnosti informacije bralcem, in seveda zaradi določil Zakona o medijih.
 Anže Voh Boštic 11. 5. 2015, 18.53
 Kot je že opisano v članku gre pri tej sodbi za menjavo podjetja za gradnjo brez javnega razpisa. Sodišče se ni opredelilo do dodelitve posla bistveno višje vrednosti brez javnega razpisa. O tem bo še odločalo. Počakajmo na odločitev sodišča.
 Goran 11. 5. 2015, 19.05
 Ni res, sodišče je napisalo, da Uredba, po kateri je država ugotavljala nepravilnost, v konkretnem primeru ne more biti uporabljena. In sodišče ne bo nič več odločalo, ker je odločitev pravnomočna. Ostali štirje postopki konkretnega primera so enaki (popolnoma enaki, zadevajo le štiri različne zahtevne za izplačilo štirih različnih mesecev), in sodba ne more biti drugačna.
 Drugih postopkov, v katerih bi sodišče ugotavljalo pravilnost dodelitve sredstev pa pri primorskih občinah ni v teku!
 Tudi sicer je bil domnevno nepravilni postopek izveden skladno z določili ZJN po postopku pogajanj brez predhodne objave, ker so bili v predhodnem razpisnem postopku (ki je pa bil voden po odprtem postopku) določeni pogoji izpolnjeni, in v skladu z določili ZJN ministrstvo za finance o postopku predhodno obveščeno, kot temu veleva zakon.
 Zato pisati o tem, da počakajmo, ker da bo sodišče šele odločalo o pravilnosti dodelitve sredstev, ni ustrezno, ker temu ni tako.
 Goran 11. 5. 2015, 19.16
 Iz vidika korektnosti poročanja je citirana sodba pomembna tudi zaradi tega, ker je sodišče napisalo, da je predmet javnega financiranja v celoti izveden, in da oškodovanja proračuna (ne slovenskega ne evropskega) ni prišlo. Mislim, da je to pri vsem skupaj tisto, kar je bistven podatek, ki ga morajo bralci članka vedeti.
 Kriminal Pogrebniki podjetij v Nivoju: kako opehariti delavce in dobiti državne posle
 Mesečna poročila o našem delu Poletje na Pod črto: skriti lastniki Mladine in pogrebniki podjetij v Lamberghu


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0763
 2002/763/EG: Beslut nr 1/2002 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan, och Hashemitiska konungariket Jordanien å andra sidan, av den 4 september 2002 om antagande av associeringsrådets arbetsordning
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 258 , 26/09/2002 s. 0030 - 0034
 Beslut nr 1/2002 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan, och Hashemitiska konungariket Jordanien å andra sidan,av den 4 september 2002om antagande av associeringsrådets arbetsordning(2002/763/EG)ASSOCIERINGSRÅDET EU-JORDANIEN HAR BESLUTAT ATT ANTA FÖLJANDE ARBETSORDNINGmed beaktande av Europa-Medelhavsavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan, och Hashemitiska konungariket Jordanien å andra sidan, särskilt artiklarna 89-96 i detta, ochav följande skäl:Avtalet trädde i kraft den 1 maj 2002.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1OrdförandeskapOrdförandeskapet i associeringsrådet skall innehas växelvis i tolvmånadersperioder av en företrädare för Europeiska unionens råd, på gemenskapens och dess medlemsstaters vägnar, och en företrädare för Hashemitiska konungariket Jordaniens regering. Den första perioden skall inledas den dag då associeringsrådet håller sitt första möte och avslutas den 31 december 2002.Artikel 2MötenAssocieringsrådet skall sammanträda regelbundet på ministernivå en gång per år. Om parterna är överens om det kan associeringsrådet, på begäran av någon av parterna, hålla extraordinarie möten. Om parterna inte kommer överens om något annat, skall associeringsrådets möten hållas på den plats där Europeiska unionens råd vanligtvis sammanträder och på den dag som parterna kommit överens om.Associeringsrådets möten skall sammankallas gemensamt av associeringsrådets sekreterare i samförstånd med ordföranden.Artikel 3RepresentationAssocieringsrådets medlemmar får låta sig företrädas om de är förhindrade att delta i ett möte. En medlem som önskar låta sig företrädas skall före mötet i fråga meddela ordföranden namnet på ersättaren.Den som företräder en medlem av associeringsrådet får utöva den ordinarie medlemmens alla rättigheter.Artikel 4DelegationerAssocieringsrådets medlemmar får ledsagas av tjänstemän.Före varje möte skall ordföranden underrättas om den planerade sammansättningen av parternas delegationer.En företrädare för Europeiska investeringsbanken får närvara som observatör vid associeringsrådets möten när frågor som rör banken står på dagordningen.Associeringsrådet kan, efter överenskommelse mellan parterna, inbjuda icke-medlemmar att närvara vid dess möten för att lämna upplysningar i särskilda frågor.Artikel 5SekretariatEn tjänsteman från Europeiska unionens råds generalsekretariat och en tjänsteman från Hashemitiska konungariket Jordaniens delegation i Bryssel skall gemensamt fungera som associeringsrådets sekreterare.Artikel 6KorrespondensAll korrespondens till associeringsrådet skall sändas till associeringsrådets ordförande under adress Generalsekretariatet vid Europeiska unionens råd.De båda sekreterarna skall se till att korrespondensen vidarebefordras till associeringsrådets ordförande och att den, där så är lämpligt, skickas ut till associeringsrådets övriga medlemmar. Korrespondens som skickas ut skall sändas till kommissionens generalsekretariat, till medlemsstaternas ständiga representationer och till Hashemitiska konungariket Jordaniens delegation i Bryssel.Korrespondens från associeringsrådets ordförande skall av de båda sekreterarna sändas till mottagarna och, där så är lämpligt, skickas ut till associeringsrådets övriga medlemmar på de adresser som anges i föregående stycke.Artikel 7OffentlighetOm inget annat beslutas skall associeringsrådets möten inte vara offentliga.Artikel 8Dagordning för mötena1. Ordföranden skall upprätta en preliminär dagordning för varje möte. Associeringsrådets sekreterare skall översända dagordningen till de mottagare som anges i artikel 6 senast 15 dagar före mötets början.Den preliminära dagordningen skall omfatta de punkter för vilka ordföranden senast 21 dagar före mötets början har mottagit en begäran om att de skall föras upp på dagordningen. Punkterna får dock föras upp på den preliminära dagordningen endast om de tillhörande handlingarna har överlämnats till sekreterarna senast den dag då dagordningen avsänds.Associeringsrådet skall anta dagordningen i början av varje möte. Andra punkter än de som förekommer på den preliminära dagordningen får, om parterna är överens om det, föras upp på dagordningen.2. Ordföranden får, i samförstånd med parterna, förkorta de tidsfrister som anges i punkt 1 med hänsyn till omständigheterna i ett särskilt fall.Artikel 9ProtokollDe båda sekreterarna skall upprätta ett utkast till protokoll från varje möte.Protokollet skall för varje punkt på dagordningen som regel innehålla uppgift om- de handlingar som förelagts associeringsrådet,- de uttalanden som medlemmar av associeringsrådet begärt att få förda till protokollet,- de beslut, uttalanden och slutsatser som antagits.Utkastet till protokoll skall föreläggas associeringsrådet för godkännande. Det skall godkännas inom sex månader efter associeringsrådets möte. Efter godkännandet skall protokollet undertecknas av ordföranden och de båda sekreterarna. Det skall arkiveras hos generalsekretariatet vid Europeiska unionens råd, och en bestyrkt kopia skall sändas till var och en av de mottagare som anges i artikel 6.Artikel 10Beslut och rekommendationer1. Associeringsrådet skall fatta beslut och avge rekommendationer genom överenskommelse mellan parterna.Mellan mötena kan associeringsrådet, om båda parter är överens om det, fatta beslut eller avge rekommendationer genom skriftligt förfarande.2. Associeringsrådets beslut och rekommendationer enligt artikel 91 i Europa-Medelhavsavtalet skall benämnas "beslut" respektive "rekommendation", följt av löpnummer, dag för antagande och en beskrivning av ämnet. I varje beslut skall anges vilken dag beslutet träder i kraft. Associeringsrådets beslut och rekommendationer skall undertecknas av ordföranden och bestyrkas av de båda sekreterarna.Beslut och rekommendationer skall sändas till var och en av de mottagare som anges i artikel 6.Associeringsrådet kan besluta att låta offentliggöra sina beslut och rekommendationer i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och i Hashemitiska konungariket Jordaniens officiella tidning.Artikel 11SpråkAssocieringsrådets officiella språk skall vara parternas officiella språk.Om inget annat beslutas skall associeringsrådet överlägga på grundval av handlingar som upprättats på dessa språk.Artikel 12UtgifterGemenskapen och Hashemitiska konungariket Jordanien skall var för sig stå för de kostnader de ådrar sig i samband med sitt deltagande i associeringsrådets möten, såväl kostnader för personal, resor och uppehälle som porto- och telekostnader.Gemenskapen skall stå för kostnaderna för tolkning under mötena, översättning och mångfaldigande av handlingar, med undantag av kostnaderna för tolkning eller översättning till eller från arabiska, vilka Hashemitiska konungariket Jordanien skall stå för.Övriga kostnader för de praktiska arrangemangen i samband med ett möte skall betalas av den part som är värd för mötet.Artikel 13Associeringskommitté1. Associeringsrådet skall vid fullgörandet av sina uppgifter biträdas av associeringskommittén. Kommittén skall vara sammansatt av företrädare för Europeiska unionens råd och företrädare för Europeiska gemenskapernas kommission å ena sidan, och av företrädare för Hashemitiska konungariket Jordaniens regering å andra sidan.2. Associeringskommittén skall förbereda associeringsrådets möten och överläggningar, vid behov genomföra dess beslut samt allmänt sörja för kontinuitet i associeringsförbindelsen och för att Europa-Medelhavsavtalet fungerar väl. Den skall behandla alla frågor som associeringsrådet hänskjuter till den samt varje annan fråga som kan komma att aktualiseras i samband med det löpande genomförandet av Europa-Medelhavsavtalet. Den skall lägga fram förslag och eventuella utkast till beslut eller rekommendationer för associeringsrådets godkännande.3. Om en skyldighet eller möjlighet att samråda föreskrivs i Europa-Medelhavsavtalet, kan detta samråd äga rum inom associeringskommittén. Samrådet kan, om parterna är överens om det, fortsätta i associeringsrådet.4. Associeringskommitténs arbetsordning finns i bilagan till detta beslut.Utfärdat i Bryssel den 4 september 2002.På associeringsrådets vägnarP. S. MøllerOrdförandeTilläggARBETSORDNING FÖR ASSOCIERINGKOMMITTÉNAssociering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan, och Hashemitiska konungariket Jordanien å andra sidanArtikel 1OrdförandeskapOrdförandeskapet i associeringskommittén skall innehas växelvis i tolvmånadersperioder av företrädare för Europeiska gemenskapen och en företrädare för Hashemitiska konungariket Jordaniens regering.Europeiska unionens ståndpunkt när det gäller avdelningarna V och VI i Fördraget om Europeiska unionen skall alltid framföras av en företrädare för Europeiska unionens råds ordförandeskap.Den första perioden skall inledas den dag då associeringsrådet håller sitt första möte och avslutas den 31 december samma år.Artikel 2MötenAssocieringskommittén skall sammanträda när omständigheterna så kräver och med båda parternas samtycke.Varje associeringskommittémöte skall hållas vid en tidpunkt och på en plats som parterna kommit överens om.Associeringskommitténs möten skall sammankallas av ordföranden.Artikel 3DelegationerFöre varje möte skall ordföranden underrättas om den planerade sammansättningen av parternas delegationer.Artikel 4SekretariatEn tjänsteman från Europeiska gemenskapernas kommission och en tjänsteman från Hashemitiska konungariket Jordaniens regering skall gemensamt fungera som associeringskommitténs sekreterare.All korrespondens till eller från associeringskommitténs ordförande inom ramen för denna arbetsordning skall sändas till associeringskommitténs sekreterare och till associeringsrådets sekreterare och ordförande.Artikel 5OffentlighetOm inget annat beslutas skall associeringskommitténs möten inte vara offentliga.Artikel 6Dagordning för mötena1. Ordföranden skall upprätta en preliminär dagordning för varje möte. Associeringskommitténs sekreterare skall översända dagordningen till de mottagare som anges i artikel 4 senast 15 dagar före mötets början.Den preliminära dagordningen skall omfatta de punkter för vilka ordföranden senast 21 dagar före mötets början har mottagit en begäran om att de skall föras upp på dagordningen. Punkterna får dock föras upp på den preliminära dagordningen endast om de tillhörande handlingarna har överlämnats till sekreterarna senast den dag då dagordningen avsänds.Associeringskommittén kan be experter deltaga i dess möten för att lämna upplysningar i särskilda frågor.Dagordningen skall godkännas av associeringskommittén vid varje mötes början. Andra punkter än de som förekommer på den preliminära dagordningen får, om parterna är överens om det, föras upp på dagordningen.2. Ordföranden får, i samförstånd med parterna, förkorta de tidsfrister som anges i punkt 1 med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet.Artikel 7ProtokollDe båda sekreterarna skall upprätta ett utkast till protokoll från varje möte. I protokollet skall anges de beslut som fattats och de rekommendationer som avgivits samt de slutsatser som antagits. Utkastet till protokoll skall föreläggas associeringskommittén för godkännande. Efter godkännandet skall protokollet undertecknas av ordföranden och de båda sekreterarna, och ett exemplar i original skall arkiveras av vardera parten.Artikel 8BeslutsfattandeI de särskilda fall då associeringsrådet med stöd av Europa-Medelhavsavtalet gett associeringskommittén befogenhet att fatta beslut eller avge rekommendationer skall dessa benämnas "beslut" respektive "rekommendation", följt av löpnummer, dag för antagande och en beskrivning av ämnet.När associeringskommittén fattar ett beslut eller anger en rekommendation skall artiklarna 10 och 11 i associeringsrådets beslut nr 1/2002 av den 4 september 2002 om antagande av associeringsrådets arbetsordning gälla i tillämpliga delar.Associeringskommitténs beslut och rekommendationer skall översändas till de mottagare som anges i artikel 4.Artikel 9UtgifterParterna skall var för sig stå för de kostnader de ådrar sig i samband med sitt deltagande i associeringskommitténs möten och i mötena i de arbetsgrupper eller organ som inrättas med stöd av artikel 95 i Europa-Medelhavsavtalet, såväl kostnader för personal, resor och uppehälle som porto- och telekostnader. Gemenskapen skall stå för kostnaderna för tolkning under mötena, översättning och mångfaldigande av handlingar, med undantag av kostnaderna för tolkning eller översättning till eller från arabiska, vilka Hashemitiska konungariket Jordanien skall stå för.Övriga kostnader för de praktiska arrangemangen i samband med ett möte skall betalas av den part som är värd för sammanträdena.


text:
AD 1997 nr 81 (rättsfall från Arbetsdomstolen) | Sören Öman
 [ Entreprenad | Förhandsavgörande | Övergång av verksamhet ]
 [ Arbetsdomstolens egna sökord Arbetsdomstolen ger själv sina avgöranden sökord. Dessa är ofta mer specifika än de sökord som finns ovan, men inte lika konsekventa : Entreprenad | Övergång av verksamhet ]
 Ett företag A i fastighetsbranschen sade upp två arbetstagare som hade till uppgift att bedriva fastighetsskötsel och städning i ett A tillhörigt bostadsområde. Företaget A uppdrog därefter åt ett annat företag B att som enteprenör utföra de uppsagda arbetstagarnas sysslor. Tvist huruvida det inträffade är att anse som en övergång av verksamhet i den mening som avses i 6 b § anställningsskyddslagen och det inom EU gällande överlåtelsedirektivet. Arbetsdomstolen konstaterar bl.a. att företaget B inte har övertagit vare sig arbetskraft eller materiella tillgångar från företaget A. Domstolen finner sammantaget att någon övergång av verksamhet i överlåtelsedirektivets och anställningsskyddslagens mening inte har ägt rum.
 Dom meddelad : Onsdagen den 18 juni 1997
 AD 1997 nr 75 AD 1997 nr 84
 Parter Fastighetsanställdas Förbund mot Fastighetsarbetsgivarnas Förbund och FF-Fastighetsservice Aktiebolag i Norrköping ( Privata sektorn ) : Fastighetsanställdas Förbund [] & Fastighetsarbetsgivarnas Förbund [] & FF – Fastighetsservice Aktiebolag []
 Direktstämt mål [ mål nr A 180/96 ]
 Ledamöter i Arbetsdomstolen Michaël Koch, Erik Lempert, Siv Kimbré, Peter Ander, Inger Mattsson Kasserud, Valter Carlsson (skiljaktig) och Solveig Paulsson (skiljaktig). ( 7 st. ♀ 3 ♂ 4 – allmän sammansättning Allmän sammansättning av ledamöter används i mål som är av allmän betydelse för förhållandena på arbetsmarknaden ) :
 Erik Lempert [] #
 Siv Kimbré [] #
 Inger Mattsson Kasserud [] #
 Valter Carlsson [] [ skiljaktig ] *
 Solveig Paulsson [] [ skiljaktig ] #
 Andel skiljaktiga ledamöter : 28,6% ( 2 / 7 st. )
 [ 6 av 7 ]
 Andel ordinarie ledamöter : 85,7% ( 6 / 7 st. )
 Sekreterare : Carl-Johan Karlson []
 Lagrum : 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd
 Anförda rättsfall ( 5 st. ) : EU-domstolens mål C-13/95 Süzen [EU:C:1997:141] | EU-domstolens mål C-209/91 Rask [EU:C:1992:436] | EU-domstolens mål C-392/92 Schmidt [EU:C:1994:134] | EU-domstolens mål 24/85 Spijkers [EU:C:1986:127] | AD 1995 nr 163
 Anförda förarbeten : Prop. 1994/95:102 Övergång av verksamheter och kollektiva uppsägningar (Arbetsmarknadsdepartementet) [ pdf || ]
 Rättsfall som hänvisar till AD 1997 nr 81 ( 4 st. ) : AD 1998 nr 44 | AD 1998 nr 124 | AD 2001 nr 101 | AD 2014 nr 28
 Sök AD 1997 nr 81 :
 Innehållsförteckning ( AD 1997 nr 81 ) :
 Arbetstagarförbundet
 Ledamöterna Valter Carlssons och Solveig Paulssons skiljaktiga mening
 1. Arbetsdomstolen avslår Fastighetsanställdas förbunds talan.
 2. Fastighetsanställdas förbund skall ersätta arbetsgivarparterna för rättegångskostnader med sjuttiotretusenniohundratrettio (73 930) kr, varav 69 000 kr avser ombudsarvode, jämte ränta enligt 6 § räntelagen på det förstnämnda beloppet från dagen för denna dom till dess betalning sker.
 Referat ( AD 1997 nr 81 ) :
 Fastighetsarbetsgivarnas Förbund och FF-Fastighetsservice Aktiebolag i Norrköping
 Mellan Fastighetsarbetsgivarnas Förbund och Fastighetsanställdas förbund gäller kollektivavtal.
 FF-Fastighetsservice AB (hädanefter FF) bedriver teknisk fastighetsförvaltning i Södra Sverige och Mellansverige. Bolaget är medlem i Fastighetsarbetsgivarnas Förbund och är därigenom bundet av det angivna kollektivavtalet.
 A.N. och R.N. är medlemmar i Fastighetsanställdas förbund. De anställdes år 1992 hos Finfast AB (hädanefter Finfast) för arbete rörande skötsel och underhåll av detta bolags fastigheter i Ladugårdsängen i Örebro. De blev under våren 1996 uppsagda från sina anställningar med anledning av att Finfast beslöt att deras arbetsuppgifter i fortsättningen skulle utföras av FF i egenskap av entreprenör.
 Mellan arbetstagarförbundet och arbetsgivarparterna har uppkommit tvist huruvida A.N. och R.N:s anställningar övergått till FF enligt 6 b § anställningsskyddslagen och om FF – genom att förklara att man inte avsåg att ha A.N. och R.N. anställda hos sig – utan laga grund avskedat dem. Parterna har tvisteförhandlat i dessa frågor utan att kunna enas.
 Arbetstagarförbundet har väckt talan i arbetsdomstolen mot arbetsgivarparterna samt har, som talan slutligt bestämts, yrkat att arbetsdomstolen
 1. förklarar att avskedandena är ogiltiga,
 2. förpliktar FF att till envar av A.N. och R.N. utge 80 000 kr i allmänt skadestånd,
 3. förpliktar FF att till A.N. utge dels lön med 151 841 kr, varav 11 421 kr för maj 1996, 13 245 kr i månaden för tiden juni 1996 – mars 1997, 5 306 kr för april 1997, dels semesterlönetillägg med 2 664 kr, dels ränta enligt 6 § räntelagen på lönebelopp från sista dagen i den månad beloppet gäller och på semesterlönetillägget från den 31 augusti 1996,
 4. förpliktar FF att till R.N. utge dels lön med 174 714 kr, varav 13 839 kr för maj 1996, 15 205 kr i månaden för tiden juni 1996 – mars 1997, 6 057 kr för april 1997, dels semesterlönetillägg med 2 772 kr, dels ränta enligt 6 § räntelagen på lönebelopp från sista dagen i den månad beloppet gäller och på semesterlönetillägget från den 31 augusti 1996.
 Arbetsgivarparterna har bestritt yrkandena. Yrkade belopp avseende lön och semesterlönetillägg samt ränta har vitsordats som skäliga i och för sig.
 Till utveckling av talan har parterna anfört i huvudsak följande. ( Klicka här för att visa )
 Tvisten hänför sig till de av Finfast år 1992 uppförda och sedan dess ägda fastigheterna i bostadsområdet Ladugårdsängen i Örebro. Bostadsområdet består av 19 trapphus och 2 gårdshus. Gårdshusen inrymmer tvättstugor och andra gemensamhetsutrymmen. För skötseln av de med fastighetsägandet förbundna åtagandena hade Finfast två personer anställda, R.N. och A.N. De anställdes i april respektive juni 1992.
 R.N. ansvarade huvudsakligen för sedvanliga fastighetsskötaruppgifter avseende den yttre boendemiljön, exempelvis skötsel av grönområden och anläggningar utomhus. Han var också ansvarig för reparationer.
 A.N. var på motsvarande sätt ansvarig för den inre boendemiljön. Hennes arbetsuppgifter bestod till 75 procent i städning och till 25 procent i fastighetsskötsel.
 Under hösten 1995 fördes förhandlingar från Finfasts sida om att lägga ut de angivna skötselsysslorna på entreprenad. I oktober 1995 träffades två skriftliga avtal med FF om att detta bolag som entreprenör skulle svara för fastighetsskötseln resp städningen. Avsikten var att avtalen skulle börja gälla den 1 februari 1996. Av olika skäl kom ikraftträdandet avseende avtalet om städning att bli den 1 maj och beträffande avtalet om fastighetsskötsel den 1 juni 1996. De båda avtalen innebär att FF övertog ansvaret för den inre och yttre skötseln av fastigheterna. Enligt fastighetsskötselavtalet skall FF vara uppmärksam på behovet av vissa större reparationer och underrätta uppdragsgivaren om behovet därav. Dessutom åvilar ansvaret för avflyttningsbesiktning FF. I och med dessa avtal har FF övertagit samtliga arbetsuppgifter som tidigare låg på R.N. och A.N.
 FF har – beträffande vissa arbeten som R.N. inte kunnat utföra själv – övertagit vissa entreprenörskontakter som R.N. tidigare hade upparbetat. Dessa kontakter är följande: El – Elcentralen, Spisar och diskmaskiner – Huberts, Lås – Låstjänst, Ventilation – RT Driftservice (såvitt avser den årliga kontrollen), Hissar – Deve Schindler, Snöröjning – Närke Frakt (som är en åkeriförening, vilken i sin tur företrädesvis anlitat firman Kran & Transport). Dessa entreprenörer anlitas alltjämt av FF.
 FF övertog från Finfast viss utrustning som A.N. och R.N. tidigare använde. Det fanns i var och en av de 21 byggnaderna städmaterial enligt följande: en bredborste, en sopborste med skyffel, moppskaft med hink, moppar samt rengöringsmedel med tillhörande torkmaterial. Detta material kvarlämnades när R.N. och A.N. slutade sina anställningar och har därefter använts av FF. Motsvarande gäller viss maskinell utrustning som R.N. och A.N. har använt, bl.a. en tvättmaskin som användes för att preparera moppar eftersom man vid städningen tillämpade den s k svepmetoden, vilken bygger på förpreparerade moppar. I vart fall inledningsvis använde FF samma städmetod och begagnade därför även tvättmaskinen. Vidare fanns det en högtrycksspruta, en snöslunga samt en kompressor. Dessa maskiner ägs fortfarande av Finfast, men FF har fått använda dem.
 Vidare finns det vissa tidigare använda personalutrymmen, upplag och förråd som FF till viss del disponerat. Expeditionen samma öppettider som den hade tidigare, dagligen 15.30–16.00. FF presenterade vid övertagandet i annonser de nya värdarna syftande till att visa att inget hade förändrats förutom att två nya personer skulle börja arbeta i Ladugårdsängen.
 Förbundet vill om den rättsliga bakgrunden anföra följande. Den avgörande frågan är huruvida en ekonomisk enhet eller ekonomisk verksamhet har övergått från Finfast till FF eller om det bara är vissa sysslor som förts över. I förarbetena till den svenska lagstiftningen uttalas att entreprenadsituationerna ligger nära gränsen för direktivets tillämpningsområde och att detta särskilt torde gälla vid fallen av byte av entreprenör. Det bör dock noteras att propositionen inte i första hand ger uttryck för den svenske lagstiftarens anvisningar om vad som skall gälla utan att det istället rör sig om lagstiftarens tolkning av överlåtelsedirektivet.
 EG-domstolen har i sin dom den 11 mars 1997 i Ayse Süzen-fallet bekräftat att, för att det skall betraktas som övergång av verksamhet eller del av verksamhet entreprenörer emellan, det måste föreligga något ytterligare än att arbetsuppgiften går över. Det kan exempelvis vara fråga om övertagande av personal eller överföring av materiella tillgångar.
 Förbundets uppfattning är att i fall som det nu aktuella – dvs. när verksamhet bedriven i egen regi läggs ut på en entreprenör – det bör anses gälla en presumtion för att det är fråga om en övergång av verksamhet eller del av verksamhet. Det utmärkande för dessa fall är att det föreligger en ensamrätt för entreprenören att utföra vissa sysslor och att det hos uppdragsgivaren är fråga om en nedläggning av en verksamhet eller del av verksamhet. Så är ju inte fallet när det är fråga om byte av entreprenör.
 Det som talar för att det rör sig om en övergång av verksamhet i det aktuella fallet är att det rör sig om exakt samma typ av verksamhet och utförande av samma arbetsuppgifter som R.N. och A.N. tidigare utförde. Det sker med användande av liknande arbetssätt och metoder och i viss mån även med samma utrustning. Man har också arbetat inom samma ram som Finfast, dvs. det är fråga om dels vanlig fastighetsskötsel och dels specialkompetens som behövs i form av entreprenörer. Den kundkrets – dvs. hyresgästerna – som betjänas är densamma. Verksamheten har inte under någon tid legat nere. Att det i verksamheten fanns två anställda talar också enligt förbundets uppfattning för att det rör sig om en fast organiserad verksamhet, dvs. en ekonomisk enhet såvitt gäller fastighetsskötsel. Av stor betydelse är att det föreligger ett direkt avtalsförhållande mellan Finfast och FF. Denna omständighet har tillmätts stor vikt i EG-domstolens praxis.
 Sammanfattningsvis har alltså FF varit skyldigt att överta A.N. och R.N:s anställningar enligt 6 b § anställningsskyddslagen. Genom FF:s förklaring att bolaget inte ämnar ta deras arbetskraft i anspråk har de blivit avskedade utan laga grund.
 FF bedriver idag med totalt omkring 110 anställda teknisk förvaltning på entreprenörsbasis. Bolaget har sitt säte i Norrköping. Verksamheten bedrivs dessutom i Malmö, Lund, Landskrona, Helsingborg, Göteborg, Trollhättan, Lidköping, Jönköping, Linköping, Söderköping, Örebro och Västerås. Vid Örebrokontoret finns sex personer anställda, nämligen en platschef, tre fastighetsskötare och två trappstädare.
 Finfast ägs av Örebro läns fastighetsägarförening, vars verksamhet är att låta uppföra, äga och förvalta privata hyreslägenheter. Finfast äger fastigheter i två bostadsområden i Örebro, Ladugårdsängen och Baronbacken. När tvisten uppstod hade Finfast, förutom makarna N., en kvinnlig tjänsteman anställd för att handha uthyrningsverksamheten, exempelvis annonsering, visning av lägenheter, upprättande av hyreskontrakt, beställning av enklare uppdrag etc. Den kvinnliga tjänstemannen är idag den enda anställda i Finfast. Fastighetsförvaltningen är organiserad i en teknisk och en ekonomisk del. Den ekonomiska delen har sedan bolagets bildande skötts av Finfast Service AB.
 Fastighetsskötsel och städning beträffande bostadsområdet Ladugårdsängen sköttes tidigare av Finfast med egen personal. Som arbetstagarförbundet har anfört uppdrog Finfast – i likhet med vad man tidigare gjort beträffande ett annat bostadsområde i Örebro – till FF att utföra fastighetsservice och städning i Ladugårdsängen. De båda avtal som träffades kom sedan att träda i kraft den 1 maj respektive den 1 juni 1996. Skälen till fördröjningen var att Finfast och FF ville avvakta de tvisteförhandlingar som pågick mellan Finfast och förbundet. Förhandlingarna gällde ogiltigförklaring avseende de av Finfast verkställda uppsägningarna av makarna N.
 Beträffande bostadsområdet Baronbacken hade Finfast tidigare uppdragit åt entreprenörer att sköta städning och fastighetsskötsel och byten av entreprenörer har skett vid tre tillfällen. Idag är det alltså FF som sköter städning och fastighetsskötsel av det området. FF har organiserat fastighetsskötseln och städningen av Ladugårdsängen på ett annat sätt än Finfast. Vid utförandet av entreprenaden vid Ladugårdsängen sysselsätts en fastighetsskötare på halvtid och för trappstädning åtgår det 16 timmar per vecka. Både fastighetsskötaren och städaren arbetar på andra objekt som FF har i Örebro. Viss del av trädgårdsskötseln utförs därutöver av annan personal från FF.
 Beträffande frågan om övertagande av utrustning som tillhör Finfast bör följande noteras. Högtrycksspruta, snöslunga och kompressor har inte övertagits och används inte av FF. Inledningsvis använde FF tvättmaskinen, men man bytte så småningom städmetod innebärande att man ej behövde tvätta mopparna. Detta har inneburit att FF använder tvättmaskinen endast någon enstaka gång i månaden för tvättning av fastighetsskötarens kläder. När städentreprenaden startade fanns det viss utrustning, som moppar, borstar och rengöringsmedel, i trappuppgångarna. Något avtal mellan FF och Finfast om övertagande av utrustning har inte slutits. Hälften av utrustningen har stått oanvänd sedan entreprenaden startade och resten – vilket i princip utgörs av rengöringsmedel – har FF:s personal fått lov att använda utan ersättning, alternativet hade varit att kassera rengöringsmedlet. Kontorsinventarierna utgörs av ett skåp av kassaskåpsliknande karaktär i vilket förvaras lägenhetsnycklar. Det finns också några stolar, ett bord och en räknemaskin. Sammanfattningsvis har FF inte övertagit några tillgångar från Finfast utan FF har gjort egna investeringar. Bl.a. köptes en gräsklippare för 49 000 kr och annan utrustning för 12 000 kr. Beträffande den senare utrustningen var det fråga om en kombinerad telefon-telefax och viss trädgårdsutsrustning, bl.a. en motordriven gräsklippare. Trädgårdsutrustningen används av FF även på andra objekt i Örebro. Det är riktigt att man använder kontorsutrymmet en halvtimme per dag, företrädesvis för att lämna ut och ta emot nycklar vid in- och utflyttningar. Ett utrymme används för förvaring av förbrukningsmaterial som glödlampor, förpackningar, proppar, skruv, spik etc. Förbrukningsmaterialet köps in av FF som fakturerar Finfast. Det är således Finfast som äger förbrukningsvarorna.
 Arbeten av enklare beskaffenhet ingår i FF:s åtaganden enligt skötselavtalet. När det gäller mera kvalificerade entreprenörsarbeten som t.ex. VVS- och elarbeten anlitas entreprenörer, vilka normalt kontaktas direkt av Finfast. Det är då ofta FF som först har påtalat behovet av arbetet för Finfast. Entreprenören fakturerar sedan Finfast för det arbete som utförts. Beträffande förbundets påståenden om att R.N. har upparbetat entreprenörskontakter kan följande sägas. Elcentralen anlitas därför att Elcentralen är medlem i Fastighetsägarföreningen och anlitades även innan R.N. anställdes i Finfast. Entreprenören har alltså inte upparbetats av honom. För diskmaskiner och övriga vitvaror anlitas Huberts eftersom denna firma är agent för Electrolux. Även Huberts anlitades redan innan R.N. anställdes. Beträffande lås anlitas Låstjänst eftersom denna firma är låssystemsansvarig gentemot ASSA. När fastigheten uppfördes var det Kraft som utförde tapetserings- och måleriarbeten, och denna firma anlitas fortfarande. Detta är således inte fråga om någon av R.N. upparbetad entreprenörskontakt. För årlig ventilationskontroll krävs behörig besiktningsman och denna utförs av RT Driftservice. Enklare arbeten med ventilationen – filterbyten och kontroll av styrutrustning – utförs av FF. Hissarna är av fabrikatet Deve och service utförs på grund av speciella garantiåtaganden av Deve Schindler. Det är inte någon av R.N. upparbetad entreprenörskontakt. Vid snöröjning anlitas åkeriföreningen Närke Frakt som i sin tur anvisar någon av sina medlemmar att utföra snöröjningen. Vilket företag som de facto utför snöröjningen har FF inte någon möjlighet att påverka. Det är således inte frågan om övertagande av någon av R.N. upparbetad entreprenörskontakt.
 Det är Finfast själv och inte FF som bestämmer vilka åtgärder som skall vidtas efter en avflyttningsbesiktning och vem som skall anlitas för att utföra dessa åtgärder. FF upprättar endast ett protokoll och skickar detta till en tjänsteman på Finfast.
 Arbetsgivarparterna vill anföra följande om den i målet aktuella rättsfrågan. I prop. 1994/95:102 [ pdf || ] s. 31 [ ] f. anför departementschefen att det kan ifrågasättas om entreprenad som utförs uteslutande med entreprenörens egna anställda över huvud taget omfattas av överlåtelsedirektivet. Detta ställningstagande bygger naturligtvis på en mycket noggrann analys av EG-domstolens domar. EG-domstolen har inte därefter dömt eller uttalat sig på ett sätt som gör att de svenska förarbetsuttalandena numera kan ifrågasättas. I Christel Schmidt-målet hade ställts frågan om uttrycket del av verksamhet omfattade situationen då ansvaret att städa inom en viss del av ett företag övergick från företaget självt till ett annat företag samt, om svaret på denna fråga blev jakande, frågan om direktivet också omfattade situationen att städningen utförts av en enda person. EG-domstolen konstaterade att direktivet i och för sig var tillämpligt i en situation då ett företag låter uppgiften att städa gå över från företaget självt till ett annat företag som därigenom övertar arbetsgivaransvaret i förhållande till dem som tidigare var anställda i verksamheten. EG-domstolen sade också att det faktum att det var fråga om endast en person inte utesluter att direktivet skulle kunna vara tillämpligt. Det bör noteras att det nya företaget övertog arbetsgivaransvaret samt att domstolen inte tog ställning till om någon ekonomisk enhet rent faktiskt övertogs, dvs. om det var en övergång av verksamhet i det enskilda fallet. – Genom domen i Ayse Süzen-fallet har EG-domstolen befäst denna praxis. EG-domstolen uttalade att direktivets artikel 1 skall tolkas så att direktivet inte skall tillämpas i situationer där en uppdragsgivare som givit städuppdraget avseende sina lokaler till en första företagare säger upp avtalet med denne och sluter ett nytt avtal med en ny företagare för utförande av liknande uppdrag om processen inte är förenad med vare sig överlåtelse av betydande materiella eller immateriella tillgångar mellan de båda företagarna eller ett övertagande – från den nye företagarens sida – av en huvuddel – i förhållande till antal och kompetens – av personalstyrkan.
 Sammanfattningsvis vill bolaget till stöd för sitt bestridande anföra följande. De arbetsuppgifter som R.N. och A.N. utförde kan inte betraktas som en ekonomisk enhet. Det är således inte fråga om överlåtelse av en stabilt organiserad enhet av personer och beståndsdelar. En sak som visar att det idag inte är samma typ av organisation är att samma sysslor numera utförs med åtgång av halva antalet timmar mot vad det gjorde tidigare. Sammanfattningsvis finns det inte något som talar för att det skulle föreligga identitet mellan FF:s verksamhet och de arbetsuppgifter som makarna N. utförde. Förbundet gör nu gällande att ett annat synsätt än det som är förhärskande vid byte av entreprenör skall tillämpas när det gäller utläggning på entreprenad. Något stöd för detta finns det inte i EG-domstolens domar. Vidare skulle detta enligt arbetsgivarparternas uppfattning stå i direkt strid med avgörandet i Swebus-målet. Det föreligger alltså inte någon övergång av verksamhet eller del av verksamhet i den mening som avses i 6 b § anställningsskyddslagen.
 Om emellertid arbetsdomstolen skulle finna att det föreligger en övergång av verksamhet eller del av verksamhet i direktivets mening blir situationen den att A.N. och R.N. formellt sett har blivit avskedade. I ett sådant fall kan det inte komma ifråga att döma ut skadestånd på den höga nivå som yrkats i målet. Det är inte fråga om några ordinära avskedanden utan det handlar om en rättsligt sett komplicerad situation där förbundet för övrigt först riktade sina anspråk gentemot Finfast. Arbetsgivarparterna anser att ett eventuellt skadestånd skall jämkas till noll eller i varje fall sättas ned till betydligt lägre belopp än vad som är gängse i avskedandesituationer.
 Det är riktigt att förbundet inte drev tvisten mot Finfast vidare. Detta berodde på att Finfast ej hade för avsikt att driva verksamheten vidare och man vände sig därför mot FF.
 Arbetstagarförbundet har för A.N. och R.N:s räkning yrkat ogiltigförklaring av avskedanden och skyldighet att utge skadestånd på grund av avskedanden. Tvisten mellan parterna gäller uteslutande den grundläggande frågan om A.N. och R.N. på grund av övergång av verksamhet till FF har kommit att få anställning hos detta bolag. För den händelse att arbetsdomstolen skulle komma fram till att så är fallet, har parterna förklarat sig vara ense om att A.N. och R.N. har skilts från dessa anställningar genom avskedanden utan laga grund.
 Vid övergång av ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet från en arbetsgivare till en annan, övergår enligt 6 b § anställningsskyddslagen också de rättigheter och skyldigheter på grund av anställningsavtal och de anställningsförhållanden som gäller vid tidpunkten för övergången på den nya arbetsgivaren. Bestämmelsen är avsedd att tolkas i enlighet med EG-direktivet av den 14 februari 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller del av verksamheter (77/187/EEG), det s.k. överlåtelsedirektivet. Av direktivets ingress framgår att dettas bestämmelser syftar till att skapa ett skydd för arbetstagarna vid byte av arbetsgivare, särskilt för att säkerställa att deras rättigheter skyddas.
 I överlåtelsedirektivets artikel 1 anges att direktivet skall tillämpas vid överlåtelse av ett företag, en verksamhet eller del av en verksamhet till en annan arbetsgivare genom lagenlig överlåtelse eller fusion. Av artikelns ordalydelse följer att arbetsdomstolen nu har att ta ställning till om det i det föreliggande fallet har skett en ”lagenlig överlåtelse” och om denna i så fall har omfattat ”en verksamhet eller del av en verksamhet”.
 Av EG-domstolens praxis på området framgår att uttrycket ”lagenlig överlåtelse” skall tolkas på ett betydligt mer vidsträckt sätt än vad som traditionellt och i strikt juridisk mening innefattas i det svenska begreppet överlåtelse. Av EG-domstolens praxis framgår vidare att direktivet kan vara tillämpligt i ett fall när ett företag på entreprenad till ett annat företag lägger ut arbete som man tidigare självt utfört (se domen i Christel Schmidt-fallet, C-392/92 [ ]). I det föreliggande fallet kan konstateras att det finns en direkt avtalsrelation mellan Finfast och FF, eftersom det mellan dessa bolag har träffats överenskommelser som innebär att FF ges ansvaret för skötseln av vissa fastigheter som tillhör Finfast. Arbetsdomstolen finner mot denna bakgrund att kravet på en lagenlig överlåtelse är uppfyllt i detta fall. Parterna i målet har för övrigt inte gett uttryck för någon annan uppfattning i detta hänseende.
 Den avgörande frågan i målet blir därmed huruvida det som övergått är en verksamhet eller en del av en verksamhet. I enlighet med det synsätt som anlagts av EG-domstolen i Spijkers-domen (mål 24/85 [ ], 1986 ECR 1119) och flera andra avgöranden blir det avgörande spörsmålet om ”verksamheten” vid övergången har bevarat sin identitet. Man skall enligt domstolen ställa frågan om det som övergått kan beskrivas som en bestående ekonomisk enhet, enligt engelskt språkbruk en ”going concern”. I enlighet med EG-domstolens praxis skall därvid göras en helhetsbedömning mot bakgrund av omständigheterna vid övergången. Vid denna bedömning får enligt EG-domstolen sju kriterier särskild betydelse.
 De av EG-domstolen angivna sju kriterierna är följande:
 1. arten av företag eller verksamhet,
 2. frågan om företagets materiella tillgångar, såsom byggnader och lösöre, har överlåtits eller inte,
 3. värdet av överlåtna immateriella tillgångar vid överlåtelsetidpunkten,
 4. om majoriteten av de anställda har tagits över av den nya arbetsgivaren eller inte,
 5. om kunderna har tagits över eller inte,
 6. graden av likhet mellan verksamheten före och efter överlåtelsen, och
 7. i förekommande fall den tidsperiod under vilken verksamheten har legat nere.
 En helhetsbedömning med ledning av de nu beskrivna kriterierna skall enligt EG-domstolens praxis göras även i entreprenadsituationer. Detta gäller exempelvis när ett entreprenadarbete har övergått från ett företag till ett annat (jfr arbetsdomstolens dom 1995 nr 163). En sådant fall har behandlats av EG-domstolen i domen den 11 mars 1997 i Ayse Süzen-fallet (C 13/95 [ ]). Målet handlade om en situation där en uppdragsgivare, som hade givit städningsuppdraget avseende sina lokaler till en första företagare, sade upp det avtal som han hade slutit med denne och slöt ett nytt avtal med en andra företagare för utförande av liknande uppdrag. Efter en genomgång av omständigheterna i målet uttalade domstolen att direktivet inte skall tillämpas på en sådan situation om processen inte är förenad med vare sig en överlåtelse av betydande materiella eller immateriella tillgångar mellan de båda företagarna eller ett övertagande, av den nye företagaren, av en huvuddel – i förhållande till antal och kompetens – av personalstyrkan som hans föregångare avdelade för att fullgöra sitt avtal.
 Av EG-domstolens praxis framgår att bedömningen skall göras med ledning av de tidigare nämnda kriterierna även i fall där en arbetsgivare har lagt ut viss verksamhet på entreprenad. I sin dom i Christel Schmidt-målet (C 393/92) klargjorde EG-domstolen att direktivet är tillämpligt i fall då ett företag genom ett kontrakt anförtror en serviceuppgift som exempelvis städning till ett annat företag, som därvid övertar arbetsgivaransvaret gentemot de anställda som avdelats för arbetet. Arbetstagaren hade i det fallet erbjudits anställning hos det städföretag som hade anförtrotts städningsuppgiften. EG-domstolen erinrade om att direktivet syftar till bl.a. att skydda anställda i händelse av byte av arbetsgivare och uttalade vidare att detta skydd bör gälla även om det bara är en enda anställd berörs av övergången. En liknande situation prövades av EG-domstolen i Rask-målet (C 209/91 [ ]), och domstolen uttalade även där att direktivet kan vara tillämpligt om ett företag genom avtal övertar ansvaret för en viss servicefunktion inom ett företag och därvid åtar sig en arbetsgivares förpliktelser för arbetstagare som är knutna till servicefunktionen.
 Vid bedömningen av det föreliggande fallet kan konstateras att FF inte har övertagit vare sig personal eller materiella tillgångar av någon betydelse från Finfast. Inte heller har några immateriella tillgångar övergått till FF. I en situation som den föreliggande där arbete i Finfasts egna regi läggs ut på FF såsom entreprenör finns vidare inte utrymme för att anse att FF har övertagit några kunder av Finfast.
 Verksamhetens art är visserligen i princip samma före som efter överlåtelsen och verksamheten låg inte nere under någon tid. Det kan också sägas vara stor likhet mellan det sätt på vilket de i målet aktuella sysslorna utförs före och efter tillkomsten av entreprenadförhållandet. Enligt domstolens mening är detta dock förhållanden som är hänförliga mer till de arbetsuppgifter som utförs än till den rörelse som bedrivs. Som EG-domstolen har uttalat i Ayse Süzen-domen kan en ekonomisk enhet, en ”going concern”, inte reduceras till att innebära den verksamhet som den bedriver. Den ekonomiska enhetens identitet följer enligt vad EG-domstolen uttalade även av andra omständigheter såsom dess personal, arbetsledning, organisation av arbetet, driftsmetoder och, i förekommande fall, det driftkapital som den förfogar över (se den angivna domen p. 15). Enbart den omständigheten att arbetsuppgiften som sådan har gått över på FF föranleder mot denna bakgrund inte bedömningen att det är fråga om övergång av verksamhet.
 En analys av omständigheterna i det föreliggande fallet med ledning av de av EG-domstolen angivna sju kriterierna ger enligt arbetsdomstolens mening samma utfall som i Ayse Süzen-fallet och det fall som behandlades i arbetsdomstolens dom 1995 nr 163. Detta talar med styrka för att det inte är fråga om en övergång av verksamhet till FF.
 Arbetstagarförbundet har gjort gällande att bedömningen likväl bör bli en annan av det skälet att det i det föreliggande fallet inte handlar om byte av entreprenör utan om den principiellt annorlunda situationen där uppgifter som tidigare utfördes i egen regi har lagts ut på entreprenad. Arbetstagarförbundet har särskilt pekat på att det i detta fall är fråga om en nedläggning av verksamhet hos uppdragsgivaren, dvs. Finfast. Enligt arbetsdomstolens mening finns det emellertid inte utrymme för att tillmäta just denna omständighet avgörande betydelse vid den helhetsbedömning som skall göras i frågan om den ekonomiska verksamhetens identitet.
 Det kan tilläggas att det även från allmänna ändamålssynpunkter förefaller svårt att finna skäl för att generellt behandla fall av utläggning på entreprenad annorlunda än fallen av entreprenörsbyte. För att anknyta till det föreliggande fallet kan man ställa frågan varför A.N. och R.N:s anställningar i den föreliggande situationen skulle anses ha övergått till FF, när rättsläget helt klart är sådant att deras anställningar inte på motsvarande sätt – under samma förutsättningar i övrigt – skulle övergå till ett annat företag som senare övertar entreprenaden från FF.
 Arbetsdomstolen kommer sammanfattningsvis till slutsatsen att det i detta fall inte är fråga om någon övergång av verksamhet i överlåtelsedirektivets och därmed anställningsskyddslagens mening. I detta ställningstagande ligger att det saknas skäl att inhämta förhandsavgörande från EG-domstolen i den frågan.
 Domstolens ställningstagande betyder att A.N. och R.N:s anställningar inte har övergått till FF och att de inte har blivit avskedade av detta bolag. Arbetstagarförbundets talan skall alltså avslås.
 Vid denna utgång i målet skall arbetstagarförbundet utge ersättning för arbetsgivarparternas rättegångskostnader. Det belopp som har yrkats av dem får anses skäligt.
 Dom 1997‐06‐18, målnummer A‐180‐1996
 Ledamöter: Michaël Koch, Erik Lempert, Siv Kimbré, Peter Ander, Inger Mattsson Kasserud, Valter Carlsson (skiljaktig) och Solveig Paulsson (skiljaktig).
 Sekreterare: Carl-Johan Karlson
 Enligt vår uppfattning är det mot bakgrund av de domar som har meddelats av EG-domstolen inte klart hur den i målet aktuella frågan om överlåtelsedirektivets tillämplighet skall bedömas. Vi anser därför att ett förhandsavgörande från EG-domstolen bör inhämtas i den föreliggande tvisten.
 Överröstade i frågan om inhämtande av förhandsavgörande gör vi följande ställningstagande i tvistefrågan. De av EG-domstolen meddelade domarna i Rask, Schmidt, och Süzen-målen visar enligt vår uppfattning att utgångspunkten under sådana omständigheter som är aktuella i detta mål är att det är fråga om övergång av verksamhet i direktivets mening. Praktiskt sett är det fråga om samma verksamhet före och efter FF:s övertagande av fastighetsskötseln. Arbetet bedrivs som service för samma hyresgäster – samma ”kunder” – som tidigare. Verksamheten låg aldrig nere. Man bör enligt vår mening i ett fall som detta inte fästa så stor vikt vid att det inte har överförts några materiella eller immateriella tillgångar av betydelse, eftersom sådana typiskt sett inte förekommer inom tjänstesektorn. Man bör vid bedömningen inte heller fästa vikt vid att FF inte övertog personal, eftersom den tvistefråga som skall avgöras i målet är just om det har förelegat skyldighet att överta personal.
 Sammanfattningsvis kommer vi till slutsatsen att det i detta fall är fråga om en övergång av verksamhet i överlåtelsedirektivets och därmed 6 b § anställningsskyddslagens mening. FF hade alltså skyldighet att överta A.N. och R.N:s anställningar. Med denna bedömning är det ostridigt att de har blivit avskedade. Arbetstagarförbundets talan i målet skall alltså bifallas.
 Överröstade i denna fråga är vi ense med majoriteten i fråga om arbetstagarförbundets skyldighet att utge ersättning för rättegångskostnader.