text:
 |
 52013PC0534
 Ehdotus NEUVOSTON ASETUS Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta /* COM/2013/0534 final - 2013/0255 (APP) */
 PERUSTELUT
 1. EHDOTUKSEN TAUSTA
 Euroopan unionin talousarviota vahingoittavien
 rikosten syytteeseenpano kuuluu nykyään jäsenvaltioiden yksinomaiseen
 toimivaltaan, eikä unionilla ole toimivaltaa tällä alalla. Vaikka tällaiset
 rikokset saattavat aiheuttaa erittäin merkittävää vahinkoa, kansalliset
 viranomaiset eivät lainvalvontaresurssiensa rajallisuuden vuoksi kaikissa
 tapauksissa tutki niitä tai nosta syytteitä niiden perusteella. Tästä seuraa,
 että kansalliset lainvalvontatoimet tällä alalla jäävät helposti hajanaisiksi,
 eivätkä viranomaiset useinkaan huomaa näiden rikosten rajatylittävää
 ulottuvuutta.
 Rajatylittävien petostapausten käsitteleminen
 edellyttäisi tehokkaita tutkinta- ja syytetoimia, joita olisi koordinoitava
 tiiviisti EU:n tasolla. Tiedonvaihto ja koordinointi eivät nykytasollaan riitä
 tähän, vaikka unionin elimet (mm. Eurojust, Europol ja Euroopan
 petostentorjuntavirasto OLAF) ovatkin tehostaneet toimintaansa.
 Koordinoinnissa, yhteistyössä ja tiedonvaihdossa törmätään lukuisiin ongelmiin ja
 rajoituksiin, koska vastuu jakautuu monille eri viranomaisille, jotka hoitavat
 eri tehtäviä eri lainkäyttöalueilla. Lainkäyttöviranomaisten
 petostentorjuntatoiminnassa on jatkuvasti puutteita eri tasoilla ja eri
 viranomaisten välillä. Nämä puutteet ovat keskeinen syy siihen, että EU:n
 taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia ei tutkita tehokkaasti eikä niistä
 nosteta syytteitä.
 Eurojustin ja Europolin yleisenä tehtävänä on
 edistää tiedonvaihtoa ja koordinoida kansallisia rikostutkimuksia ja
 syytetoimia, mutta niillä ei ole valtaa itse toteuttaa tutkinta- ja
 syytetoimia. OLAFin tehtävänä on puolestaan tutkia EU:hun vaikuttavia petoksia
 ja laittomia toimia, mutta sen toimivaltuudet rajoittuvat hallinnollisiin
 tutkimuksiin. Kansallisten lainkäyttöviranomaisten toiminta on usein hidasta,
 vain pieni osa tutkimuksista johtaa syytteen nostamiseen, ja eri
 jäsenvaltioiden tuloksissa on eroja. Näistä syistä jäsenvaltioiden
 lainkäyttötoimia petosten torjumiseksi ei nykyisellään voida pitää tehokkaina,
 ennaltaehkäisevinä ja yhtäläisinä, kuten SEUT-sopimuksessa edellytetään.
 Koska jäsenvaltioiden rikostutkinta- ja
 syyttäjäviranomaiset eivät nykytilanteessa kykene varmistamaan yhtäläistä
 suojelua ja täytäntöönpanoa, unionilla on paitsi toimivalta myös velvollisuus
 toimia. Oikeudelliselta kannalta tätä edellytetään SEUT-sopimuksen 325
 artiklassa. Kun otetaan huomioon tällä alalla sovellettavat unionin säännöt,
 unionilla on myös parhaat edellytykset suojata omia taloudellisia etujaan muun
 muassa ajamalla syytteitä näitä etuja vahingoittavien rikosten tekijöitä
 vastaan. SEUT-sopimuksen 86 artikla muodostaa tarvittavan oikeusperustan
 uudelle unionin tasoiselle syyttäjäviranomaiselle. Sen perustamisen tavoitteena
 on korjata nykyisen, pelkästään kansallisiin toimiin perustuvan lainvalvontajärjestelmän
 puutteet ja parantaa näiden toimien johdonmukaisuutta ja koordinointia.
 Tämän ehdotuksen tarkoituksena on perustaa
 Euroopan syyttäjänvirasto ja määritellä sen toimivaltuudet ja menettelyt. Sillä
 täydennetään aiempaa säädösehdotusta[1],
 jossa määritellään rikokset ja niihin sovellettavat seuraamukset.
 Tämä ehdotus on osa lainsäädäntöpakettia,
 johon kuuluu myös Eurojustin uudistamista koskeva ehdotus.
 2. KUULEMISTEN JA
 VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET
 Komissio on asetusehdotusta laatiessaan
 kuullut laajasti sidosryhmiä eri yhteyksissä. Ehdotusta on pohjustanut myös
 Euroopan syyttäjänvirastosta jo yli kymmenen vuoden ajan käyty keskustelu[2]. Valmistelevissa kuulemisissa
 pohdittiin tärkeimpiä tähän asetukseen liittyviä kysymyksiä, muun muassa
 erilaisia institutionaalisia, oikeudellisia, organisatorisia ja operatiivisia
 järjestelyjä EU:n tasoisen järjestelmän perustamiseksi unionin taloudellisia
 etuja vahingoittaviin rikoksiin liittyviä tutkinta- ja syytetoimia varten.
 Vuoden 2012 alkupuolella julkaistiin
 internetin välityksellä kaksi kyselyä. Toinen niistä oli suunnattu oikeusalan
 ammattilaisille ja toinen yleisölle. Vastauksissa suhtauduttiin yleisesti
 ottaen myönteisesti uusiin toimenpiteisiin aineellisen ja menettelyjä koskevan
 säädöskehyksen vahvistamiseksi. Samoin useimmat vastaajat kannattivat Euroopan
 syyttäjänviraston perustamista. Vastaajat esittivät myös useita
 yksityiskohtaisempia ehdotuksia ja kysymyksiä muun muassa Euroopan
 syyttäjänviraston suhteesta kansallisiin syyttäjäviranomaisiin, viraston
 toimivallasta johtaa ja koordinoida tutkimuksia sekä mahdollisista ongelmista
 viraston menettelysääntöjen yhdenmukaistamisessa EU:n laajuisesti. Samoihin
 aikoihin useissa jäsenvaltioissa tehtiin kyselyä tukevaa kenttätutkimusta.
 Lisäksi vuoden 2012 aikana ja alkuvuodesta 2013 järjestettiin seuraavat
 keskustelut ja kokoukset EU:n tasolla:
 ·
 Korkeimmissa oikeuksissa toimivien syyttäjien ja
 vastaavien viranomaisten verkoston tapaaminen, Budapest, 25.–26. toukokuuta
 2012.
 ·
 Konferenssi: A Blueprint for the European
 Public Prosecutor's Office? Luxemburg, 13.–15.
 kesäkuuta 2012. Tähän Euroopan syyttäjänviraston toimintamallia käsittelevään
 konferenssiin osallistui tiedemaailman, EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden
 korkean tason edustajia ja asiantuntijoita.
 ·
 Komission varapuheenjohtajan Viviane Redingin ja
 jäsenvaltioiden ylimpien syyttäjien tapaaminen, Bryssel, 26. kesäkuuta 2012.
 Tilaisuudessa käytiin avoin keskustelu unionin taloudellisten etujen
 suojaamiseen liittyvistä erityiskysymyksistä.
 ·
 Komissio järjesti 18. lokakuuta 2012 kokouksen
 Eurojustin uudistamiseen liittyvistä kysymyksistä. Samassa yhteydessä
 keskusteltiin jäsenvaltioiden edustajien kanssa myös Euroopan syyttäjänviraston
 perustamisesta. Kokouksessa kannatettiin yleisesti tiiviin yhteyden luomista
 Eurojustin ja Euroopan syyttäjänviraston välille.
 ·
 OLAFin kymmenennessä petostentorjunnasta vastaavien
 syyttäjien konferenssissa Berliinissä 8.–9. marraskuuta 2012 oli tilaisuus
 pohtia, millä tavoin kansalliset syyttäjät ja mahdollisesti perustettava
 Euroopan syyttäjävirasto toimisivat yhteen.
 ·
 Puolustusasianajajien (CCBE ja ECBA) kanssa 26.
 marraskuuta 2012 pidetyssä epävirallisessa tapaamisessa tarkasteltiin
 epäiltyjen menettelytakeita. Päätelmissä esitettiin menettelytakeisiin
 liittyviä suosituksia.
 ·
 Eurooppaoikeuden akatemian (ERA) seminaari Euroopan
 syyttäjänvirastosta, ”Towards the European Public Prosecutor’s Office (EPPO)”,
 17. ja 18. tammikuuta 2013.
 ·
 EU:n kriminaalipolitiikkaa käsittelevä komission
 asiantuntijaryhmän kokous, Bryssel, 23. tammikuuta 2013.
 ·
 Jatkotapaaminen ECBA:n ja CCBE:n edustajien kanssa,
 Bryssel, 9. huhtikuuta 2013.
 Lisäksi vuoden 2012 jälkipuoliskolla ja vuoden
 2013 alussa järjestettiin useita kahdenvälisiä tapaamisia jäsenvaltioiden
 viranomaisten kanssa.
 Komissio on tehnyt politiikkavaihtoehtoja
 koskevan vaikutusten arvioinnin, jossa otettiin huomioon mm. ulkopuolisen
 selvityksen (erillissopimus JUST/2011/JPEN/FW/0030.A4) tulokset. Selvityksessä
 tarkasteltiin erilaisia Euroopan syyttäjänviraston perustamiseen liittyviä vaihtoehtoja.
 Vaikutusten arvioinnissa katsottiin, että Euroopan syyttäjänviraston
 perustaminen unionin hajautettuna yhdysvirastona, joka hyödyntää kansallisia
 lainkäyttöjärjestelmiä, olisi sekä toiminnallisesti että taloudellisesti
 edullisinta.
 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN
 SISÄLTÖ
 3.1. Oikeusperusta
 Ehdotuksen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 86
 artikla. Sen 1 kohdan mukaan ”[u]nionin taloudellisia etuja vahingoittavien
 rikosten torjumiseksi neuvosto voi erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen
 annetuilla asetuksilla perustaa Eurojustin pohjalta Euroopan syyttäjänviraston.
 Neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti Euroopan parlamentin hyväksynnän
 saatuaan.” Saman artiklan 2 kohdassa määritellään Euroopan syyttäjänviraston
 toimivaltuudet seuraavasti: ”Euroopan syyttäjänvirastolla, joka on tarvittaessa
 yhteydessä Europoliin, on toimivalta tutkia unionin niitä taloudellisia etuja
 vahingoittavia rikoksia, jotka määritetään 1 kohdassa tarkoitetussa
 asetuksessa, sekä asettaa syytteeseen niiden tekijät ja niihin osalliset. Se
 toimii syyttäjän tehtävissä tällaisia tekoja koskevissa rikosasioissa
 jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa.” Artiklan 3 kohdassa
 määritellään artiklan nojalla annettavien asetusten aineellinen soveltamisala:
 ”Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla asetuksilla säädetään Euroopan
 syyttäjänviraston perussäännöstä, sen tehtävien hoitamista koskevista ehdoista,
 sen toimintaan sovellettavista ja todisteiden hyväksyttävyyttä koskevista
 menettelysäännöistä sekä Euroopan syyttäjänviraston tehtäviensä hoidossa
 toteuttamien menettelyyn liittyvien toimien oikeudelliseen valvontaan
 sovellettavista säännöistä.”
 3.2. Toissijaisuus- ja
 suhteellisuusperiaate
 Unionin toimille on tarvetta, koska
 suunnitellulla toimella on ilmeinen unionin ulottuvuus. Sen toteuttaminen
 edellyttää unionin omia taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten ohjausta
 ja koordinointia unionin tasolla. SEUT-sopimuksen 310 artiklan 6 kohdan ja 325
 artiklan mukaisesti sekä unionin että jäsenvaltioiden edellytetään suojaavan
 näitä etuja. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tämä tavoite voidaan toiminnan
 laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa ainoastaan unionin tasolla. Kuten
 edellä on todettu, unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten
 syytteeseenpano on nykyään kokonaan jäsenvaltioiden viranomaisten tehtävänä.
 Tilanne on epätyydyttävä, koska näin ei pystytä saavuttamaan tuloksellisen
 rikostorjunnan tavoitetta riittävän hyvin.
 Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä
 asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on edellä kuvatun tavoitteen saavuttamiseksi
 tarpeen. Ehdotuksessa on päädytty kaikissa tapauksissa ratkaisuihin, joilla
 puututaan mahdollisimman vähän jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin ja
 institutionaalisiin rakenteisiin. Ehdotuksen keskeinen sisältö, kuten
 tutkintatoimiin sovellettava lainvalinta, valtuutettujen syyttäjien lukumäärä
 sekä Euroopan syyttäjänviraston ja laillisuusvalvontajärjestelmän hajautettu
 luonne, on pyritty määrittämään siten, että ei ylitetä sitä, mikä on ehdotuksen
 päätavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
 Unionin toimivallasta torjua petoksia ja muita
 sen taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia määrätään yksiselitteisesti
 SEUT-sopimuksen 86 ja 325 artiklassa. Koska unionin toimivalta ei ole
 alisteista jäsenvaltioiden toimivaltaan nähden ja koska sen käyttäminen on
 tarpeen unionin taloudellisten etujen suojan tehostamiseksi, ehdotetussa
 säädöspaketissa noudatetaan toissijaisuusperiaatteen vaatimusta.
 3.3. Ehdotuksen kuvaus luku
 luvulta
 Ehdotuksen tärkeimpinä tavoitteina on
 ·
 edistää unionin taloudellisten etujen
 tuloksellisempaa suojelua ja oikeusalueen kehittämistä sekä lisätä EU:n
 yritysten ja kansalaisten luottamusta unionin toimielimiin siten, että samalla
 kunnioitetaan kaikkia EU:n perusoikeuskirjassa vahvistettuja perusoikeuksia
 ·
 luoda yhtenäinen eurooppalainen järjestelmä EU:n
 taloudellisia etuja vahingoittavien rikoksien tutkintaa ja syytteeseenpanoa
 varten
 ·
 varmistaa tehokkaammat ja tuloksellisemmat
 tutkinta- ja syytetoimet EU:n taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten
 torjunnassa
 ·
 lisätä syytetoimien ja sen myötä myös tuomioiden
 määrää sekä vilpillisesti hankittujen unionin varojen takaisinperintää
 ·
 varmistaa EU:n toimijoiden ja jäsenvaltioiden
 toimivaltaisten viranomaisten välinen tiivis yhteistyö ja tehokas tiedonvaihto
 ·
 tehostaa EU:n taloudellisiin etuihin vaikuttavien
 rikosten ennaltaehkäisyä.
 3.3.1. I luku: Kohde ja määritelmät
 Ensimmäisessä luvussa esitetään asetuksen
 aihe, joka on Euroopan syyttäjänviraston perustaminen. Lisäksi siinä
 määritellään joitakin asetustekstissä käytettäviä ilmaisuja, kuten ’unionin
 taloudelliset edut’.
 3.3.2. II luku: Yleiset säännöt
 Luvussa säädetään Euroopan syyttäjänviraston
 perustehtävistä ja käsitellään sen asemaa ja rakennetta uutena unionin
 rikostutkinta- ja syytetoimista vastaavana virastona. Lisäksi säädetään
 yksityiskohtaisesti Euroopan syyttäjän, hänen varasyyttäjiensä ja
 valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimittämisestä ja erottamisesta. Luvussa
 esitetään myös uuden viraston keskeiset toimintaperiaatteet.
 Luvun 1 jaksossa (Euroopan syyttäjänviraston asema,
 organisaatio ja rakenne) tarkennetaan, miten Euroopan syyttäjänviraston osat
 liittyvät yhteen ja mitä tehtäviä sille annetaan. Ehdotuksen mukaan Euroopan
 syyttäjänvirasto on uusi unionin elin, jolla on oma oikeushenkilöllisyys.
 Lisäksi säännellään sen suhdetta Eurojustiin. Euroopan syyttäjänviraston
 keskeisinä piirteinä mainitaan riippumattomuus ja vastuuvelvollisuus. Tällä
 pyritään varmistamaan, että se on tehtäviään suorittaessaan ja
 toimivaltuuksiaan käyttäessään suojassa vaikutusyrityksiltä. Ehdotuksessa
 kuvaillaan myös Euroopan syyttäjänviraston rakenne pääpiirteissään.
 Euroopan syyttäjän, varasyyttäjien ja viraston
 henkilöstön nimittämis- ja erottamismenettelyihin sovellettavista säännöistä
 säädetään luvun 2 jaksossa (Euroopan syyttäjänviraston jäsenten nimittäminen ja
 erottaminen). Euroopan syyttäjän nimittämismenettely on suunniteltu niin, että
 se takaa hänen riippumattomuutensa unionin toimielimistä ja
 vastuuvelvollisuutensa niitä kohtaan, kun taas hänen erottamisestaan vastaa
 Euroopan unionin tuomioistuin. Valtuutettujen Euroopan syyttäjien
 nimittämisestä ja erottamisesta vastaa puolestaan Euroopan syyttäjä.
 Menettelyllä pyritään varmistamaan heidän integroitumisensa kansallisiin
 syyttäjälaitoksiin.
 Luvun 3 jaksossa (Perusperiaatteet) kuvaillaan
 keskeisiä periaatteita, joita sovelletaan Euroopan syyttäjänviraston
 toimintaan, kuten Euroopan unionin perusoikeuskirjan noudattaminen,
 oikeasuhteisuus, kansallisen lainsäädännön soveltaminen asetuksen
 täytäntöönpanossa, menettelyn puolueettomuus, tutkintatoimien lainmukaisuus ja
 ripeys sekä jäsenvaltioiden velvollisuus avustaa Euroopan syyttäjänvirastoa sen
 tutkinta- ja syytetoimissa.
 Luvun 4 jaksossa (Euroopan syyttäjänviraston
 toimivalta) selvennetään, mitkä rikokset kuuluvat Euroopan syyttäjänviraston
 aineellisen toimivallan piiriin. Nämä rikokset määritellään viittaamalla
 kansallisiin säädöksiin, joilla unionin lainsäädäntö (direktiivi 2013/xx/EU)
 pannaan täytäntöön. Ehdotustekstissä tehdään ero kahden eri rikostyypin
 välillä. Ensimmäisen tyypin rikokset kuuluvat automaattisesti Euroopan
 syyttäjänviraston toimivallan piiriin (12 artikla). Euroopan
 syyttäjänvirastolla voi olla toimivaltaa myös toiseen ryhmään kuuluvien
 rikosten suhteen (13 artikla) silloin, kun niillä on tiettyjä yhteyksiä
 ensimmäisen tyypin rikoksiin. Viraston toimivalta on kuitenkin vahvistettava
 erikseen. Tässä jaksossa säädetään myös siitä, miten Euroopan syyttäjänvirasto
 käyttää toimivaltaansa näiden rikosten suhteen.
 3.3.3. III luku: Tutkinta- ja
 syytetoimia sekä oikeudenkäyntiä koskevat menettelysäännöt
 Luku kattaa Euroopan syyttäjänviraston
 tutkinta- ja syytetoimien keskeisen sisällön. Säännöksissä käsitellään muun
 muassa sitä, miten kansalliset tuomioistuimet valvovat Euroopan
 syyttäjänviraston toimintaa, minkälaisia päätöksiä virasto voi tehdä sen
 jälkeen kun tutkinta on valmistunut, miten virasto täyttää syyttäjäntehtävänsä,
 ja kuinka hankittuja todisteita voidaan käyttää tuomioistuimessa, jossa asia
 käsitellään.
 Luvun 1 jaksossa (Tutkinta) säädetään Euroopan
 syyttäjänviraston toimintaan sovellettavista yleisistä säännöistä, jotka
 koskevat muun muassa tietolähteitä, tutkinnan aloittamista ja toteuttamista
 sekä sitä, miten virasto voi hankkia lisätietoa tietokannoista tai pyytää
 tietojen keräämistä.
 Luvun 2 jaksossa (Tietojen käsittely)
 selitetään, miten asianhallintajärjestelmä toimii.
 Euroopan syyttäjänviraston käytettävissä
 olevista erilaisista tutkintatoimista ja niiden käytön edellytyksistä säädetään
 3 jaksossa (Tutkintatoimet). Ehdotuksessa ei säännellä näitä eri toimia yksityiskohtaisesti
 vaan edellytetään kansallisen lainsäädännön soveltamista.
 Luvun 4 jaksossa (Tutkinnan päättäminen ja
 syyttäjänvaltuudet) säädetään erityyppisistä päätöksistä, joita Euroopan
 syyttäjänvirasto voi tehdä tutkinnan päätteeksi, muun muassa päätös syytteen
 nostamisesta tai asian käsittelyn lopettamisesta.
 Luvun 5 jaksossa (Todisteiden hyväksyttävyys)
 säännellään Euroopan syyttäjänviraston keräämien ja esittämien todisteiden
 kelpuuttamista tuomioistuimessa, jossa asiaa käsitellään.
 Kansallisten tuomioistuinten menetetyksi
 tuomitseman omaisuuden arvon siirtämistä säännellään 6 jaksossa (Menetetyksi
 tuomitseminen).
 3.3.4. IV luku: Menettelytakeet
 Tässä luvussa säädetään takeista, jotka
 koskevat Euroopan syyttäjänviraston menettelyissä osallisina olevia henkilöitä.
 Takeiden on oltava oikeusnormien, erityisesti Euroopan unionin
 perusoikeuskirjan, mukaiset. Säännöksissä viitataan joidenkin oikeuksien osalta
 unionin lainsäädäntöön (erilaisia prosessuaalisia oikeuksia
 rikosoikeudenkäynneissä koskevat direktiivit), mutta sen lisäksi niissä
 määritellään itsenäisesti eräitä muita oikeuksia, joista ei ole vielä annettu
 unionin lainsäädäntöä. Siten näillä säännöksillä annetaan epäillyille ja muille
 henkilöille unionin tasoista lisäsuojaa, jota sovelletaan kansallisessa
 lainsäädännössä säädettyjen menettelytakeiden lisäksi.
 3.3.5. V luku: Laillisuusvalvonta
 SEUT-sopimuksen 86 artiklan 3 kohdassa
 määrätään, että unionin lainsäätäjä vahvistaa säännöt, joita sovelletaan
 Euroopan syyttäjänviraston tehtäviensä hoidossa toteuttamien, menettelyyn
 liittyvien toimien oikeudelliseen valvontaan. Tämä kuvastaa Euroopan
 syyttäjänviraston erityisluonnetta, jonka vuoksi se poikkeaa kaikista muista
 unionin elimistä ja virastoista ja jonka vuoksi tarvitaan laillisuusvalvontaa koskevia
 erityissääntöjä.
 SEUT-sopimuksen 86 artiklan 2 kohdassa
 määrätään, että Euroopan syyttäjänvirasto toimii syyttäjän tehtävissä
 jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa. Myös viraston tutkintatoimet
 liittyvät tiiviisti mahdollisiin syytetoimiin, ja niiden vaikutus kohdistuu
 pääasiassa jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin. Useimmiten kansalliset
 lainvalvontaviranomaiset toteuttaisivat tällaisia toimia Euroopan
 syyttäjänviraston ohjeiden mukaan, joissakin tapauksissa saatuaan ensin
 kansallisen tuomioistuimen luvan siihen. Vaikka Euroopan syyttäjänvirasto on
 unionin elin, sen toiminnan vaikutukset kohdistuvat siis pääasiassa
 kansallisiin oikeusjärjestelmiin. Siksi on aihetta rinnastaa Euroopan
 syyttäjänvirasto kansallisiin viranomaisiin sen tutkinta- ja syytetoimien
 laillisuuden valvonnan kannalta. Tästä seuraa, että kaikkien sellaisten
 Euroopan syyttäjänviraston toimien, joista voidaan nostaa kanne, laillisuuden
 valvonta olisi annettava kansallisten tuomioistuinten tehtäväksi. Euroopan
 unionin tuomioistuimella ei siis tulisi olla suoraa toimivaltaa ratkaista näitä
 toimia koskevia kanteita SEUT-sopimuksen 263, 265 ja 268 artiklan nojalla,
 koska laillisuusvalvonnan kannalta niitä ei olisi pidettävä unionin elimen
 toimina.
 SEUT-sopimuksen 267 artiklan mukaisesti
 kansallisilla tuomioistuimilla on mahdollisuus, tai tietyissä tapauksissa
 velvollisuus, esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä
 unionin oikeuden sellaisten säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, joilla on
 merkitystä Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimien laillisuuden
 valvonnan kannalta. Tällaisia kysymyksiä voidaan esittää muun muassa tämän
 asetuksen tulkinnasta. Koska Euroopan syyttäjänvirasto pidetään
 laillisuusvalvonnan kannalta kansallisena viranomaisena, kansalliset
 tuomioistuimet voivat siirtää unionin tuomioistuimen ratkaistavaksi ainoastaan
 sen toimiin liittyviä tulkintariitoja. Näin varmistetaan
 ennakkoratkaisumenettelyn avulla, että asetusta sovelletaan yhdenmukaisesti
 kaikkialla unionin alueella, ja toisaalta Euroopan syyttäjänviraston toimien
 pätevyys voidaan riitauttaa kansallisissa tuomioistuimissa kansallisen
 lainsäädännön mukaisesti.
 3.3.6. VI luku: Tietosuoja
 Luvussa säädetään tietosuojasäännöistä, joilla
 täsmennetään ja täydennetään Euroopan syyttäjänviraston osalta lainsäädäntöä,
 jota sovelletaan unionin elinten suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn
 (erityisesti yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten
 suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta
 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta
 (EY) N:o 45/2001). Kaiken Euroopan syyttäjänviraston toiminnan yhteydessä
 suoritettavan henkilötietojen käsittelyn valvonta annetaan Euroopan
 tietosuojavaltuutetun tehtäväksi.
 3.3.7. VII luku: Varainhoitoa ja
 henkilöstöä koskevat säännökset
 Luvussa on säännöksiä Euroopan
 syyttäjänviraston talousarviosta ja henkilöstöstä. Ne perustuvat sovellettavaan
 unionin lainsäädäntöön, talousarvion osalta unionin yleiseen talousarvioon
 sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom)
 N:o 1605/2002 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annettuun Euroopan
 parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU, Euratom) N:o 966/2012 ja
 henkilöstön osalta asetukseen N:o 31 (ETY), sellaisena kuin se on
 muutettuna.
 3.3.8. VIII luku: Euroopan
 syyttäjänviraston ja sen kumppanien välisiä suhteita koskevat säännökset
 Tässä luvussa säännellään Euroopan
 syyttäjänviraston suhteita unionin toimielimiin ja muihin elimiin sekä
 ulkopuolisiin toimijoihin. Euroopan syyttäjänviraston ja Eurojustin välisiin
 suhteisiin sovelletaan erityissäännöksiä niiden läheisten operatiivisten
 yhteyksien sekä hallinnon ja johdon välisten yhteyksien vuoksi.
 3.3.9. IX luku: Yleiset säännökset
 Yleisissä säännöksissä käsitellään
 institutionaalisia kysymyksiä, joita nousee esiin aina, kun perustetaan uusi
 unionin virasto tai toimisto. Säännökset perustuvat suurelta osin EU:n
 erillisvirastoja koskevaan yhteiseen lähestymistapaan, mutta niissä otetaan
 huomioon Euroopan syyttäjänviraston erityisluonne lainkäyttöviranomaisena.
 Niissä säädetään muun muassa viraston oikeudellisesta asemasta,
 toimintaedellytyksistä, kielijärjestelyistä, avoimuusvaatimuksista,
 petostentorjuntasäännöistä, turvallisuusluokiteltujen tietojen käsittelystä,
 hallinnollisista tutkimuksista ja vastuusäännöistä.
 3.3.10. X luku: Loppusäännökset
 Loppusäännöksissä käsitellään asetuksen
 täytäntöönpanoa. Niissä säädetään muun muassa täytäntöönpanosäännösten
 antamisesta, siirtymäsäännöksistä, hallinnollisista säännöistä ja asetuksen
 voimaantulosta.
 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
 Ehdotuksessa pyritään kustannustehokkuuteen
 EU:n talousarvion kannalta. Osa OLAFin nykyisistä määrärahoista on tarkoitus
 käyttää Euroopan syyttäjänviraston keskustoimipaikan perustamiseen. Lisäksi
 uusi virasto saa hallinnollista tukea Eurojustilta.
 Valtuutettujen Euroopan syyttäjien asemasta
 syntyy rajallisia lisäkustannuksia, koska he toimivat jäsenvaltioista käsin
 mutta ovat silti erottamaton osa Euroopan syyttäjänvirastoa. Koska valtuutetuilla
 syyttäjillä on kaksoisrooli unionin syyttäjinä ja kansallisina syyttäjinä,
 heille maksetaan palkkaa EU:n talousarviosta ja heihin sovelletaan EU:n
 henkilöstösääntöjä.
 Koska Euroopan syyttäjänviraston
 perustamisvaihe kestää todennäköisesti useita vuosia, henkilöstöä siirretään
 virastoon vähitellen OLAFista ja OLAFin henkilöstöä ja henkilöstömäärärahoja
 vähennetään vastaavasti sitä mukaa. Euroopan syyttäjänviraston toiminta pääsee
 täyteen vauhtiin vasta, kun sen henkilöstö on täysilukuinen. Tähän päästään
 vuonna 2023, jolloin virastossa on 235 tointa, joista 180 henkilöstötaulukon
 mukaista ja 55 ulkopuolista tointa. Tällä henkilöstömäärällä vuoden 2023
 arvioidut henkilöstömenot olisivat 35 miljoonaa euroa.
 2013/0255 (APP)
 Ehdotus
 NEUVOSTON ASETUS
 Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
 tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 86 artiklan,
 ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
 sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä
 hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
 ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
 kuultuaan Euroopan tietosuojavaltuutettua,
 noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1) Sekä unionilla että
 jäsenvaltioilla on velvollisuus suojella unionin taloudellisia etuja
 rikoksilta, jotka aiheuttavat joka vuosi merkittävää taloudellista vahinkoa.
 Asianomaiset kansalliset viranomaiset eivät kuitenkaan tällä hetkellä
 riittävässä määrin tutki näitä rikoksia eivätkä nosta niistä syytteitä.
 (2) Euroopan syyttäjänviraston
 perustamista ennakoidaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
 jäljempänä ’SEUT-sopimus’, vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta
 koskevissa määräyksissä.
 (3) SEUT-sopimuksessa
 edellytetään nimenomaisesti, että Euroopan syyttäjänvirasto perustetaan
 Eurojustin pohjalta. Sen vuoksi asetuksessa olisi luotava yhteyksiä niiden
 välille.
 (4) Euroopan syyttäjänviraston
 tehtävänä on SEUT-sopimuksen mukaan torjua unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavia rikoksia.
 (5) Unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavien rikosten laajuuden ja vaikutusten vuoksi niiden torjuminen
 voidaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti saavuttaa parhaiten unionin
 tasolla. Unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten syytteeseenpano
 on nykyään kokonaan jäsenvaltioiden viranomaisten tehtävänä. Tällä tavalla
 tavoitetta ei saavuteta riittävän hyvin. Koska unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavia rikoksia koskevien kansallisten syytetoimien hajanaisuuden
 vuoksi jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen
 tavoitetta, joka on Euroopan syyttäjänviraston perustaminen, vaan se voidaan
 saavuttaa paremmin unionin tasolla siten, että Euroopan syyttäjänvirastolle
 annetaan yksinomainen toimivalta nostaa syyte tällaisista rikoksista, unioni
 voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa
 vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
 (6) Euroopan unionista tehdyn
 sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä
 asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi
 ja sen varmistamiseksi, että asetuksen vaikutus jäsenvaltioiden
 oikeusjärjestyksiin ja institutionaalisiin rakenteisiin on mahdollisimman
 vähäinen.
 (7) Euroopan syyttäjänviraston
 tehtävänä olisi oltava tutkia rikoksia, jotka vahingoittavat unionin
 taloudellisia etuja, ja asettaa niiden tekijät syytteeseen ja tuomittaviksi.
 Tämä edellyttää itsenäisiä tutkinta- ja syytteeseenpanovaltuuksia sekä muun muassa
 mahdollisuutta suorittaa rikostutkintaa rajat ylittävissä tai monimutkaisissa
 tapauksissa.
 (8) Euroopan syyttäjänviraston
 organisaatiorakenteen olisi mahdollistettava nopea ja tehokas päätöksenteko
 rikostutkinnan ja syytteen nostamisen yhteydessä riippumatta siitä, liittyvätkö
 ne yhteen vai useampaan jäsenvaltioon.
 (9) Euroopan syyttäjänviraston
 tutkintatoimien toteuttaminen olisi annettava pääsääntöisesti jäsenvaltioissa
 toimivien valtuutettujen Euroopan syyttäjien tehtäväksi. Tapauksissa, jotka
 koskevat useita jäsenvaltioita tai jotka ovat erityisen monimutkaisia,
 tutkinnan ja syytteeseenpanon toteuttaminen tehokkaasti saattaa edellyttää,
 että Euroopan syyttäjällä on myös toimivaltuudet antaa ohjeita kansallisille
 lainvalvontaviranomaisille.
 (10) Koska Euroopan
 syyttäjänvirastolle on määrä antaa tutkinta- ja syytteeseenpanovaltuuksia,
 olisi säädettävä institutionaalisista takeista, jotta varmistetaan sen
 riippumattomuus ja vastuuvelvollisuus unionin toimielimiin nähden.
 (11) Tiukka vastuuvelvollisuus täydentää
 Euroopan syyttäjänvirastolle tässä asetuksessa myönnettyjä toimivaltuuksia ja
 riippumattomuutta. Euroopan syyttäjä on kaikilta osin vastuussa hänelle
 Euroopan syyttäjänviraston päällikkönä kuuluvien tehtävien suorittamisesta, ja
 tässä ominaisuudessa hänellä on institutionaalinen vastuuvelvollisuus unionin
 toimielimiin nähden viraston yleisestä toiminnasta. Tästä seuraa, että mikä
 tahansa unionin toimielimistä voi tietyissä olosuhteissa, kuten vakavan
 rikkomuksen vuoksi, pyytää Euroopan unionin tuomioistuinta panemaan Euroopan
 syyttäjän viralta. Vastuuvelvollisuus olisi yhdistettävä tiukkaan laillisuuden
 valvontaan niin, että Euroopan syyttäjänvirasto saa käyttää tutkinnassa
 pakkokeinoja ainoastaan lainkäyttöviranomaisen luvalla ja asiaa käsittelevän
 tuomioistuimen olisi varmistettava, että sille esitettyjen todisteiden
 hankkimisessa on noudatettu Euroopan unionin perusoikeuskirjaa.
 (12) Jotta voidaan varmistaa
 Euroopan syyttäjänviraston toiminnan johdonmukaisuus ja siten unionin
 taloudellisten etujen yhtäläinen suoja, viraston organisaatiorakenteen olisi
 mahdollistettava kaikkien sen toimivaltaan kuuluvien tutkinta- ja syytetoimien
 keskitetty koordinointi ja ohjaus. Sen vuoksi Euroopan syyttäjänvirastolla
 olisi oltava keskitetty rakenne, jonka päätöksenteosta vastaa Euroopan
 syyttäjä.
 (13) Tehokkuuden maksimoimiseksi ja
 kustannusten minimoimiseksi Euroopan syyttäjänviraston olisi noudatettava
 hajauttamisperiaatetta, jonka mukaan tutkimusten ja syytetoimien
 toteuttamisesta vastaavat jäsenvaltioissa toimivat valtuutetut Euroopan
 syyttäjät. Euroopan syyttäjänviraston olisi tukeuduttava kansallisiin
 viranomaisiin, kuten poliisiviranomaisiin, erityisesti pakkotoimien
 täytäntöönpanossa. Kaikilla kansallisilla viranomaisilla ja alalla toimivilla
 unionin elimillä, kuten Europol, Eurojust ja Euroopan petostentorjuntavirasto,
 jäljempänä ’OLAF’, on vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti
 velvollisuus aktiivisesti tukea Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja
 syytetoimia sekä toimia mahdollisimman tiiviissä yhteistyössä sen kanssa.
 (14) Nimettyjen jäsenvaltioissa
 toimivien valtuutettujen Euroopan syyttäjien tai näiden kansallisen henkilöstön
 olisi toteutettava Euroopan syyttäjänviraston operatiivisia toimintoja Euroopan
 syyttäjän ohjauksessa ja hänen lukuunsa. Euroopan syyttäjällä ja
 varasyyttäjillä olisi oltava käytössään heille tämän asetuksen mukaan kuuluvien
 tehtävien hoitamiseen tarvittava henkilöstö. Euroopan syyttäjänvirastoa olisi
 pidettävä jakamattomana kokonaisuutena.
 (15) Euroopan syyttäjän nimittämismenettelyn
 avulla olisi varmistettava hänen riippumattomuutensa, ja hänen olisi saatava
 legitiimiytensä unionin toimielimiltä. Euroopan syyttäjän varasyyttäjät olisi
 nimitettävä samalla menettelyllä kuin Euroopan syyttäjä.
 (16) Valtuutettujen Euroopan syyttäjien
 nimittämismenettelyn avulla olisi varmistettava, että he ovat Euroopan
 syyttäjänviraston erottamaton osa ja että heidät integroidaan sekä
 operatiivisesti että rakenteellisesti kansallisiin oikeusjärjestelmiin ja
 syyttäjälaitoksiin.
 (17) Euroopan unionin
 perusoikeuskirja muodostaa yhteisen perustan epäiltyjen oikeuksien
 suojaamiseksi rikosoikeudellisissa menettelyissä sekä esitutkinta- että
 oikeudenkäyntivaiheessa. Euroopan syyttäjänviraston olisi kaikessa
 toiminnassaan kaikilta osin kunnioitettava näitä oikeuksia.
 (18) Euroopan syyttäjänviraston
 olisi tutkinta- ja syytetoimissaan noudatettava oikeasuhteisuuden,
 puolueettomuuden ja oikeudenmukaisuuden periaatteita suhteessa epäiltyyn. Tähän
 sisältyy velvollisuus tutkia kaikentyyppisiä, sekä epäillyn syyllisyyteen
 että hänen syyttömyyteensä viittaavia todisteita.
 (19) On tarpeen vahvistaa
 työjärjestys, jota Euroopan syyttäjänvirasto noudattaa toiminnassaan. Koska
 olisi suhteetonta säätää sen tutkinta- ja syytetoimiin sovellettavista
 yksityiskohtaisista säännöistä, asetuksessa olisi ainoastaan lueteltava
 tutkintatoimet, joita Euroopan syyttäjänviraston voi olla tarpeen käyttää, ja
 jätettävä muut yksityiskohdat, erityisesti näiden toimien toteuttamiseen
 liittyvät säännöt, säänneltäviksi kansallisessa lainsäädännössä.
 (20) Oikeusvarmuuden turvaamiseksi
 ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia koskevan
 nollatoleranssin varmistamiseksi Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja
 syytetoimien olisi perustuttava syytepakkoperiaatteeseen, mikä tarkoittaa sitä,
 että sen olisi aloitettava tutkinta ja tietyin lisäedellytyksin nostettava
 syyte jokaisesta sen toimivallan piiriin kuuluvasta rikoksesta.
 (21) Euroopan syyttäjänviraston
 aineellisen toimivallan olisi rajoituttava unionin taloudellisia etuja vahingoittaviin
 rikoksiin. Toimivallan laajentaminen koskemaan rajatylittävää vakavaa
 rikollisuutta edellyttäisi Eurooppa-neuvoston yksimielistä päätöstä.
 (22) Unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavat rikokset liittyvät usein läheisesti muihin rikoksiin. Jotta
 menettelyt olisivat tehokkaita ja vältettäisiin rikkomasta periaatetta, jonka
 mukaan samasta rikoksesta ei voi nostaa syytettä kahdesti (ne bis in idem),
 Euroopan syyttäjänviraston toimivallan olisi katettava myös rikokset, joita ei
 kansallisissa lainsäädännöissä ole varsinaisesti määritelty unionin
 taloudellisia etuja vahingoittaviksi rikoksiksi, mutta joiden tunnusmerkistö on
 sama kuin unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten ja
 erottamattomasti niihin liittyvä. Kun on kysymys tällaisista monitahoisista
 tapauksista, joissa unionin taloudellisia etuja vahingoittava rikos on
 ensisijainen, Euroopan syyttäjänviraston olisi käytettävä toimivaltaansa
 asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia kuultuaan. Ensisijaisuus
 olisi todettava sellaisilla perusteilla kuin rikoksen taloudellinen vaikutus
 unioniin ja kansallisiin talousarvioihin, uhrien määrä ja muut rikoksen
 vakavuuteen liittyvät seikat tai sovellettavat seuraamukset.
 (23) Unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavien rikosten osalta Euroopan syyttäjänviraston toimivallan olisi
 oltava ensisijainen suhteessa kansalliseen toimivaltaan, jotta voitaisiin
 varmistaa tutkinta- ja syytetoimien johdonmukaisuus ja ohjaus unionin tasolla.
 Jäsenvaltioiden viranomaisten olisi toteutettava näitä rikoksia koskevia toimia
 ainoastaan, jos Euroopan syyttäjänvirasto sitä pyytää, elleivät kiireelliset
 toimenpiteet ole tarpeen.
 (24) Koska Euroopan
 syyttäjänviraston olisi voitava nostaa syytteitä kansallisissa
 tuomioistuimissa, sen toimivallan määrittelyssä olisi viitattava sellaisiin
 jäsenvaltioiden rikoslain säännöksiin, joissa kriminalisoidaan unionin
 taloudellisia etuja vahingoittavat teot tai laiminlyönnit ja määritetään niihin
 sovellettavat seuraamukset saattamalla asiaa koskeva unionin lainsäädäntö, erityisesti
 [direktiivi 2013/xx/EU[3]],
 osaksi kansallista lainsäädäntöä.
 (25) Euroopan syyttäjänviraston
 olisi käytettävä toimivaltaansa mahdollisimman laajasti, jotta sen tutkinta- ja
 syytetoimet voidaan ulottaa koskemaan jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella
 tehtyjä rikoksia. Tästä syystä sen toimivaltasäännöt olisi yhdenmukaistettava [direktiivin
 2013/xx/EU] nojalla annettujen sääntöjen kanssa.
 (26) Koska Euroopan
 syyttäjänvirastolla on yksinomainen toimivalta käsitellä unionin taloudellisia
 etuja vahingoittavia rikoksia, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja
 alalla toimivien unionin elinten, kuten Eurojustin, Europolin ja OLAFin, olisi
 edistettävä tutkintatoimia, joita Euroopan syyttäjänvirasto toteuttaa
 jäsenvaltioiden alueella, siitä hetkestä, jona rikosepäilystä ilmoitetaan
 Euroopan syyttäjänvirastolle, siihen hetkeen, jona se päättää nostaa syytteen
 tai ratkaista asian muulla tavoin.
 (27) Noudattaakseen kaikilta osin
 velvollisuuttaan ilmoittaa Euroopan syyttäjänvirastolle, kun on aihetta epäillä,
 että on tapahtunut sen toimivallan piiriin kuuluva rikos, jäsenvaltioiden
 kansallisten viranomaisten sekä unionin toimielinten, elinten, toimistojen ja
 virastojen olisi noudatettava voimassa olevia ilmoitusmenettelyjä ja niillä
 olisi oltava käytössä tehokkaita järjestelmiä niille esitettyjen väitteiden
 alustavaa arviointia varten. Unionin toimielimet, elimet, toimistot ja virastot
 voivat käyttää OLAFin apua tähän tarkoitukseen.
 (28) Unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavien rikosten tutkinta- ja syytetoimien tuloksellisuuden vuoksi on
 välttämätöntä, että Euroopan syyttäjänvirasto voi kerätä todisteita koko
 unionin alueelta käyttämällä kattavaa tutkintatoimivalikoimaa ottaen huomioon
 suhteellisuusperiaatteen ja tarpeen hankkia tietyille tutkintatoimille tuomioistuimen
 lupa. Näiden toimien olisi oltava käytettävissä Euroopan syyttäjänviraston
 toimivaltuuksien piiriin kuuluvien rikosten tutkintaa ja syytteeseenpanoa
 varten. Toimet olisi toteutettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti sen
 jälkeen, kun Euroopan syyttäjänvirasto tai sen pyynnöstä toimivaltainen kansallinen
 tuomioistuin on määrännyt niistä. Lisäksi Euroopan syyttäjänviraston olisi
 saatava käyttöönsä kaikki asiaa koskevat tietolähteet, kuten julkiset ja
 yksityiset rekisterit.
 (29) Tämän asetuksen mukaisia
 tutkintatoimia toteutettaessa olisi noudatettava asetuksessa säädettyjä
 edellytyksiä, kuten tuomioistuimen luvan hankkimista tiettyjen tutkinnallisten
 pakkokeinojen käyttämistä varten. Muidenkin tutkintatoimien toteuttamiseen
 saatetaan tarvita tuomioistuimen lupa, jos tätä edellytetään sen jäsenvaltion
 kansallisessa lainsäädännössä, jossa toimi on määrä toteuttaa. Olisi
 noudatettava yleistä oikeasuhteisuuden ja välttämättömyyden vaatimusta, kun
 Euroopan syyttäjänvirasto määrää toimenpiteiden toteuttamisesta ja
 toimivaltainen kansallinen tuomioistuin antaa luvan niiden toteuttamisen tämän
 asetuksen nojalla.
 (30) SEUT-sopimuksen 86 artiklassa
 edellytetään, että Euroopan syyttäjänvirasto hoitaa syyttäjän tehtäviä, joihin
 kuuluu päättäminen epäillyn syytteeseen asettamisesta ja oikeuspaikkavalinta.
 Euroopan syyttäjän olisi päätettävä epäillyn syytteeseen asettamisesta sen
 varmistamiseksi, että syytetoimissa noudatetaan yhteistä linjaa. Euroopan
 syyttäjän olisi valittava oikeuspaikka läpinäkyvien kriteerien perusteella.
 (31) Kun otetaan huomioon
 syytepakkoperiaate, Euroopan syyttäjänviraston tutkintatoimien olisi yleensä
 johdettava syytteen nostamiseen toimivaltaisissa kansallisissa
 tuomioistuimissa, jos rikoksesta on vankka näyttö eikä syytteen nostamiselle
 ole oikeudellista estettä. Jos tällaista näyttöä ei ole eikä ole kovin
 todennäköistä, että vaadittava näyttö pystyttäisiin esittämään
 oikeudenkäynnissä, asian käsittely voidaan lopettaa. Euroopan
 syyttäjänvirastolla olisi lisäksi oltava mahdollisuus lopettaa asian käsittely,
 jos rikos on vähäinen. Jos asian käsittelyä ei lopeteta näistä syistä, mutta
 syytteen nostamiseen ei silti ole aihetta, Euroopan syyttäjänvirastolla olisi
 oltava mahdollisuus tarjota epäillylle sovintoratkaisua, jos se olisi aiheellista
 asianmukaisen oikeudenkäytön takaamiseksi. Sovintoratkaisuihin ja niiden
 yhteydessä määrättävien sakkojen laskemiseen sovellettavia sääntöjä olisi
 selkeytettävä Euroopan syyttäjänviraston hallintoa koskevissa säännöissä. Asian
 käsittelyn lopettaminen sovintoratkaisuun tämän asetuksen säännösten mukaisesti
 ei saisi vaikuttaa toimivaltaisten viranomaisten hallinnollisten toimenpiteiden
 soveltamiseen, kunhan näihin toimenpiteisiin ei liity rikosseuraamuksiin
 rinnastettavissa olevia seuraamuksia.
 (32) Todisteet, joita Euroopan
 syyttäjänvirasto esittää asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa, olisi
 tunnustettava hyväksyttäviksi, ja niiden olisi siten oletettava täyttävän
 tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion kansallisessa laissa mahdollisesti säädetyt
 olennaiset todisteita koskevat edellytykset edellyttäen, että tuomioistuin
 katsoo todisteiden olevan menettelyn oikeudenmukaisuutta ja epäillyn
 puolustautumisoikeuksia koskevien Euroopan unionin perusoikeuskirjan määräysten
 mukaiset. Asiaa käsittelevä tuomioistuin ei saisi hylätä Euroopan
 syyttäjänviraston esittämiä todisteita sillä perusteella, että asiaan
 sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä sovelletaan tämäntyyppisten
 todisteiden keräämiseen eri edellytyksiä ja sääntöjä.
 (33) Tässä asetuksessa kunnioitetaan
 perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa
 tunnustettuja periaatteita. Siinä edellytetään erityisesti, että Euroopan
 syyttäjänvirasto kunnioittaa oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin,
 oikeutta puolustukseen ja syyttömyysolettamaa, sellaisina kuin ne on kirjattu
 perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklaan. Noudattamalla perusoikeuskirjan 50
 artiklan kieltoa syyttää ja rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta
 rikoksesta (ne bis in idem) varmistetaan, että Euroopan syyttäjänviraston
 nostamat syytteet eivät johda kaksoisrangaistavuuteen. Euroopan
 syyttäjänvirasto noudattaa toiminnassaan edellä mainittuja oikeuksia kaikilta
 osin, ja asetusta olisi sovellettava ja tulkittava sen mukaisesti.
 (34) SEUT-sopimuksen 82 artiklan 2
 kohdan mukaan unioni voi säätää vähimmäissäännöistä, jotka koskevat yksilön
 oikeuksia rikosasioiden käsittelyssä, varmistaakseen oikeuden puolustukseen ja
 menettelyn oikeudenmukaisuuteen. Vaikka unionin säännöstö on jo laaja, kaikkia
 näitä oikeuksia ei vielä ole yhdenmukaistettu. Tässä asetuksessa olisi
 annettava näitä oikeuksia koskevat säännöt, joita sovellettaisiin ainoastaan
 tässä asetuksessa vahvistettuihin tarkoituksiin.
 (35) Euroopan syyttäjänviraston
 toimintaan olisi sovellettava asiaan liittyvässä unionin lainsäädännössä, kuten
 oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä 20
 päivänä lokakuuta 2010 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston
 direktiivissä 2010/64/EU[4],
 tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 22 päivänä toukokuuta
 2012 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2012/13/EU[5] sekä [oikeudesta
 asianajajaan rikosoikeudenkäyntimenettelyissä ja oikeudesta ilmoittaa
 pidätyksestään [...] päivänä [...]kuuta 2013 annetussa Euroopan parlamentin ja
 neuvoston direktiivissä 2013/xx/EU] annettuja puolustautumisoikeuksia
 koskevia säännöksiä, sellaisina kuin ne on saatettu osaksi kansallista
 lainsäädäntöä. Jokaisen rikoksesta epäillyn henkilön, jonka osalta Euroopan
 syyttäjänvirasto aloittaa tutkinnan, olisi saatava nauttia näistä oikeuksista.
 (36) SEUT-sopimuksen 86 artiklan 3
 kohdan mukaisesti unionin lainsäätäjä vahvistaa säännöt, joita sovelletaan
 Euroopan syyttäjänviraston tehtäviensä hoidossa toteuttamien menettelyyn
 liittyvien toimien oikeudelliseen valvontaan. Lainsäätäjälle myönnetty
 toimivalta kuvastaa Euroopan syyttäjänviraston erityisluonnetta, jonka vuoksi
 se poikkeaa kaikista muista unionin elimistä ja virastoista ja jonka vuoksi
 tarvitaan laillisuusvalvontaa koskevia erityissääntöjä.
 (37) SEUT-sopimuksen 86 artiklan 2
 kohdassa määrätään, että Euroopan syyttäjänvirasto toimii syyttäjän tehtävissä
 jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa. Euroopan syyttäjänviraston
 tutkintatoimiensa yhteydessä toteuttamat toimet liittyvät läheisesti
 syytetoimiin, joihin ne voivat johtaa ja joilla voi olla vaikutuksia
 jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmissä. Yleensä kansalliset
 lainvalvontaviranomaiset toteuttaisivat näitä toimia Euroopan syyttäjänviraston
 ohjeiden mukaan, joissakin tapauksissa saatuaan ensin kansallisen
 tuomioistuimen luvan. Siksi on aihetta pitää Euroopan syyttäjänvirastoa
 kansallisena viranomaisena sen tutkinta- ja syytetoimien laillisuuden valvonnan
 osalta. Tämän seurauksena kaikkien sellaisten Euroopan syyttäjänviraston
 toimien, joista voidaan nostaa kanne, laillisuuden valvonta olisi annettava
 kansallisten tuomioistuinten tehtäväksi, eikä Euroopan unionin tuomioistuimella
 tulisi olla suoraa toimivaltaa ratkaista näitä toimia koskevia kanteita
 SEUT-sopimuksen 263, 265 ja 268 artiklan nojalla, koska niitä ei olisi
 pidettävä laillisuusvalvonnan kannalta unionin elimen toimina.
 (38) SEUT-sopimuksen 267 artiklan
 mukaisesti kansallisilla tuomioistuimilla on mahdollisuus, tai tietyissä
 tapauksissa velvollisuus, esittää unionin tuomioistuimelle
 ennakkoratkaisukysymyksiä unionin oikeuden, kuten tämän asetuksen, sellaisten
 säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, joilla on merkitystä Euroopan
 syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimien laillisuuden valvonnan kannalta.
 Kansallisilla tuomioistuimilla ei tulisi olla mahdollisuutta esittää unionin
 tuomioistuimelle kysymyksiä Euroopan syyttäjänviraston toimien pätevyydestä,
 koska näitä toimia ei olisi pidettävä laillisuusvalvonnan kannalta unionin
 elimen toimina.
 (39) Olisi myös selvennettävä, että
 tämän asetuksen nojalla sovellettavien kansallisen lainsäädännön säännösten
 tulkintaa koskevat kysymykset olisi ratkaistava yksinomaan kansallisissa
 tuomioistuimissa. Sen vuoksi nämä tuomioistuimet eivät saisi esittää unionin
 tuomioistuimelle kysymyksiä sellaisen kansallisen lainsäädännön tulkinnasta,
 johon tässä asetuksessa viitataan.
 (40) Koska SEUT-sopimuksessa
 määrätään, että Euroopan syyttäjänvirasto perustetaan Eurojustin pohjalta,
 näiden kahden viraston olisi elimellisesti, toiminnallisesti ja hallinnollisesti
 toimittava rinnakkain ja yhteistyössä ja täydennettävä toisiaan.
 (41) Euroopan syyttäjänviraston
 olisi toimittava läheisessä yhteistyössä myös unionin muiden toimielinten ja
 virastojen kanssa helpottaakseen tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamista
 ja vahvistaakseen tarvittaessa virallisesti tiedonvaihtoa ja yhteistyötä
 koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Europolin ja OLAFin kanssa tehtävän
 yhteistyön olisi oltava erityisen merkittävää päällekkäisyyden välttämiseksi ja
 sen mahdollistamiseksi, että Euroopan syyttäjänvirasto saisi käyttöönsä niiden
 hallussa olevat olennaiset tiedot ja voisi myös hyödyntää niiden analyysejä
 yksittäisissä tutkimuksissa.
 (42) Euroopan syyttäjänviraston
 suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan yksilöiden suojelusta
 yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä
 ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua
 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001[6]. Tämä koskee Euroopan syyttäjänviraston
 tavoitteidensa ja tehtäviensä puitteissa suorittamaa henkilötietojen
 käsittelyä, henkilöstön jäsenten henkilötietojen käsittelyä ja viraston
 hallussa olevien hallinnollisten henkilötietojen käsittelyä. Euroopan
 tietosuojavaltuutetun olisi valvottava Euroopan syyttäjänviraston suorittamaa
 henkilötietojen käsittelyä. Asetuksessa (EY) N:o 45/2001 säädettyjä
 periaatteita olisi tarvittaessa täsmennettävä ja täydennettävä Euroopan
 syyttäjänviraston suorittaman operatiivisten henkilötietojen käsittelyn osalta.
 Kun Euroopan syyttäjänvirasto siirtää operatiivisia henkilötietoja kolmannen
 maan viranomaiselle, kansainväliselle järjestölle tai Interpolille
 SEUT-sopimuksen 218 artiklan mukaisesti tehdyn kansainvälisen sopimuksen
 nojalla, olisi varmistettava yksityisyyden, perusoikeuksien ja yksilön
 oikeuksien suojaamiseksi esitetyillä riittävillä takeilla, että tämän asetuksen
 tietosuojasäännöksiä noudatetaan.
 (43) [Yksilöiden suojelusta
 henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta
 annettua direktiiviä 2013/xx/EU] sovelletaan jäsenvaltioiden
 toimivaltaisten viranomaisten suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn rikosten
 ehkäisemistä, tutkimista, selvittämistä ja syytteeseenpanoa sekä
 rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten.
 (44) Euroopan syyttäjänviraston
 tietojenkäsittelyjärjestelmän olisi perustuttava Eurojustin
 asianhallintajärjestelmään, mutta sen tilapäisiä tietokantoja olisi pidettävä
 tutkinta-asiakirjoina tutkinnan aloittamisesta lähtien.
 (45) Euroopan syyttäjänviraston
 varainhoito-, talousarvio- ja henkilöstösääntöjen olisi oltava Euroopan
 parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012[7] tarkoitettuihin elimiin sovellettavien unionin normien mukaisia,
 ottaen kuitenkin huomioon, että Euroopan syyttäjän toimivalta toteuttaa
 tutkinta- ja syytetoimia unionin tasolla on ainutlaatuinen. Euroopan
 syyttäjänviraston olisi annettava vuosittain kertomus toiminnastaan.
 (46) Unionin virastoihin
 sovellettavia avoimuutta koskevia yleisiä sääntöjä olisi sovellettava myös
 Euroopan syyttäjänvirastoon, mutta ainoastaan sen hallinnollisten tehtävien
 osalta, jotta ei millään tavalla vaarannettaisi sen operatiivisen toiminnan
 luottamuksellisuutta. Samoin Euroopan oikeusasiamiehen olisi hallinnollisissa
 tutkimuksissaan kunnioitettava Euroopan syyttäjänviraston toiminnan
 luottamuksellisuutta.
 (47) Euroopan unionista tehtyyn
 sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä,
 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja
 oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 3 artiklan
 mukaisesti nämä jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet haluavansa [, että ne eivät
 halua] osallistua tämän asetuksen hyväksymiseen ja soveltamiseen.
 (48) Euroopan unionista tehtyyn
 sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä,
 Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan
 mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido
 Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan.
 (49) Valtion- tai hallitusten
 päämiesten tasolla Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2003 kokoontuneet
 jäsenvaltioiden edustajat ovat vahvistaneet Euroopan syyttäjänviraston
 kotipaikan,
 ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
 I LUKU
 KOHDE JA MÄÄRITELMÄT
 1 artikla
 Kohde
 Tällä asetuksella
 perustetaan Euroopan syyttäjänvirasto ja annetaan sen toimintaa koskevat
 säännöt.
 2 artikla
 Määritelmät
 Tässä asetuksessa käytetään
 seuraavia määritelmiä:
 a) ’henkilöllä’ tarkoitetaan
 luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä;
 b) ’unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavilla rikoksilla’ tarkoitetaan rikoksia, joista säädetään
 direktiivissä 2013/xx/EU, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön kansallisessa
 lainsäädännössä;
 c) ’unionin taloudellisilla eduilla’
 tarkoitetaan kaikkia tuloja, menoja ja varoja, jotka kuuluvat unionin
 talousarvioon, perussopimusten nojalla perustettujen toimielinten, elinten,
 toimistojen ja virastojen talousarvioihin tai niiden hallinnoimiin ja valvomiin
 talousarvioihin tai jotka on hankittu niistä tai lankeavat maksettavaksi
 niistä;
 d) ’hallinnollisilla henkilötiedoilla’
 tarkoitetaan kaikkia Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiä henkilötietoja,
 operatiivisia henkilötietoja lukuun ottamatta;
 e) ’operatiivisilla henkilötiedoilla’
 tarkoitetaan kaikkia henkilötietoja, joita Euroopan syyttäjänvirasto käsittelee
 37 artiklassa säädettyjä tarkoituksia varten.
 II LUKU
 YLEISET SÄÄNNÖT
 1 jakso
 Euroopan syyttäjänviraston asema, organisaatio ja rakenne
 3 artikla
 Perustaminen
 1. Perustetaan Euroopan
 syyttäjänvirasto unionin elimenä, jolla on hajautettu rakenne.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto on
 oikeushenkilö.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto toimii
 yhteistyössä Eurojustin kanssa ja saa siltä hallinnollista tukea 57 artiklan
 mukaisesti.
 4 artikla
 Tehtävät
 1. Euroopan syyttäjänviraston tehtävänä
 on torjua EU:n taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto vastaa 1
 kohdassa tarkoitettujen rikosten tutkimisesta sekä niiden tekijöiden ja niihin
 osallisten asettamisesta syytteeseen ja tuomittaviksi. Tätä varten Euroopan
 syyttäjänvirasto johtaa ja valvoo tutkintaa ja toteuttaa syytetoimia, asian
 käsittelyn lopettaminen mukaan lukien.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto hoitaa 1
 kohdassa tarkoitettujen rikosten osalta syyttäjän tehtäviä jäsenvaltioiden
 toimivaltaisissa tuomioistuimissa, mukaan lukien syytteen nostaminen tai
 mahdollisten muutoksenhakujen tekeminen siihen asti, kun asia on lopullisesti
 ratkaistu.
 5 artikla
 Riippumattomuus ja
 vastuuvelvollisuus
 1. Euroopan syyttäjänvirasto on
 riippumaton elin.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto, johon
 kuuluvat Euroopan syyttäjä, hänen varasyyttäjänsä ja viraston henkilöstö sekä
 valtuutetut Euroopan syyttäjät ja heidän kansallinen henkilöstönsä, ei
 tehtäviään hoitaessaan pyydä eikä ota vastaan ohjeita yhdeltäkään henkilöltä,
 jäsenvaltiolta tai unionin toimielimeltä, elimeltä, toimistolta tai virastolta.
 Unionin toimielimet, elimet, toimistot ja virastot sekä jäsenvaltiot
 kunnioittavat Euroopan syyttäjänviraston riippumattomuutta eivätkä pyri
 vaikuttamaan siihen, miten se hoitaa tehtäviään.
 3. Euroopan syyttäjä vastaa Euroopan
 syyttäjänviraston yleisestä toiminnasta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja
 Euroopan komissiolle erityisesti antamalla 70 artiklan mukaisen vuosittaisen
 kertomuksen.
 6 artikla
 Euroopan syyttäjänviraston
 rakenne ja organisaatio
 1. Euroopan syyttäjänvirasto muodostuu
 Euroopan syyttäjästä, hänen varasyyttäjistään, heidän tämän asetuksen mukaisten
 tehtäviensä suorittamisessa avustavasta henkilöstöstä sekä jäsenvaltioissa
 toimivista valtuutetuista Euroopan syyttäjistä.
 2. Euroopan syyttäjänviraston
 päällikkönä toimii Euroopan syyttäjä, joka johtaa sen toimintaa ja organisoi
 sen työtä. Euroopan syyttäjää avustaa neljä varasyyttäjää.
 3. Varasyyttäjät avustavat Euroopan
 syyttäjää kaikissa hänen tehtävissään ja toimivat hänen sijaisenaan 72 artiklan
 d kohdan nojalla hyväksyttyjen sääntöjen mukaisesti, kun hän on poissa tai
 estynyt. Yksi varasyyttäjistä vastaa talousarvion toteuttamisesta.
 4. Valtuutetut Euroopan syyttäjät
 toteuttavat Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimia Euroopan
 syyttäjän johdolla ja valvonnassa. Euroopan syyttäjä voi myös käyttää
 toimivaltuuksiaan suoraan 18 artiklan 5 kohdan nojalla, jos tutkinta- tai
 syytetoimien katsotaan sitä edellyttävän.
 5. Jokaisessa jäsenvaltiossa on oltava
 vähintään yksi valtuutettu Euroopan syyttäjä, joka on Euroopan
 syyttäjänviraston erottamaton osa. Valtuutetut Euroopan syytäjät toimivat
 Euroopan syyttäjän yksinomaisen määräysvallan alaisuudessa ja noudattavat
 ainoastaan hänen määräyksiään, ohjeitaan ja päätöksiään heille osoitettuja
 tutkinta- ja syytetoimia toteuttaessaan. He toimivat tämän asetuksen mukaisia
 tehtäviään toteuttaessaan täysin riippumattomina kansallisista
 syyttäjälaitoksista eikä heillä ole minkäänlaisia velvoitteita niitä kohtaan.
 6. Valtuutetut Euroopan syyttäjät
 voivat toimia myös kansallisina syyttäjinä. Jos valtuutetun Euroopan syyttäjän
 tehtävät ovat ristiriidassa keskenään, hänen on ilmoitettava asiasta Euroopan
 syyttäjälle, joka voi toimivaltaisia kansallisia syyttäjäviranomaisia kuultuaan
 määrätä hänet asettamaan tähän asetukseen perustuvat tehtävänsä etusijalle
 Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- tai syytetoimiin liittyvistä syistä.
 Tällöin Euroopan syyttäjän on ilmoitettava asiasta välittömästi
 toimivaltaisille kansallisille syyttäjäviranomaisille.
 7. Toimet, joita toteuttaa Euroopan
 syyttäjä, valtuutettu Euroopan syyttäjä, Euroopan syyttäjänviraston henkilöstön
 jäsen tai kuka tahansa, joka toimii tehtäviään suorittaessaan Euroopan
 syyttäjänviraston lukuun, katsotaan Euroopan syyttäjänviraston toteuttamiksi.
 Euroopan syyttäjä edustaa Euroopan syyttäjänvirastoa sen suhteissa unionin
 toimielimiin, jäsenvaltioihin ja kolmansiin osapuoliin.
 8. Euroopan syyttäjä voi väliaikaisesti
 osoittaa resursseja ja henkilöstöä valtuutetuille Euroopan syyttäjille, jos se
 on tarpeen tutkinnallisista tai syytetoimiin liittyvistä syistä.
 7 artikla
 Euroopan syyttäjänviraston
 työjärjestys
 1. Euroopan syyttäjänviraston
 työjärjestys hyväksytään päätöksellä, jonka tekevät Euroopan syyttäjä, hänen
 neljä varasyyttäjäänsä ja viisi valtuutettua Euroopan syyttäjää, jotka Euroopan
 syyttäjä valitsee täysin tasapuolisen vuorottelujärjestelmän mukaisesti
 jäsenvaltioiden koko väestöllisen ja maantieteellisen kirjon huomioon ottaen.
 Päätös tehdään yksinkertaisella ääntenenemmistöllä, ja jokaisella jäsenellä on
 yksi ääni. Jos äänet jakautuvat tasan, Euroopan syyttäjän ääni ratkaisee.
 2. Työjärjestyksessä määrätään Euroopan
 syyttäjänviraston työn organisoinnista ja siihen sisällytetään yleiset säännöt
 käsiteltävien tapausten jakamisesta.
 2 jakso
 Euroopan syyttäjänviraston jäsenten nimittäminen ja erottaminen
 8 artikla
 Euroopan syyttäjän
 nimittäminen ja erottaminen
 1. Euroopan syyttäjän nimittää neuvosto
 Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan kahdeksan vuoden toimikaudeksi, jota
 ei voida uusia. Neuvosto päättää nimityksestä yksinkertaisella enemmistöllä.
 2. Euroopan syyttäjäksi valitaan
 henkilö, jonka riippumattomuus on kiistaton, joka täyttää kelpoisuusvaatimukset
 korkeaan tuomarin virkaan ja jolla on merkityksellistä kokemusta syyttäjänä
 toimimisesta.
 3. Valinta tehdään Euroopan unionin
 virallisessa lehdessä julkaistavan avoimen ehdokashaun perusteella.
 Ehdokashaun jälkeen komissio laatii alustavan ehdokasluettelon ja toimittaa sen
 Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Ennen alustavan ehdokasluettelon
 toimittamista komissio pyytää lausuntoa perustamaltaan seitsemän hengen
 paneelilta, jonka jäsenet valitaan Euroopan unionin tuomioistuimen entisten
 jäsenten, kansallisten korkeimpien oikeuksien jäsenten, kansallisten syyttäjäviranomaisten
 edustajien ja tunnetusti pätevien oikeusoppineiden keskuudesta, joista yhtä
 ehdottaa Euroopan parlamentti. Lisäksi Eurojustin puheenjohtaja on paneelissa
 tarkkailijana.
 4. Jos Euroopan syyttäjä ei enää täytä
 niitä vaatimuksia, joita hänen tehtäviensä hoitaminen edellyttää, tai jos hän
 on syyllistynyt vakavaan rikkomukseen, Euroopan unionin tuomioistuin voi
 Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä erottaa hänet.
 9 artikla
 Euroopan syyttäjän
 varasyyttäjien nimittäminen ja erottaminen
 1. Euroopan syyttäjän varasyyttäjät
 nimitetään 8 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti.
 2. Euroopan syyttäjän varasyyttäjät
 valitaan henkilöistä, joiden riippumattomuus on kiistaton, jotka täyttävät
 kelpoisuusvaatimukset korkeaan tuomarin virkaan ja joilla on merkityksellistä
 kokemusta syyttäjänä toimimisesta.
 3. Valinta tehdään Euroopan unionin
 virallisessa lehdessä julkaistavan avoimen ehdokashaun perusteella.
 Ehdokashaun jälkeen komissio laatii jäsenvaltioiden koko väestöllisen ja
 maantieteellisen kirjon huomioon ottaen alustavan ehdokasluettelon ja toimittaa
 sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
 4. Varasyyttäjät voidaan erottaa
 Euroopan syyttäjän aloitteesta 8 artiklan 4 kohdan säännösten mukaisesti.
 10 artikla
 Valtuutettujen Euroopan
 syyttäjien nimittäminen ja erottaminen
 1. Euroopan syyttäjä nimittää
 valtuutetut Euroopan syyttäjät vähintään kolmesta asianomaisen jäsenvaltion tai
 asianomaisten jäsenvaltioiden ilmoittamasta ehdokkaasta, jotka täyttävät 2
 kohdan vaatimukset. Heidät nimitetään viiden vuoden toimikaudeksi, joka voidaan
 uusia.
 2. Valtuutettujen Euroopan syyttäjien
 on täytettävä kelpoisuusvaatimukset korkeaan tuomarin virkaan ja heillä on
 oltava asiaankuuluvaa kokemusta syyttäjänä toimimisesta. Heidän
 riippumattomuutensa on oltava kiistaton. Jäsenvaltion on nimitettävä
 valtuutettu Euroopan syyttäjä kansallisen lainsäädännön mukaiseksi syyttäjäksi,
 jos hänellä ei ollut tätä asemaa jo silloin, kun hänet nimitettiin
 valtuutetuksi Euroopan syyttäjäksi.
 3. Euroopan syyttäjä voi erottaa valtuutetun
 Euroopan syyttäjän, jos tämä ei enää täytä 2 kohdan vaatimuksia tai
 kriteereitä, joita sovelletaan hänen tehtäviensä suorittamiseen, tai jos hän on
 syyllistynyt vakavaan rikkomukseen. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset
 eivät voi erottaa valtuutettua Euroopan syyttäjää hänen toimestaan kansallisena
 syyttäjänä ilman Euroopan syyttäjän suostumusta niin kauan kuin valtuutettu
 Euroopan syyttäjä hoitaa tehtäviä Euroopan syyttäjänviraston lukuun.
 3 jakso
 Perusperiaatteet
 11 artikla
 Euroopan syyttäjänviraston
 toimintaa koskevat perusperiaatteet
 1. Euroopan syyttäjänvirasto huolehtii
 siitä, että se kunnioittaa toiminnassaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa
 vahvistettuja oikeuksia.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto noudattaa
 toiminnassaan 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua suhteellisuusperiaatetta.
 3. Euroopan syyttäjänviraston tutkinta-
 ja syytetoimiin sovelletaan tätä asetusta. Kansallista lainsäädäntöä
 sovelletaan siltä osin kuin tässä asetuksessa ei ole asiaan sovellettavia
 säännöksiä. Asiaan sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa tutkinta-
 tai syytetoimet toteutetaan. Jos asiasta on säännöksiä sekä kansallisessa
 lainsäädännössä että tässä asetuksessa, sovelletaan jälkimmäistä.
 4. Euroopan syyttäjänvirastolla on
 yksinomainen toimivalta tutkia unionin taloudellisia etuja vahingoittavia
 rikoksia ja nostaa syytteitä niiden perusteella.
 5. Euroopan syyttäjänvirasto toteuttaa
 tutkintatoimiaan puolueettomasti ja tutkii kaikki merkitykselliset todisteet
 riippumatta siitä, viittaavatko ne epäillyn syyllisyyteen vai hänen
 syyttömyyteensä.
 6. Euroopan syyttäjänvirasto aloittaa
 tutkintansa ilman aiheetonta viivytystä ja huolehtii siitä, että tutkinta- ja
 syytetoimet suoritetaan ripeästi.
 7. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten
 viranomaisten on pyydettäessä aktiivisesti avustettava ja tuettava Euroopan
 syyttäjänvirastoa sen tutkinta- ja syytetoimissa, ja niiden on pidätyttävä
 kaikista toimista, käytännöistä tai menettelyistä, jotka saattaisivat
 viivästyttää tai vaikeuttaa tutkinta- ja syytetoimien edistymistä.
 4 jakso
 Euroopan syyttäjänviraston toimivalta
 12 artikla
 Euroopan syyttäjänviraston
 toimivallan piiriin kuuluvat rikokset
 Euroopan syyttäjänvirasto on toimivaltainen niiden
 unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten osalta, joista säädetään
 direktiivissä 2013/xx/EU ja sen täytäntöön panevassa kansallisessa
 lainsäädännössä.
 13 artikla
 Liitännäistoimivalta
 1. Jos 12 artiklassa tarkoitetut
 rikokset liittyvät erottamattomasti muihin kuin kyseisessä artiklassa
 tarkoitettuihin rikoksiin ja jos asianmukaisen oikeudenkäytön takaamiseksi on
 aiheellista toteuttaa niitä koskevia yhteisiä tutkinta- ja syytetoimia,
 Euroopan syyttäjänvirasto on toimivaltainen myös näiden muiden rikosten osalta
 edellyttäen, että 12 artiklassa tarkoitetut rikokset ovat ensisijaisia ja että
 muut rikokset perustuvat samoihin tosiseikkoihin.
 Jos nämä edellytykset eivät täyty,
 muiden rikosten osalta toimivaltainen jäsenvaltio on toimivaltainen myös 12
 artiklassa tarkoitettujen rikosten osalta.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto ja
 kansallinen syyttäjäviranomainen neuvottelevat keskenään siitä, kumpi on 1
 kohdan nojalla toimivaltainen. Eurojustia voidaan tarvittaessa pyytää
 auttamaan toimivallan määrittämisessä 57 artiklan mukaisesti.
 3. Jos Euroopan syyttäjänvirasto ja
 kansallinen syyttäjäviranomainen eivät pääse 1 kohdan mukaisesta toimivallasta
 yhteisymmärrykseen, liitännäistoimivallasta päättää se kansallinen
 lainkäyttöviranomainen, joka on toimivaltainen päättämään syytetoimia koskevan
 toimivallan jakamisesta kansallisella tasolla.
 4. Tämän artiklan nojalla tapahtunutta
 toimivallan määrittämistä ei tutkita uudelleen.
 14 artikla
 Euroopan syyttäjänviraston
 toimivallan käyttö
 Euroopan syyttäjänvirasto käyttää yksinomaista
 toimivaltaansa tutkia 12 ja 13 artiklassa tarkoitettuja rikoksia ja nostaa
 niistä syytteitä, jos rikos on kokonaan tai osittain
 a) tehty yhden tai useamman
 jäsenvaltion alueella, tai
 b) näiden jäsenvaltioiden kansalaisten
 taikka unionin henkilöstön jäsenten tai toimielinten jäsenten tekemä.
 III LUKU
 TUTKINTA- JA SYYTETOIMIA SEKÄ OIKEUDENKÄYNTIÄ KOSKEVAT MENETTELYSÄÄNNÖT
 1 jakso
 Tutkinta
 15 artikla
 Perusteet tutkinnan
 aloittamiselle
 1. Kaikkien jäsenvaltioiden
 viranomaisten ja kaikkien unionin toimielinten, elinten, toimistojen tai
 virastojen on ilmoitettava Euroopan syyttäjänvirastolle välittömästi kaikesta
 toiminnasta, joka saattaa täyttää sen toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen
 tunnusmerkistön.
 2. Jos valtuutetut Euroopan syyttäjät
 saavat tietoonsa toimintaa, joka saattaa täyttää Euroopan syyttäjänviraston
 toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen tunnusmerkistön, heidän on välittömästi
 ilmoitettava asiasta Euroopan syyttäjälle.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 hankkia tai ottaa vastaan keneltä tahansa tietoja toiminnasta, joka saattaa
 täyttää sen toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen tunnusmerkistön.
 4. Kaikki Euroopan syyttäjänviraston
 haltuunsa saamat tiedot rekisteröidään ja todennetaan Euroopan syyttäjän tai
 valtuutettujen Euroopan syyttäjien toimesta. Jos nämä päättävät todentamisen
 perusteella jättää tutkinnan aloittamatta, heidän on lopetettava asian
 käsittely ja kirjattava perustelut asianhallintajärjestelmään. Heidän on
 ilmoitettava tästä tiedot toimittaneelle kansalliselle viranomaiselle tai
 unionin toimielimelle, elimelle, toimistolle tai virastolle ja mahdolliset
 tiedot antaneille henkilöille, jos nämä sitä pyytävät.
 16 artikla
 Tutkinnan aloittaminen
 1. Euroopan syyttäjä tai hänen lukuunsa
 toimiva valtuutettu Euroopan syyttäjä aloittaa kirjallisella päätöksellä
 tutkinnan, jos on perusteltu syy uskoa, että Euroopan syyttäjän toimivallan
 piiriin kuuluva rikos on tekeillä tai jo tehty.
 2. Kun tutkinnan aloittaa Euroopan
 syyttäjä, hän määrää valtuutetun Euroopan syyttäjän käsittelemään asiaa, paitsi
 jos hän haluaa johtaa tutkintaa itse 18 artiklan 5 kohdassa esitettyjen syiden
 perusteella. Kun tutkinnan aloittaa valtuutettu Euroopan syyttäjä, hänen on
 ilmoitettava asiasta välittömästi Euroopan syyttäjälle. Ilmoituksen saatuaan
 Euroopan syyttäjä varmistaa, ettei hän itse tai joku toinen valtuutettu
 Euroopan syyttäjä ole aloittanut samaa asiaa koskevaa tutkintaa jo aikaisemmin.
 Jotta tutkinta olisi tuloksellista, Euroopan syyttäjä voi joko määrätä jonkun
 toisen valtuutetun Euroopan syyttäjän käsittelemään asiaa tai päättää käsitellä
 sitä itse 18 artiklan 5 kohdassa esitettyjen syiden perusteella.
 17 artikla
 Kiireelliset toimenpiteet ja
 asian käsittelyn siirtäminen
 1. Jos Euroopan syyttäjän toimivallan
 piiriin kuuluvan rikoksen osalta on toteutettava välittömiä toimia,
 kansallisten viranomaisten on toteutettava tutkinta- ja syytetoimien
 tuloksellisuuden varmistamiseksi tarvittavat kiireelliset toimenpiteet. Sen
 jälkeen kansallisten viranomaisten on siirrettävä asia viipymättä Euroopan
 syyttäjänviraston käsiteltäväksi. Tässä tapauksessa Euroopan syyttäjänvirasto
 vahvistaa kansallisten viranomaisten toteuttamat toimenpiteet, mahdollisuuksien
 mukaan 48 tunnin kuluessa tutkinnan aloittamisesta, vaikka nämä toimenpiteet
 olisi aloitettu ja toteutettu muiden kuin tässä asetuksessa säädettyjen
 sääntöjen perusteella.
 2. Jos milloin tahansa tutkinnan aikana
 herää epäilyjä Euroopan syyttäjänviraston toimivallasta asiassa, se voi ottaa
 yhteyttä kansallisiin syyttäjäviranomaisiin sen määrittämiseksi, mikä
 viranomainen on toimivaltainen. Toimivallan määrittämisen aikana Euroopan
 syyttäjänvirasto toteuttaa tutkinta- ja syytetoimien tuloksellisuuden
 varmistamiseksi tarvittavat kiireelliset toimenpiteet. Jos kansallinen
 viranomainen todetaan toimivaltaiseksi, sen on vahvistettava Euroopan
 syyttäjänviraston toteuttamat kiireelliset toimenpiteet 48 tunnin kuluessa
 kansallisen tutkinnan aloittamisesta.
 3. Jos Euroopan syyttäjänviraston
 aloittamassa tutkinnassa käy ilmi, että tutkinnan kohteena oleva toiminta on
 rikos, joka ei kuulu sen toimivaltaan, Euroopan syyttäjänvirasto siirtää asian
 viipymättä toimivaltaisten kansallisten lainvalvonta- ja
 lainkäyttöviranomaisten käsiteltäväksi.
 4. Jos kansallisten viranomaisten
 aloittamassa tutkinnassa käy ilmi, että tutkinnan kohteena oleva toiminta on
 Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluva rikos, kansallisten
 viranomaisten on siirrettävä asia viipymättä Euroopan syyttäjänviraston
 käsiteltäväksi. Tässä tapauksessa Euroopan syyttäjänvirasto vahvistaa
 kansallisten viranomaisten toteuttamat toimenpiteet, mahdollisuuksien mukaan 48
 tunnin kuluessa tutkinnan aloittamisesta, vaikka nämä toimenpiteet olisi
 aloitettu ja toteutettu muiden kuin tämän asetuksen säännösten perusteella.
 18 artikla
 Tutkinnan toteuttaminen
 1. Asiaa käsittelemään nimetty
 valtuutettu Euroopan syyttäjä johtaa tutkintaa Euroopan syyttäjän lukuun ja
 tämän ohjeiden mukaan. Hän voi joko toteuttaa tutkintatoimet itse tai määrätä
 sijaintijäsenvaltionsa toimivaltaiset lainvalvontaviranomaiset toteuttamaan ne.
 Näiden viranomaisten on noudatettava valtuutetun Euroopan syyttäjän määräyksiä ja
 toteutettava niiden tehtäväksi annetut tutkintatoimet.
 2. Jos rajatylittävissä tapauksissa on
 toteutettava tutkintatoimia jossakin muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa
 tutkinta on aloitettu, sen valtuutetun Euroopan syyttäjän, joka on aloittanut
 tutkinnan tai jonka Euroopan syyttäjä on määrännyt käsittelemään asiaa, on
 toimittava tiiviissä yhteistyössä sen valtuutetun Euroopan syyttäjän kanssa,
 jonka alueella tutkintatoimi on toteutettava. Asianomaisen valtuutetun Euroopan
 syyttäjän on joko toteutettava tutkintatoimet itse tai määrättävä
 toimivaltaiset kansalliset viranomaiset toteuttamaan ne.
 3. Rajat ylittävissä asioissa Euroopan
 syyttäjä voi määrätä useita valtuutettuja Euroopan syyttäjiä suorittamaan
 tutkintaa ja perustaa yhteisiä tutkintaryhmiä. Hän voi määrätä kenet tahansa
 valtuutetun Euroopan syyttäjän keräämään asiaan liittyviä tietoja tai
 toteuttamaan yksilöityjä tutkintatoimia lukuunsa.
 4. Euroopan syyttäjä valvoo
 valtuutettujen Euroopan syyttäjien toteuttamia tutkintatoimia ja huolehtii niiden
 koordinoinnista. Hän antaa heille tarvittaessa ohjeita.
 5. Euroopan syyttäjä voi siirtää asian
 käsittelyn toiselle valtuutetulle Euroopan syyttäjälle tai itselleen, jos tämä
 näyttää tarpeen, jotta tutkinta- tai syytetoimet olisivat tuloksellisia, tai seuraavista
 syistä yhden tai useamman perusteella:
 a) rikoksen vakavuus;
 b) rikoksesta epäillyn asemaan liittyvät
 erityispiirteet;
 c) tutkinnan rajatylittävään luonteeseen
 liittyvät erityispiirteet;
 d) se, että kansalliset tutkintaviranomaiset
 eivät ole käytettävissä; tai
 e) asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten
 viranomaisten esittämä pyyntö.
 6. Jos Euroopan syyttäjä toteuttaa
 tutkinnan suoraan itse, hän ilmoittaa asiasta siinä jäsenvaltiossa toimivalle
 valtuutetulle Euroopan syyttäjälle, jossa tutkintatoimet toteutetaan. Kaikki
 Euroopan syyttäjän tutkintatoimet toteutetaan yhteistyössä sen jäsenvaltion
 viranomaisten kanssa, jonka alueella tutkinta suoritetaan. Toimivaltaisten
 kansallisten viranomaisten on toteuttava tarvittavat pakkotoimenpiteet.
 7. Euroopan syyttäjänviraston
 alaisuudessa suoritettavaa tutkintaa suojaavat sovellettavan unionin
 lainsäädännön säännökset salassapitovelvollisuudesta. Euroopan
 syyttäjänviraston tutkintatoimiin osallistuvien viranomaisten on noudatettava
 myös sovellettavan kansallisen lainsäädännön säännöksiä
 salassapitovelvollisuudesta.
 19 artikla
 Erioikeuksien ja vapauksien
 pidättäminen
 1. Jos Euroopan syyttäjänviraston
 tutkinta koskee henkilöitä, joihin sovelletaan erioikeuksia tai vapauksia
 kansallisen lainsäädännön nojalla, ja tällainen erioikeus tai vapaus on esteenä
 tietyn tutkintatoimen toteuttamiselle, Euroopan syyttäjänvirasto tekee
 perustellun kirjallisen pyynnön tämän erioikeuden tai vapauden pidättämisestä
 asianomaisessa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen
 mukaisesti.
 2. Jos Euroopan syyttäjänviraston
 tutkinta koskee henkilöitä, joihin sovelletaan erioikeuksia tai vapauksia
 unionin lainsäädännön nojalla, erityisesti Euroopan unionin erioikeuksista ja
 vapauksista tehdyn pöytäkirjan nojalla, ja tällainen erioikeus tai vapaus on
 esteenä tietyn tutkintatoimen toteuttamiselle, Euroopan syyttäjänvirasto tekee
 perustellun kirjallisen pyynnön tämän erioikeuden tai vapauden pidättämisestä
 asianomaisessa unionin lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti.
 2 jakso
 Tiedon käsittely
 20 artikla
 Euroopan syyttäjänviraston
 tiedonsaanti
 Euroopan syyttäjänviraston on siitä hetkestä
 lähtien, jona se rekisteröi asian, voitava saada kaikki kansallisiin
 rikostutkinta- ja lainvalvontatietokantoihin sekä muihin merkityksellisiin
 viranomaisrekistereihin tallennetut asiaan liittyvät tiedot, tai sille on
 annettava pääsy näihin tietoihin valtuutettujen Euroopan syyttäjien
 välityksellä.
 21 artikla
 Tiedon kerääminen
 1. Euroopan syyttäjänviraston on
 saatava Eurojustilta ja Europolilta pyynnöstä kaikki sen toimivallan piiriin
 kuuluvaan rikokseen liittyvät tiedot, jos niitä tarvitaan sen tutkintatoimia
 varten, ja lisäksi se voi pyytää Europolilta yksittäistä tutkintaa koskevaa
 analyysiapua.
 2. Unionin toimielinten, elinten ja
 laitosten sekä jäsenvaltioiden viranomaisten on annettava Euroopan
 syyttäjänvirastolle sen pyytämää apua ja tietoja.
 22 artikla
 Asianhallintajärjestelmä,
 rekisteri ja tilapäiset tietokannat
 1. Euroopan syyttäjänvirasto perustaa
 asianhallintajärjestelmän, joka koostuu tilapäisistä tietokannoista ja
 rekisteristä, jotka sisältävät liitteessä tarkoitettuja henkilötietoja ja
 lisäksi muita tietoja.
 2. Asianhallintajärjestelmän
 tarkoituksena on
 a) tukea Euroopan syyttäjänviraston
 toteuttamien tutkinta- ja syytetoimien hallinnointia erityisesti vertailemalla
 ja yhdistelemällä tietoja;
 b) helpottaa tiedonsaantia meneillään
 olevista tutkinta- ja syytetoimista; ja
 c) helpottaa henkilötietojen käsittelyn
 lainmukaisuuden valvontaa ja tämän asetuksen noudattamisen valvontaa
 henkilötietojen käsittelyssä.
 3. Asianhallintajärjestelmä voidaan
 yhdistää neuvoston päätöksen 2008/976/YOS[8]
 9 artiklassa tarkoitettuun suojattuun televiestintäyhteyteen.
 4. Rekisterissä on viitattava Euroopan
 syyttäjänviraston työssä käsiteltäviin tilapäisiin tietokantoihin, ja siinä saa
 olla ainoastaan liitteessä olevan 1 kohdan a–i, k ja m alakohdassa sekä 2
 kohdassa tarkoitettuja henkilötietoja.
 5. Euroopan syyttäjänvirasto voi tämän
 asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamiseksi käsitellä tilapäisessä
 tietokannassa tietoja, jotka koskevat sen käsiteltävänä olevia yksittäisiä
 tapauksia. Euroopan syyttäjänvirasto antaa 41 artiklassa tarkoitetulle
 tietosuojavastaavalle pääsyn tähän tilapäiseen tietokantaan. Euroopan
 syyttäjänvirasto ilmoittaa tietosuojavastaavalle kunkin uuden henkilötietoja
 sisältävän tilapäisen tietokannan avaamisesta.
 6. Euroopan syyttäjänvirasto ei
 tiettyyn asiaan liittyviä henkilötietoja käsitellessään saa luoda muita
 automaattisesti käsiteltäviä tietokantoja asianhallintajärjestelmän ja
 tilapäisen tietokannan lisäksi.
 23 artikla
 Tilapäisten tietokantojen ja
 rekisterin toiminta
 1. Euroopan syyttäjänvirasto avaa
 tilapäisen tietokannan jokaisesta asiasta, josta sille toimitetaan tietoja
 edellyttäen, että tiedot toimitetaan tämän asetuksen tai muiden sovellettavien
 oikeusvälineiden mukaisesti. Euroopan syyttäjänvirasto vastaa avaamiensa
 tilapäisten tietokantojen hallinnoinnista.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto päättää
 tapauskohtaisesti, säilytetäänkö tilapäisen tietokannan pääsyrajoitukset vai
 sallitaanko sen henkilöstölle pääsy tilapäiseen tietokantaan tai sen osiin
 silloin, kun se on asianomaisen henkilöstön tehtävien suorittamiseksi tarpeen.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto päättää,
 mitkä tilapäiseen tietokantaan sisältyvät tiedot kirjataan rekisteriin. Ellei
 Euroopan syyttäjä päätä toisin, 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti rekisteröityjä,
 todennettavia tietoja ei kirjata rekisteriin.
 24 artikla
 Asianhallintajärjestelmään
 pääsy
 Valtuutetuilla Euroopan syyttäjillä ja heidän
 henkilöstöllään, siltä osin kuin heillä on yhteys asianhallintajärjestelmään,
 on pääsy ainoastaan
 a) rekisteriin, paitsi jos pääsy siihen
 on nimenomaisesti kielletty;
 b) Euroopan syyttäjänviraston avaamiin
 tilapäisiin tietokantoihin, jotka koskevat heidän jäsenvaltiossaan
 toteutettavia tutkinta- tai syytetoimia;
 c) Euroopan syyttäjänviraston avaamiin
 tilapäisiin tietokantoihin, jotka koskevat toisessa jäsenvaltiossa
 toteutettavia tutkinta- tai syytetoimia, siltä osin kuin ne liittyvät heidän
 jäsenvaltiossaan toteutettaviin tutkinta- tai syytetoimiin.
 3 jakso
 Tutkintatoimet
 25 artikla
 Euroopan syyttäjänviraston
 tutkintavaltuudet
 1. Euroopan syyttäjänviraston
 toteuttamien tutkinta- ja syytetoimien yhteydessä unionin jäsenvaltioiden
 aluetta pidetään yhtenäisenä oikeudellisena alueena, jolla Euroopan
 syyttäjänvirasto voi käyttää toimivaltaansa.
 2. Jos Euroopan syyttäjänvirasto
 päättää käyttää toimivaltaansa sellaisen rikoksen tutkintaan, jonka
 jäsenvaltion kansalainen, unionin henkilöstön jäsen tai toimielimen jäsen on
 tehnyt osaksi tai kokonaan jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella, se pyytää apua
 saadakseen asianomaisen kolmannen maan osallistumaan 59 artiklassa
 tarkoitettujen välineiden ja menettelyjen mukaiseen yhteistyöhön.
 26 artikla
 Tutkintatoimet
 1. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 toimivaltaansa käyttäessään pyytää seuraavien tutkintatoimien toteuttamista tai
 määrätä niiden toteuttamisesta:
 a) toimitiloissa, maa-alueella tai
 kulkuneuvossa tehtävä etsintä, kotietsintä, henkilöntarkastus taikka mihin
 tahansa henkilökohtaiseen omaisuuteen tai tietokonejärjestelmään kohdistuva
 etsintä;
 b) minkä tahansa merkityksellisen esineen
 tai asiakirjan haltuunottaminen taikka sellaisen tallennetun sähköisen datan,
 mukaan lukien viestiliikenne- ja pankkitilitiedot, haltuunottaminen, joka on
 salattuna tai salaamattomana, joko alkuperäisessä muodossaan tai muussa
 määrämuodossa;
 c) tilojen tai kulkuneuvojen sinetöiminen ja
 tietojen jäädyttäminen, jotta voidaan säilyttää niiden eheys, estää
 todistusaineiston tuhoutuminen tai turmeltuminen tai turvata mahdollisuus
 menetetyksi tuomitsemiseen;
 d) rikoksentekovälineiden tai rikoksen
 tuottaman hyödyn jäädyttäminen, myös omaisuuden asettaminen hukkaamiskieltoon,
 jos on odotettavissa, että asiaa käsittelevä tuomioistuin tuomitsee sen
 menetetyksi, ja on syytä uskoa, että sen omistaja, haltija tai hallussapitäjä
 pyrkii tekemään menetetyksi tuomitsemisen vaikutuksen tyhjäksi,
 e) epäillyn kaikilla käyttämillään
 televiestintäyhteyksillä vastaanottamien ja lähettämien televiestien, myös
 sähköpostiviestien, lukeminen ja kuuntelu.
 f) reaaliaikaisen televalvonnan
 toteuttaminen määräämällä, että epäillyn viestiliikennetiedot välitetään
 välittömästi, jotta hänet voidaan paikantaa ja selvittää, ketkä ovat olleet
 yhteydessä häneen tiettynä ajankohtana;
 g) rahaliikenteen seuranta
 määräämällä rahoitus- tai luottolaitos ilmoittamaan Euroopan
 syyttäjänvirastolle reaaliaikaisesti kaikista tietyllä epäillyn tilillä tai
 hänen hallinnassaan olevalla tilillä toteutetuista maksutapahtumista tai millä
 tahansa muulla sellaisella tilillä toteutetuista maksutapahtumista, joita on
 perusteltu syy uskoa käytettävän rikoksen yhteydessä;
 h) tulevien maksutapahtumien jäädyttäminen
 määräämällä rahoitus- tai luottolaitos pidättymään maksutapahtumien
 toteuttamisesta, jos ne liittyvät tiettyyn epäillyn tiliin tai hänen
 hallinnassaan olevaan tiliin;
 i) valvontatoimenpiteiden toteuttaminen
 muilla kuin julkisilla paikoilla määräämällä piilotetun video- ja
 audiovalvonnan käyttämisestä, ei kuitenkaan videovalvonnan käyttämisestä
 kodeissa, ja tallentamalla valvonnan tulokset;
 j) peitetutkinnan toteuttaminen määräämällä
 työntekijänsä toimimaan peitenimen tai väärän henkilöllisyyden turvin;
 k) epäiltyjen ja todistajien kutsuminen
 kuultaviksi, jos on perusteltu syy uskoa, että he voivat antaa tutkinnan kannalta
 hyödyllisiä tietoja;
 l) tunnistamistoimenpiteiden toteuttaminen
 määräämällä henkilöiden valokuvaamisesta, kuvatallenteiden tekemisestä ja
 biometristen tunnisteiden tallentamisesta.
 m) todistusaineistoksi tarvittavan esineen
 takavarikoiminen;
 n) pääsy toimitiloihin ja tavaranäytteiden
 ottaminen;
 o) kulkuneuvon tarkastaminen, jos on
 perusteltu syy epäillä, että siinä kuljetetaan tutkinnan kannalta
 merkityksellisiä tavaroita;
 p) henkilön jäljittäminen ja valvominen
 hänen olinpaikkansa selvittämiseksi;
 q) esineen jäljittäminen ja seuraaminen
 teknisin keinoin, mukaan lukien tavaroiden ja maksutapahtumien valvottu
 läpilasku;
 r) epäiltyjen ja kolmansien henkilöiden
 kohdennetun valvonnan toteuttaminen julkisilla paikoilla;
 s) pääsy kansallisiin ja EU:n julkisiin
 rekistereihin sekä yksityisten tahojen yleisen edun mukaisesti pitämiin
 rekistereihin;
 t) epäillyn ja todistajien kuulustelu;
 u) asiantuntijoiden nimittäminen viran
 puolesta tai epäillyn pyynnöstä, kun tarvitaan erityisasiantuntemusta.
 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava
 siitä, että 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet ovat käytettävissä Euroopan
 syyttäjänviraston toteuttamien tutkinta- ja syytetoimien yhteydessä. Näihin
 toimenpiteisiin sovelletaan tässä artiklassa ja kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä
 edellytyksiä. Euroopan syyttäjänvirasto voi määrätä muiden kuin 1 kohdassa
 tarkoitettujen tutkintatoimien toteuttamisesta tai pyytää niiden toteuttamista
 ainoastaan sen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla, jossa toimi on tarkoitus
 toteuttaa.
 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja
 yksittäisiä tutkintatoimia ei saa määrätä toteutettavaksi ilman perusteltua
 syytä tai jos samaan tavoitteeseen voitaisiin päästä yksityisyyteen vähemmän
 puuttuvilla keinoilla.
 4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava,
 että edellä 1 kohdan a–j alakohdassa tarkoitettujen tutkintatoimien
 toteuttamiseen on saatava sen jäsenvaltion toimivaltaisen
 lainvalvontaviranomaisen lupa, jossa ne on määrä toteuttaa.
 5. Edellä 1 kohdan k–u alakohdassa
 tarkoitettujen tutkintatoimien toteuttamiseen on saatava tuomioistuimen lupa,
 jos tätä edellytetään sen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä, jossa
 tutkintatoimenpide on määrä toteuttaa.
 6. Jos tässä artiklassa ja
 sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetyt edellytykset
 toimenpiteen toteuttamisluvan myöntämiselle täyttyvät, lupa on annettava 48
 tunnin kuluessa toimivaltaisen tuomioistuimen perustellulla kirjallisella
 päätöksellä.
 7. Euroopan syyttäjänvirasto voi pyytää
 toimivaltaista tuomioistuinta määräämään epäillyn pidättämisestä tai
 tutkintavankeuteen määräämisestä kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
 4 jakso
 Tutkinnan päättäminen ja syyttäjänvaltuudet
 27 artikla
 Syyttäminen kansallisessa
 tuomioistuimessa
 1. Euroopan syyttäjällä ja
 valtuutetuilla Euroopan syyttäjillä on samat valtuudet kuin kansallisilla
 syyttäjillä syytteen nostamisen ja ajamisen osalta, erityisesti valtuudet
 esittää syyllisyysväittämiä, osallistua todisteiden vastaanottamiseen ja
 turvautua käytettävissä oleviin muutoksenhakukeinoihin.
 2. Kun toimivaltainen valtuutettu
 Euroopan syyttäjä katsoo, että tutkinta on saatu päätökseen, hänen on
 toimitettava Euroopan syyttäjän tarkastettavaksi yhteenveto asiasta,
 syytekirjelmäluonnos ja luettelo todisteista. Jos Euroopan syyttäjä ei määrää
 asian käsittelyä lopetettavaksi 28 artiklan nojalla, hän joko määrää
 valtuutetun Euroopan syyttäjän toimittamaan syytekirjelmän toimivaltaisen
 kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi tai palauttaa asian valtuutetulle
 syyttäjälle lisätutkintaa varten. Euroopan syyttäjä voi myös itse saattaa asian
 toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
 3. Toimivaltaiselle kansalliselle
 tuomioistuimelle toimitettavassa syytekirjelmässä on lueteltava
 oikeudenkäynnissä esitettävät todisteet.
 4. Euroopan syyttäjä valitsee
 oikeuspaikan ja toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen tiiviissä
 yhteistyössä asian esittelevän valtuutetun Euroopan syyttäjän kanssa ja
 oikeudenkäytön asianmukaisuuden huomioon ottaen seuraavien kriteerien
 perusteella:
 a) rikoksentekopaikka tai, jos on tehty
 useita rikoksia, paikka, joissa suurin osa niistä on tehty;
 b) epäillyn vakinainen asuinpaikka;
 c) todisteiden sijaintipaikka;
 d) rikoksen välittömien uhrien vakinainen
 asuinpaikka.
 5. Jos se on tarpeen takaisinperintää,
 hallinnollisia jatkotoimia tai seurantaa varten, Euroopan syyttäjä antaa
 syytekirjelmän tiedoksi toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, asiaan
 osallisille henkilöille sekä asianomaisille unionin toimielimille, elimille,
 toimistoille ja virastoille.
 28 artikla
 Asian käsittelyn lopettaminen
 1. Euroopan syyttäjä lopettaa asian
 käsittelyn, jos syytteen nostaminen on käynyt mahdottomaksi jostakin
 seuraavista syistä:
 a) epäillyn kuolema;
 b) tutkinnan kohteena oleva toiminta ei
 täytä rikoksen tunnusmerkistöä;
 c) epäillylle on myönnetty armahdus tai syytesuoja;
 d) kansallinen syyteoikeuden vanhentumisaika
 on kulunut umpeen;
 e) epäilty on jo lopullisesti vapautettu tai
 tuomittu unionin alueella samojen tosiseikkojen perusteella tai asia on
 ratkaistu 29 artiklan mukaisesti.
 2. Euroopan syyttäjä voi lopettaa asian
 käsittelyn jollakin seuraavista perusteista:
 a) rikos on vähäinen unionin taloudellisiin
 etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin annetun
 direktiivin 2013/XX/EU täytäntöönpanemiseksi annetun kansallisen lainsäädännön mukaan;
 b) asiaa koskeva näyttö ei riitä.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 siirtää asiat, joiden käsittelyn se on lopettanut, Euroopan
 petostentorjuntaviraston, jäljempänä ’OLAF’, tai toimivaltaisten kansallisten
 hallinto- tai lainkäyttöviranomaisten käsiteltäväksi takaisinperintää, muita
 hallinnollisia jatkotoimia tai seurantaa varten.
 4. Jos tutkinta on aloitettu loukatun
 osapuolen antamien tietojen perusteella, Euroopan syyttäjänvirasto ilmoittaa
 asiasta tälle osapuolelle.
 29
 artikla
 Sovintoratkaisu
 1. Jos asian käsittelyä ei lopeteta,
 Euroopan syyttäjänvirasto voi asianmukaisen oikeudenkäytön niin vaatiessa
 ehdottaa epäillylle sovintoratkaisuna, että tämä maksaa kiinteämääräisen sakon,
 minkä jälkeen asian käsittely päätetään lopullisesti. Jos epäilty suostuu,
 hänen on maksettava kiinteämääräinen sakko unionille.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto valvoo
 sovintoratkaisuun liittyvän rahallisen suorituksen maksamista.
 3. Jos epäilty hyväksyy
 sovintoratkaisun ja maksaa sakon, Euroopan syyttäjä päättää asian käsittelyn
 lopullisesti ja ilmoittaa asiasta virallisesti toimivaltaisille kansallisille
 lainvalvonta- ja lainkäyttöviranomaisille sekä asianomaisille unionin
 toimielimille, elimille, toimistoille ja virastoille.
 4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettuun
 asian käsittelyn lopulliseen päättämiseen ei voida hakea muutosta.
 5 jakso
 Todisteiden hyväksyttävyys
 30 artikla
 Todisteiden hyväksyttävyys
 1. Jos asiaa käsittelevä tuomioistuin
 katsoo, että Euroopan syyttäjänviraston sille esittämien todisteiden
 hyväksyminen ei vaikuttaisi kielteisesti menettelyn oikeudenmukaisuuteen tai
 Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklaan kirjattuihin puolustuksen
 oikeuksiin, todisteet on hyväksyttävä oikeudenkäynnissä ilman eri validointia
 tai muuta vastaavaa oikeudellista menettelyä, vaikka tuomioistuimen
 sijaintijäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä säädettäisiin muiden
 sääntöjen soveltamisesta todisteiden keräämiseen ja esittämiseen.
 2. Todisteiden hyväksyminen ei vaikuta
 kansallisten tuomioistuimen toimivaltaan arvioida vapaasti todisteita, joita
 Euroopan syyttäjänvirasto esittää oikeudenkäynnissä.
 6 jakso
 Menetetyksi tuomitseminen
 31 artikla
 Menetetyksi tuomitun
 omaisuuden arvon siirto
 Jos toimivaltainen kansallinen tuomioistuin on
 Euroopan syyttäjänviraston pyynnöstä tehnyt lainvoimaisen päätöksen Euroopan
 syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvalla rikoksella saadun omaisuuden
 tai hyödyn menetetyksi tuomitsemisesta, tämän omaisuuden tai hyödyn rahallinen
 arvo siirretään unionin talousarvioon siltä osin kuin se on tarpeen unionille
 aiheutetun vahingon korvaamiseksi.
 IV LUKU
 MENETTELYTAKEET
 32 artikla
 Epäiltyjen, syytettyjen ja
 muiden asianosaisten henkilöiden oikeuksien laajuus
 1. Euroopan syyttäjänvirasto noudattaa
 toiminnassaan kaikilta osin Euroopan unionin perusoikeuskirjaan kirjattuja
 epäiltyjen oikeuksia, mukaan lukien oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin
 ja puolustuksen oikeudet.
 2. Kaikilla Euroopan syyttäjänviraston
 menettelyissä asianosaisina olevilla epäillyillä ja syytetyillä henkilöillä on
 vähintään seuraavat prosessuaaliset oikeudet, sellaisena kuin niistä säädetään
 unionin lainsäädännössä ja jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä:
 (a)
 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
 2010/64/EU mukainen oikeus tulkkaukseen ja käännöksiin,
 (b)
 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
 2012/13/EU mukainen tiedonsaantioikeus ja oikeus tutustua asiaan liittyvään
 aineistoon,
 (c)
 [Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
 2013/xx/EU] mukainen oikeus asianajajaan ja oikeus
 ottaa yhteyttä kolmanteen henkilöön ja ilmoittaa hänelle pidätyksestään,
 (d)
 oikeus vaieta ja oikeus tulla pidetyksi syyttömänä,
 (e)
 oikeus oikeusapuun,
 (f)
 oikeus esittää todisteita, nimetä asiantuntijoita
 ja kuulla todistajia.
 3. Epäillyillä ja syytetyillä on 2
 kohdassa luetellut oikeudet siitä lähtien, kun heitä aletaan epäillä
 rikoksesta. Sen jälkeen kun toimivaltainen kansallinen tuomioistuin on
 hyväksynyt syytekirjelmän, epäillyn tai syytetyn prosessuaaliset oikeudet
 perustuvat siihen kansalliseen järjestelmään, jota sovelletaan käsiteltävänä
 olevaan asiaan.
 4. Edellä 2 kohdassa lueteltuja
 oikeuksia sovelletaan myös muuhun kuin epäiltyyn tai syytettyyn henkilöön, joka
 on Euroopan syyttäjänviraston kuultavana, jos häntä kuulemisen tai kuulustelun
 aikana aletaan epäillä rikoksesta.
 5. Epäillyillä ja syytetyillä sekä
 muilla Euroopan syyttäjänviraston menettelyissä osallisina olevilla henkilöillä
 on kaikki heille sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla kuuluvat
 prosessuaaliset oikeudet.
 33 artikla
 Oikeus vaieta ja oikeus tulla
 pidetyksi syyttömänä
 1. Euroopan syyttäjänviraston
 menettelyissä asianosaisina olevalla epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen
 lainsäädännön mukainen oikeus vaieta kuulusteluissa, jotka koskevat rikoksia,
 joista häntä epäillään, ja hänelle on ilmoitettava, ettei hänen tarvitse todistaa
 itseään vastaan.
 2. Epäiltyä tai syytettyä on pidettävä
 syyttömänä, kunnes hänen syyllisyytensä on näytetty toteen kansallisen
 lainsäädännön mukaisesti.
 34 artikla
 Oikeus oikeusapuun
 Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin
 kuuluvasta rikoksesta epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen lainsäädännön
 mukainen oikeus saada kansallisilta viranomaisilta kokonaan tai osittain
 maksutonta oikeusapua, jos hänellä ei ole varaa maksaa siitä.
 35 artikla
 Todisteisiin liittyvät
 oikeudet
 1. Epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen lainsäädännön mukainen oikeus
 esittää todisteita Euroopan syyttäjänviraston tarkasteltavaksi.
 2. Epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen lainsäädännön mukainen oikeus
 pyytää Euroopan syyttäjänvirastoa keräämään tutkinnan kannalta merkityksellisiä
 todisteita muun muassa nimeämällä asiantuntijoita ja kuulemalla todistajia.
 V LUKU
 LAILLISUUSVALVONTA
 36 artikla
 Laillisuusvalvonta
 1. Kun Euroopan syyttäjänvirasto
 toteuttaa prosessitoimia tehtäviään hoitaessaan, sitä pidetään laillisuusvalvonnan
 kannalta kansallisena viranomaisena.
 2. Kun tämän asetuksen mukaisesti on
 sovellettava kansallisia säädöksiä, niitä ei pidetä SEUT-sopimuksen 267
 artiklassa tarkoitettuina unionin säädöksinä.
 VI LUKU
 TIETOSUOJA
 37 artikla
 Henkilötietojen käsittely
 1. Niiden henkilöiden osalta, joita
 epäillään asianomaisten jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön nojalla
 Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen tekemisestä
 tai siihen osallistumisesta tai jotka on tuomittu tällaisesta rikoksesta,
 Euroopan syyttäjänvirasto saa tämän asetuksen mukaisesti käsitellä
 automaattisesti tai strukturoitujen manuaalisten arkistojen avulla liitteessä
 olevassa 1 kohdassa lueteltuja henkilötietoja ainoastaan seuraaviin
 tarkoituksiin:
 –
 tämän asetuksen mukaisesti toteutetut tutkinta- ja
 syytetoimet;
 –
 tämän asetuksen mukainen tiedonvaihto
 jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja toisten unionin elinten
 kanssa;
 –
 tämän asetuksen mukainen yhteistyö kolmansien
 maiden kanssa.
 2. Alle
 18-vuotiaiden sekä niiden henkilöiden osalta, jotka katsotaan asianomaisten
 jäsenvaltioiden lainsäädännön nojalla todistajiksi tai uhreiksi sellaisten
 tutkinta- tai syytetoimien yhteydessä, jotka koskevat yhtä tai useampaa
 Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvista rikollisuuden
 lajeista ja rikoksista, Euroopan syyttäjänvirasto saa käsitellä ainoastaan
 liitteessä olevassa 2 kohdassa lueteltuja henkilötietoja. Näitä
 henkilötietoja saa käsitellä ainoastaan, jos se on ehdottoman välttämätöntä 1
 kohdassa määritettyihin tarkoituksiin.
 3. Euroopan syyttäjä saa
 poikkeustapauksissa käsitellä rajoitetun ajan, joka ei saa olla pidempi kuin
 aika, joka tarvitaan, jotta asia, jonka yhteydessä henkilötietoja käsitellään,
 voidaan saattaa päätökseen, myös muita kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja
 henkilötietoja, jotka liittyvät rikoksen tekohetken olosuhteisiin, jos niillä
 on välitöntä merkitystä Euroopan syyttäjänviraston meneillään oleville
 tutkintatoimille ja jos ne ovat osa näitä tutkintatoimia, edellyttäen, että
 näiden tietojen käsittely on ehdottoman välttämätöntä 1 kohdassa
 määritellyn tarkoituksen kannalta ja että niitä käsitellään tämän asetuksen
 mukaisesti. Jäljempänä 41 artiklassa tarkoitetulle tietosuojavastaavalle on
 ilmoitettava välittömästi tämän kohdan soveltamisesta.
 4. Euroopan syyttäjänvirasto saa
 käsitellä joko automaattisesti tai muutoin sellaisia henkilötietoja, joista käy
 ilmi rotu tai etninen syntyperä, poliittinen kanta, uskonnollinen tai
 filosofinen vakaumus tai ammattiliiton jäsenyys tai jotka koskevat terveyttä
 tai sukupuolielämää ainoastaan, jos kyseiset tiedot ovat ehdottoman
 välttämättömiä asianomaisille Euroopan syyttäjänviraston tutkintatoimille ja
 jos ne täydentävät muita jo käsiteltyjä tietoja. Tietosuojavastaavalle on
 ilmoitettava välittömästi tämän kohdan soveltamisesta. Kyseisiä tietoja ei saa
 käsitellä 22 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa rekisterissä. Jos nämä
 muut tiedot koskevat 2 kohdassa tarkoitettuja todistajia tai uhreja, päätöksen
 tietojen käsittelystä tekee Euroopan syyttäjä.
 5. Euroopan syyttäjänviraston
 toimintansa yhteydessä suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan
 asetusta (EY) N:o 45/2001. Asetusta (EY) N:o 45/2001 täsmennetään ja
 täydennetään tällä asetuksella operatiivisten henkilötietojen osalta.
 38 artikla
 Henkilötietojen säilyttämisen
 aikarajoitukset
 1. Euroopan syyttäjänviraston
 käsittelemiä henkilötietoja ei saa säilyttää tietokannoissa seuraavista
 ensimmäisen soveltuvan päivämäärän jälkeen:
 a) sen päivän jälkeen, jona syytteen
 nostamiselle asetettu määräaika on päättynyt vanhentumissääntöjen nojalla
 kaikissa jäsenvaltioissa, joissa on suoritettu tutkinta- ja syytetoimia;
 b) sen päivän jälkeen, jona henkilöön
 kohdistuneet syytteet hylätään lopullisesti ja tuomioistuimen päätös tulee
 lainvoimaiseksi;
 c) kolme vuotta sen päivän jälkeen, jona
 tuomioistuimen päätös tulee lainvoimaiseksi viimeisessä niistä jäsenvaltioista,
 joissa on suoritettu tutkinta- ja syytetoimia;
 d) sen päivän jälkeen, jona Euroopan
 syyttäjänvirasto toteaa, että sen tutkinta- tai syytetoimia ei enää ole tarpeen
 jatkaa.
 2. Asianmukaisella automaattisella
 tietojen käsittelyllä on jatkuvasti tarkistettava, että 1 kohdassa
 tarkoitettuja määräaikoja noudatetaan. Joka tapauksessa tietojen säilyttämisen
 tarpeellisuus on tarkistettava joka kolmas vuosi tietojen tallettamisesta. Jos
 liitteessä tarkoitettuja henkilötietoja säilytetään yli viiden vuoden ajan,
 asiasta on ilmoitettava Euroopan tietosuojavaltuutetulle.
 3. Kun 1 kohdassa tarkoitettu määräaika
 on päättynyt, Euroopan syyttäjänvirasto tarkistaa, onko tietoja tarpeen
 säilyttää vielä kauemmin, jotta se voi suorittaa tehtävänsä, ja se voi päättää
 säilyttää niitä poikkeuksellisesti seuraavaan säilyttämisen tarpeellisuutta
 koskevaan tarkistukseen saakka. Syyt säilyttämisen jatkamiseen on perusteltava
 ja dokumentoitava. Jos henkilötietojen säilyttämistä ei päätetä jatkaa, tiedot
 poistetaan automaattisesti kolmen vuoden kuluttua.
 4. Jos tietoja on 3 kohdan mukaisesti
 säilytetty 1 kohdassa tarkoitettujen päivämäärien jälkeen, Euroopan
 tietosuojavaltuutettu tarkistaa kolmen vuoden välein, onko tietojen
 säilyttäminen tarpeellista.
 5. Kun strukturoimattomia ja muita kuin
 automaattisesti käsiteltyjä tietoja sisältävästä tietokannasta saadun viimeisen
 automaattisesti käsitellyn tiedon säilytysaika päättyy, kaikki tietokannassa
 olevat asiakirjat ja mahdolliset kopiot hävitetään.
 39 artikla
 Lokitiedot ja dokumentaatio
 1. Euroopan syyttäjänvirasto pitää
 kirjaa operatiivisiin tarkoituksiin käytettävien henkilötietojen keräämisestä
 ja muuttamisesta, tietoihin pääsystä sekä niiden luovuttamisesta,
 yhdistämisestä tai poistamisesta, jotta voidaan tarkistaa tietojenkäsittelyn
 lainmukaisuus, toteuttaa omaehtoista valvontaa ja varmistaa tietojen eheys ja
 tietoturva. Tällaiset lokitiedot tai dokumentaatio on tuhottava 18 kuukauden kuluttua,
 paitsi jos tietoja tarvitaan edelleen valvontaa varten.
 2. Edellä olevan 1 kohdan nojalla
 laaditut lokitiedot tai dokumentaatio toimitetaan Euroopan
 tietosuojavaltuutetulle tämän pyynnöstä. Euroopan tietosuojavaltuutettu saa
 käyttää näitä tietoja ainoastaan tietosuojan valvontaa sekä tietojenkäsittelyn
 asianmukaisuuden ja tietojen eheyden ja tietoturvan varmistamista varten.
 40 artikla
 Sallittu pääsy
 henkilötietoihin
 Ainoastaan
 Euroopan syyttäjällä, valtuutetuilla Euroopan syyttäjillä ja näiden valtuutetulla
 henkilöstöllä on tehtäviensä suorittamiseksi ja tässä asetuksessa säädetyissä
 rajoissa pääsy Euroopan syyttäjänviraston operatiivisten tehtäviensä
 suorittamiseksi käsittelemiin henkilötietoihin.
 41 artikla
 Tietosuojavastaava
 1. Euroopan syyttäjä nimittää
 tietosuojavastaavan asetuksen (EY) N:o 45/2001 24 artiklan mukaisesti.
 2. Asetuksen (EY) N:o 45/2001
 24 artiklassa asetettuja velvollisuuksia täyttäessään tietosuojavastaava
 a) huolehtii, että henkilötietojen
 siirroista pidetään kirjaa;
 b) tekee yhteistyötä
 tietojenkäsittelymenettelyistä, -koulutuksesta ja -neuvonnasta vastaavan
 Euroopan syyttäjänviraston henkilöstön kanssa.
 c) laatii vuosikertomuksen ja toimittaa sen
 Euroopan syyttäjälle ja Euroopan tietosuojavaltuutetulle.
 3. Tietosuojavastaavalla on tehtäviään
 suorittaessaan pääsy kaikkiin Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiin
 tietoihin ja kaikkiin sen tiloihin.
 4. Euroopan syyttäjänviraston
 henkilöstöllä, joka avustaa tietosuojavastaavaa tämän tehtävissä, on pääsy
 Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiin henkilötietoihin ja sen tiloihin siltä
 osin kuin on välttämätöntä heidän tehtäviensä suorittamiseksi.
 5. Jos tietosuojavastaava katsoo,
 että asetuksen (EY) N:o 45/2001 säännöksiä tai henkilötietojen käsittelyä
 koskevia tämän asetuksen säännöksiä ei ole noudatettu, hän ilmoittaa asiasta
 Euroopan syyttäjälle ja pyytää tätä korjaamaan tilanteen tiettyyn määräaikaan
 mennessä. Jollei Euroopan syyttäjä korjaa tietojen virheellistä käsittelyä
 sovitussa määräajassa, tietosuojavastaava saattaa asian Euroopan
 tietosuojavaltuutetun käsiteltäväksi.
 6. Euroopan syyttäjä hyväksyy
 asetuksen (EY) N:o 45/2001 24 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut
 täytäntöönpanosäännöt.
 42 artikla
 Tiedonsaantioikeutta koskevat
 menettelyt
 1. Jokainen rekisteröity voi käyttää
 oikeuttaan häntä itseään koskevien tietojen saantiin asetuksen (EY) 45/2001 ja
 erityisesti sen 13 artiklan mukaisesti.
 2. Jos tiedonsaantioikeutta rajoitetaan
 asetuksen (EY) N:o 45/2001 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti, Euroopan
 syyttäjänvirasto ilmoittaa asiasta rekisteröidylle kirjallisesti mainitun
 asetuksen 20 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Pääasialliset syyt
 rajoituksen soveltamiseen voidaan jättää ilmoittamatta, jos niiden
 ilmoittaminen tekisi rajoituksen tehottomaksi. Rekisteröidylle on ilmoitettava
 ainakin siitä, että Euroopan tietosuojavaltuutettu on tehnyt kaikki
 välttämättömät tarkistukset.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto
 dokumentoi perusteet 2 kohdassa tarkoitetun rajoituksen pääasiallisten syiden
 ilmoittamatta jättämiselle.
 4. Kun Euroopan tietosuojavaltuutettu
 asetuksen (EY) N:o 45/2001 46 ja 47 artiklaa noudattaen tarkistaa Euroopan
 syyttäjänviraston suorittaman tietojenkäsittelyn lainmukaisuuden, hänen on
 ilmoitettava rekisteröidylle ainakin, että kaikki Euroopan
 tietosuojavaltuutetun välttämättömät tarkistukset on tehty.
 43 artikla
 Oikeus henkilötietojen
 oikaisemiseen, poistamiseen tai käsittelyn rajoittamiseen
 1. Jos Euroopan syyttäjänviraston
 käsittelemiä henkilötietoja on oikaistava tai poistettava tai niiden käsittelyä
 on rajoitettava asetuksen (EY) N:o 45/2001 14, 15 tai 16 artiklan nojalla,
 Euroopan syyttäjänvirasto oikaisee tai poistaa tiedot tai rajoittaa niiden
 käsittelyä.
 2. Kaikille tietojen vastaanottajille
 on asetuksen (EY) N:o 45/2001 14, 15 tai 16 artiklassa tarkoitetuissa
 tapauksissa ilmoitettava asiasta viipymättä asetuksen (EY) N:o 45/2001
 17 artiklan mukaisesti. Myös vastaanottajien on sen jälkeen heihin
 itseensä sovellettavien sääntöjen mukaisesti oikaistava tai poistettava tiedot
 tai rajoitettava niiden käsittelyä omassa järjestelmässään.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto ilmoittaa
 rekisteröidylle kirjallisesti ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa
 kolmen kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, että häntä koskevat
 tiedot on oikaistu tai poistettu tai että niiden käsittelyä on rajoitettu.
 4. Jos tietojen oikaiseminen tai
 poistaminen tai niiden käsittelyn rajoittaminen on evätty, Euroopan
 syyttäjänvirasto ilmoittaa rekisteröidylle kirjallisesti mahdollisuudesta tehdä
 kantelu Euroopan tietosuojavaltuutetulle ja oikeudesta hakea muutosta
 tuomioistuimessa.
 44 artikla
 Tietosuojavastuu
 1. Euroopan syyttäjänvirasto käsittelee
 henkilötietoja siten, että on mahdollista todeta, mikä viranomainen on
 toimittanut tiedot tai mistä ne on hankittu.
 2. Vastuu asetuksen (EY) N:o 45/2001 ja
 tämän asetuksen noudattamisesta on Euroopan syyttäjänvirastolla. Vastuu
 henkilötietojen siirron laillisuudesta on tietojen toimittajalla, kun on kyse
 Euroopan syyttäjänvirastolle toimitetuista henkilötiedoista, ja Euroopan
 syyttäjänvirastolla, kun on kyse jäsenvaltioille, unionin elimille ja
 kolmansille maille tai kansainvälisille järjestöille toimitetuista
 henkilötiedoista.
 3. Jollei tämän asetuksen muista
 säännöksistä muuta johdu, Euroopan syyttäjänvirasto vastaa kaikista
 käsittelemistään tiedoista.
 45 artikla
 Euroopan
 tietosuojavaltuutetun ja kansallisten tietosuojaviranomaisten yhteistyö
 1. Euroopan tietosuojavaltuutettu
 toimii tiiviissä yhteistyössä toimivaltaisten kansallisten
 tietosuojaviranomaisten kanssa sellaisten kysymysten yhteydessä, jotka edellyttävät
 jäsenvaltioiden toimia, erityisesti jos Euroopan tietosuojavaltuutettu tai
 toimivaltainen kansallinen tietosuojaviranomainen havaitsee jäsenvaltioiden
 käytänteiden välillä suuria eroja tai mahdollisesti lainvastaisia
 tiedonsiirtoja Euroopan syyttäjänviraston tiedonvaihtokanavia pitkin, tai yhden
 tai useamman kansallisen tietosuojaviranomaisen esittämien, tämän asetuksen
 täytäntöönpanoa ja tulkintaa koskevien kysymysten yhteydessä.
 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa
 tapauksissa Euroopan tietosuojavaltuutettu ja toimivaltaiset kansalliset
 tietosuojaviranomaiset voivat toimivaltuuksiensa puitteissa vaihtaa asiaa
 koskevia tietoja, avustaa toisiaan auditointien ja tarkastusten
 suorittamisessa, tutkia tämän asetuksen tulkintaan tai soveltamiseen liittyviä
 vaikeuksia, selvittää riippumattoman valvontavallan tai rekisteröidyn
 oikeuksien käyttöön liittyviä ongelmia, laatia yhdenmukaisia ehdotuksia
 yhteisten ratkaisujen löytämiseksi ongelmiin ja edistää tarpeen mukaan
 tietosuojaa koskevien oikeuksien tuntemusta.
 3. Kansalliset tietosuojaviranomaiset
 ja Euroopan tietosuojavaltuutettu tapaavat tarvittaessa tämän artiklan
 tavoitteiden saavuttamiseksi. Euroopan tietosuojavaltuutettu vastaa näiden
 kokousten kustannuksista ja järjestelyistä. Ensimmäisessä kokouksessa
 hyväksytään työjärjestys. Muita työmenetelmiä kehitetään tarpeen mukaan
 yhteisesti.
 46 artikla
 Oikeus tehdä kantelu Euroopan
 tietosuojavaltuutetulle
 1. Jos kantelu, jonka rekisteröity on
 tehnyt asetuksen (EY) N:o 45/2001 32 artiklan 2 kohdan nojalla, koskee
 43 artiklassa tarkoitettua päätöstä, Euroopan tietosuojavaltuutettu kuulee sen
 jäsenvaltion kansallisia tietosuojaviranomaisia tai toimivaltaista
 lainkäyttöviranomaista, josta tiedot ovat peräisin tai jota asia välittömästi
 koskee. Euroopan tietosuojavaltuutettu tekee päätöksensä, jossa se voi evätä
 tietojen luovuttamisen, tiiviissä yhteistyössä kansallisen
 tietosuojaviranomaisen tai toimivaltaisen lainkäyttöviranomaisen kanssa.
 2. Kun kantelu koskee unionin elinten,
 kolmansien maiden, kansainvälisten järjestöjen tai yksityisten osapuolten
 Euroopan syyttäjänvirastolle toimittamien tietojen käsittelyä, Euroopan
 tietosuojavaltuutettu varmistaa, että Euroopan syyttäjänvirasto on toimittanut
 tarvittavat tarkistukset.
 47 artikla
 Korvausvastuu tietojen
 luvattomasta tai virheellisestä käsittelystä
 1. Euroopan syyttäjänvirasto vastaa
 SEUT-sopimuksen 340 artiklan nojalla henkilöille aiheutuneista vahingoista,
 jotka johtuvat Euroopan syyttäjänviraston suorittamasta tietojen luvattomasta
 tai virheellisestä käsittelystä.
 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun
 vastuuseen perustuvat Euroopan syyttäjänvirastoa koskevat valitukset
 käsitellään SEUT-sopimuksen 268 artiklan nojalla Euroopan unionin
 tuomioistuimessa.
 VII LUKU
 VARAINHOITOA JA HENKILÖSTÖÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
 1 Jakso
 VARAINHOITOA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
 48 artikla
 Taloushallinnon toimijat
 1. Euroopan syyttäjä vastaa taloutta ja
 talousarviota koskevien päätösten tekemisestä.
 2. Euroopan syyttäjän 6 artiklan 3
 kohdan mukaisesti nimeämä varasyyttäjä vastaa tulojen ja menojen hyväksyjänä
 Euroopan syyttäjänviraston talousarvion toteuttamisesta.
 49 artikla
 Talousarvio
 1. Euroopan syyttäjänviraston kaikista
 tuloista ja menoista laaditaan kutakin kalenterivuotta vastaavaa
 varainhoitovuotta varten arvio, jonka perusteella tulot ja menot otetaan sen
 talousarvioon.
 2. Euroopan syyttäjänviraston
 talousarvioon otettavien tulojen ja menojen on oltava tasapainossa.
 3. Sulkematta pois muita tulonlähteitä
 Euroopan syyttäjänviraston tulot koostuvat seuraavista:
 a) unionin yleiseen talousarvioon otettu
 unionin rahoitusosuus;
 b) Euroopan syyttäjänviraston julkaisuista
 ja muista suoritteista saadut tulot.
 4. Euroopan syyttäjänviraston menoihin
 kuuluvat henkilöstön palkat, hallinto- ja infrastruktuurimenot sekä
 toimintakustannukset.
 5. Kun valtuutetut Euroopan syyttäjät
 hoitavat Euroopan syyttäjänvirastolle kuuluvia tehtäviä, tästä aiheutuvia
 menoja pidetään toimintamenoina.
 50 artikla
 Talousarvion laatiminen
 1. Edellä 48 artiklassa tarkoitettu
 Euroopan syyttäjän varasyyttäjä laatii vuosittain luonnoksen alustavaksi
 ennakkoarvioksi Euroopan syyttäjänviraston tuloista ja menoista seuraavan
 varainhoitovuoden aikana. Euroopan syyttäjä hyväksyy tähän luonnokseen
 perustuvan alustavan ennakkoarvion Euroopan syyttäjänviraston tuloista ja
 menoista seuraavan varainhoitovuoden aikana.
 2. Alustava ennakkoarvio Euroopan
 syyttäjänviraston tuloista ja menoista toimitetaan komissiolle kunakin vuonna
 viimeistään 31 päivänä tammikuuta. Euroopan syyttäjä toimittaa lopullisen
 ennakkoarvion, johon sisältyy henkilöstötaulukkoa koskeva esitys, komissiolle
 viimeistään 31 päivänä maaliskuuta.
 3. Komissio toimittaa ennakkoarvion
 Euroopan unionin yleistä talousarviota koskevan alustavan esityksen yhteydessä
 Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jäljempänä yhdessä ’budjettivallan
 käyttäjä’.
 4. Komissio sisällyttää tämän
 ennakkoarvion perusteella Euroopan unionin yleistä talousarviota koskevaan
 alustavaan esitykseen määrärahat, joita se pitää henkilöstötaulukon perusteella
 välttämättöminä, sekä yleisestä talousarviosta otettavan rahoitusosuuden
 määrän. Komissio toimittaa alustavan talousarvioesityksen budjettivallan
 käyttäjälle SEUT-sopimuksen 313 ja 314 artiklan mukaisesti.
 5. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy
 Euroopan syyttäjänvirastolle tarkoitetun rahoitusosuuden.
 6. Budjettivallan käyttäjä vahvistaa
 Euroopan syyttäjänviraston henkilöstötaulukon.
 7. Euroopan syyttäjä hyväksyy Euroopan
 syyttäjänviraston talousarvion. Siitä tulee lopullinen, kun unionin yleinen
 talousarvio on lopullisesti vahvistettu. Sitä mukautetaan tarvittaessa tätä
 vastaavasti.
 8. Euroopan syyttäjänviraston on
 asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 203 artiklan säännösten mukaisesti
 ilmoitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle mahdollisimman varhain
 jokaisesta talousarvioon todennäköisesti merkittävästi vaikuttavasta
 kiinteistöhankkeesta.
 9. Asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012
 203 artiklassa tarkoitettua ylivoimaista estettä lukuun ottamatta Euroopan
 parlamentti ja neuvosto käsittelevät kiinteistöhanketta koskevaa esitystä
 neljän viikon kuluessa päivästä, jona ne molemmat ovat vastaanottaneet sen.
 Kiinteistöhanke katsotaan hyväksytyksi tämän neljän viikon määräajan
 päättyessä, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto tee esityksen vastaista
 päätöstä kyseisen määräajan kuluessa. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto
 ottaa esille perusteltuja ongelmakohtia tämän neljän viikon määräajan kuluessa,
 määräaikaa pidennetään kerran kahdella viikolla. Jos Euroopan parlamentti tai
 neuvosto tekee kiinteistöhankkeen vastaisen päätöksen, Euroopan
 syyttäjänvirasto peruuttaa esityksensä ja voi toimittaa uuden esityksen.
 10. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 rahoittaa kiinteistönhankintahankkeen lainalla, jonka budjettivallan käyttäjä
 on ennakolta hyväksynyt asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 203 artiklan
 8 kohdan mukaisesti.
 51 artikla
 Talousarvion toteuttaminen
 1. Edellä 48 artiklassa tarkoitettu
 Euroopan syyttäjän varasyyttäjä toimii Euroopan syyttäjänviraston tulojen ja
 menojen hyväksyjänä ja toteuttaa sen talousarvion omalla vastuullaan ja
 talousarviossa asetetuissa rajoissa.
 2. Edellä 48 artiklassa tarkoitettu
 Euroopan syyttäjän varasyyttäjä toimittaa vuosittain budjettivallan käyttäjälle
 kaikki arviointimenettelyjen tuloksen kannalta olennaiset tiedot.
 52 artikla
 Tilinpäätöksen esittäminen ja
 vastuuvapauden myöntäminen
 1. Euroopan syyttäjänviraston
 tilinpitäjänä toimii sen talousarviota toteutettaessa Eurojustin tilinpitäjä.
 Eturistiriitojen välttämiseksi toteutetaan tarvittavat järjestelyt.
 2. Euroopan syyttäjänviraston
 tilinpitäjä toimittaa alustavan tilinpäätöksen komission tilinpitäjälle ja
 tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varainhoitovuoden päättymistä
 seuraavan maaliskuun 1 päivänä.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto toimittaa
 selvityksen varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta Euroopan
 parlamentille, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään
 varainhoitovuoden päättymistä seuraavan maaliskuun 31 päivänä.
 4. Komission tilinpitäjä toimittaa
 Euroopan syyttäjänviraston alustavan tilinpäätöksen konsolidoituna komission
 tilinpäätökseen tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varainhoitovuoden
 päättymistä seuraavan maaliskuun 31 päivänä.
 5. Tilintarkastustuomioistuin esittää
 Euroopan syyttäjänviraston alustavaa tilinpäätöstä koskevat huomautuksensa
 asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 148 artiklan 1 kohdan mukaisesti
 viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan kesäkuun 1 päivänä.
 6. Saatuaan Euroopan syyttäjänviraston
 alustavaa tilinpäätöstä koskevat huomautukset, jotka tilintarkastustuomioistuin
 on laatinut asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 148 artiklan mukaisesti,
 Euroopan syyttäjänviraston tilinpitäjä laatii viraston lopullisen
 tilinpäätöksen omalla vastuullaan.
 7. Euroopan syyttäjänviraston
 tilinpitäjä toimittaa lopullisen tilinpäätöksen Euroopan parlamentille,
 neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään kutakin
 varainhoitovuotta seuraavan vuoden heinäkuun 1 päivänä.
 8. Euroopan syyttäjänviraston
 lopullinen tilinpäätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä
 viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan marraskuun 15 päivänä.
 9 Edellä 48 artiklassa tarkoitettu
 Euroopan syyttäjän varasyyttäjä toimittaa tilintarkastustuomioistuimelle
 vastauksen tämän huomautuksiin viimeistään varainhoitovuoden päättymistä
 seuraavan syyskuun 30 päivänä. Euroopan syyttäjänviraston vastaus
 toimitetaan samaan aikaan komissiolle.
 10. Edellä 48 artiklassa tarkoitettu
 Euroopan syyttäjän varasyyttäjä antaa asetuksen (EY, Euratom) N:o 966/2012
 165 artiklan 3 kohdan mukaisesti Euroopan parlamentille tämän pyynnöstä
 kaikki asianomaista varainhoitovuotta koskevan vastuuvapausmenettelyn
 moitteetonta toteuttamista varten tarvittavat tiedot.
 11. Euroopan parlamentti myöntää 48
 artiklassa tarkoitetulle Euroopan syyttäjän varasyyttäjälle vuoden N
 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden neuvoston määräenemmistöllä
 antamasta suosituksesta ennen vuoden N+2 toukokuun 15 päivää.
 53 artikla
 Varainhoitosäännöt
 Euroopan syyttäjä hyväksyy Euroopan
 syyttäjänvirastoon sovellettavat varainhoitosäännöt [Euroopan yhteisöjen yleiseen
 talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston
 asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä
 koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 23 päivänä joulukuuta 2002
 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002] mukaisesti
 komissiota kuultuaan. Varainhoitosäännöissä voidaan poiketa [asetuksesta
 2343/2002] ainoastaan, jos Euroopan syyttäjänviraston toiminta sitä erityisesti
 edellyttää ja jos komissio on antanut siihen ennalta suostumuksensa.
 2 jakso
 HENKILÖSTÖÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
 54 artikla
 Yleiset säännökset
 1. Jollei tässä jaksossa toisin
 säädetä, Euroopan syyttäjään, varasyyttäjiin ja Euroopan syyttäjänviraston
 henkilöstöön sovelletaan Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä[9] ja unionin muuta henkilöstöä
 koskevia palvelussuhteen ehtoja sekä näiden sääntöjen ja ehtojen
 täytäntöönpanosäännöksiä, jotka on annettu Euroopan unionin toimielinten
 välisellä päätöksellä.
 2. Euroopan syyttäjä käyttää Euroopan
 syyttäjänviraston henkilöstön suhteen niitä valtuuksia, jotka
 henkilöstösääntöjen mukaan kuuluvat nimittävälle viranomaiselle ja muuhun
 henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen mukaan työsopimusten
 tekemiseen valtuutetulle viranomaiselle.
 3. Euroopan syyttäjää vahvistaa
 tarvittavat henkilöstösääntöjen ja muuhun henkilöstöön sovellettavien
 palvelussuhteen ehtojen täytäntöönpanoa koskevat säännökset henkilöstösääntöjen
 110 artiklan mukaisesti. Euroopan syyttäjä vahvistaa myös henkilöstöresursseja
 koskevan suunnitelman osana ohjelma-asiakirjaa.
 4. Euroopan syyttäjänvirastoon ja sen
 henkilöstöön sovelletaan Euroopan unionin erioikeuksia ja vapauksia koskevaa
 pöytäkirjaa.
 5. Valtuutetut Euroopan syyttäjät
 palkataan erityisneuvonantajina Euroopan unionin muuta henkilöstöä koskevien
 palvelussuhteen ehtojen 5, 123 ja 124 artiklan mukaisesti. Toimivaltaiset
 kansalliset viranomaiset edistävät valtuutettujen Euroopan syyttäjien tämän
 asetuksen mukaisten tehtävien hoitoa ja pidättyvät kaikista sellaisista
 toimista ja toimintatavoista, jotka saattaisivat vaikuttaa kielteisesti heidän
 uraansa ja asemaansa kansallisessa syyttäjälaitoksessa. Toimivaltaiset
 viranomaiset huolehtivat etenkin siitä, että valtuutetuilla Euroopan
 syyttäjillä on heidän tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamiseksi
 tarvitsemat resurssit ja välineet ja että heidät integroidaan täysin
 kansallisiin syyttäjäviranomaisiin.
 55 artikla
 Kansalliset asiantuntijat ja
 muu henkilöstö
 1. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 käyttää kansallisia asiantuntijoita ja muuta henkilöstöä, joka ei ole sen
 palveluksessa. Kansalliset asiantuntijat ovat Euroopan syyttäjänviraston
 toimintaan liittyviä tehtäviä hoitaessaan Euroopan syyttäjän alaisia.
 2. Euroopan syyttäjä tekee päätöksen,
 jossa annetaan säännökset kansallisten asiantuntijoiden tilapäisestä
 siirtämisestä Euroopan syyttäjänviraston palvelukseen, ja antaa tarvittavat
 täytäntöönpanoa koskevat lisäsäännökset.
 VIII LUKU
 EUROOPAN SYYTTÄJÄNVIRASTON JA SEN KUMPPANIEN VÄLISIÄ SUHTEITA KOSKEVAT
 SÄÄNNÖKSET
 1 jakso
 YHTEISET SÄÄNNÖKSET
 56 artikla
 Yhteiset säännökset
 1. Euroopan syyttäjänvirasto voi luoda
 ja pitää yllä yhteistyösuhteita unionin elimiin ja virastoihin näiden elinten
 ja virastojen tavoitteiden mukaisesti sekä kolmansien maiden toimivaltaisiin
 viranomaisiin, kansainvälisiin järjestöihin ja kansainväliseen
 rikospoliisijärjestöön (Interpol) siltä osin kuin on tarpeen sen tehtävien
 suorittamiseksi.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto saa 61
 artiklan mukaisesti vaihtaa suoraan kaikkia tietoja, henkilötietoja lukuun
 ottamatta, 1 kohdassa tarkoitettujen yksiköiden kanssa siltä osin kuin on
 tarpeen sen tehtävien suorittamiseksi.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto saa
 asetuksen (EY) N:o 45/2001 4 artiklan mukaisesti vastaanottaa
 henkilötietoja 1 kohdassa tarkoitetuilta yksiköiltä ja käsitellä niitä siltä
 osin kuin on tarpeen sen tehtävien suorittamiseksi, jollei 3 jakson
 säännöksistä muuta johdu.
 4. Euroopan syyttäjänvirasto saa
 siirtää henkilötietoja kolmansille maille, kansainvälisille järjestöille ja
 Interpolille, jos se on tarpeen Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin
 kuuluvien rikosten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi tämän asetuksen mukaisesti.
 5. Euroopan syyttäjänviraston
 jäsenvaltioille, unionin elimille tai virastoille, kolmansille maille,
 kansainvälisille järjestöille tai Interpolille toimittamien henkilötietojen
 siirtäminen edelleen kolmansille osapuolille on kiellettyä, ellei Euroopan
 syyttäjänvirasto ole käsillä olevan tapauksen olosuhteita harkittuaan antanut
 siihen nimenomaista suostumustaan sellaista tarkoitusta varten, joka ei ole
 ristiriidassa sen tarkoituksen kanssa, jota varten tiedot toimitettiin.
 2 JAKSO
 SUHTEET YHTEISTYÖKUMPPANEIHIN
 57 artikla
 Suhteet Eurojustiin
 1. Euroopan syyttäjänvirasto luo
 Eurojustiin erityissuhteen ja ylläpitää sitä tiiviin yhteistyön sekä virastojen
 välisten, jäljempänä määriteltyjen operatiivisten sekä hallinnon ja johdon
 välisten yhteyksien kautta.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto voi ottaa
 Eurojustin mukaan operatiivisiin toimintoihinsa, jotka liittyvät
 rajatylittäviin tai monimutkaisiin tapauksiin seuraavin tavoin:
 a) antamalla tutkimuksiaan koskevia tietoja,
 myös henkilötietoja, erityisesti jos niistä käy ilmi seikkoja, jotka
 mahdollisesti eivät kuulu Euroopan syyttäjänviraston aineelliseen tai
 alueelliseen toimivaltaan;
 b) pyytämällä Eurojustia tai sen
 toimivaltaista kansallista jäsentä tai toimivaltaisia kansallisia jäseniä
 osallistumaan sellaisia seikkoja koskevien tutkintatoimien koordinointiin,
 jotka mahdollisesti eivät kuulu Euroopan syyttäjänviraston aineelliseen tai
 alueelliseen toimivaltaan;
 c) pyytämällä Eurojustia auttamaan
 liitännäistoimivaltaa koskevan sopimuksen tekemisessä Euroopan
 syyttäjänviraston ja asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten
 jäsenvaltioiden välillä 13 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan
 rajoittamatta asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen lainkäyttöviranomaisen
 mahdollisuutta ratkaista kysymys liitännäistoimivallasta;
 d) pyytämällä Eurojustia tai sen
 toimivaltaisia kansallisia jäseniä käyttämään sille tai niille unionin tai
 jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti kuuluvia valtuuksia sellaisten tiettyjä
 seikkoja koskevien tutkintatoimien osalta, jotka mahdollisesti eivät kuulu
 Euroopan syyttäjänviraston aineelliseen tai alueelliseen toimivaltaan;
 e) antamalla Eurojustille tai sen
 toimivaltaisille kansallisille jäsenille tietoja 27, 28 ja 29 artiklassa
 tarkoitetuista syytteeseenpanoa koskevista päätöksistä, ennen kuin ne annetaan
 Euroopan syyttäjän hyväksyttäviksi, jos Eurojustilla saattaa olla asiassa
 toimivaltaa ja jos tietojen antaminen on aiheellista sillä perusteella, että
 Eurojust on osallistunut asian käsittelyyn aikaisemmin;
 f) pyytämällä Eurojustilta tai sen
 toimivaltaisilta kansallisilta jäseniltä apua Euroopan syyttäjänviraston
 päätösten tai oikeusapupyyntöjen tai näiden täytäntöönpanoa koskevien pyyntöjen
 välittämisessä niille Eurojustin jäsenvaltioille, jotka eivät osallistu
 Euroopan syyttäjänviraston perustamiseen, tai kolmansille maille.
 3. Euroopan syyttäjänvirastolle
 annetaan pääsy Eurojustin asianhallintajärjestelmässä olevien tietojen ristiintarkistusjärjestelmään.
 Jos Euroopan syyttäjänviraston asianhallintajärjestelmään syöttämien tietojen
 ja Eurojustin syöttämien tietojen väliltä löytyy vastaavuus, tästä ilmoitetaan
 sekä Eurojustille, Euroopan syyttäjänvirastolle että jäsenvaltiolle, joka toimitti
 tiedot Eurojustille. Jos tiedot ovat peräisin kolmannelta maalta, Eurojust
 ilmoittaa tälle vastaavuuden löytymisestä ainoastaan Euroopan syyttäjänviraston
 suostumuksella.
 4. Edellä olevan 1 kohdan nojalla
 käynnistetty yhteistyö edellyttää henkilötietojen ja muiden tietojen vaihtoa.
 Tällaisen tiedonvaihdon kautta saatuja tietoja saa käyttää ainoastaan niihin
 tarkoituksiin, joita varten tiedot on toimitettu. Tietojen muu käyttö sallitaan
 ainoastaan siinä määrin kuin se kuuluu tiedot vastaanottaneen elimen
 toimivaltaan, ja siihen on saatava etukäteen lupa tiedot toimittaneelta
 elimeltä.
 5. Euroopan syyttäjänvirasto nimeää ja
 ilmoittaa Eurojustille ne henkilöstönsä jäsenet, joilla on oikeus tarkastella
 ristiintarkistuksen tuloksia.
 6. Euroopan syyttäjänvirasto saa
 Eurojustin hallinnolta tukipalveluja ja hyödyntää sen resursseja. Järjestelyn
 yksityiskohdista määrätään sopimuksessa. Eurojust tarjoaa Euroopan
 syyttäjänvirastolle seuraavat palvelut:
 a) tekninen tuki vuotuisen talousarvion,
 vuotuisen ja monivuotisen ohjelmasuunnittelun kattavan ohjelma-asiakirjan sekä
 hallintosuunnitelman laatimisessa;
 b) tekninen tuki henkilöstön
 palvelukseenotossa ja uranhallinnassa;
 c) turvapalvelut;
 d) tietotekniset palvelut;
 e) taloushallinto-, kirjanpito- ja
 tilintarkastuspalvelut;
 f) muut yhteisen edun mukaiset palvelut.
 58 artikla
 Suhteet unionin toimielimiin,
 laitoksiin ja muihin elimiin
 1. Euroopan syyttäjänvirasto luo
 Europoliin erityissuhteen.
 2 Edellä olevan 1 kohdan
 mukaisesti käynnistetty yhteistyö edellyttää henkilötietojen ja muiden tietojen
 vaihtoa. Tällaisen tiedonvaihdon kautta saatuja tietoja saa käyttää ainoastaan
 niihin tarkoituksiin, joita varten tiedot on toimitettu. Tietojen muu käyttö
 sallitaan ainoastaan siinä määrin kuin se kuuluu tiedot vastaanottaneen elimen
 toimivaltaan, ja siihen on saatava etukäteen lupa tiedot toimittaneelta
 elimeltä.
 3. Euroopan syyttäjänvirasto toimii
 yhteistyössä komission ja OLAFin kanssa SEUT-sopimuksen 325 artiklan 3 kohdan
 mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi. Ne tekevät tätä varten sopimuksen
 yhteistyönsä toteuttamistavoista.
 4. Euroopan syyttäjänvirasto luo
 yhteistyösuhteet muihin unionin toimielimiin, elimiin ja laitoksiin ja pitää
 yllä näitä suhteita.
 59 artikla
 Suhteet kolmansiin maihin ja
 kansainvälisiin järjestöihin
 1. Euroopan syyttäjänvirasto voi sopia
 käytännön yhteistyöjärjestelyistä 56 artiklan 1 kohdassa
 tarkoitettujen yhteisöjen kanssa. Tällaiset käytännön yhteistyöjärjestelyt
 voivat koskea erityisesti strategisten tietojen vaihtoa ja yhteyshenkilöiden lähettämistä
 Euroopan syyttäjänvirastoon.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella nimetä yhteyspisteitä kolmansissa
 maissa yhteistyön helpottamiseksi.
 3. Komissio voi SEUT-sopimuksen 218
 artiklan mukaisesti esittää neuvostolle ehdotuksia sopimusten neuvottelemisesta
 yhden tai useamman kolmannen maan kanssa Euroopan syyttäjänviraston ja näiden
 kolmansien maiden välisestä yhteistyöstä, joka koskee keskinäistä oikeusapua
 rikosasioissa ja rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista Euroopan
 syyttäjänviraston toimivaltaan kuuluvissa asioissa.
 4. Jäsenvaltioiden on aineellisen
 toimivaltaansa kuuluvien rikosten osalta joko tunnustettava Euroopan
 syyttäjänvirasto toimivaltaiseksi viranomaiseksi keskinäistä oikeusapua
 rikosasioissa ja rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevien
 kansainvälisten sopimustensa täytäntöönpanon osalta tai tarvittaessa muutettava
 näitä kansainvälisiä sopimuksia varmistaakseen, että Euroopan syyttäjänvirasto
 voi suorittaa tehtäviään tällaisten sopimusten perusteella, kun se aloittaa
 tehtäviensä hoitamisen 75 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
 3 JAKSO
 HENKILÖTIETOJEN SIIRTÄMINEN
 60 artikla
 Henkilötietojen siirtäminen
 unionin elimille tai virastoille
 Euroopan syyttäjänvirasto voi siirtää
 henkilötietoja suoraan unionin elimille tai virastoille siltä osin kuin on
 tarpeen sen tai vastaanottajana olevan unionin elimen tai viraston tehtävien
 suorittamiseksi, jollei tämän asetuksen nojalla asetetuista mahdollisista
 rajoituksista muuta johdu.
 61 artikla
 Henkilötietojen siirtäminen
 kolmansille maille ja kansainvälisille järjestöille
 1. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 siirtää henkilötietoja kolmannen maan viranomaiselle, kansainväliselle
 järjestölle tai Interpolille siltä osin kuin on tarpeen sen tehtävien
 suorittamiseksi, ainoastaan seuraavien välineiden nojalla:
 a) päätös, jonka komissio on hyväksynyt
 [direktiivin 95/46/EY 25 ja 31 artiklan mukaisesti] ja jossa todetaan, että
 asianomainen maa tai kansainvälinen järjestö tai asianomaisen maan tai
 järjestön tietojenkäsittelyn sektori tarjoaa riittävän tietosuojan tason,
 jäljempänä ’tietosuojan tason riittävyyttä koskeva päätös’; tai
 b) kansainvälinen sopimus, joka on tehty
 unionin ja asianomaisen kolmannen maan tai kansainvälisen järjestön välillä
 SEUT-sopimuksen 218 artiklan nojalla ja jossa annetaan riittävät
 yksityisyydensuojaa, perusoikeuksia ja yksilön vapauksia koskevat takeet.
 Tällaiselle siirrolle ei tarvita erillistä lupaa.
 Euroopan syyttäjänvirasto voi sopia tällaisten
 sopimusten tai tietosuojan tason riittävyyttä koskevien päätösten
 täytäntöönpanoa koskevista käytännön yhteistyöjärjestelyistä.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, antaa luvan henkilötietojen
 siirtämiseen kolmansille maille, kansainvälisille järjestöille tai Interpolille
 tapauskohtaisesti, jos
 a) tietojen siirtäminen on ehdottoman välttämätöntä
 unionin olennaisten etujen, taloudelliset edut mukaan lukien, suojelemiseksi
 Euroopan syyttäjänviraston tavoitteiden puitteissa;
 b) tietojen siirtäminen on ehdottoman välttämätöntä
 rikollisuuteen tai terrorismiin liittyvän välittömän vaaran estämiseksi;
 c) siirto on muutoin välttämätön tai lain
 vaatima unionin tai sen jäsenvaltioiden tärkeän, unionin tai jäsenvaltioiden
 lainsäädännössä tunnustetun yleisen edun turvaamiseksi tai oikeusvaateen
 laatimiseksi, esittämiseksi tai puolustamiseksi; tai
 d) siirto on välttämätön rekisteröidyn tai
 jonkun muun henkilön elintärkeiden etujen suojelemiseksi.
 3. Lisäksi Euroopan syyttäjänvirasto
 voi Euroopan tietosuojavaltuutetun suostumuksella hyväksyä tiedonsiirtojen
 sarjan edellä olevan a–d alakohdan mukaisesti enintään vuodeksi kerrallaan,
 ottaen huomioon yksilöiden yksityisyyden sekä perusoikeuksien ja ‐vapauksien
 suojan toteutumista koskevat takeet.
 4. Euroopan tietosuojavaltuutetulle on
 ilmoitettava tapauksista, joissa 3 kohtaa on sovellettu.
 5. Euroopan syyttäjänvirasto voi
 siirtää hallinnollisia henkilötietoja asetuksen (EY) N:o 45/2001
 9 artiklan mukaisesti.
 IX LUKU
 YLEISET SÄÄNNÖKSET
 62 artikla
 Oikeudellinen asema ja
 toimintaedellytykset
 1. Euroopan syyttäjänvirastolla on
 kaikissa jäsenvaltioissa laajin kansallisen lainsäädännön mukainen
 oikeushenkilöllä oleva oikeuskelpoisuus. Se voi muun muassa hankkia ja
 luovuttaa kiinteää ja irtainta omaisuutta sekä olla asianosaisena oikeudenkäynneissä.
 2. Vastaanottavan jäsenvaltion Euroopan
 syyttäjänvirastolle tarjoamia tiloja ja palveluja varten tarvittavat
 järjestelyt sekä Euroopan syyttäjään, hänen varasyyttäjiinsä ja viraston
 henkilöstöön sekä heidän perheenjäseniinsä vastaanottavassa jäsenvaltiossa
 sovellettavat säännöt vahvistetaan Euroopan syyttäjänviraston ja vastaanottavan
 jäsenvaltion välisessä toimipaikkaa koskevassa sopimuksessa viimeistään [2
 vuotta tämän asetuksen voimaantulon jälkeen].
 3. Vastaanottavan jäsenvaltion on varmistettava
 Euroopan syyttäjänviraston toiminnalle parhaat mahdolliset edellytykset, mukaan
 lukien monikieliset ja eurooppahenkiset koulunkäyntimahdollisuudet sekä
 asianmukaiset liikenneyhteydet.
 63 artikla
 Kielijärjestelyt
 1. Edellä 7 ja 72 artiklassa tarkoitettuihin
 asiakirjoihin sovelletaan asetusta N:o 1[10].
 2. Euroopan syyttäjänviraston
 toiminnassa tarvittavista käännöspalveluista huolehtii Euroopan unionin elinten
 käännöskeskus.
 64 artikla
 Salassapitovelvollisuus
 1. Euroopan syyttäjällä, hänen
 varasyyttäjillään ja viraston henkilöstöllä, valtuutetuilla Euroopan
 syyttäjillä ja heidän kansallisella henkilöstöllään on velvollisuus pitää
 salassa kaikki tiedot, jotka ovat tulleet heidän tietoonsa heidän tehtäviensä
 suorittamisen yhteydessä.
 2. Salassapitovelvollisuus koskee
 kaikkia henkilöitä ja kaikkia elimiä, jotka tekevät yhteistyötä Euroopan
 syyttäjänviraston kanssa.
 3. Salassapitovelvollisuus jatkuu myös
 1 ja 2 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden viranhoidon, työsuhteen tai
 toiminnan päätyttyä.
 4. Salassapitovelvollisuus koskee
 kaikkia Euroopan syyttäjänviraston saamia tietoja, ellei tietoja ole jo
 julkistettu tai asetettu yleisesti saataville.
 5. Euroopan tietosuojavaltuutetun
 jäseniä ja henkilöstöä sitoo salassapitovelvollisuus, joka koskee kaikkia tietoja,
 jotka ovat tulleet heidän tietoonsa heidän tehtäviensä suorittamisen
 yhteydessä.
 65 artikla
 Avoimuus
 1. Euroopan syyttäjänviraston
 hallinnollisiin tehtäviin liittyviin asiakirjoihin sovelletaan asetusta (EY)
 N:o 1049/2001.
 2. Euroopan syyttäjä hyväksyy kuuden
 kuukauden kuluessa Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta asetuksen (EY) N:o
 1049/2001 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
 3. Päätöksistä, jotka Euroopan
 syyttäjänvirasto on tehnyt asetuksen (EY) N:o 1049/2001 8 artiklan
 nojalla, voidaan tehdä kantelu Euroopan oikeusasiamiehelle SEUT-sopimuksen
 228 artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti tai nostaa kanne
 Euroopan unionin tuomioistuimessa SEUT-sopimuksen 263 artiklassa
 määrättyjen edellytysten mukaisesti.
 66 artikla
 Euroopan petostentorjuntavirasto
 ja Euroopan tilintarkastustuomioistuin
 1. Edistääkseen Euroopan parlamentin ja
 neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999[11]
 soveltamisalaan kuuluvien petosten, lahjonnan ja muiden laittomien toimien
 torjuntaa Euroopan syyttäjänvirasto liittyy kuuden kuukauden kuluessa siitä,
 kun se on aloittanut toimintansa, 25 päivänä toukokuuta 1999 tehtyyn
 toimielinten väliseen sopimukseen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF)
 sisäisistä tutkimuksista ja vahvistaa mainitun sopimuksen liitteessä olevaa
 mallia käyttäen asianmukaiset määräykset, joita sovelletaan Euroopan
 syyttäjänviraston kaikkiin työntekijöihin.
 2. Tilintarkastustuomioistuimella on
 valtuudet tehdä asiakirjoihin perustuvia ja paikalla suoritettavia tarkastuksia
 kaikkien Euroopan syyttäjänvirastolta unionin rahoitusta saaneiden
 avustuksensaajien, toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta.
 3. OLAF voi asetuksessa (EY) N:o
 1073/1999 ja neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96[12] säädettyjen säännösten ja
 menettelyjen mukaisesti tehdä tutkimuksia, myös paikalla suoritettavia
 todentamisia ja tarkastuksia, selvittääkseen, onko Euroopan syyttäjänviraston
 rahoittamiin menoihin liittynyt sääntöjenvastaisuuksia, jotka vahingoittavat
 unionin taloudellisia etuja.
 4. Euroopan syyttäjänviraston kolmansien
 maiden, kansainvälisten järjestöjen ja Interpolin kanssa sopimissa käytännön
 yhteistyöjärjestelyissä sekä sen tekemissä muissa sopimuksissa,
 avustussopimuksissa ja avustuspäätöksissä on nimenomaisesti annettava
 tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille valtuudet tehdä tällaisia
 tarkastuksia ja tutkimuksia toimivaltuuksiensa mukaisesti, sanotun kuitenkaan
 rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista.
 67 artikla
 Turvallisuusluokiteltujen
 tietojen suojaamista koskevat säännöt
 Euroopan syyttäjänvirasto soveltaa
 turvallisuutta koskevia periaatteita, jotka sisältyvät Euroopan unionin
 turvallisuusluokiteltujen tietojen ja arkaluonteisten
 turvallisuusluokittelemattomien tietojen suojelemista koskeviin komission
 turvallisuussääntöihin, jotka vahvistetaan komission päätöksen 2001/844/EY,
 EHTY, Euratom[13]
 liitteessä. Tämä koskee muun muassa tällaisten tietojen vaihtamista, käsittelyä
 ja tallentamista.
 68 artikla
 Hallinnolliset tutkimukset
 Euroopan oikeusasiamies voi tutkia Euroopan
 syyttäjänviraston hallinnollista toimintaa SEUT-sopimuksen 228 artiklan
 määräysten mukaisesti.
 69 artikla
 Yleinen
 korvausvastuujärjestelmä
 1. Euroopan syyttäjänviraston
 sopimusperusteinen vastuu määräytyy asianomaiseen sopimukseen sovellettavan
 lain mukaisesti.
 2. Euroopan unionin tuomioistuimella on
 toimivalta antaa ratkaisu Euroopan syyttäjänviraston tekemässä sopimuksessa
 mahdollisesti olevan välityslausekkeen nojalla.
 3. Muun kuin sopimusperusteisen vastuun
 osalta Euroopan syyttäjänvirasto korvaa viraston tai sen henkilöstön tehtäviään
 suorittaessaan aiheuttamat vahingot jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sisältyvien
 yhteisten perusperiaatteiden mukaisesti ja 47 artiklan mukaisesta
 korvausvastuusta riippumatta.
 4. Edellä olevaa 3 kohtaa sovelletaan
 myös valtuutetun Euroopan syyttäjän tehtäviään suorittaessaan aiheuttamiin
 vahinkoihin.
 5. Euroopan unionin tuomioistuimella on
 toimivalta ratkaista riidat, jotka koskevat 3 kohdassa tarkoitettujen
 vahinkojen korvaamista.
 6. Ne jäsenvaltioiden kansalliset
 tuomioistuimet, jotka ovat toimivaltaisia käsittelemään tässä artiklassa
 tarkoitettuja Euroopan syyttäjänviraston korvausvastuuta koskevia
 riita-asioita, määräytyvät neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001[14] mukaan.
 7. Euroopan syyttäjänviraston
 henkilöstöön kuuluvien henkilökohtaisesta korvausvastuusta virastoa kohtaan
 määrätään viraston henkilöstöön sovellettavissa henkilöstösäännöissä tai
 palvelussuhteen ehdoissa.
 70 artikla
 Raportointi
 1. Euroopan syyttäjänvirasto julkaisee
 vuosittain yleiskertomuksen toiminnastaan. Se toimittaa kertomuksen Euroopan
 parlamentille, kansallisille parlamenteille, neuvostolle ja komissiolle.
 2. Euroopan syyttäjä osallistuu kerran
 vuodessa Euroopan parlamentin istuntoon ja neuvoston kokoukseen antaakseen
 selvityksen Euroopan syyttäjänviraston toiminnasta, pidättymistä ja
 luottamuksellisuutta koskevat velvollisuudet huomioon ottaen. Hän voi
 pyynnöstään osallistua myös komission kokoukseen.
 3. Kansalliset parlamentit voivat
 kutsua Euroopan syyttäjän tai valtuutetut Euroopan syyttäjät osallistumaan
 näkemystenvaihtoon Euroopan syyttäjänviraston toiminnasta.
 X LUKU
 LOPPUSÄÄNNÖKSET
 71 artikla
 Siirtymäsäännökset
 1. Euroopan syyttäjä toteuttaa ennen
 tehtäviensä hoitamisen aloittamista Euroopan syyttäjänviraston perustamista
 varten tarvittavat toimenpiteet.
 2. Euroopan syyttäjän varasyyttäjien
 ensimmäisellä nimityskierroksella valitaan arvalla kaksi varasyyttäjää, jotka
 nimitetään kuudeksi vuodeksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan
 soveltamista.
 3. Jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia
 siihen päivään saakka, jona Euroopan syyttäjänvirasto perustetaan ja jona se
 aloittaa toimintansa 75 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Euroopan syyttäjänvirasto
 käyttää toimivaltaansa kaikkiin toimivaltansa piiriin kuuluviin rikoksiin,
 jotka on tehty tämän päivän jälkeen. Euroopan syyttäjänvirasto voi käyttää
 toimivaltaansa myös ennen tätä päivää tehtyyn, toimivaltansa piiriin kuuluvaan
 rikokseen edellyttäen, että mikään toimivaltainen kansallinen viranomainen ei
 ole vielä aloittanut tätä rikosta koskevia tutkinta- tai syytetoimia.
 72 artikla
 Hallintoa koskevat säännöt ja
 ohjelma-asiakirjat
 Euroopan syyttäjä
 a) hyväksyy vuosittain
 ohjelma-asiakirjan, joka käsittää Euroopan syyttäjänviraston vuotuiset ja
 monivuotiset ohjelmat;
 b) hyväksyy petostentorjuntastrategian,
 joka on oikeassa suhteessa petosriskeihin nähden, kun otetaan huomioon
 toteutettavien toimenpiteiden kustannustehokkuus;
 c) hyväksyy valtuutettuja Euroopan
 syyttäjiä koskevien eturistiriitojen ehkäisemistä ja hallintaa koskevat
 säännöt;
 d) hyväksyy varasyyttäjien ja
 valtuutettujen Euroopan syyttäjien asemaa, suorituskriteerejä, oikeuksia ja
 velvollisuuksia koskevat säännöt, joissa säännellään myös valtuutettujen
 Euroopan syyttäjien vuorottelusta 7 artiklan täytäntöönpanemiseksi;
 e) hyväksyy säännöt, joita sovelletaan
 29 artiklan mukaisesti tehtäviin sovintoratkaisuihin ja niiden perusteella
 maksettavien sakkojen määrän laskemiseen;
 f) hyväksyy säännöt, joita sovelletaan
 palautteen antamiseen niille henkilöille tai yhteisöille, jotka ovat antaneet
 Euroopan syyttäjänvirastolle tietoja;
 g) hyväksyy yksityiskohtaiset säännöt
 asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamisesta viraston toimintaan;
 h) hyväksyy asetuksen (EY) N:o 45/2001
 24 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäännöt.
 73 artikla
 Ilmoitukset
 Kunkin jäsenvaltion on nimettävä viranomaiset,
 jotka ovat toimivaltaisia 6 artiklan 6 kohtaa, 13 artiklan 3 kohtaa, 17
 artiklan 2 kohtaa ja 26 artiklan 4 kohtaa sovellettaessa. Viranomaisten
 nimeämistä ja mahdollisia myöhempiä muutoksia koskevat tiedot on ilmoitettava
 samanaikaisesti Euroopan syyttäjälle, neuvostolle ja komissiolle.
 74 artikla
 Uudelleentarkastelu
 1. Komissio esittää viimeistään [viiden
 vuoden kuluttua tämän asetuksen soveltamisen alkamisesta] Euroopan
 parlamentille ja neuvostolle tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevan arviointikertomuksen,
 johon voi liittyä lainsäädäntöehdotuksia. Kertomuksessa esitetään komission
 päätelmät siitä, onko Euroopan syyttäjänviraston toimivaltuuksia mahdollista ja
 suotavaa laajentaa koskemaan muita rikoksia SEUT-sopimuksen 86 artiklan 4
 kohdan mukaisesti.
 2. Jos komissio päättelee, että
 tarvitaan yksityiskohtaisempia sääntöjä Euroopan syyttäjänviraston
 perustamisesta, sen tehtävistä tai sen toimintaan sovellettavista
 menettelyistä, komissio tekee lainsäädäntöehdotuksia Euroopan parlamentille ja
 neuvostolle. Komissio voi suosittaa Eurooppa-neuvostolle Euroopan
 syyttäjänviraston toimivaltuuksien laajentamista SEUT-sopimuksen 86 artiklan
 mukaisesti.
 75 artikla
 Voimaantulo
 1. Tämä asetus tulee voimaan
 kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan
 unionin virallisessa lehdessä.
 2. Euroopan syyttäjänvirasto alkaa
 hoitaa sille tällä asetuksella annettuja tutkinta- ja syyttämistehtäviä
 päivänä, joka vahvistetaan Euroopan syyttäjänviraston perustamisensa jälkeen
 esittämästä ehdotuksesta annettavalla komission päätöksellä. Komission päätös
 julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava,
 ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
 Tehty
 Brysselissä
 Neuvoston
 puolesta
 Puheenjohtaja
 Liite
 Henkilötietoluokat
 1. a) sukunimi, entiset
 sukunimet, etunimet ja mahdollinen omaksuttu nimi;
 b) syntymäaika ja -paikka;
 c) kansalaisuus;
 d) sukupuoli;
 e) asuinpaikka, ammatti ja olinpaikka;
 f) sosiaaliturvatunnukset, ajokortit,
 henkilöasiakirjat ja passitiedot, tulli- ja verotunnisteet;
 g) oikeushenkilöitä koskevat tiedot, jos
 niihin liittyy sellaisten tunnistettujen tai tunnistettavissa olevien
 henkilöiden tietoja, joiden osalta on käynnistetty rikostutkinta tai syytetoimia;
 h) pankkitilit ja muissa rahoituslaitoksissa
 olevat tilit;
 i) epäiltyjen rikosten kuvaus ja laatu,
 ajankohta, jona ne on tehty, niiden rikosoikeudellinen määrittely ja tutkinnan
 edistyminen;
 j) tosiasiat, jotka viittaavat tapauksen
 kansainväliseen ulottuvuuteen;
 k) seikat, jotka liittyvät epäiltyyn
 jäsenyyteen rikollisjärjestössä;
 l) puhelinnumerot, sähköpostiosoitteet,
 liikennetiedot ja paikkatiedot sekä muut palvelun tilaajan tai käyttäjän
 tunnistamiseksi tarvittavat tiedot;
 m) ajoneuvorekisteritiedot;
 n) DNA:n koodaamattomasta osasta saadut
 DNA-tunnisteet, valokuvat ja sormenjäljet.
 2. a) sukunimi, entiset
 sukunimet, etunimet ja mahdollinen omaksuttu nimi;
 b) syntymäaika ja -paikka;
 c) kansalaisuus;
 d) sukupuoli;
 e) asuinpaikka, ammatti ja olinpaikka;
 f) kyseisiä henkilöitä koskevien rikosten
 kuvaus ja laatu, ajankohta, jona ne on tehty, niiden rikosoikeudellinen
 määrittely ja tutkinnan edistyminen.
 SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN LIITTYVÄ
 RAHOITUSSELVITYS
 1. PERUSTIEDOT
 EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA
 1.1. Ehdotuksen/aloitteen nimi
 Komission
 ehdotus neuvoston asetukseksi Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta
 1.2. Toimintalohko(t)
 toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)
 Toimintalohko:
 Oikeusasiat
 Toiminto:
 osasto 33
 1.3. Ehdotuksen/aloitteen luonne
 X Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen.
 ̈ Ehdotus/aloite
 liittyy uuteen toimeen, joka perustuu pilottihankkeeseen tai
 valmistelutoimeen.
 X Ehdotus/aloite liittyy käynnissä olevan
 toimen jatkamiseen.
 ̈ Ehdotus/aloite
 liittyy toimeen, joka on suunnattu uudelleen.
 1.4. Tavoite (Tavoitteet)
 1.4.1. Komission monivuotinen
 strateginen tavoite (monivuotiset strategiset tavoitteet), jonka (joiden)
 saavuttamista ehdotus/aloite tukee
 Edistetään
 unionin taloudellisten etujen tehokkaampaa suojaamista ja oikeusalueen
 kehittämistä sekä lisätään EU:n yritysten ja kansalaisten luottamusta unionin
 toimielimiin, samalla kunnioittaen kaikkia EU:n perusoikeuskirjassa
 vahvistettuja perusoikeuksia.
 1.4.2. Erityistavoite
 (erityistavoitteet) sekä toiminto (toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis-
 ja budjetointijärjestelmässä
 Erityistavoite 2: Tehostetaan
 rikosoikeudellista yhteistyötä ja edistetään siten todellisen Euroopan
 oikeusalueen luomista.
 (Osa yleistavoitteesta 2: Vahvistetaan
 luottamusta Euroopan oikeudenkäyttöalueeseen)
 Toiminto (toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja
 budjetointijärjestelmässä
 33
 03: Siviili- ja rikosoikeus
 1.4.3. Odotettavissa olevat tulokset
 ja vaikutukset
 Selvitys siitä, miten
 ehdotuksella/aloitteella on tarkoitus vaikuttaa edunsaajien/kohderyhmän
 tilanteeseen
 Euroopan
 syyttäjänviraston perustamisen odotetaan lisäävän unionin taloudellisten etujen
 suojaa. Sen odotetaan johtavan myös siihen, että unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavien rikosten tekijöitä vastaan nostetaan enemmän syytteitä,
 tuomioiden määrä lisääntyy ja laittomasti hankittuja varoja saadaan perittyä
 takaisin aiempaa enemmän. Viraston toiminnalla odotetaan olevan myös
 ennaltaehkäisevä vaikutus. Lisäksi virasto on riippumaton, mikä varmistaa sen,
 että unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia koskevia tutkinta- ja
 syytetoimia toteutetaan ilman kansallisten viranomaisten suoraa vaikutusta.
 1.4.4. Tulos- ja
 vaikutusindikaattorit
 Selvitys siitä,
 millaisin indikaattorein ehdotuksen/aloitteen toteuttamista seurataan
 Onnistuneiden
 rikostutkintojen ja syytetoimien määrän lisääntyminen
 1.5. Ehdotuksen/aloitteen
 perustelut
 1.5.1. Tarpeet, joihin
 ehdotuksella/aloitteella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälillä
 Vaikka
 sekä unionilla että jäsenvaltioilla on velvollisuus suojata unionin
 talousarviota, unionilla on todellisuudessa hyvin pienet mahdollisuudet valvoa
 jäsenvaltioiden menoja, eikä sillä ole käytännössä mitään mahdollisuuksia
 puuttua EU:n varojen rikolliseen väärinkäyttöön. Kansalliset viranomaiset
 hallinnoivat valtaosaa EU:n talousarviosta (esimerkiksi myöntäessään EU:n
 talousarviosta rahoitettuja avustuksia julkisiin hankintoihin), ja kaikkien
 unionin talousarviota vahingoittavien rikosten tutkinta- ja syytetoimet
 kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen
 eroavaisuudet ja lainvalvontatoimien kirjavuus vaikeuttavat usein
 unionin taloudellisia etuja vahingoittavien petosten ja muiden rikosten
 tutkintaa. Kansalliset lainvalvontaviranomaiset, syyttäjät ja tuomarit
 päättävät jäsenvaltioissa kansallisessa kriminaalipolitiikassa asetettujen
 painopisteiden mukaisesti ja kansalliseen rikoslakiin perustuvien
 toimivaltuuksien ja menettelysääntöjen perusteella, ryhtyvätkö ne toimiin
 unionin talousarvion suojaamiseksi, ja jos, niin miten. Näin ollen unionin
 taloudellisten etujen suojan taso vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioiden
 välillä. EU:n talousarviota vahingoittavien rikosten vuoksi käynnistettyjen
 syytetoimien tuloksellisuudessa on melkoisia eroja (19 prosentista 91
 prosenttiin[15]),
 mikä osoittaa, että nykyisissä suojamekanismeissa on puutteita, ja
 edellyttää korjaavia toimenpiteitä.
 1.5.2. EU:n osallistumisesta saatava
 lisäarvo
 Euroopan
 syyttäjänviraston perustamisen synnyttämä lisäarvo on lähinnä siinä, että
 unionin taloudellisia etuja vahingoittavista rikoksista nostetaan enemmän
 syytteitä.
 Euroopan
 syyttäjänviraston perustaminen parantaisi resurssien käyttöä sekä
 tietojenvaihtoa, joka on tarpeen kyseisiä rikoksia koskevien tutkinta- ja
 syytetoimien onnistumisen kannalta. Tämä puolestaan vahvistaisi
 lainvalvontatahojen reagointia näihin rikoksiin yleensä ja kasvattaisi
 ennaltaehkäisevää vaikutusta suhteessa potentiaalisiin rikoksentekijöihin.
 Tilanteen niin vaatiessa Euroopan syyttäjänvirasto voisi tehostaa lainvalvontatoimia
 unionin tasolla ja kansallisella tasolla yhdistämällä käytettävissä olevat
 tutkija- ja syyttäjäresurssit.
 Euroopan
 syyttäjänvirasto johtaa jäsenvaltioissa toteutettavia tutkinta- ja syytetoimia,
 varmistaa tutkinta- ja syytetoimien tehokkaan koordinoinnin ja ratkaisee
 ongelmat, jotka liittyvät erilaisiin sovellettaviin oikeudellisiin
 järjestelmiin. Nykyinen järjestelmä, jossa jäsenvaltiot ovat Eurojustin ja
 Europolin tukemina yksin vastuussa näistä tutkinta- ja syytetoimista, ei ole
 tarpeeksi tehokas käsittelemään suuria määriä unionin taloudellisia etuja
 vahingoittavia rikoksia ja niihin liittyviä vahinkoja.
 Sen
 varmistaminen, että unionin rajallisia rahoitusvaroja käytetään EU:n
 kansalaisten etujen mukaisesti ja että niitä suojataan petoksilta, on
 välttämätöntä myös menojen sääntöjenmukaisuuden kannalta sekä sen
 varmistamiseksi, että unionilla on yleinen luottamus takanaan.
 1.5.3. Vastaavista toimista saadut
 kokemukset
 Tietojenvaihto
 EU:n varoihin kohdistuvia rikoksia koskevista epäilyistä ei monesti ole kansallisella
 tasolla riittävää seurannasta, valvonnasta ja hallinnollisista
 tutkimuksista vastaavien viranomaisten ja lainvalvontaelinten välillä. Tämä
 johtuu osittain menettelyjä koskevassa säädöskehyksessä olevista aukoista,
 jotka haittaavat monialaisten tutkimusten tehokasta toteuttamista
 jäsenvaltioissa lainkäyttöviranomaisten sekä hallintoelinten ja tulli- ja
 veroviranomaisten yhteistyönä. Virastot, jotka hallinnoivat ja kontrolloivat
 EU-varojen maksuja, keskittyvät toisinaan pelkästään siihen, että rahat saadaan
 takaisin hallinnollisten tai yksityisoikeudellisten menettelyjen kautta, vaikka
 olemassa olisi vahvoja epäilyjä siitä, että asiassa on tapahtunut rikos. Tämä
 saattaa johtaa rikosoikeudellisten syytetoimien ja siten myös pelotevaikutuksen
 ja rikosten yleisen ehkäisemisen laiminlyöntiin.
 EU:n
 taloudellista etua vahingoittavien rikosten tehokasta tutkintaa ja
 syytteeseenpanoa haittaa lisäksi se, että lainkäyttöviranomaiset ja syyttäjät
 eivät aina siirrä rikoksia koskevia tietoja muissa jäsenvaltioissa toimiville
 kollegoilleen tai Eurojustille tai Europolille.
 Lisäksi
 oikeusapupyyntöihin tai yhteisiin tutkintaryhmiin perustuva perinteinen
 kansainvälinen yhteistyö ei monesti toimi riittävän hyvin tällaisia rikoksia
 koskevien tehokkaiden tutkinta- ja syytetoimien kannalta huolimatta Eurojustin
 ja Europolin kaltaisten EU:n elinten ponnisteluista. Oikeusapupyyntöihin
 vastataan usein erittäin hitaasti, ja poliisi- ja lainkäyttöviranomaiset
 kohtaavat kieliongelmiin ja erilaisiin oikeusjärjestelmiin liittyviä käytännön
 vaikeuksia yrittäessään ottaa yhteyttä ulkomaisiin kollegoihinsa tai tehdä
 näiden kanssa yhteistyötä. Joissakin valtioissa kansainvälisen yhteistyön
 hitaus ja tehottomuus on monissa tapauksissa johtanut siihen, että asian
 käsittelyä on mahdotonta jatkaa, koska sen vanhentumisaika on kulunut umpeen.
 Lisäksi EU:n taloudellisia etuja vahingoittavat rikokset ovat erittäin
 monisäikeisiä.
 Unionin tasolla tehtävän yhteistyön osalta
 jäsenvaltioilla on ollut varsin erilaisia kokemuksia yhteistyöstä Eurojustin ja
 Europolin kanssa sekä jäsenvaltioiden ja OLAFin välillä. Eurojust ja Europol
 eivät aina saa tietoja, joita ne tarvitsevat voidakseen tukea jäsenvaltioita.
 OLAFin tuki jäsenvaltioille perustuu sen mahdollisuuteen antaa erityistä, yhteisöjen
 taloudellisten etujen suojaamisesta tehtyyn yleissopimukseen liittyvän toisen
 pöytäkirjan 7 artiklassa edellytettyä teknistä ja toiminnallista apua.
 OLAFin tutkimuksiin sovelletaan lisäksi tietosuojasääntöjä sekä erityisehtoja,
 jotka koskevat etenkin tietojen siirtämistä kansallisille
 lainkäyttöviranomaisille. Tästä syystä myös OLAFin kanssa tehtävää yhteistyötä
 on ajoittain kritisoitu johtuen varsinkin siitä, että tietojen siirtäminen
 OLAFilta kansallisille syyttäjille kestää toisinaan kovin kauan. Lisäksi jotkut
 jäsenvaltiot rajoittavat salassapitosääntöjen perusteella yhteistyötä
 sellaisten OLAFin kaltaisten elinten kanssa, jotka eivät ole lainkäyttöelimiä.
 OLAFin
 vuotuisten tilastojen mukaan kansallisille tutkinta- ja
 lainkäyttöviranomaisille siirretyissä asioissa ei nosteta syytteitä yhtä
 tehokkaasti ja tuloksellisesti kaikkialla EU:ssa. OLAF analysoi
 yhdennessätoista toimintakertomuksessaan oikeudellisia jatkotoimia, joihin
 jäsenvaltioissa oli ryhdytty 12 vuoden aikana sen tutkimiin asioihin liittyen,
 ja totesi, että maiden välillä on erittäin huomattavia eroja siinä, missä
 määrin EU:n talousarvioon liittyvät tutkinta- ja syytetoimet johtavat tuomioon
 kohtuullisessa ajassa. Asioista keskimäärin alle 50 prosenttia etenee
 syytevaiheeseen, mikä on osoitus siitä, että jäsenvaltioilla on vakavia
 tutkinta- ja syytetoimien yleiseen tehokkuuteen liittyviä ongelmia.
 1.5.4. Yhteensopivuus muiden
 kyseeseen tulevien välineiden kanssa ja mahdolliset synergiaedut
 Ehdotus petoksentorjuntadirektiiviksi
 Unioni
 pyrkii tällä hetkellä suojaamaan taloudellisia etujaan hallinnollisten
 tutkimusten, valvontatoimien ja tarkastusten avulla sekä lainsäädännöllä, kuten
 ehdotuksella direktiiviksi unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten
 torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin. Se ei sen sijaan ole puuttunut EU:n
 taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten tutkinta- ja syytetoimissa
 havaittuihin puutteisiin.
 Eurojust
 Eurojust
 voi ainoastaan koordinoida tutkinta- ja syytetoimia ja kannustaa niiden
 toteuttamiseen sekä auttaa tietojenvaihdossa. Europol ei voi pakottaa
 vastahakoista jäsenvaltiota tutkimaan asiaa tai nostamaan siitä syytettä.
 Eurojustin kansallisten jäsenten toimivaltuudet eivät monesti riitä
 varmistamaan tehokkaita jatkotoimia jäsenvaltioissa. Ja vaikka toimivaltaa
 olisikin, kansalliset jäsenet pidättyvät yleensä käyttämästä kansalliseen
 lainsäädäntöön perustuvaa toimivaltaansa, sillä tällaisissa asioissa useimmat
 päätökset tehdään yhteisymmärryksessä.
 Ehdotukseen
 Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta liittyy Eurojustin uudistamista koskeva
 ehdotus, jolla Eurojustista tehdään neuvoston, Euroopan parlamentin ja
 komission yhdessä sopiman, EU:n erillisvirastoja koskevan yhteisen
 lähestymistavan mukainen ja joka luo yhteyden Eurojustin ja Euroopan syyttäjänviraston
 välille. Tämä uudistus saattaa tehostaa tietojenvaihtoa ja parantaa
 kansallisten viranomaisten välistä yhteistyötä.
 Aina
 on tapauksia, jotka edellyttävät sekä Euroopan syyttäjänviraston että
 Eurojustin panosta, esimerkiksi silloin kun epäillyt ovat osallistuneet sekä
 unionin taloudellisia etuja vahingoittavien että muiden rikosten
 toteuttamiseen. Tämän vuoksi tarvitaan jatkuvasti tiivistä yhteistyötä.
 Yhteistyön varmistamiseksi molemmissa asetuksissa säädetään, että Euroopan
 syyttäjänvirasto voi pyytää Eurojustia tai sen kansallisia jäseniä
 osallistumaan tutkintatoimiin tai koordinoimaan niitä tai muutoin käyttämään
 toimivaltuuksiaan asian käsittelyn yhteydessä.
 Lisäksi
 syyttäjänviraston on määrä saada Eurojustilta veloituksetta käytännön
 tukipalveluja hallinnollisissa asioissa, kuten henkilöstöhallinnossa,
 varainhoidossa ja tietotekniikka-asioissa. Tämä toimintatapa synnyttää
 huomattavia synergiaetuja. Yksi esimerkki on se, että Euroopan syyttäjänvirasto
 voi käyttää Eurojustin tietotekniikkainfrastruktuuria, mm. sen
 asianhallintajärjestelmää, rekisteriä ja tilapäisiä tietokantoja, omien
 asioidensa käsittelyn yhteydessä. Yhteistyön yksityiskohdista sovitaan Euroopan
 syyttäjänviraston ja Eurojustin välillä tehtävässä sopimuksessa.
 OLAF
 OLAF
 toteuttaa tällä hetkellä hallinnollisia tutkimuksia EU:n taloudellisten etujen
 suojaamiseksi. OLAFilla on erikoistunutta henkilöstöä, jolla on huomattavasti
 kokemusta yhteistyöstä kansallisten rikosoikeudellisista asioista vastaavien
 viranomaisten kanssa. Monilla OLAFin henkilöstön jäsenillä on asiaankuuluva
 tausta oman jäsenvaltionsa lainvalvonta- ja lainkäyttöviranomaisten toiminnassa
 (poliisi, tulli, syyttäjäntoimi).
 Osaa
 OLAFin henkilöstöstä hyödynnettäisiin näin ollen Euroopan syyttäjänviraston
 perustamisessa ottaen huomioon toisaalta heidän kokemuksensa hallinnollisten
 tutkimusten tekemisestä ja toisaalta tavoite välttää päällekkäisyyksiä
 hallinnollisessa ja rikostutkinnassa. Lisäksi on tärkeää hyödyntää OLAFin
 nykyisiä verkostoja, joita se on kehittänyt vuosien mittaan petostentorjuntaan
 liittyvien tutkimusten alalla.
 OLAF osallistuisi Euroopan syyttäjänviraston perustamiseen
 myös antamalla rikosteknisiä analyyseja koskevaa asiantuntija-apua sekä
 teknistä ja operatiivista apua tutkinnan toteuttamisessa ja todisteiden
 esittämisessä unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikostapausten
 yhteydessä.
 Toimielimet
 neuvottelevat parhaillaan ehdotuksesta OLAFin tutkimuksista annetun asetuksen
 (EY) N:o 1073/1999 muuttamiseksi (OLAFin uudistaminen). Ehdotus parantaa
 tietojenvaihtoa OLAFin ja EU:n toimielinten, elinten ja laitosten välillä ja
 jäsenvaltioiden kanssa, kehittää OLAFin hallintoa ja tarjoaa tutkimusten
 kohteena oleville henkilöille joukon menettelytakeita. OLAF ei saa
 uudistuksessa käyttöönsä uusia toimivaltuuksia, kuten rikostutkintavaltuuksia.
 Europol
 Europolin
 rooli rajoittuu tiedustelutietojen ja avun tarjoamiseen kansallisen tason
 lainvalvontatoimiin. Europol ei voi seurata analyysiensa käsittelyä
 jäsenvaltioissa eikä johtaa kansallisia tutkintatoimia. Europolin
 toimintavaltuuksia rajoitetaan myös SEUT-sopimuksessa, jonka 88 artiklan
 mukaan Europol ei voi itsenäisesti tutkia rikoksia, vaan kaikki Europolin
 operatiivinen toiminta on toteutettava yhteydenpidolla kansallisiin
 lainvalvontaviranomaisiin ja näiden suostumuksella. Vaikka Europolin
 tukitehtävät ovatkin tärkeitä, ne eivät voi korvata valtuuksia tutkia
 itsenäisesti rikollista toimintaa.
 Komissio
 hyväksyi maaliskuussa 2013 Europol-asetusta koskevan ehdotuksen, jonka
 keskeisenä tavoitteena on yhdenmukaistaa Europolin toimivaltuudet
 SEUT-sopimuksen kanssa ja tehdä siitä tietojenvaihdon keskipiste sekä antaa
 sille uusia koulutukseen liittyviä vastuualoja. Se ei kata poliisitutkintaa ja
 lainvalvontaa koskevia valtuuksia EU:n taloudellisten etujen suojaamisen
 alalla.
 1.6. Toiminnan ja sen
 rahoitusvaikutusten kesto
 ̈ Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan
 kesto on rajattu.
 –
 ̈ Ehdotuksen/aloitteen mukainen toiminta alkaa [PP/KK]VVVV ja päättyy
 [PP/KK]VVVV.
 –
 ̈ Rahoitusvaikutukset alkavat vuonna VVVV ja päättyvät vuonna VVVV.
 X Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan
 kestoa ei ole rajattu.
 –
 Käynnistysvaihe alkaa vuonna 2017 ja päättyy vuonna
 2023,
 –
 minkä jälkeen toteutus täydessä laajuudessa.
 1.7. Hallinnointitapa
 (Hallinnointitavat)
 Suora hallinnointi,
 jonka komissio toteuttaa käyttämällä
 –
 yksiköitään, myös unionin edustustoissa olevaa
 henkilöstöään
 –
 toimeenpanovirastoja
 ̈ hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden
 kanssa
 X Välillinen hallinnointi, jossa
 täytäntöönpanotehtäviä on siirretty
 –
 ̈ kolmansille maille tai niiden nimeämille elimille
 –
 ̈ kansainvälisille järjestöille ja niiden erityisjärjestöille
 (tarkennettava)
 –
 ̈Euroopan investointipankille tai Euroopan investointirahastolle
 –
 X varainhoitoasetuksen 208 ja 209 artiklassa
 tarkoitetuille elimille
 –
 ̈ julkisoikeudellisille yhteisöille
 –
 ̈ sellaisille julkisen palvelun tehtäviä hoitaville
 yksityisoikeudellisille elimille, jotka antavat riittävät rahoitustakuut
 –
 ̈ sellaisille jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaisille elimille, joille
 on annettu tehtäväksi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden
 täytäntöönpano ja jotka antavat riittävät rahoitustakuut
 –
 ̈ henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa SEU-sopimuksen V
 osaston mukaisia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan erityistoimia ja
 jotka nimetään asiaa koskevassa perussäädöksessä.
 – Jos käytetään useampaa kuin yhtä
 hallinnointitapaa, huomautuksille varatussa kohdassa olisi annettava
 lisätietoja.
 2. HALLINNOINTI
 2.1. Seuranta- ja
 raportointisäännöt
 Ilmoitetaan
 sovellettavat aikavälit ja edellytykset.
 Euroopan
 syyttäjänvirasto julkaisee vuosittain yleiskertomuksen toiminnastaan. Euroopan
 syyttäjä osallistuu kerran vuodessa Euroopan parlamentin istuntoon ja neuvoston
 kokoukseen antaakseen selvityksen Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja
 syytetoimien tuloksista ja painopisteistä, pidättymistä ja luottamuksellisuutta
 koskevat velvollisuudet huomioon ottaen.
 Euroopan
 syyttäjää tai valtuutettuja Euroopan syyttäjiä voidaan pyytää toimittamaan
 tietoja myös kansallisille parlamenteille.
 Euroopan
 komissio tarkastelee lisäksi viiden vuoden kuluessa Euroopan syyttäjänviraston
 perustamisesta annetun asetuksen voimaantulosta asetuksen täytäntöönpanoa sekä
 sitä, onko Euroopan syyttäjänviraston toimivaltuuksia mahdollista ja suotavaa
 laajentaa koskemaan muita rikoksia SEUT-sopimuksen 86 artiklan
 4 kohdan mukaisesti.
 2.2. Hallinnointi- ja
 valvontajärjestelmä
 2.2.1. Todetut riskit
 Tutkinta-
 ja syytetoimet sekä täytäntöönpanovaltuudet ovat arkaluonteisia toimia, joilla
 puututaan ihmisoikeuksiin ja jotka voivat näin ollen johtaa
 vahingonkorvausvaateisiin.
 Henkilötietojen
 käsittely vireillä olevien tutkimusten yhteydessä saattaa myös aiheuttaa
 vahingonkorvauskanteita, jos tietoja on käsitelty laittomasti.
 2.2.2. Valvontamenetelmä(t)
 Euroopan
 syyttäjänviraston on tavanomaisessa vastuuvapausmenettelyssä
 –
 toimitettava alustava tilinpäätös komission
 tilinpitäjälle ja tilintarkastustuomioistuimelle;
 –
 toimitettava lopullinen tilinpäätös Euroopan
 parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle;
 –
 toimitettava Euroopan parlamentille tämän pyynnöstä
 kaikki kyseistä varainhoitovuotta koskevan vastuuvapausmenettelyn moitteetonta
 toteuttamista varten tarvittavat tiedot.
 Petostentorjunnan ja tilintarkastustuomioistuimen suorittamien
 tarkastusten osalta
 –
 Euroopan syyttäjänvirasto liittyy toimintansa
 aloitettuaan 25 päivänä toukokuuta 1999 tehtyyn toimielinten väliseen
 sopimukseen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista
 ja vahvistaa mainitun sopimuksen liitteessä olevaa mallia käyttäen asianmukaiset
 määräykset, joita sovelletaan Euroopan syyttäjänviraston kaikkiin
 työntekijöihin;
 –
 tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet tehdä
 kaikkien virastolta unionin rahoitusta saaneiden avustuksensaajien,
 toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikalla
 suoritettavia tarkastuksia;
 –
 OLAF voi sovellettavien EU:n sääntöjen ja
 menettelyjen mukaisesti tehdä tutkimuksia, myös paikalla suoritettavia
 todentamisia ja tarkastuksia, selvittääkseen, onko Euroopan syyttäjänviraston
 rahoittamiin avustuksiin tai sopimuksiin liittynyt sääntöjenvastaisuuksia,
 jotka vahingoittavat unionin taloudellisia etuja;
 –
 Euroopan syyttäjänviraston kolmansien maiden ja
 kansainvälisten järjestöjen kanssa sopimissa käytännön yhteistyöjärjestelyissä
 sekä sen muissa sopimuksissa, avustussopimuksissa ja avustuspäätöksissä on
 nimenomaisesti annettava tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille valtuudet
 tehdä tällaisia tarkastuksia ja tutkimuksia toimivaltuuksiensa mukaisesti.
 2.3. Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien
 ehkäisemiseksi
 Ilmoitetaan käytössä
 olevat ja suunnitellut torjunta- ja suojatoimenpiteet
 Hyväksytään
 petostentorjuntastrategia, joka on oikeassa suhteessa petosriskeihin nähden,
 kun toteutettavien toimenpiteiden kustannustehokkuus otetaan huomioon.
 Hyväksytään
 säännöt henkilöstöön liittyvien eturistiriitojen ehkäisemistä ja hallinnointia
 varten.
 3. EHDOTUKSEN/ALOITTEEN
 ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET
 3.1. Kyseeseen tulevat
 monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat
 · Talousarviossa jo olevat budjettikohdat
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden ja
 budjettikohtien mukaisessa järjestyksessä
 Moniv. rahoituskehyksen otsake || Budjettikohta || Määrärahalaji || Rahoitusosuudet
 Numero [Nimi............................................] || JM/EI-JM ([16]) || EFTA-mailta || ehdokasmailta || kolmansilta mailta || varainhoitoasetuksen 18 artiklan 1 kohdan aa alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet
 || || || || || ||
 · Uudet perustettaviksi esitetyt budjettikohdat
 Monivuotisen
 rahoituskehyksen otsakkeiden ja budjettikohtien mukaisessa järjestyksessä
 Moniv. rahoituskehyksen otsake || Budjettikohta || Määrärahalaji || Rahoitusosuudet
 Numero [Nimi............................................] || JM/EI-JM || EFTA-mailta || ehdokasmailta || kolmansilta mailta || varainhoitoasetuksen 18 artiklan 1 kohdan aa alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet
 3 || 33.03.YY.YY EPPO || JM || EI || EI || EI || EI
 3.2. Arvioidut vaikutukset
 menoihin
 3.2.1. Yhteenveto arvioiduista
 vaikutuksista menoihin (vuoden 2013 hintoina)
 milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || Numero 3 || Turvallisuus ja kansalaisuus
 EPPO[17] || || || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHTEENSÄ
 Osasto 1[18] || Sitoumukset || (1) || 1,393 || 4,144 || 6,895 || 11,039 || 23,471
 Maksut || (2) || 1,393 || 4,144 || 6,895 || 11,039 || 23,471
 Osasto 2[19] || Sitoumukset || (1a) || 0,099 || 0,194 || 0,293 || 0,487 || 1,073
 Maksut || (2a) || 0,099 || 0,194 || 0,293 || 0,487 || 1,073
 Osasto 3[20] || Sitoumukset || (3a) || 1,052 || 2,455 || 3,507 || 4,558 || 11,572
 || Maksut || (3b) || 1,052 || 2,455 || 3,507 || 4,558 || 11,572
 EPPOn määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || =1+1a+3 || 2,544 || 6,793 || 10,695 || 16,084 || 36,116
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || 5 || ”Hallintomenot”
 milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 || || || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHTEENSÄ
 PO: JUST ||
  Henkilöresurssit || 0,170 || 0,170 || 0,170 || 0,170 || 0,680
  Muut hallintomenot || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,200
 JUST PO YHTEENSÄ || Määrärahat || 0,220 || 0,220 || 0,220 || 0,220 || 0,880
  Henkilöresurssit || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,131 || 0,524
  Muut hallintomenot || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,050 || 0,200
 OLAF YHTEENSÄ || Määrärahat || 0,181 || 0,181 || 0,181 || 0,181 || 0,724
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || (Sitoumukset yhteensä = maksut yhteensä) || 0,401 || 0,401 || 0,401 || 0,401 || 1,604
 milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 || || || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHTEENSÄ
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEISIIN 1–5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || 2,945 || 7,194 || 11,096 || 16,485 || 37,720
 Maksut || 2,945 || 7,194 || 11,096 || 16,485 || 37,720
 Säästöt monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeessa || 5 || ”Hallintomenot”
 Vähennykset otsakkeessa 5 (OLAF) || || || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHTEENSÄ
 Osasto 1[21] || Sitoumukset || (1) || -1,393 || -4,144 || -6,895 || -11,039 || -23,471
 Maksut || (2) || -1,393 || -4,144 || -6,895 || -11,039 || -23,471
 Osasto 2[22] || Sitoumukset || (1a) || -0,099 || -0,194 || -0,293 || -0,487 || -1,073
 Maksut || (2a) || -0,099 || -0,194 || -0,293 || -0,487 || -1,073
 Osasto 3[23] || Sitoumukset || (3a) || -0,350 || -1,051 || -1,401 || -1,750 || -4,552
 || Maksut || (3b) || -0,350 || -1,051 || -1,401 || -1,750 || -4,552
 Vähennykset YHTEENSÄ otsakkeessa 5 || Sitoumukset || =1+1a+3 || -1,842 || -5,389 || -8,589 || -13,276 || -29,096
 Siirtymäajan kuluessa kaikki EPPOn määrärahoja
 tai henkilöstöä (kokoaikaiseksi muutettuna) koskevat lisäykset katetaan
 vastaavana vähennyksenä OLAFin määrärahoista tai henkilöstöstä (kokoaikaiseksi
 muutettuna).
 Erotus eli valtuutettujen syyttäjien
 sopimuksiin liittyvät kustannukset (osasto 3)
 || || || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTAL
 || Sitoumukset || (1) || 0,702 || 1,404 || 2,106 || 2,880 || 7,020
 Maksut || (2) || 0,702 || 1,404 || 2,106 || 2,880 || 7,020
 Nämä kustannukset on laskettu 9:n, 18:n, 27:n
 ja 36 valtuutetun syyttäjän mukaan (kokoaikaiseksi muutettuna).
 Kustannukset on katettava osaston 3
 liikkumavarasta tai muissa virastoissa tehtävistä vähennyksistä.
 3.2.2. Arvioidut vaikutukset [elimen]
 määrärahoihin
 –
 ̈ Ehdotus/aloite ei edellytä toimintamäärärahoja.
 –
 X Ehdotus/aloite edellyttää toimintamäärärahoja
 seuraavasti:
 –
 Maksusitoumusmäärärahat,
 milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) – vuoden 2013 hintoina
 Tavoitteet ja tuotokset ò || || || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHTEENSÄ ||
 TUOTOKSET
 Tyyppi || Keskimäär. kustannukset || Lukumäärä[24] || Kustannukset || Lukumäärä || Kustannukset || Lukumäärä || Kustannukset || Lukumäärä || Kustannukset || Yhteensä || Kustannukset yhteensä ||
 ERITYISTAVOITE 1 Taloudellisten etujen suojaaminen tutkintatoimet || || || || || || || || || || ||
 - Tuotos || asiat eerer of cases || 0,0083 || 184 || 1,526 || 491 || 4,076 || 773 || 6,417 || 1163 || 9,650 || || 21,669 ||
 Erityistavoite 1 - välisumma || || 1,526 || || 4,076 || || 6,417 || || 9,650 || || 21,669 ||
 ERITYISTAVOITE 2 Taloudellisten etujen suojaaminen syytetoimet || || || || || || || || || || ||
 - Tuotos || asiat eerer of cases || 0,0083 || 92 || 0,763 || 246 || 2,038 || 387 || 3,208 || 581 || 4,825 || || 10,834 ||
 Erityistavoite 2 – välisumma || || 0,763 || || 2,038 || || 3,208 || || 4,825 || || 10,834 ||
 ERITYISTAVOITE 3 Yhteistyö muiden kanssa || || || || || || || || || || ||
 - Tuotos || asiat eerer of cases || 0,0083 || 31 || 0,254 || 82 || 0,679 || 129 || 1,069 || 194 || 1,608 || || 3.610 ||
 Erityistavoite 3 – välisumma || || 0,254 || || 0,679 || || 1,069 || || 1,608 || || 3,610 ||
 KUSTANNUKSET YHTEENSÄ || || 2,543 || || 6,793 || || 10,694 || || 16,083 || || 36,113[25] ||
 3.2.3. Arvioidut vaikutukset EPPOn
 henkilöresursseihin
 3.2.3.1. Yhteenveto
 –
 ̈ Ehdotus/aloite ei edellytä hallintomäärärahoja.
 –
 X Ehdotus/aloite edellyttää
 hallintomäärärahoja seuraavasti:
 Henkilöresurssit || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (lukumäärinä) || 18 || 36 || 54 || 90
 joista AD-palkkaluokassa || 12 || 24 || 36 || 60
 joista AST-palkkaluokassa || 6 || 12 || 18 || 30
 Ulkopuolinen henkilöstö (kokoaikaiseksi muutettuna) || 6 || 11 || 17 || 28
 joista sopimussuhteisia toimihenkilöitä || 5 || 9 || 14 || 23
 joista kansallisia asiantuntijoita || 1 || 2 || 3 || 5
 Henkilöstö yhteensä || 24 || 47 || 71 || 118
 milj. euroa (kolmen
 desimaalin tarkkuudella)
 Henkilöstömenot || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Yhteensä
 Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet || 1,179 || 3,537 || 5,895 || 9,432 || 20,043
 joista AD-palkkaluokassa || 0,786 || 2,358 || 3,930 || 6,288 || 13,362
 joista AST-palkkaluokassa || 0,393 || 1,179 || 1,965 || 3,144 || 6,681
 Ulkopuolinen henkilöstö || 0,214 || 0,607 || 1,000 || 1,607 || 3,428
 joista sopimussuhteisia toimihenkilöitä || 0,175 || 0,490 || 0,805 || 1,295 || 2,765
 joista kansallisia asiantuntijoita || 0,039 || 0,117 || 0,195 || 0,312 || 663
 Henkilöstömenot yhteensä || 1,393 || 4,144 || 6,895 || 11,039 || 23,471
 Henkilöresurssien arvioitu tarve vastuullisessa
 pääosastossa
 –
 ̈ Ehdotus/aloite ei edellytä henkilöresursseja.
 –
 X Ehdotus/aloite edellyttää henkilöresursseja
 seuraavasti:
 Arvio kokonaislukuina (tai enintään yhden
 desimaalin tarkkuudella)
 || || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
  Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt) ||
 || 33 01 01 01 JUSTin henkilöstö || 1.3 || 1.3 || 1.3 || 1.3 ||
 || 24 01 07 00 01 01 OLAFin henkilöstö || 1 || 1 || 1 || 1 ||
 || XX 01 01 02 (EU:n ulkopuoliset edustustot) || || || || ||
 || XX 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta) || || || || ||
 || 10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta) || || || || ||
 || || || || || ||
 ||  Ulkopuolinen henkilöstö (kokoaikaiseksi muutettuna)
 || XX 01 02 01 (kokonaismäärärahoista katettavat sopimussuhteiset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat ja vuokrahenkilöstö) || || || || ||
 || XX 01 02 02 (sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat, vuokrahenkilöstö ja nuoremmat asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa edustustoissa) || || || || ||
 || XX 01 04 yy || - päätoimipaikassa || || || || ||
 || – EU:n ulkop. edustustoissa || || || || ||
 || XX 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat ja vuokrahenkilöstö) || || || || ||
 || 10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat ja vuokrahenkilöstö) || || || || ||
 || Muu budjettikohta (mikä?) || || || || ||
 || YHTEENSÄ || 2.3 || 2.3 || 2.3 || 2.3 ||
 XX viittaa
 kyseessä olevaan toimintalohkoon eli talousarvion osastoon.
 Henkilöresurssien tarve
 katetaan toimen hallinnointiin jo osoitetulla pääosaston henkilöstöllä ja/tai
 pääosastossa toteutettujen henkilöstön uudelleenjärjestelyjen tuloksena
 saadulla henkilöstöllä sekä tarvittaessa sellaisilla lisäresursseilla, jotka
 toimea hallinnoiva pääosasto voi saada käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen
 jakomenettelyssä nykyisen talousarvion puitteissa.
 Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt || Politiikan seuranta ja EPPOn neuvonta, talousarviota ja varainhoitoa koskeva EPPOn neuvonta sekä tukimaksuista huolehtiminen, vastuuvapaus, talousarvioesitykseen liittyvät menettelyt
 Ulkopuolinen henkilöstö || Ei sovelleta
 Kokoaikaiseksi muunnetun henkilöstön
 kustannusten laskentamenetelmä olisi kuvattava liitteen 3 kohdassa.
 Siirtymäajan aikana kaikki EPPOn määrärahoja
 tai henkilöstöä (kokoaikaiseksi muutettuna) koskevat lisäykset katetaan
 vastaavana vähennyksenä OLAFin määrärahoista tai henkilöstöstä (kokoaikaiseksi
 muutettuna).
 Henkilöstövähennykset OLAFissa || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (lukumäärinä) || -18 || -36 || -54 || -90
 joista AD-palkkaluokassa || -12 || -24 || -36 || -60
 joista AST-palkkaluokassa || -6 || -12 || -18 || -30
 Ulkopuolinen henkilöstö (kokoaikaiseksi muutettuna) || -6 || -11 || -17 || -28
 joista sopimussuhteisia toimihenkilöitä || -5 || -9 || -14 || - 23
 joista kansallisia asiantuntijoita || -1 || -2 || -3 || -5
 Henkilöstö yhteensä || -24 || -47 || -71 || -118
 milj. euroa (kolmen
 desimaalin tarkkuudella) vuoden 2013 hintoina
 OLAFin henkilöstömenojen vähennykset || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Yhteensä
 Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet || -1,179 || -3,537 || -5,895 || -9,432 || -20,043
 joista AD-palkkaluokassa || -0,786 || -2,358 || -3,930 || -6,288 || -13,362
 joista AST-palkkaluokassa || -0,393 || -1,179 || -1,965 || -3,144 || -6,681
 Ulkopuolinen henkilöstö || -0,214 || -0,607 || -1,000 || -1,607 || -3,428
 joista sopimussuhteisia toimihenkilöitä || -0,175 || -0,490 || -0,805 || -1,295 || -2,765
 joista kansallisia asiantuntijoita || -0,039 || -0,117 || -0,195 || -0,312 || -663
 Henkilöstömenot yhteensä 24,0107 || -1,393 || -4,144 || -6,895 || -11,039 || -23,471
 3.2.4. Yhteensopivuus nykyisen
 monivuotisen rahoituskehyksen kanssa
 –
 X Ehdotus/aloite on nykyisen monivuotisen
 rahoituskehyksen mukainen.
 –
 ̈ Ehdotus/aloite edellyttää monivuotisen rahoituskehyksen
 asianomaisen otsakkeen rahoitussuunnitelman muuttamista.
 –
 ̈ Ehdotus/aloite edellyttää joustovälineen varojen käyttöön
 ottamista tai monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamista.
 Otsakkeen 5
 määrärahoja olisi vähennettävä, jotta ne vastaisivat OLAFin
 henkilöstötaulukkoon tehtyjä vähennyksiä.
 3.2.5. Ulkopuolisten tahojen osallistuminen
 rahoitukseen
 –
 X Ehdotuksen/aloitteen rahoittamiseen ei osallistu
 ulkopuolisia tahoja.
 –
 ̈ Ehdotuksen/aloitteen rahoittamiseen osallistuu ulkopuolisia tahoja
 seuraavasti (arvio):
 määrärahat, milj. euroa (kolmen desimaalin
 tarkkuudella)
 || vuosi 2017 || vuosi 2018 || vuosi 2019 || vuosi 2020 || Yhteensä
 Rahoitukseen osallistuva taho || || || || ||
 Yhteisrahoituksella katettavat määrärahat YHTEENSÄ || || || || ||
 3.3.
 Arvioidut vaikutukset tuloihin
 –
 ̈ Ehdotuksella/aloitteella ei ole vaikutuksia tuloihin.
 –
 X Ehdotuksella/aloitteella on vaikutuksia
 tuloihin seuraavasti:
 –
 ̈ vaikutukset omiin varoihin
 –
 X vaikutukset sekalaisiin tuloihin
 milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Tulopuolen budjettikohta || Käytettävissä olevat määrärahat kuluvana varainhoitovuonna || Ehdotuksen/aloitteen vaikutus ||
 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 XX artikla || || p.m. || p.m. || p.m. || p.m.
 Vastaava(t)
 menopuolen budjettikohta (budjettikohdat) käyttötarkoitukseensa sidottujen
 sekalaisten tulojen tapauksessa:
 [...]
 Selvitys tuloihin
 kohdistuvan vaikutuksen laskentamenetelmästä
 Tulot
 muodostuvat niin sanotuista ”transaktiomaksuista”, jotka olisi maksettava
 suoraan EU:n talousarvioon. Summia ei tässä vaiheessa ole mahdollista eritellä
 luotettavasti.
 [1] Ehdotus
 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi unionin taloudellisiin etuihin
 kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin –
 COM(2012) 363 final, 11.7.2012.
 [2] Ks.
 vihreä kirja yhteisön taloudellisten etujen rikosoikeudellisesta suojaamisesta
 ja Euroopan syyttäjäntoimen perustamisesta, KOM(2001) 715 lopullinen,
 11.12.2001, ja sen seurantaraportti, KOM(2003) 128 lopullinen, 19.3.2003.
 [3] Ehdotus
 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi unionin taloudellisiin etuihin
 kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin –
 COM(2012) 363 final, 11.7.2012.
 [4] EUVL
 L 280, 26.10.2010, s. 1.
 [5] EUVL
 L 142, 1.6.2012, s. 1.
 [6] EYVL
 L 8, 12.1.2001, s. 1.
 [7] Euroopan
 parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012, annettu 25
 päivänä lokakuuta 2012, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä
 ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta (EUVL L
 298, 26.10.2012, s. 1).
 [8] EUVL
 L 348, 24.12.2008, s. 130.
 [9] Asetus
 N:o 31 (ETY), 11 (Euratom), annettu 18 päivänä joulukuuta 1961, Euroopan
 talousyhteisön ja Euroopan atomienergiajärjestön virkamiehiin sovellettavien
 henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien
 palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta (EYVL 45, 14.6.1962, s. 1387),
 sellaisena kuin se on muutettuna erityisesti 29 päivänä helmikuuta 1968
 annetulla neuvoston asetuksella N:o 259/68 (EYVL L 56, 4.3.1968, s. 1),
 sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna.
 [10] EYVL
 L 17, 6.10.1958, s. 385.
 [11] EYVL
 L 136, 31.5.1999, s. 1.
 [12] EYVL
 L 292, 15.11.1996, s. 2.
 [13] EYVL
 L 317, 3.12.2001, s. 1.
 [14] EYVL
 L 12, 16.1.2001, s. 1. Asetus (EY) N:o 44/2001 korvataan 10.1.2015 alkaen
 asetuksella (EU) N:o 1215/2012.
 [15] Euroopan
 unionin taloudellisten etujen suojaaminen – Petostentorjunta – Vuosikertomus,
 COM(2012) 408.
 [16] JM
 = jaksotetut määrärahat; EI-JM = jaksottamattomat määrärahat.
 [17] Ainoastaan
 tutkinta- ja syyttäjähenkilöstön kustannukset ja niitä vastaavat kustannukset
 lasketaan. Eurojustin tarjoamista hallinnollisista tukirakenteista ei aiheudu
 kustannuksia.
 [18] Henkilöstöä
 on tarkoitus ottaa palvelukseen vähitellen (10 % – 20 % – 30 % – 40 % – 50 % –
 75 % – 100 %).
 [19] Vastaanottavan
 jäsenvaltion odotetaan tarjoavan rakennuksen ja huolehtivan alustavasti siitä,
 että rakennuksessa on kaikki toimisto-, tietotekniikka- ja
 turvallisuuslaitteet. Pelkät laitekustannukset ja tieto- ja
 viestintätekniikkaan liittyvät kustannukset neliömetriä kohden on sisällytetty
 tähän laskelmaan. Jos vastaanottava jäsenvaltio ei tarjoa tätä sopimusta, tätä
 osastoa on tarkistettava.
 [20] Tämän
 osaston laskelmat perustuvat OLAFin tutkimustoiminnasta saatuihin kokemuksiin.
 Laskelmiin on lisäksi sisällytetty kustannukset sopimuksista 36 valtuutetun
 Euroopan syyttäjän (kokoaikaiseksi henkilöstöksi muutettuna) kanssa siten, että
 näiden palkaksi arvioidaan 80 prosenttia palkkaluokan AD 10 palkasta.
 Valtuutetut Euroopan syyttäjät on tarkoitus ottaa palvelukseen vähitellen
 seuraavasti: 50 % – 75 % – 100 %.
 [21] Henkilöstöä
 on tarkoitus ottaa palvelukseen vähitellen (10 % – 20 % – 30 % – 40 % – 50 % –
 75 % – 100 %).
 [22] Vastaanottavan
 jäsenvaltion odotetaan tarjoavan rakennuksen ja huolehtivan alustavasti siitä,
 että rakennuksessa on kaikki toimisto-, tietotekniikka- ja
 turvallisuuslaitteet. Pelkät laitekustannukset ja tieto- ja
 viestintätekniikkaan liittyvät kustannukset neliömetriä kohden on sisällytetty
 tähän laskelmaan. Jos vastaanottava jäsenvaltio ei tarjoa tätä sopimusta, tätä
 osastoa on tarkistettava.
 [23] Tämän
 osaston laskelmat perustuvat OLAFin tutkimustoiminnasta saatuihin kokemuksiin.
 Laskelmiin on lisäksi sisällytetty kustannukset sopimuksista 36 valtuutetun
 Euroopan syyttäjän (kokoaikaiseksi henkilöstöksi muutettuna) kanssa siten, että
 näiden palkaksi arvioidaan 80 prosenttia palkkaluokan
 AD 10 palkasta. Valtuutetut Euroopan syyttäjät on tarkoitus ottaa
 palvelukseen vähitellen seuraavasti: 50 % – 75 % – 100 %. Koska jäsenvaltiot
 ehdottavat valtuutettuja syyttäjiä, on todennäköistä, ettei asteittainen
 palvelukseenotto toteudu tällä tavalla.
 [24] Lukumäärä
 perustuu olettamuksiin, joita analysoidaan ehdotusluonnokseen liitetyssä
 vaikutustenarvioinnissa.
 [25] Ero
 kohdassa 3.2.1 mainittuihin 36 116 miljoonan euron kokonaiskustannuksiin
 selittyy pyöristyssäännöillä.