text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 52008PC0854
 Priekšlikums Padomes regula, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1334/2000, ar ko nosaka Kopienas režīmu divējāda lietojuma preču un tehnoloģiju eksporta kontrolei /* COM/2008/0854 galīgā redakcija - ACC 2008/0249 */
 [pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 16.12.2008COM(2008) 854 galīgā redakcija2008/0249 (ACC)PriekšlikumsPADOMES REGULA,ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1334/2000, ar ko nosaka Kopienas režīmu divējāda lietojuma preču un tehnoloģiju eksporta kontrolei(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTSDivējāda lietojuma preces (tostarp programmatūra un tehnoloģijas) ir preces civilām vajadzībām, ko var izmantot militāriem nolūkiem. Tām veic kontroli gadījumos, kad tās eksportē no Eiropas Savienības. Šādas kontroles ir jo īpaši paredzētas, lai nepieļautu masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu. Proti, tiek pildīti uzdevumi, kas noteikti 2004. gada aprīlī pieņemtajā Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes 1540. rezolūcijā.Lai nodrošinātu šādas kontroles pilnīgu efektivitāti un atbilstību dalībvalstu saistībām daudzpusējā līmenī, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1334/2000 3. pantu tiek prasīta atļauja eksportēt divējāda lietojuma preces, kas minētas I pielikumā.Pastāv četru veidu eksporta atļaujas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1334/2000 6. pantā. Pirmā, Kopienas vispārējā eksporta atļauja ( CGEA ) Nr. EU001, kā noteikts Regulas 1334/2000 6. pantā, attiecas uz lielāko daļu no kontrolēto preču eksporta uz septiņām valstīm (Amerikas Savienotajām Valstīm, Kanādu, Japānu, Austrāliju, Jaunzēlandi, Šveici un Norvēģiju). Otrā, uz visu pārējo eksportu, kam saskaņā ar regulu ir vajadzīga atļauja, tā ļauj valstu iestādēm pieņemt galīgo lēmumu par to, vai piešķirt valsts vispārējo, vispasaules vai individuālo eksporta atļauju (6. panta 2. punkts).Valsts vispārējās eksporta atļaujas izdod atsevišķas ES dalībvalstis, un tās parasti ir spēkā visā ES. Taču, neskatoties uz Regulas (EK) Nr. 1334/2000 15. un 20. panta prasībām, dalībvalstīs trūkst pārredzamības gan attiecībā uz valsts vispārējo eksporta atļauju darbības jomu un izmantošanas nosacījumiem, gan uz to eksportētāju sarakstu, kas nevar iegūt valsts vispārējās eksporta atļaujas. Rezultātā pastāv lielas iespējas pārkāpt regulas noteikumus. Tas noved pie reglamentētas attieksmes pret konkrētu eksportu, kas dod labumu uzņēmumiem, kuri vienā dalībvalstī vismaz daļēji ir izveidoti par tādu uzņēmumu līdzekļiem, kas izveidoti citās dalībvalstīs un saskaņā ar šo valstu drošības interesēm, un tas nav visas Kopienas interesēs. Atšķirības dažādu valstu atļaujās īpaši grūti ir pārvarēt uzņēmumiem, kas darbojas vairākās dalībvalstīs. Trešās valstis un privātais sektors ir apšaubījis pašreizējo situāciju, kas pieļauj šādas atšķirīgas prakses vienām un tām pašām eksporta precēm.Tāpēc 2006. gada decembrī Komisija ierosināja jaunu Kopienas eksporta atļauju izveidi (COM(2006)828), lai vienkāršotu pašreizējo juridisko sistēmu, uzlabotu ES ražošanas nozares konkurētspēju un radītu vienādas iespējas visiem ES eksportētājiem, tiem eksportējot konkrētas preces uz konkrētiem galamērķiem.2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMSTā kā šai iniciatīvai ir nepieciešama “ierobežota” likumdošanas darbība divējāda lietojuma preču eksporta kontroles jomā, par kuru ir maz ticams, ka tai būs būtiska ietekme ārpus divējāda lietojuma preču režīma, Divējāda lietojuma preču darba grupas apakšgrupā, kas izveidota Vācijas prezidentūras laikā, atbildot uz Komisijas iepriekš minēto iniciatīvu, nodarbojas ar jaunajām CGEA un pirmoreiz sanāca kopā 2007. gada 20. martā, notika mērķtiecīga apspriešanās ar dalībvalstu licencēšanas amatpersonām.Šī iniciatīva uzņēmumiem nerada jaunu administratīvo slogu, jo tā ļaus veikt konkrētu kontrolētu preču eksportu jebkuram tādam eksportētājam, kurš veic uzņēmējdarbību jebkurā dalībvalstī, bez administratīva pienākuma pieprasīt (individuālas vai vispasaules) atļaujas izdošanu pirms eksportēšanas, ja sūtījums un galamērķi ir atbilstīgi un ir ievēroti nosacījumi. Mērķis ir nodrošināt eksportētājiem plašāku instrumentu par valstu atļaujām, kas būtu spēkā visā Eiropas Savienībā.Tā kā nav tiešas saistības starp preču kodiem un precēm, kas aprakstītas divējāda lietojuma preču kontroles dokumentā, tad ir pieejama tikai ļoti ierobežota apjoma statistika, un tāpēc ir izrādījies, ka nav iespējams novērtēt precīzu ietekmi. Taču ir skaidrs, ka šai iniciatīvai būs pozitīva operatīva ietekme uz eksportētājiem, ka nebūs negatīvas ietekmes ES līmenī un ka šai ierobežotajai likumdošanas iniciatīvai attiecībā uz divējāda lietojuma preču režīmu nebūs nekādas tālejošas ietekmes uz ekonomiku, sociālo sfēru vai vidi.Tomēr priekšlikuma projekta darbības joma ir diezgan plaša, jo tas attiecas uz lielāko daļu preču no tām, uz kurām pašlaik attiecas valstu vispārējās eksporta atļaujas 7 dalībvalstīs, kur izmanto šādas atļaujas (proti, Apvienotajā Karalistē, Vācijā, Francijā, Zviedrijā, Nīderlandē, Itālijā un Grieķijā). Patiešām, ES rīcībai šajā jomā būs pievienota vērtība tikai tad, ja ES tiesību aktu darbības joma rezultātā attieksies vismaz uz ievērojamu daļu no esošo valstu vispārējo eksporta atļauju darbības jomas.Pamatojoties uz diskusijām Divējāda lietojuma preču darba grupas apakšgrupā, kura nodarbojas ar jaunajām CGEA un kura turpināja darboties Portugāles prezidentūras laikā, Komisija tagad var iesniegt Padomei priekšlikumu par jaunām Kopienas vispārējām atļaujām konkrētām neslepenām divējāda lietojuma precēm uz konkrētām neslepenām valstīm. Priekšlikuma projekts attiecas uz sešām jaunām CGEA . Salīdzinājumā ar darba grupas apakšgrupas, kas nodarbojas ar jaunajām CGEA, minētajām priekšrocībām šajā priekšlikumā papildus ir iekļautas daudzas valstis un preces, kā arī paredzētas daudzas izmaiņas atļauju izmantošanas noteikumos.Komisijas priekšlikumsŅemot vērā iepriekš minēto, Regulai (EK) Nr. 1334/2000 būtu jāpievieno seši jauni pielikumi un atbilstīgi jāgroza 6. un 7. pants.2008/0249 (ACC)PriekšlikumsPADOMES REGULA,ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1334/2000, ar ko nosaka Kopienas režīmu divējāda lietojuma preču un tehnoloģiju eksporta kontroleiEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:(1) Padomes 2000. gada 22. jūnija Regula (EK) Nr. 1334/2000, ar ko nosaka Kopienas režīmu divējāda lietojuma preču un tehnoloģiju eksporta kontrolei[1], paredz, ka divējāda lietojuma precēm (tostarp programmatūrai un tehnoloģijām) ir jābūt pakļautām efektīvai kontrolei, veicot to eksportu no Kopienas.(2) Ir vēlams panākt vienotu un konsekventu kontroli visā Kopienā, lai izvairītos no negodīgas konkurences Kopienas eksportētāju starpā un lai Kopienā nodrošinātu drošības kontroles efektivitāti.(3) Savā 2006. gada 18. decembra paziņojumā[2] Komisija izvirzīja ideju par jaunu Kopienas vispārējo eksporta atļauju izveidi, lai vienkāršotu pašreizējo juridisko sistēmu, veicinātu ražošanas nozares konkurētspēju un nodrošinātu vienādas iespējas visiem Kopienas eksportētājiem, tiem eksportējot konkrētas preces uz konkrētiem galamērķiem.(4) Lai izveidotu jaunas Kopienas vispārējās eksporta atļaujas konkrētu neslepenu divējāda lietojuma preču eksportam uz konkrētām neslepenām valstīm, ir jāgroza atbilstīgie Regulas (EK) Nr. 1334/2000 noteikumi, pievienojot jaunus pielikumus.(5) Tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību, būtu jānodrošina iespēja neļaut izmantot šajā regulā paredzētās Kopienas vispārējās eksporta atļaujas, ja eksportētājs ir sodīts par pārkāpumu saistībā ar eksportēšanu, atņemot tiesības izmantot šīs atļaujas.(6) Tādēļ atbilstīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 1334/2000,IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.1. pantsRegulu (EK) Nr. 1334/2000 groza šādi.(1) Regulas 6. pantu groza šādi:1. panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu:“1. Ar šo regulu konkrētiem eksporta veidiem, kā noteikts IIa līdz IIg pielikumā, tiek ieviestas Kopienas vispārējas eksporta atļaujas.Tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā ir dibināts eksportētājs, var atteikt šo atļauju izmantošanu, ja eksportētājs ir sodīts par pārkāpumu saistībā ar eksportēšanu, atņemot tiesības izmantot šīs atļaujas.Dalībvalstis paziņo Komisijai un dalībvalstu kompetentajām iestādēm to valsts eksportētāju nosaukumus, kuriem aizliegts izmantot atļauju, kā arī to, uz cik ilgu laiku saskaņā ar valsts sistēmas piespriesto sankciju šis aizliegums ir piemērots.”2. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:“3. Vispārējā atļaujā neiekļauj IIh pielikumā uzskaitītās preces.”(2) Regulas 7. panta 1. punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu teikumu:“1. Iesniedzot pieteikumu divējāda lietojuma preču individuālai eksporta atļaujai uz IIa pielikumā neminētu galamērķi vai uz jebkuru galamērķi, kur divējāda lietojuma preces, kas minētas IV pielikumā, atrodas vai atradīsies vienā vai vairākās citās dalībvalstīs, nevis dalībvalstī, kurā iesniedz pieteikumu, šis fakts jānorāda pieteikumā.”(3) Pielikumus groza šādi:3. regulas II pielikumu pārnumurē par IIa pielikumu un groza šādi:(i) pielikuma 1. daļas 2. punktu aizstāj ar šādu:“Visas šīs regulas I pielikuma jebkurā ierakstā minētās divējāda lietojuma preces, izņemot tās, kas uzskaitītas IIh pielikumā.”(ii) pielikuma 2. daļu svītro.(iii) pielikuma 3. daļu pārnumurē par 2. daļu.4. Regulai pievieno IIb līdz IIh pielikumu, kas ir šīs regulas pielikumā.2. pantsŠī regula stājas spēkā trīsdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPIELIKUMS“IIb PIELIKUMSKOPIENAS VISPĀRĒJĀ EKSPORTA ATĻAUJA Nr. EU002Zemas vērtības sūtījumiIzdevējiestāde: Eiropas Kopiena1. daļa1-1) Šī vispārējā eksporta atļauja saskaņā ar 6. panta 1. punktu ir spēkā visā Kopienā saskaņā ar šādiem šīs atļaujas noteikumiem.Jebkuru preci, kas minēta jebkurā šīs regulas I pielikuma ierakstā, izņemot tās, kuras uzskaitītas turpmāk 1.2. daļā, var eksportēt no Eiropas Kopienas jebkurš eksportētājs, kas veic uzņēmējdarbību jebkurā dalībvalstī, uz jebkuru galamērķi, kurš minēts turpmāk 2. daļā.1-2) Izņemot šādas preces:- visas preces, kas uzskaitītas šīs regulas IIh pielikumā,- visas D un E kategorijas preces un preces, kas iekļautas šādās pozīcijās:- 1A002a,- 1A004,- 1C012a,- 1C227,- 1C228,- 1C229,- 1C230,- 1C231,- 1C236,- 1C237,- 1C240,- 1C350,- 1C450,- 5A001b5,- 5A002,- 5B002,- 6A001a2a1,- 6A001a2a5,- 6A002a1c,- 6A008l3,- 8A001b,- 8A001d,- 9A011.2. daļa — Galamērķa valstisŠī eksporta atļauja ir derīga eksportēšanai uz šādiem galamērķiem.Argentīna Brazīlija Īslande | Dienvidāfrika Dienvidkoreja Turcija |3. daļa — Šīs atļaujas izmantošanas noteikumi un prasības1. Saskaņā ar šo atļauju preces var eksportēt tikai tādi eksportētāji, kam ir pilnvarotā uzņēmēja statuss, ko nodrošinājuma un drošības nolūkos piešķir dalībvalsts, pamatojoties uz Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi[3] (MK) 5.a pantu un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93[4], ar ko nosaka īstenošanas noteikumus, 14.a līdz 14.q pantu.2. Šī atļauja neļauj eksportēt preces:5. ja tās dalībvalsts, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes ir to informējušas par to, ka konkrētās preces ir vai var būt pilnībā vai daļēji paredzētas6. izmantošanai saistībā ar ķīmisko, bioloģisko vai atomieroču vai citu ierīču, kas var izraisīt kodolsprādzienu, izstrādi, ražošanu, pārvietošanu, darbināšanu, tehnisko apkopi, uzglabāšanu, atklāšanu, identificēšanu vai izplatīšanu, vai tādu raķešu izstrādi, ražošanu, uzturēšanu vai tehnisko apkopi, kas spēj piegādāt šādus ieročus,7. militārai galaizmantošanai, ja uz pircēju valsti vai galamērķa valsti attiecas ieroču embargo, ko piemēro ar Eiropas Savienības Padomes pieņemto kopējas nostājas vai vienotas rīcības dokumentu vai ar Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas ( OSCE ) lēmumu, vai kas piemērots ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes saistošo rezolūciju, vai8. izmantošanai par tādu militāru preču daļām vai sastāvdaļām, kas uzskaitītas valstu militārajos sarakstos, kuras ir eksportētas no atbilstīgās dalībvalsts teritorijas bez atļaujas vai pārkāpjot šīs dalībvalsts tiesību aktos paredzētās atļaujas nosacījumus;9. ja eksportētājs zina, ka minētās preces pilnībā vai daļēji ir paredzētas jebkuram no 1. apakšpunktā minētajiem pielietojuma veidiem vai10. nogādāt uz galamērķi brīvā muitas zonā vai brīvā muitas noliktavā,11. ja vien eksportētās preces nav zemas vērtības sūtījums.3. Vienotā administratīvā dokumenta (VAD) 44. sadaļā iekļauj piezīmi par to, ka “Šīs preces tiek eksportētas saskaņā ar Kopienas vispārējo eksporta atļauju Nr. EU002 (Zemas vērtības sūtījumi)”.4. Katram eksportētājam, kas izmanto šo atļauju, ir:12. jāinformē tās dalībvalsts, kurā tas veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes (kā noteikts 6. panta 6. punktā) par šīs atļaujas pirmreizējo izmantošanu ne vēlāk kā 30 dienas pēc pirmā eksporta veikšanas datuma;13. pirms eksportēšanas jāinformē ārvalstu pircējs par to, ka preces, ko tas plāno eksportēt saskaņā ar šo atļauju, nevar reeksportēt uz galīgo galamērķi tādā valstī, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalsts vai Francijas aizjūras teritorija un kas nav minēta šīs atļaujas 2. daļā.5. Šajā atļaujā “zemas vērtības sūtījums” ir preces, kas ietvertas vienā eksporta pasūtījumā un ko eksportētājs nosūta norādītajam saņēmējam vienā vai vairākos sūtījumos, kuru kopējā vērtība nepārsniedz EUR 5 000. Šeit “vērtība” ir saņēmējam rēķinā norādītā cena; ja nav saņēmēja vai cenu nevar noteikt, tad tā ir statistiskā vērtība.6. Pasūtījumus nedrīkst sadalīt, lai tie atbilstu vērtības robežai.7. Pasūtījumu gada vērtības ierobežojums. Kopējā eksporta vērtība kalendārajā gadā no viena un tā paša eksportētāja vienam un tam pašam to patēriņa preču galīgajam vai starpsaņēmējam, kas klasificētas I pielikuma vienā ierakstā, nedrīkst pārsniegt 12-kārtīgu vērtības ierobežojumu, kas noteikts šajā Kopienas vispārējā eksporta atļaujā. Taču sūtījumu skaitam nav ierobežojuma, ja vien netiek pārsniegta vērtība.IIc PIELIKUMSKOPIENAS VISPĀRĒJĀ EKSPORTA ATĻAUJA Nr. EU003Eksports pēc remonta/apmaiņasIzdevējiestāde: Eiropas Kopiena1. daļa — Preces1-1) Šī ir vispārējā eksporta atļauja saskaņā ar 6. panta 1. punktu un ir spēkā attiecībā uz šādām precēm:Visām divējāda lietojuma precēm, kas minētas jebkurā I pielikuma ierakstā, izņemot tās, kuras uzskaitītas turpmāk 1-2. punktā:a) ja preces tika importētas Eiropas Kopienas teritorijā nolūkā veikt to tehnisko apkopi vai remontu un eksportē uz saņēmēju valsti bez jebkādām izmaiņām to sākotnējās īpašībās vaib) ja preces eksportē uz saņēmēju valsti apmaiņā pret tādas pašas kvalitātes un tāda paša skaita precēm, kādas tika reimportētas Eiropas Kopienas teritorijā remontam vai apmaiņai saskaņā ar garantiju.1-2) Izņemot šādas preces:a) visas IIh pielikumā minētās preces,b) visas D un E kategorijas preces un preces, kas iekļautas šādās pozīcijās:- 1A002a,- 1C012a,- 1C227,- 1C228,- 1C229,- 1C230,- 1C231,- 1C236,- 1C237,- 1C240,- 1C350,- 1C450,- 5A001b5,- 5B002. Iekārtas, kas speciāli paredzētas 5A002.a.2. līdz 9. pozīcijā minēto iekārtu vai funkciju “izstrādei” un/vai “ražošanai”, tostarp mērīšanas, pārbaudes, remonta vai ražošanas iekārtas,- 6A001a2a1,- 6A001a2a5,- 6A002a1c,- 6A008l3,- 8A001b,- 8A001d,- 9A011.2. daļa — Galamērķa valstisŠī eksporta atļauja ir derīga visā Kopienā eksportam uz šādiem galamērķiem:Alžīrija, Andora, Antigva un Barbuda, Argentīna, Aruba, Bahamu salas, Bahreina, Bangladeša, Barbadosa, Beliza, Benina, Butāna, Bolīvija, Botsvāna, Brazīlija, Britu Virdžīnu salas, Bruneja, Kamerūna, Kaboverde, Čīle, Ķīna, Komoru salas, Kostarika, Džibutija, Dominika, Dominikānas Republika, Ekvadora, Ēģipte, Salvadora, Ekvatoriālā Gvineja, Folklenda salas, Fēru salas, Fidži, Franču Gviāna, Francijas aizjūras teritorijas, Gabona, Gambija, Gibraltārs, Grenlande, Grenāda, Gvadelupa, Guama, Gvatemala, Gana, Gvineja-Bisava, Gajāna, Hondurasa, Honkongas īpašās pārvaldes apgabals, Īslande, Indija, Indonēzija, Izraēla, Jordānija, Kuveita, Lesoto, Lihtenšteina, Makao, Madagaskara, Malāvija, Malaizija, Maldīvija, Mali, Martinika, Maurīcija, Meksika, Monako, Montserrata, Maroka, Namībija, Nīderlandes Antiļas, Jaunkaledonija, Nikaragva, Nigēra, Nigērija, Omāna, Panama, Papua-Jaungvineja, Peru, Filipīnas, Puertoriko, Katara, Krievija, Rietumsamoa, Sanmarīno, Santome un Prinsipi, Saūda Arābija, Senegāla, Seišelu salas, Singapūra, Zālamanu salas, Dienvidāfrika, Dienvidkoreja, Šrilanka, Sv. Helēnas sala, Sentkitsa un Nevisa, Sentvinsenta, Surinama, Svazilenda, Taivāna, Taizeme, Togo, Trinidāda un Tobāgo, Tunisija, Turcija, Tērksas un Kaikosas salas, Apvienotie Arābu Emirāti, Urugvaja, Amerikāņu Virdžīnas, Vanuatu, Venecuēla. |3. daļa — Šīs atļaujas izmantošanas noteikumi un prasības1. Šo vispārējo atļauju var izmantot tikai tad, ja sākotnējais eksports ir noticis ar Kopienas vispārējo eksporta atļauju vai ja tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā sākotnējais eksportētājs veic uzņēmējdarbību, ir izdevušas sākotnējo eksporta atļauju to preču eksportēšanai, kuras pēc tam ir reimportētas Kopienas muitas teritorijā nolūkā tās remontēt vai nomainīt saskaņā ar garantiju, kā noteikts turpmāk.2. Šī atļauja neļauj eksportēt preces:14. ja tās dalībvalsts, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes ir to informējušas par to, ka konkrētās preces ir vai var būt pilnībā vai daļēji paredzētas15. izmantošanai saistībā ar ķīmisko, bioloģisko vai atomieroču vai citu ierīču, kas var izraisīt kodolsprādzienu, izstrādi, ražošanu, pārvietošanu, darbināšanu, tehnisko apkopi, uzglabāšanu, atklāšanu, identificēšanu vai izplatīšanu, vai tādu raķešu izstrādi, ražošanu, tehnisko apkopi vai uzglabāšanu, kas spēj piegādāt šādus ieročus,16. militārai galaizmantošanai, ja uz pircēju valsti vai galamērķa valsti attiecas ieroču embargo, ko piemēro ar Eiropas Savienības Padomes pieņemto kopējas nostājas vai vienotas rīcības dokumentu vai ar Eiropas Drošības un Sadarbības organizācijas ( OSCE ) lēmumu, vai kas piemērots ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes saistošo rezolūciju vai17. izmantošanai par tādu militāru preču daļām vai sastāvdaļām, kas uzskaitītas valstu militārajos sarakstos, kuras ir eksportētas no atbilstīgās dalībvalsts teritorijas bez atļaujas vai pārkāpjot šīs dalībvalsts tiesību aktos paredzētās atļaujas nosacījumus;18. ja eksportētājs zina, ka minētās preces pilnībā vai daļēji ir paredzētas jebkuram no 1. apakšpunktā minētajiem pielietojuma veidiem;19. ja attiecīgās preces eksportē uz brīvo muitas zonu vai brīvo muitas noliktavu, kas atrodas galamērķī, uz kuru attiecas šī atļauja;20. pamatā identiskā darījumā, ja sākotnējā atļauja ir atsaukta.3. Eksportējot jebkādas preces saskaņā ar šo atļauju, eksportētājiem:21. muitas eksporta deklarācijā ir jānorāda sākotnējās eksporta atļaujas atsauces numurs, kā arī tā dalībvalsts, kas atļauju izdevusi. To kopā ar ES CGEA atsauces numuru norāda vienotā administratīvā dokumenta 44. sadaļā;22. pēc pieprasījuma jāiesniedz muitas ierēdņiem dokumentāri pierādījumi par preču importēšanas datumu Eiropas Kopienā, par jebkādu remontu precēm, kas veikts Eiropas Kopienā, un par to, ka preces tiek atgrieztas tai personai un valstij, no kuras tās tika importētas Eiropas Kopienā.4. Katram eksportētājam, kas izmanto šo atļauju, ir jāinformē tās dalībvalsts, kurā tas ir dibināts, kompetentās iestādes (kā noteikts 6. panta 6. punktā) par šīs atļaujas pirmreizējo izmantošanu ne vēlāk kā 30 dienas pēc pirmā eksporta veikšanas datuma.Definīcijas5. Šajā atļaujā “remonts” ir jebkuru izlabojamu defektu izlabošana un tehniskās apkopes vai atjaunošanas darbs. Tas var būt saistīts ar sākotnējo preču gadījuma rakstura uzlabošanu, t.i., kas rodas no modernām nomaiņas sastāvdaļām vai no vēlāk izveidota standarta piemērošanas uzticamības vai drošības nolūkos, ja vien tā rezultātā nav uzlabojušās preču funkcionālās spējas vai ja precēm netiek radītas jaunas vai papildu funkcijas. Tie var būt arī tīri kosmētiska rakstura uzlabojumi, piemēram, krāsošana.6. Šajā atļaujā “nomaiņa saskaņā ar garantiju” neietver nekādu sākotnējo preču funkcionālo spēju uzlabošanu vai jaunu vai papildu funkciju radīšanu.IId PIELIKUMSKOPIENAS VISPĀRĒJĀ EKSPORTA ATĻAUJA Nr. EU004Pagaidu eksports izstādēm vai gadatirgiemIzdevējiestāde: Eiropas Kopiena1. daļa1. Šī ir vispārēja eksporta atļauja saskaņā ar 6. panta 1. punktu.2. Saskaņā ar šādiem šīs atļaujas noteikumiem jebkuras preces, kas norādītas jebkurā I pielikuma ierakstā, izņemot tās, kuras uzskaitītas turpmāk 3. punktā, var uz laiku eksportēt no Kopienas teritorijas uz izstādēm vai gadatirgiem (ne ilgāk par trim mēnešiem), un tās ir jāreimportē nemainītā stāvoklī Kopienas teritorijā.3. Izņemot šādas preces:a) visas IIh pielikumā minētās preces,b) visas D un E kategorijas preces un preces, kas iekļautas šādās pozīcijās:- 1A002a,- 1B001,- 1C002b4,- 1C010,- 1C012a,- 1C227,- 1C228,- 1C229,- 1C230,- 1C231,- 1C236,- 1C237,- 1C240,- 1C350,- 1C450.3. kategorija — Elektronika- 3A001.a.2., a.5.5. kategorija — Telekomunikācija un informācijas drošība- 5A001b5,- 5A002. Izņemot komerciālas, civilas mobilās radio bāzes stacijas, ar kurām nevar šifrēt telekomunikāciju, izņemot caur gaisa saskarni vai bāzes staciju operācijām, vadīšanai, tehniskai apkopei vai apgādes funkcijām,- 5B002. Iekārtas, kas speciāli paredzētas 5A002.a.2. līdz 9. pozīcijā minēto iekārtu vai funkciju “izstrādei” un/vai “ražošanai”, tostarp mērīšanas, pārbaudes, remonta vai ražošanas iekārtas.6. kategorija — Sensori un lāzeri- 6A001,- 6A002a,- 6A008l3,- 8A001b,- 8A001d,- 9A011.2. daļa — Galamērķa valstisŠī eksporta atļauja ir derīga visā Kopienā eksportam uz šādiem galamērķiem:Argentīna |Bahreina Bolīvija |Brazīlija |Bruneja Čīle |Ķīna |Ekvadora |Ēģipte Honkongas īpašās pārvaldes apgabals |Īslande |Jordānija |Kuveita |Malaizija |Maurīcija Meksika |Maroka Omāna |Filipīnas Katara |Krievija Saūda Arābija |Singapūra |Dienvidāfrika |Dienvidkoreja |Tunisija |Turcija |Ukraina |3. daļa — Šīs atļaujas izmantošanas noteikumi un prasības1. Šī vispārējā atļauja neļauj eksportēt preces:23. ja tās dalībvalsts, kurā eksportētājs ir dibināts, kompetentās iestādes ir to informējušas par to, ka konkrētās preces ir vai var būt pilnībā vai daļēji paredzētas24. izmantošanai saistībā ar ķīmisko, bioloģisko vai atomieroču vai citu ierīču, kas var izraisīt kodolsprādzienu, izstrādi, ražošanu, pārvietošanu, darbināšanu, tehnisko apkopi, uzglabāšanu, atklāšanu, identificēšanu vai izplatīšanu, vai tādu raķešu izstrādi, ražošanu, tehnisko apkopi vai uzglabāšanu, kas spēj piegādāt šādus ieročus,25. militārai galaizmantošanai, ja uz pircēju valsti vai galamērķa valsti attiecas ieroču embargo, ko piemēro ar Eiropas Savienības Padomes pieņemto kopējas nostājas vai vienotas rīcības dokumentu vai ar Eiropas Drošības un Sadarbības organizācijas ( OSCE ) lēmumu, vai kas piemērots ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes saistošo rezolūciju, vai26. izmantošanai par tādu militāru preču daļām vai sastāvdaļām, kas uzskaitītas valstu militārajos sarakstos, kuras ir eksportētas no atbilstīgās dalībvalsts teritorijas bez atļaujas vai pārkāpjot šīs dalībvalsts tiesību aktos paredzētās atļaujas nosacījumus;27. ja eksportētājs zina, ka minētās preces pilnībā vai daļēji ir paredzētas jebkuram no 4. panta 1. un 2. punktā minētajiem pielietojuma veidiem;28. ja attiecīgās preces eksportē uz brīvo muitas zonu vai brīvo muitas noliktavu, kas atrodas galamērķī, uz kuru attiecas šī atļauja;29. ja kompetenta iestāde ir informējusi eksportētāju, vai viņš citā veidā ir uzzinājis (piemēram, no informācijas, kas saņemta no ražotāja), ka kompetentā iestāde ir klasificējusi konkrētās preces ar aizsargmarķējumu CONFIDENTIEL UE vai augstāku, vai atbilstīgi ekvivalentu valsts drošības klasifikācijas marķējumu.2. Vienotā administratīvā dokumenta (VAD) 44. sadaļā iekļauj piezīmi par to, ka “Šīs preces tiek eksportētas saskaņā ar Kopienas vispārējo eksporta atļauju Nr. EU004 (Pagaidu eksports izstādēm vai gadatirgiem)”.3. Katram eksportētājam, kas izmanto šo vispārējo atļauju, ir jāinformē tās dalībvalsts, kurā tas veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes (kā noteikts 6. panta 6. punktā) par šīs atļaujas pirmreizējo izmantošanu ne vēlāk kā 30 dienas pēc pirmā eksporta veikšanas datuma.Interpretācija4. Šajā atļaujā “izstāde” ir jebkura tirdzniecības vai rūpniecības izstāde, gadatirgus vai līdzīga publiska izstādīšana, ko nerīko privātiem mērķiem veikalos vai uzņēmumu telpās, lai pārdotu ārvalstu izstrādājumus, un kuras laikā izstrādājumi paliek muitas kontrolē.IIe PIELIKUMSKOPIENAS VISPĀRĒJĀ EKSPORTA ATĻAUJA Nr. EU005Datori un ar tiem saistītas iekārtasIzdevējiestāde: Eiropas Kopiena1. daļaŠī ir eksporta atļauja saskaņā ar 6. panta 1. punktu un attiecas uz šādām precēm I pielikumā.1. Digitālie datori, kas sīkāk aprakstīti 4A003a. vai 4A003b. pozīcijā, ja datori nepārsniedz “koriģēto maksimālo jaudu” (“KMJ”), kas lielāka par 0,8 svērtajām TeraFLOPS vienībām (WT).2. Elektroniskie bloki, kas minēti 4A003c. pozīcijā, kuri speciāli paredzēti vai pārveidoti, lai uzlabotu veiktspēju, apkopojot procesorus tā, lai netiktu pārsniegta apkopoto procesoru “koriģētā maksimālā jauda” (“KMJ”), kas lielāka par 0,8 svērtajām TeraFLOPS vienībām (WT).3. Rezerves daļas, tostarp mikroprocesori iepriekš minētajām iekārtām, ja tās ir vienīgi minētas 4A003a., 4A003b. vai 4A003c. pozīcijā un neuzlabo iekārtu veiktspēju virs “koriģētās maksimālās jaudas” (“KMJ”), kas lielāka par 0,8 svērtajām TeraFLOPS vienībām (WT).4. Preces, kas aprakstītas 3A001.a.5., 4A003.e., 4A003.g. pozīcijā.2. daļa — Galamērķa valstisŠī eksporta atļauja ir derīga visā Kopienā eksportam uz šādiem galamērķiem:Alžīrija, Andora, Antigva un Barbuda, Argentīna, Aruba, Bahamu salas, Bahreina, Barbadosa, Beliza, Benina, Butāna, Bolīvija, Botsvāna, Brazīlija, Britu Virdžīnu salas, Bruneja, Kamerūna, Kaboverde, Čīle, Ķīna, Komoru salas, Kostarika, Horvātija, Džibutija, Dominika, Dominikānas Republika, Ekvadora, Ēģipte, Salvadora, Ekvatoriālā Gvineja, Folklenda salas, Fēru salas, Fidži, Franču Gviāna, Francijas aizjūras teritorijas, Gabona, Gambija, Gibraltārs, Grenlande, Grenāda, Gvadelupa, Guama, Gvatemala, Gana, Gvineja-Bisava, Gajāna, Hondurasa, Honkongas īpašās pārvaldes apgabals, Īslande, Indija, Jordānija, Kuveita, Lesoto, Lihtenšteina, Madagaskara, Malāvija, Malaizija, Maldīvija, Mali, Martinika, Maurīcija, Meksika, Moldova, Monako, Mongolija, Montserrata, Maroka, Namībija, Nīderlandes Antiļas, Jaunkaledonija, Nikaragva, Nigēra, Omāna, Panama, Papua-Jaungvineja, Peru, Filipīnas, Puertoriko, Katara, Krievija, Rietumsamoa, Sanmarīno, Santome un Prinsipi, Saūda Arābija, Senegāla, Seišelu salas, Singapūra, Zālamana salas, Dienvidāfrika, Dienvidkoreja, Sv. Helēnas sala, Sentkitsa un Nevisa, Sentvinsenta, Surinama, Svazilenda, Togo, Trinidāda un Tobāgo, Tunisija, Turcija , Tērksas un Kaikosas salas, Apvienotie Arābu Emirāti, Ukraina, Urugvaja, Amerikāņu Virdžīnas, Vanuatu.3. daļa — Šīs atļaujas izmantošanas noteikumi un prasības1. Šī atļauja neļauj eksportēt preces:30. ja tās dalībvalsts, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes ir to informējušas par to, ka konkrētās preces ir vai var būt pilnībā vai daļēji paredzētas31. izmantošanai saistībā ar ķīmisko, bioloģisko vai atomieroču vai citu ierīču, kas var izraisīt kodolsprādzienu, izstrādi, ražošanu, pārvietošanu, darbināšanu, tehnisko apkopi, uzglabāšanu, atklāšanu, identificēšanu vai izplatīšanu, vai tādu raķešu izstrādi, ražošanu, tehnisko apkopi vai uzglabāšanu, kas spēj piegādāt šādus ieročus,32. militārai galaizmantošanai, ja uz pircēju valsti vai galamērķa valsti attiecas ieroču embargo, ko piemēro ar Eiropas Savienības Padomes pieņemto kopējas nostājas vai vienotas rīcības dokumentu vai ar Eiropas Drošības un Sadarbības organizācijas ( OSCE ) lēmumu, vai kas piemērots ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes saistošo rezolūciju vai33. izmantošanai par tādu militāru preču daļām vai sastāvdaļām, kas uzskaitītas valstu militārajos sarakstos, kuras ir eksportētas no atbilstīgās dalībvalsts teritorijas bez atļaujas vai pārkāpjot šīs dalībvalsts tiesību aktos paredzētās atļaujas nosacījumus;34. ja eksportētājs zina, ka minētās preces pilnībā vai daļēji ir paredzētas jebkuram no 4. panta 1. un 2. punktā minētajiem pielietojuma veidiem;35. ja attiecīgās preces eksportē uz brīvo muitas zonu vai brīvo muitas noliktavu, kas atrodas galamērķī, uz kuru attiecas šī atļauja.2. Katram eksportētājam, kas izmanto šo vispārējo atļauju, ir:36. jāinformē tās dalībvalsts, kurā tas veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes (kā noteikts 6. panta 6. punktā) par šīs atļaujas pirmreizējo izmantošanu ne vēlāk kā 30 dienas pēc pirmā eksporta veikšanas datuma;37. pirms eksportēšanas jāinformē ārvalstu pircējs par to, ka preces, ko viņš plāno eksportēt saskaņā ar šo atļauju, nevar reeksportēt uz galamērķi valstī, kura nav Eiropas Kopienas dalībvalsts vai Francijas aizjūras teritorija un kas nav minēta šīs atļaujas 2. daļā.IIf PIELIKUMSKOPIENAS VISPĀRĒJĀ EKSPORTA ATĻAUJA Nr. EU006Telekomunikācijas un informācijas drošībaIzdevējiestāde: Eiropas Kopiena1. daļa - PrecesŠī ir eksporta atļauja saskaņā ar 6. panta 1. punktu un attiecas uz šādām precēm I pielikumā.1. Šādas 5. kategorijas 1. daļas preces:38. preces, tostarp to speciāli paredzētas vai izstrādātas sastāvdaļas un piederumi, kas minētas 5A001b. Nr. 2 un 5A001c. un d. pozīcijā,39. preces, kas minētas 5B001. 5D001. pozīcijā, ja tās attiecas uz pārbaudes, kontroles un ražošanas iekārtām, un programmatūra a) apakšpunktā minētajām precēm.2. Tehnoloģijas, kas ietvertas 5E001a. pozīcijā, ja tās ir vajadzīgas 1. punktā minēto preču uzstādīšanai, darbināšanai, tehniskai apkopei vai remontam un ja tās paredzētas tam pašam galīgajam saņēmējam.3. Preces, tostarp tām speciāli paredzētas vai izstrādātas sastāvdaļas un piederumi, kas sīkāk aprakstītas 5. kategorijas 2. daļas A līdz D punktā (informācijas drošība), proti:40. preces, kas minētas šādās pozīcijās, ja vien to kriptogrāfiskās funkcijas nav izstrādātas vai pārveidotas valdības galalietotājiem Eiropas Kopienā:41. 5A002a1.;42. tāda programmatūra, kam piemīt 5D002c1. pozīcijā minēto iekārtu raksturlielumi, vai ar ko var veikt vai imitēt 5A002a1. pozīcijā minēto iekārtu funkcijas;43. iekārtas, kas minētas 5B002. pozīcijā un paredzētas a) apakšpunktā norādītajām precēm;44. programmatūra kā to iekārtu daļa, kuru raksturojums vai funkcijas minētas b) apakšpunktā.4. Tehnoloģija 3. punkta a) līdz c) apakšpunktā minēto preču izmantošanai.2. daļa — Galamērķa valstisŠī eksporta atļauja ir derīga visā Kopienā eksportam uz šādiem galamērķiem:Argentīna,Horvātija,Krievija,Dienvidāfrika,Dienvidkoreja,Turcija,Ukraina.3. daļa — Šīs atļaujas izmantošanas noteikumi un prasības1. Šī atļauja neļauj eksportēt preces:(1) ja tās dalībvalsts, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes ir to informējušas par to, ka konkrētās preces ir vai var būt pilnībā vai daļēji paredzētas(a) izmantošanai saistībā ar ķīmisko, bioloģisko vai atomieroču vai citu ierīču, kas var izraisīt kodolsprādzienu, izstrādi, ražošanu, pārvietošanu, darbināšanu, tehnisko apkopi, uzglabāšanu, atklāšanu, identificēšanu vai izplatīšanu, vai tādu raķešu izstrādi, ražošanu, tehnisko apkopi vai uzglabāšanu, kas spēj piegādāt šādus ieročus;(b) militārai galaizmantošanai, ja uz pircēju valsti vai galamērķa valsti attiecas ieroču embargo, ko piemēro ar Eiropas Savienības Padomes pieņemto kopējas nostājas vai vienotas rīcības dokumentu vai ar Eiropas Drošības un Sadarbības organizācijas ( OSCE ) lēmumu, vai kas piemērots ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes saistošo rezolūciju vai(c) izmantošanai par tādu militāru preču daļām vai sastāvdaļām, kas uzskaitītas valstu militārajos sarakstos, kuras ir eksportētas no atbilstīgās dalībvalsts teritorijas bez atļaujas vai pārkāpjot šīs dalībvalsts tiesību aktos paredzētās atļaujas nosacījumus;(2) ja eksportētājs zina, ka minētās preces pilnībā vai daļēji ir paredzētas jebkuram no 4. panta 1. un 2. punktā minētajiem pielietojuma veidiem.2. Šo atļauju nevar izmantot gadījumos, kad attiecīgās preces eksportē uz brīvo muitas zonu vai atklāto muitas noliktavu, kas atrodas galamērķī, uz ko attiecas šī atļauja.3. Katram eksportētājam, kas izmanto šo atļauju, ir:45. jāinformē tās dalībvalsts, kurā tas ir dibināts, kompetentās iestādes (kā noteikts 6. panta 6. punktā) par šīs atļaujas pirmreizējo izmantošanu ne vēlāk kā 30 dienas pēc pirmā eksporta veikšanas datuma;46. pirms eksportēšanas jāinformē ārvalstu pircējs par to, ka preces, ko viņš plāno eksportēt saskaņā ar šo atļauju, nevar reeksportēt uz galamērķi valstī, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalsts vai Francijas aizjūras teritorija un kas nav minēta šīs atļaujas 2. daļā.Definīcija4. Valdības galalietotājs ir jebkurš centrālās, reģionālās vai vietējās valdības departaments, aģentūra vai cita struktūrvienība, kas pilda valdības funkcijas Eiropas Kopienā. IIg PIELIKUMSKOPIENAS VISPĀRĒJĀ EKSPORTA ATĻAUJA Nr. EU007Ķimikālijas1. daļa — PrecesŠī ir eksporta atļauja saskaņā ar 6. panta 1. punktu un attiecas uz precēm, kas iekļautas I pielikuma 1C350. (izņemot 4., 23. un 29. pozīciju) un 1C450. (izņemot a.3. pozīciju) sadaļā.2. daļa — Galamērķa valstisŠī atļauja ir derīga visā Kopienā eksportam uz šādiem galamērķiem.Argentīna, Bangladeša, Beliza, Benina, Bolīvija, Brazīlija, Kamerūna, Čīle, Kuka sala, Kostarika, Dominika, Ekvadora, Salvadora, Fidži, Gruzija, Gvatemala, Gajāna, Indija, Lesoto, Maldivu salas, Maurīcija, Meksika, Namībija, Nikaragva, Omāna, Panama, Paragvaja, Krievija, Sentlusija, Seišela salas, Peru, Šrilanka, Dienvidāfrika, Svazilenda, Turcija, Urugvaja, Ukraina, Korejas Republika.3. daļa — Izmantošanas noteikumi1. Šī atļauja neļauj eksportēt preces:(1) ja tās dalībvalsts, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību, kompetentās iestādes ir to informējušas par to, ka konkrētās preces ir vai var būt pilnībā vai daļēji paredzētas(a) izmantošanai saistībā ar ķīmisko, bioloģisko vai atomieroču vai citu ierīču, kas var izraisīt kodolsprādzienu, izstrādi, ražošanu, pārvietošanu, darbināšanu, tehnisko apkopi, uzglabāšanu, atklāšanu, identificēšanu vai izplatīšanu, vai tādu raķešu izstrādi, ražošanu, tehnisko apkopi vai uzglabāšanu, kas spēj piegādāt šādus ieročus,(b) militārai galaizmantošanai, ja uz pircēju valsti vai galamērķa valsti attiecas ieroču embargo, ko piemēro ar Eiropas Savienības Padomes pieņemto kopējas nostājas vai vienotas rīcības dokumentu vai ar Eiropas Drošības un Sadarbības organizācijas ( OSCE ) lēmumu, vai kas piemērots ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes saistošo rezolūciju, vai(c) izmantošanai par tādu militāru preču daļām vai sastāvdaļām, kas uzskaitītas valstu militārajos sarakstos, kuras ir eksportētas no atbilstīgās dalībvalsts teritorijas bez atļaujas vai pārkāpjot šīs dalībvalsts tiesību aktos paredzētās atļaujas nosacījumus;(2) ja eksportētājs zina, ka minētās preces pilnībā vai daļēji ir paredzētas jebkuram no 4. panta 1. un 2. punktā minētajiem pielietojuma veidiem.2. Šo atļauju nevar izmantot gadījumos, kad attiecīgās preces eksportē uz brīvo muitas zonu vai atklāto muitas noliktavu, kas atrodas galamērķī, uz ko attiecas šī atļauja.3. Nevienā sūtījumā nedrīkst būt vairāk par 20 kg jebkuru preču, kas minētas šādās sadaļās šīs regulas I pielikumā:1C350. 3., 5.-8., 11.-13., 17.-19., 21.-22., 26.-28., 30.-36., 38., 46., 51.-52. un 54. pozīcija.4. Katram eksportētājam, kas izmanto šo atļauju, ir:47. jāinformē tās dalībvalsts, kurā tas ir dibināts, kompetentās iestādes (kā noteikts 6. panta 6. punktā) par šīs atļaujas pirmreizējo izmantošanu ne vēlāk kā 30 dienas pēc pirmā eksporta veikšanas datuma;48. pirms eksportēšanas jāinformē ārvalstu pircējs par to, ka preces, ko viņš plāno eksportēt saskaņā ar šo atļauju, nevar reeksportēt uz galamērķi valstī, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalsts vai Francijas aizjūras teritorija un kas nav minēta šīs atļaujas 2. daļā.5. Katram eksportētājam, kas plāno izmantot šo atļauju, pirms pirmā sūtījuma ir jāreģistrējas un jānorāda persona vai dienests uzņēmumā, kas ir atbildīgs par atbilstības nodrošināšanu šīs atļaujas darbības jomas un izmantošanas noteikumu ietvaros.6. Katram eksportētājam, kas ir nosūtījis vairāk nekā 100 kg preču, kuras minētas 3. daļas 3. punktā, vienam un tam pašam galalietotājam, ir jāziņo par šo situāciju savas valsts kompetentajām iestādēm, kam jālemj par šīs atļaujas izmantošanu nākošajiem sūtījumiem šim galalietotājam. IIh PIELIKUMS(Saraksts, kas minēts 6. panta 3. punktā un IIa līdz IId pielikumā)Ne vienmēr dots pilnīgs attiecīgo preču apraksts un ar to saistītās piezīmes I pielikumā. Pilnīgs preču apraksts dots tikai I pielikumā.Preces iekļaušana šajā pielikumā neskar I pielikumā dotās vispārīgās piezīmes par programmatūru ( GSN ) piemērošanu.- Visas IV pielikumā minētās preces.- 0C001. “Dabīgs urāns”, “noplicināts urāns” vai torijs metāla, sakausējuma, ķīmiska savienojuma vai koncentrāta veidā, un visi citi materiāli, kas satur vienu vai vairākus no iepriekš minētajiem.- 0C002. “Īpašie skaldmateriāli”, izņemot IV pielikumā minētos.- 0D001. “Programmatūra”, kas ir īpaši izstrādāta vai pārveidota 0 kategorijā minēto preču “izstrādei”, “ražošanai” vai “lietojumam”, ja tās saistītas ar 0C001. pozīcijā minētajām precēm vai tām 0C002. pozīcijā minētajām precēm, kas nav iekļautas IV pielikumā.- 0E001. “Tehnoloģija” saskaņā ar piezīmi par kodoltehnoloģijām 0 kategorijā minēto preču “izstrādei”, “ražošanai” vai “lietojumam”, ja tās saistītas ar 0C001. pozīcijā minētajām precēm vai tām 0C002. pozīcijā minētajām precēm, kas nav iekļautas IV pielikumā.- 1A102. Pirolizēts atkārtoti piesātināts ogleklis-oglekļa sastāvdaļas, kas izstrādātas 9A004. pozīcijā minētām kosmiskām nesējraķetēm vai 9A104. pozīcijā minētām zondēšanas raķetēm.- 1C351. Cilvēka patogēni, zoonozes un “toksīni”.- 1C352. Dzīvnieku patogēni.- 1C353. Ģenētiski elementi un ģenētiski pārveidoti organismi.- 1C354. Augu patogēni.- 7E104. “Tehnoloģijas” lidojuma kontroles, virzības un vilces datu integrācijai lidojuma vadības sistēmā, lai optimizētu raķešu sistēmas trajektoriju.- 9A009.a. Hibrīdas raķešu vilces sistēmas, kuru kopējā impulsa jauda ir lielāka par 1,1 MNs.- 9A117. Pakāpju mehānismi, atdalīšanas mehānismi un “raķetēs” izmantojamās starppakāpes.”[1] OV L 159, 30.6.2000., 1. lpp.[2] COM (2006) 828 galīgā redakcija.[3] OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp.[4] OV L 253, 11.10.1993., 1. lpp.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN
 Bryssel den 22.9.2016
 COM(2016) 617 final
 2016/0296(NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om den ståndpunkt som på Europeiska unionens vägnar ska intas i Internationella sjöfartsorganisationen vid det 70:e och 71:e sammanträdet i kommittén för skydd av den marina miljön angående godkännande och antagande av ändringar i bilaga VI till Marpol beträffande en klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden och när detta ska få verkan
 MOTIVERING
 1.
 BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 Detta kommissionsförslag avser fastställandet av unionens ståndpunkt vid det 70:e och 71:e sammanträdet i Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) kommitté för skydd av den marina miljön (MEPC) i samband med godkännandet och antagandet av ändringar av bilaga VI till den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg (nedan kallad Marpol) angående klassificeringen av Östersjön och Nordsjön som kväveoxidkontrollområden (Neca) och när denna ska börja gälla.
 För att förebygga, minska och kontrollera kväveoxidutsläpp från fartyg föreskrivs i bilaga VI till Marpol möjligheten att klassificera vissa havsområden som kväveoxidkontrollområden på begäran av parter som har ett gemensamt intresse i detta havsområde. En klassificeringsansökan ska inlämnas till IMO som har att behandla, godkänna och anta nödvändiga ändringar av bilaga VI till Marpol på sätt som gör att den föreslagna klassificeringen av det aktuella havsområdet som kväveoxidkontrollområde kan träda i kraft och få verkan. Alla EU:s medlemsstater utom Österrike och Ungern har ratificerat bilaga VI till Marpol.
 De första områdena i nordamerikanska vatten och USA:s karibiska havsområden har klassificerats som kväveoxidkontrollområden med verkan från och med den 1 januari 2016. Vid sjöfart i dessa havsområden måste motorer installerade på fartyg byggda efter detta datum följa de så kallade steg III-kraven som föreskrivs i bilaga VI till Marpol.
 De vanligaste utsläppsminskningsmetoderna som skulle säkra efterlevnaden av steg III-kraven är system med avgasåtercirkulation (EGR) eller med selektiv katalytisk reduktion eller motorer som delvis drivs med flytande naturgas.
 Med tanke på de betydande miljö- och hälsofördelarna, och med Nordamerika som förebild, har Östersjöns och Nordsjöns samtliga kuststater gemensamt beslutat att föreslå IMO att dessa båda hav ska klassificeras som kväveoxidkontrollområden så de totala kväveoxidutsläppen från fartyg på sikt avsevärt kan minska.
 Kväveoxidutsläpp från fartyg som trafikerar Östersjön och Nordsjön bidrar starkt till luftföroreningarna, framför allt i stora kuststäder, genom bildande av partikelämnen och marknära ozon och genom höjning av koncentrationen av kvävedioxid, vilket allt har skadliga effekter på människors hälsa. Tillförseln av kväve i havs- och landmiljö genom deposition från atmosfären bidrar också till eutrofiering av hav och mark.
 Eutrofiering är ett stort problem i Östersjön. Kväveoxidutsläpp från fartyg bidrar till den totala tillförseln av kväve i havsmiljön genom deposition från atmosfären, vilket förvärrar problemet med Östersjöns eutrofiering. Tillämpning av steg III-bestämmelser som följer av att Östersjön klassificeras som kväveoxidkontrollområde kan minska eutrofieringen i flera Östersjöområden med upp till 20–30 %.
 Utan kontrollåtgärder kommer kväveoxidutsläppen från sjöfarten i Nordsjön att år 2030 stå för mellan 7 % och 24 % till de genomsnittliga årliga luftkoncentrationerna av kväveoxider i Nordsjöns kuststater. Sjöfartens inverkan på kvävedepositionen i Nordsjöstaterna varierar mellan 2 % och 5 %. Om Nordsjön klassificeras som kväveoxidkontrollområde förväntas dessa utsläpp från fartyg minska med ungefär en tredjedel.
 2.
 HITTILSVARANDE UTVECKLING
 Efter önskemål som framförts av Östersjöns och Nordsjöns kuststater om en parallell, synkroniserad process för klassificering av kväveoxidkontrollområden i både Nordsjön och Östersjön utarbetades en färdplan med de olika stegen mot en klassificering av de båda haven som kväveoxidkontrollområden som ska få verkan samtidigt.
 Enligt färdplanen
 1
 ska klassificeringsansökningarna lämnas in till IMO i juli 2016 med sikte på ett godkännande av MEPC vid dess 70:e sammanträde (oktober 2016), varefter antagande sker vid det 71:a sammanträdet (våren 2017). Det föreslagna datumet när båda besluten om kväveoxidkontrollområdena ska träda i kraft är den 1 januari 2021 för att ge aktörerna tillräckligt med tid för att förbereda och anpassa sig.
 Efter omfattande förberedelser för att utreda effekter och fördelar av en klassificering av de båda haven som kväveoxidkontrollområden diskuterades utkasten till en sådan klassificeringsansökan i tekniska arbetsseminarier som ägde rum i Ryssland och i Danmark i maj 2016. De (slutliga) utkasten till klassificeringsansökningarna visades också den 19 maj 2016 och den 29 juni 2016 för rådets arbetsgrupp för sjöfart.
 I linje med färdplanen godkände delegationscheferna i Helcom vid sitt 50:e möte i Estland den 15–16 juni 2016 att respektive kuststat lämnar in en klassificeringsansökan till IMO om klassificering den 1 juli 2016. Efter överenskommelsen i Helcom kan Nordsjöstaterna parallellt sända sin klassificeringsansökan för att följa tidsplanen för samtidigt godkännande och antagande av IMO i enlighet med den gemensamma färdplanen.
 3.
 ÄNDRINGAR AV BILAGA VI TILL MARPOL
 I enlighet med kriterier och förfaranden i bestämmelse 13.6 och tillägg III till bilaga VI till Marpol angående förslag om klassificering av ett visst havsområde som kväveoxidkontrollområde innehåller en ansökan från kuststaterna runt Östersjön och Nordsjön förslag om nödvändiga ändringar av bestämmelse 13 punkterna 5.1, 5.2 och 5.3 som skulle innebära att Nordsjön och Östersjön också klassificeras som kväveoxidkontrollområde på samma sätt som de nordamerikanska vattnen och USA:s karibiska havsområde redan är det, under det att det specificeras att ett beslut om Nordsjöns och Östersjöns kväveoxidkontrollområde kommer att träda i kraft den 1 januari 2021.
 Kustländerna runt Nordsjön och Östersjön inlämnade de föreslagna ändringar till IMO den 1 juli 2016 som förväntas behandla och godkänna dem vid MEPC:s 70:e sammanträde (planerat till den 24–28 oktober 2016), varefter de förväntas läggas fram för antagande vid MEPC:s 71:e sammanträde (planerat till våren 2017).
 När ändringarna av bilaga VI till Marpol väl har godkänts och antagits av kommittén kommer bestämmelse 13 som ovan anges att överlämnas för godkännande till de avtalsslutande parterna i bilaga VI till Marpol
 4.
 RELEVANT EU-LAGSTIFTNING OCH EU-BEFOGENHET
 Ett inrättande av kväveoxidkontrollområden i EU-vatten skulle avsevärt bidra till att uppnå målen i unionens miljöpolitik som syftar till att bevara, skydda och förbättra kvaliteten på den marina miljön och skydda människors hälsa genom att förbättra luftkvaliteten. I kommissionens konsekvensbedömning som åtföljde 2013 års program för ren luft
 2
 noterades att även om beslut om särskilda unionsåtgärder som reglerar utsläpp av kväveoxider från sjöfarten skulle behöva en separat, mer specifik analys, föreligger en klar potential för sjöfarten att på ett kostnadseffektivt sätt uppnå utsläppsminskningar av kväveoxider vilket skulle bidra till att förbättra kvaliteten på den marina miljön och luften.
 Enligt direktivet om en marin strategi
 3
 ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att uppnå eller behålla "god miljöstatus" i den marina miljön fram till 2020. Med god miljöstatus avses "det miljötillstånd för marina vatten där dessa utgör ekologiskt variationsrika och dynamiska oceaner och hav som är rena, friska och produktiva utifrån sina inneboende förutsättningar och användningen av den marina miljön befinner sig på en nivå som är hållbar och därigenom tryggar möjligheten till användning och verksamhet för nuvarande och framtida generationer" (artikel 3.5. i ramdirektiv om en marin strategi). Vid fastställande av god miljöstatus krävs bland annat att av människan framkallad eutrofiering reduceras till ett minimum, särskilt dess negativa effekter, som exempelvis minskad biologisk mångfald, ett försämrat ekosystem, skadliga algblomningar och syrebrist i bottenvattnet (vilket all detta förekommer i stor skala särskilt i Östersjön). Minskningar av kvävetillförseln från sjöfart genom tillämpning av steg III-kraven efter klassificeringen av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden kommer att vara till hjälp för de EU-medlemsstater som har kust vissa dessa hav att uppnå god miljöstatus i enlighet med ramdirektivet om en marin strategi.
 I luftkvalitetsdirektivet
 4
 fastställs bland annat gränsvärden för koldioxid (NO2 ) vars syfte är att undvika, förebygga eller minska de skadliga effekter på människors hälsa och/eller på miljön som orsakas av luftföroreningar. Gränsvärdet för den årliga genomsnittliga kvävedioxidkoncentrationen är satt till 40 μg/m3. Särskilt i Nordsjöns kuststater överskrids denna högsta koncentration i olika regioner och områden. Utsläppen från sjöfarten kan i betydande omfattning inverka på den lokala luftkvaliteten i Europa, särskilt med tanke på att 89 % av utsläppen från fartyg i Nordsjön sker inom 50 sjömil från kusten
 5
 .
 I luftkvalitetdirektivet medges att det för uppnående av målen i detta direktiv är särskilt viktigt att bekämpa utsläpp av föroreningar vid källan, främst genom åtgärder som begränsar avgasutsläpp från motorer i olika mobila och stationära källor med hjälp av kvalitetsstandarder för motorer eller bränsle.
 Unionen har antagit flera rättsakter som reglerar utsläpp genom motorstandarder för olika transportsätt (bilar, lastbilar och skåpbilar med hjälp av euro-normerna
 6
 ) och mobila maskiner ej avsedda att användas på väg (fartyg i inlandssjöfart och lok med hjälp av direktivet om mobila maskiner
 7
 ). Svavelutsläpp från sjöfart i europeiska vatten har reglerats genom direktivet om svavelhalt i fartygsbränsle
 8
 . Genom detta direktiv införlivas även klassificeringen av både Nordsjön och Östersjön som svavelkontrollområden i enlighet med bilaga Vi till Marpol med unionslagstiftningen. Ikraftträdandet av kraven om bränsle med låg svavelhalt den 1 januari 2015 i de två svavelkontrollområdena har lett till minskad koncentration av svavel i kustområdena.
 Även om kväveoxidutsläppen från internationell sjöfart inte har reglerats vid källan genom unionslagstiftning har det konstaterats att sjötransporter i betydlig grad bidrar till de totala utsläppen och även till koncentrationen och depositionen i unionen, och att dessa utsläpp bör minskas
 9
 . Eftersom klassificeringen av Östersjön och Nordsjön som kväveoxidkontrollområden medför minskningar av utsläppen från internationell sjöfart, vilket är unionslagstiftningens mål, bör klassificeringsansökningarna till IMO stödjas.
 Med tanke på kopplingarna mellan de föreslagna ändringarna av bilaga VI till Marpol, som inrättar Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden, och målen och kraven i unionslagstiftningens olika instrument – vars syfte är att bevara, skydda och förbättra kvaliteten på den marina miljön och skydda människors hälsa genom förbättrad luftkvalitet – kan ett godkännande och antagande av ändringarna av bilaga VI till Marpol kan bilda ramen för den framtida utvecklingen av EU:s lagstiftning på detta område.
 5.
 SLUTSATS
 Artikel 218.9 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är också tillämplig vid IMO:s antagande av ändringar av bilaga VI till Marpol varför ett beslut krävs av rådet om den ståndpunkt som på Europeiska unionens vägnar ska intas med avseende på de ändringar av bilaga VI till Marpol om klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden som ska godkännas respektive antas vid MEPC:s 70 e och 71:a sammanträde.
 2016/0296 (NLE)
 Förslag till
 RÅDETS BESLUT
 om den ståndpunkt som på Europeiska unionens vägnar ska intas i Internationella sjöfartsorganisationen vid det 70:e och 71:e sammanträdet i kommittén för skydd av den marina miljön angående godkännande och antagande av ändringar i bilaga VI till Marpol beträffande en klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden och när detta ska få verkan
 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
 med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1 jämfört med artikel 218.9,
 med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
 av följande skäl:
 (1)För att förebygga, minska och kontrollera kväveoxidutsläpp från fartyg föreskrivs i bilaga VI till den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg (Marpol) möjligheten att inrätta ett kväveoxidkontrollområde på begäran av parter som har ett gemensamt intresse i ett visst havsområde.
 (2)Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) har att pröva, godkänna och anta nödvändiga ändringar av bilaga VI till Marpol så att den föreslagna klassificeringen av ett visst havsområde som kväveoxidkontrollområde kan träda i kraft och få verkan.
 (3)Parterna i bilaga VI till Marpol, med kuster runt Nordsjön och Östersjön, har gemensamt beslutat att utarbeta två förslag om att dessa båda hav ska klassificeras som kväveoxidkontrollområden med verkan från och med den 1 januari 2021.
 (4)Förberedelserna inför inlämnandet av en ansökan om att Östersjön ska klassificeras som kväveoxidkontrollområde har gjorts av Kommissionen för skydd av Östersjöns marina miljö (Helsingforskommissionen, förkortat Helcom) inom ramen för Helsingforskonventionen om skydd av den marina miljön i Östersjöområdet. Vid mötet mellan delegationscheferna i Helcom den 16 juni 2016 enades man om att lägga fram förslaget om klassificering av Östersjön som kväveoxidkontrollområde för behandling i IMO:s kommitté för skydd av den marina miljön (MEPC) vid dess 70:e sammanträde.
 (5)Förberedelserna inför inlämnandet av en ansökan om att klassificera Nordsjön som kväveoxidkontrollområde har skett på ministernivå mellan Nordsjöns kuststater.
 (6)Rådets arbetsgrupp för sjöfart informerades den 19 maj 2016 och den 29 juni 2016 om att de (slutliga) utkasten till ansökan om klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden kommer att inlämnas till IMO för behandling vid MEPC:s 70:e sammanträde.
 (7)Godkännande av ändringar i bilaga VI till Marpol angående en klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden väntas tas upp vid det 70:e sammanträdet i kommitté för skydd av den marina miljön (MEPC), varefter ett antagande förväntas vid dess 71:a sammanträde som äger rum i maj 2017.
 (8)Ett godkännande och antagande av de föreslagna ändringarna av bilaga VI till Marpol av MEPC angående en klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden bör få rättslig verkan i den mening som avses i artikel 218.9 i EUF-fördraget.
 (9)Det sjunde miljöhandlingsprogrammet
 10
 utgör en bekräftelse av unionens långsiktiga mål för luftpolitiken, att nå luftkvalitetsnivåer som inte ger upphov till betydande negativa effekter på och risker för människors hälsa och miljön, och efterlyser därför full efterlevnad av unionens nuvarande lagstiftning om luftkvalitet, strategiska mål och åtgärder för tiden efter 2020, stärkta insatser i områden där människor och ekosystem utsätts för höga nivåer av luftföroreningar och minska nivåer och deposition av försurande och eutrofierande luftföroreningar samt nivån av ozonluftföroreningar så att de hamnar under de kritiska belastningarna och nivåerna.
 (10)Under 2013 överskred sammanlagt 19 av de 28 medlemsstaterna det årsgränsvärde för kvävedioxid som gäller enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG
 11
 vid en eller flera stationer. Av tätortsbefolkningen i EU-28 bor 9 % i områden där EU:s årliga gränsvärde och WHO:s riktlinjer för luftkvalitet vad gäller kväveoxid överskreds 2013
 12
 .
 (11)Fartygsutsläppen är kända för att inverka på människors hälsa, på ekosystemen och luftkvaliteten i unionen till följd av de utsläpp som de genererar, t.ex. kväveoxider (NOx), oxider av svavel (SOx), metan (CH4), partiklar och sot.
 (12)Enligt den konsekvensbedömning som åtföljde programmet för renare luft i december 2013
 13
 kommer svaveldioxidutsläppen från sjötransporter att minska betydligt efter översynen av direktivet om svavelhalten i marina bränslen
 14
 , samtidigt som motorrelaterade utsläpp av partiklar och kväveoxider från fartyg fortsatt kommer att påverka luftkvaliteten i unionen. Kväveoxidutsläppen från internationella sjötransporter i europeiska vatten kan år 2020 komma att vara lika stora som utsläppen från landbaserade källor inom EU
 15
 .
 (13)En gradvis minskning av luftföroreningarna inom unionen bygger på de minskningar som framkallas genom lagstiftning om ämnesspecifika luftföroreningar vid källan som fastställer utsläppsgränser för kväveoxid, bland annat med hjälp av standarder för motorer och bränsle för olika stationära och mobila källor.
 (14)Även om EU har fastställt krav för marina bränslen samt övervaknings-, rapporterings- och kontrollförpliktelser för att skydda och förbättra kvaliteten på miljön och skydda människors hälsa från utsläpp från sjötransporter av svaveldioxid och kolidoxid i luften, finns det för närvarande inte någon specifik EU-lagstiftning om kväveoxidutsläpp från internationella sjötransporter.
 (15)I meddelandet från 2013 om ett program för ren luft i Europa
 16
 framhålls att fartygsutsläpp fortsatt kommer att påverka luftkvaliteten på land, och att minskningar inom sjöfartssektorn skulle kunna vara kostnadseffektiva. Det konstateras också att man mot bakgrund av sjöfartens internationella karaktär i princip måste ge företräde åt policyutveckling på internationell nivå exempelvis fastställande av kväveoxidkontrollområden och tillämpning av utsläppsnormer för kväveoxider som redan beslutats av IMO. Enligt den åtföljande konsekvensanalysen finns det en klar potential för sjöfarten att på kostnadseffektivt sätt minska utsläppen av kväveoxider. Nyinrättade kväveoxidkontrollområden inom EU skulle ge betydande miljömässiga och hälsomässiga fördelar
 (16)Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG
 17
 ska kommissionen och i tillämpliga fall medlemsstaterna, utan att detta påverkar artikel 218 i EUF-fördraget, fortsätta sitt bilaterala och multilaterala samarbete med tredje land och med berörda internationella organisationer, t.ex. Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) i syfte att förbättra förutsättningarna för att främja utsläppsminskningar.
 (17)Av ovan anförda är det uppenbart att godkännandet och antagandet av ändringarna i bilaga VI till Marpol kan bilda ramen för den framtida utvecklingen av EU:s lagstiftning på detta område.
 (18)Ett beslut av rådet på grundval av artikel 218.9 i EUF-fördraget bör antas i syfte att fastställa unionens ståndpunkt angående antagandet av dessa ändringar.
 (19)Medlemsstaterna bör vid MEPC:s 70:e sammanträde (oktober 2016) stödja ett antagande av de föreslagna ändringarna av bilaga VI till Marpol angående klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden, liksom deras därpå följande godkännande vid MEPC:s 71:a sammanträde (våren 2017).
 (20)Unionen är varken medlem i IMO eller avtalsslutande part i Marpol. Det är därför nödvändigt för rådet att bemyndiga medlemsstaterna att uttrycka unionens ståndpunkt och att uttrycka sitt samtycke till att bindas av dessa ändringar.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 1.Unionens ståndpunkt vid det 70:e sammanträdet i Internationella sjöfartsorganisationens kommitté för skydd av havets miljö ska vara att stödja ett godkännande av ändringarna av bilaga VI till Marpol angående klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden.
 2.Denna ståndpunkt ska också vara giltig vid eventuella andra möten i kommittén för skydd av havets miljö i den händelse ändringarna inte antas vid det 70:e sammanträdet.
 Artikel 2
 1.Unionens ståndpunkt vid det 71:a sammanträdet i Internationella sjöfartsorganisationens kommitté för skydd av havets miljö ska vara att samtycka till antagandet av ändringarna av bilaga VI angående klassificering av Nordsjön och Östersjön som kväveoxidkontrollområden.
 2.Denna ståndpunkt ska också vara giltig vid eventuella andra möten i kommittén för skydd av havets miljö i den händelse ändringarna inte antas vid det 71:a sammanträdet.
 Artikel 3
 1.Unionens ståndpunkt enligt artiklarna 1 och 2 ska uttryckas av de medlemsstater som är medlemmar i IMO, vilka samfälligt ska agera i unionens intresse.
 2.Unionens företrädare kan stödja och samtycka till smärre förändringar av de förslag till ändringar som anges i artiklarna 1 och 2 utan ytterligare beslut av rådet.
 Artikel 4
 Medlemsstaterna bemyndigas härmed att, i unionens intresse, ge sitt samtycke till att bindas av de ändringar som avses i artiklarna 1 och 2.
 Artikel 5
 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
 Utfärdat i Bryssel den
 På rådets vägnar
 Ordförande
 (1)
 Se även: https://portal.helcom.fi/meetings/HOD 49-2015-247/MeetingDocuments/4-29 Roadmap for designating a NECA in the Baltic Sea in parallel with the North Sea.pdf
 (2)
 Se:
 http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm
 (3)
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/56/EG av den 17 juni 2008 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (Ramdirektiv om en marin strategi), EUT L 164, 25.6.2008, s. 19.
 (4)
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG av den 21 maj 2008 om luftkvalitet och renare luft i Europa, EUT L 152, 11.6.2008, s. 1.
 (5)
 Europeiska miljöbyråns (EEA) tekniska rapport nr 4/2013, The impact of international shipping on European air quality and climate forcing – 14.3.2013, s. 38.
 (6)
 Exempelvis Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715//2007 av den 20 juni 2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon, EUT L 171, 29.6.2007, s. 1 samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 595/2009 av den 18 juni 2009 om typgodkännande av motorfordon och motorer med avseende på utsläpp från tunga fordon (Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon
 (7)
 Europaparlamentets och rådets direktiv 97/68/EG av den 16 december 1997 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg, EGT L 59, 27.2.1998, s. 1.
 (8)
 Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/802 om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen, EUT L132, 21.5.2016, s. 58.
 (9)
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG den 23 oktober 2001 om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar, EGT L 309, 27.11.2011, s. 22.
 (10)
 Europaparlamentets och rådets beslut nr 1386/2013 av den 20 november 2013 om ett allmänt miljöhandlingsprogram för unionen till 2020 - Att leva gott inom planetens gräns, COM(28,12) 2013 final.
 (11)
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG av den 9 juli 2009 om luftkvalitet och renare luft i Europa, EUT L 152, 11.6.2008, s. 1.
 (12)
 Europeiska miljöbyråns (EEA) rapport nr 5/2015, Air quality in Europe – 2015 report. 30.11.2015, s.30, s. 40.
 (13)
 Kommissionens arbetsdokument nr 531/2013, konsekvensbedömning som bifogas Meddelande från kommissionen Ett program för ren luft i Europa, förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om begränsning av utsläpp till luft av vissa föroreningar från medelstora förbränningsanläggningar, förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om minskning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar och om ändring av direktiv 2003/35/EG, förslag till rådets beslut om godtagande av ändringen av 1999 års protokoll till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar angående minskning av försurning, övergödning och marknära ozon.
 (14)
 Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/802 om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen, EUT L132, 21.5.2016, s. 58.
 (15)
 Europeiska miljöbyråns (EEA) tekniska rapport nr 4/2013, The impact of international shipping on European air quality and climate forcing – 14.3.2013
 (16)
 COM(2013) 0918 final
 (17)
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG den 23 oktober 2011 om nationellautsläppstak för vissa luftföroreningar, EGT L 309, 27.11.2001, s. 22.