type: legislation

text:
 EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
 Bryssel 25.1.2007
 KOM(2007) 26 lopullinen
 Ehdotus
 NEUVOSTON ASETUS
 lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin
 tuonnissa asetuksen (EY) N:o 2026/97 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden
 voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen
 (komission esittämä)
 FI FI
 ---pagebreak--- PERUSTELUT
 1) EHDOTUKSEN TAUSTA
 • Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet
 Tämä ehdotus koskee polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista
 tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston
 asetuksen (EY) N:o 2026/97, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä
 maaliskuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004, jäljempänä
 ’perusasetus’, soveltamista Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin
 tuontia koskevassa menettelyssä.
 • Yleinen tausta
 Ehdotus perustuu perusasetuksen soveltamiseen ja tutkimukseen, joka tehtiin
 perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyä koskevien vaatimusten mukaisesti.
 • Voimassa olevat aiemmat säännökset
 Ehdotuksen alalla ei ole voimassa olevia säännöksiä.
 • Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen ja tavoitteiden kanssa
 Ei sovelleta.
 2) ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI
 • Intressitahojen kuuleminen
 Menettelyn osapuolilla on perusasetuksen säännösten mukaisesti jo ollut tilaisuus
 puolustaa etujaan tämän tutkimuksen yhteydessä.
 • Asiantuntijatiedon käyttö
 Ulkopuolista asiantuntemusta ei tarvittu.
 • Vaikutusten arviointi
 Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon.
 Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta siinä on kattava
 luettelo arvioitavista olosuhteista.
 FI 2 FI
 ---pagebreak--- 3) EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT
 • Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus
 Komissio ilmoitti 1 päivänä joulukuuta 2005 Euroopan unionin virallisessa lehdessä
 julkaistulla ilmoituksella1, jäljempänä ’tarkastelun vireillepanoa koskeva ilmoitus’,
 panevansa vireille Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuontiin
 sovellettavien tasoitustoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun.
 Toimenpiteiden päättymistä koskeva tarkastelu käynnistettiin sen jälkeen, kun
 Polyethylene Terephtalate (PET) Committee of Plastics Europe, jäljempänä ’pyynnön
 esittäjä’, esitti 30 päivänä elokuuta 2005 pyynnön sellaisten tuottajien puolesta, joiden
 tuotanto muodostaa suurimman osan eli tässä tapauksessa yli 90 prosenttia tietynlaisen
 polyeteenitereftalaatin kokonaistuotannosta yhteisössä.
 Oheinen komission ehdotus neuvoston asetukseksi sisältää tukea, vahinkoa, syy-
 yhteyttä ja yhteisön etua koskevat lopulliset päätelmät.
 Jäsenvaltioita kuultiin tukien vastaisissa komiteoissa 16 päivänä tammikuuta.
 Ehdotettuja toimenpiteitä kannatti 26 jäsenvaltiota ja vastusti 1 jäsenvaltio.
 Tästä syystä ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy liitteenä olevan asetusehdotuksen,
 joka olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 28 päivänä
 helmikuuta 2007.
 • Oikeusperusta
 Neuvoston asetus (EY) N:o 2026/97, annettu 6 päivänä lokakuuta 1997, muista kuin
 Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta,
 sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä maaliskuuta 2004 annetulla
 neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004.
 • Toissijaisuusperiaate
 Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi
 toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.
 • Suhteellisuusperiaate
 Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä:
 Toimintatapa on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta
 kansallisiin päätöksiin anneta.
 Vaatimusta, jonka mukaan yhteisölle, kansallisille viranomaisille, alue- ja
 paikallisviranomaisille, talouden toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen ja
 1
 EUVL C 304, 1.12.2005, vireillepanoa koskeva ilmoitus (2005/C 304/03), s. 4.
 FI 3 FI
 ---pagebreak--- hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä ja oltava oikeassa
 suhteessa tavoitteeseen, ei sovelleta.
 • Sääntelytavan valinta
 Ehdotettu säädöslaji: asetus.
 Muut sääntelytavat eivät tule kyseeseen seuraavasta syystä:
 Edellä mainitussa perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista.
 4) TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
 Ehdotus ei vaikuta yhteisön talousarvioon.
 FI 4 FI
 ---pagebreak--- Ehdotus
 NEUVOSTON ASETUS
 lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin
 tuonnissa asetuksen (EY) N:o 2026/97 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden
 voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
 ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta
 suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/972,
 jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 18 artiklan,
 ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta
 tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
 384/963 ja erityisesti sen 14 artiklan 1 kohdan,
 ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa
 kuultuaan,
 sekä katsoo seuraavaa:
 A. MENETTELY
 1. Voimassa olevat toimenpiteet
 (1) Neuvosto otti 30 päivänä marraskuuta 2000 tehdyllä asetuksella (EY) N:o 2603/20004
 käyttöön lopullisen tasoitustullin Intiasta, Malesiasta ja Thaimaasta, jäljempänä
 ’asianomaiset maat’, peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin (PET:n)
 tuonnissa, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’. Käyttöön otetut toimenpiteet
 perustuivat tasoitustoimenpiteitä koskevaan tutkimukseen, joka oli käynnistetty
 perusasetuksen 10 artiklan mukaisesti. Samaan aikaan neuvosto otti käyttöön
 asetuksella (EY) N:o 2604/20005 lopullisen polkumyyntitullin samoista maista
 peräisin olevan saman tuotteen tuonnissa. Käyttöön otetut toimenpiteet perustuivat
 polkumyynnin vastaiseen tutkimukseen, joka käynnistettiin johdanto-osassa
 tarkoitetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 5 artiklan mukaisesti.
 2
 EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella
 (EY) N:o 461/2004 (EUVL L 77, 13.3.2004, s. 12).
 3
 EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella
 (EY) N:o 2117/2005 (EUVL L 340, 23.12.2005, s. 17).
 4
 EYVL L 301, 30.11.2000, s. 1.
 5
 EYVL L 301, 30.11.2000. s. 21.
 FI 5 FI
 ---pagebreak--- (2) Johdanto-osan 1 kappaleessa tarkoitettua neuvoston asetusta (EY) N:o 2604/2000 on
 muutettu neuvoston asetuksilla (EY) N:o 496/2002, 823/2004, 83/2005 ja 1646/2005.6
 Muutokset tehtiin 11 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti käynnistettyjen tarkastelua
 koskevien tutkimusten tulosten perusteella tai johdanto-osassa ja johdanto-osan
 1 kappaleessa tarkoitetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 8 artiklan 1 kohdan
 mukaisesti hyväksyttyjen hintasitoumusten perusteella.
 (3) Neuvosto otti lisäksi 19 päivänä elokuuta 20047 käyttöön lopullisen polkumyyntitullin
 Australiasta ja Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan tietynlaisen
 polyeteenitereftalaatin tuonnissa sekä päätti Pakistanista peräisin olevan
 polyeteenitereftalaatin tuontia koskevan polkumyyntimenettelyn.
 (4) Neuvosto muutti 11 päivänä lokakuuta 20058 Intiasta peräisin olevan
 polyeteenitereftalaatin tuontiin sovellettavien tasoitustoimenpiteiden tasoa. Muutokset
 tehtiin perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti käynnistetyn nopeutetun tarkastelun
 seurauksena.
 2. Tarkastelua koskeva pyyntö
 (5) Toimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen
 julkaisemisen jälkeen komissio vastaanotti 30 päivänä elokuuta 2005 perusasetuksen
 18 artiklan mukaisen pyynnön tarkastella voimassaolevia toimenpiteitä, jäljempänä
 ’voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu’.
 (6) Tarkastelupyynnön esitti 30 päivänä elokuuta 2005 Polyethylene Terephtalate
 Committee of Plastics Europe, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, sellaisten tuottajien
 puolesta, joiden tuotanto muodostaa suurimman osan eli tässä tapauksessa yli
 90 prosenttia polyeteenitereftalaatin kokonaistuotannosta yhteisössä.
 (7) Pyyntöä perusteltiin sillä, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi
 todennäköisesti tukien ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen
 tai toistumiseen.
 (8) Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että perusasetuksen 18 artiklan
 mukaisen tarkastelun vireillepanoon oli olemassa riittävä näyttö, minkä vuoksi se pani
 tarkastelun vireille 1 päivänä joulukuuta 20059.
 (9) Ennen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanoa
 komissio ilmoitti perusasetuksen 22 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 9 kohdan
 mukaisesti Intian viranomaisille vastaanottaneensa asianmukaisesti asiakirjanäyttöön
 perustuvan tarkastelua koskevan pyynnön ja kutsui Intian viranomaiset neuvotteluihin
 tilanteen selkiyttämiseksi valituksen sisällön osalta ja molempia tyydyttävän ratkaisun
 löytämiseksi. Intian viranomaiset eivät kuitenkaan vastanneet neuvottelutarjoukseen.
 3. Rinnakkaiset tutkimukset
 6
 EYVL L 78, 21.3.2002, s. 4; EUVL L 127, 29.4.2004, s. 7; EUVL L 19, 21.1.2005, s. 1; EUVL L 266,
 11.10.2005, s. 10.
 7
 Neuvoston asetus (EY) N:o 1467/2004 (EUVL L 271, 19.8.2004, s. 1).
 8
 EUVL L 266, 11.10.2005, s. 1.
 9
 EUVL C 304, 1.12.2005, s. 4.
 FI 6 FI
 ---pagebreak--- (10) Komissio käynnisti 1 päivänä joulukuuta 2005 neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/9610
 11 artiklan 2 kohdan nojalla Intiasta, Indonesiasta, Korean tasavallasta, Malesiasta,
 Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa
 sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä
 koskevan tarkastelun11. Samaan aikaan käynnistettiin neuvoston asetuksen (EY) N:o
 384/96 11 artiklan 3 kohdan nojalla Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevan
 tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa sovellettavien polkumyynnin vastaisten
 toimenpiteiden osittainen välivaiheen tarkastelu12.
 4. Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
 (11) Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso koski 1 päivän lokakuuta 2004 ja 30 päivän
 syyskuuta 2005 välistä ajanjaksoa, jäljempänä ’tarkastelua koskeva
 tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten
 tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2002 ja tarkastelua koskevan
 tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajan, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
 5. Tutkimuksen osapuolet
 (12) Komissio ilmoitti vientiä harjoittaville tuottajille, viejämaan edustajille, tuojille,
 yhteisön tuottajille, käyttäjille ja pyynnön esittäjälle virallisesti voimassaolon
 päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta. Asianomaisille osapuolille annettiin
 tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi vireillepanoa
 koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa. Mahdollisuus tulla kuulluiksi
 myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja
 osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
 (13) Ottaen huomioon intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien samoin kuin tarkastelua
 koskevassa pyynnössä lueteltujen yhteisön tuottajien ja tuojien suuri määrä pidettiin
 asianmukaisena tarkastella perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti, olisiko syytä käyttää
 otantamenetelmää. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa
 valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan
 perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti 15 päivän kuluessa tarkastelujen vireillepanosta
 ja toimittamaan komissiolle vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa pyydetyt tiedot.
 (14) Toimitettujen tietojen tarkastelun perusteella ja yhteistyöhalunsa julki tuoneiden
 intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien vähäisen määrän vuoksi päätettiin, ettei
 otanta ollut intialaisten tuottajien osalta tarpeen.
 (15) Yhteisön tuottajien ja tuojien toimittamien tietojen tarkastelun perusteella ja
 vastausten vähäisen määrän vuoksi pääteltiin, ettei otantamenetelmän käyttö ole
 perusteltua näiden ryhmien osalta.
 (16) Näin ollen kyselylomakkeet lähetettiin kaikille tiedossa olleille asianomaisen maan
 vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille, tavarantoimittajille, yhteisön tuottajille ja
 käyttäjille.
 10
 EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella
 (EY) N:o 2117/2005 (EUVL L 340, 23.12.2005, s. 17).
 11
 EUVL C 304, 1.12.2005, s. 9.
 12
 EUVL C 304, 1.12.2005, s. 9.
 FI 7 FI
 ---pagebreak--- (17) Kyselyyn saatiin vastauksia kolmelta intialaiselta tuottajalta, kahdeltatoista yhteisön
 tuottajalta, yhdeltä tuojalta, yhdeltä tavarantoimittajalta ja kymmeneltä
 jatkojalostajalta/käyttäjältä.
 (18) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä
 tiedot ja teki tarkastuskäyntejä seuraavien yritysten toimitiloihin:
 1. Yhteisön tuottajat:
 Voridian BV (Alankomaat)
 M & G Polimeri Italia Spa (Italia)
 Equipolymers Srl (Italia)
 La Seda de Barcelona SA (Espanja)
 Novapet SA (Espanja)
 Selenis Industria de Polímeros SA (Portugali)
 Selenis Itália Spa (Italia)
 Yhteisön tavarantoimittajat:
 Interquisa SA (Espanja)
 Etuyhteydettömät yhteisön tuojat:
 Global Service International SRL (Italia)
 Yhteisössä toimivat käyttäjät:
 Coca Cola Enterprises Europe Ltd (Belgia)
 2. Intian viranomaiset:
 Kauppaministeriö (Ministry of Commerce), New Delhi
 Government of Maharashtra - Directorate of Industries, Mumbai
 3. Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat:
 SENPET Ltd, Kalkutta (aiemmin Elque Polyesters Limited)
 Futura Polyesters Limited, Chennai (aiemmin Futura Polymer Limited)
 Pearl Engineering Polymers Limited, New Delhi
 B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
 1. Tarkasteltavana oleva tuote
 FI 8 FI
 ---pagebreak--- (19) Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli
 asianomaisesta maasta peräisin oleva polyeteenitereftalaatti, jonka viskositeettiluku on
 ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g. Tuote luokitellaan tällä hetkellä
 CN-koodiin 3907 60 20.
 2. Samankaltainen tuote
 (20) Alkuperäisen tutkimuksen tavoin tässäkin havaittiin, että tarkasteltavana olevalla
 tuotteella, asianomaisen maan kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä
 polyeteenitereftalaatilla sekä yhteisön tuottajien tuottamalla ja myymällä
 polyeteenitereftalaattilla on samat fysikaaliset ja kemialliset perusominaisuudet ja
 käyttötarkoitukset. Sen vuoksi kaikkia polyeteenitereftalaatin lajeja, joiden
 viskositeetti on vähintään 78 ml/g, voidaan pitää perusasetuksen 1 artiklan 5 kohdan
 mukaisesti samankaltaisina.
 C. TUEN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
 I Tuen jatkuminen – Johdanto
 (21) Komissio tutki tarkastelupyyntöön sisältyvien tietojen ja komission
 kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavia järjestelmiä, joissa oli
 esitettyjen väitteiden mukaan myönnetty vientitukea.
 1. Alun perin tutkitut tukijärjestelmät
 Kansalliset järjestelmät
 a) Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
 b) Tuloverosta vapauttamisen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ITES)
 c) Tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export
 Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
 d) Vientiteollisuuden vapaa-alueiden järjestelmä (Export Processing Zones,
 EPZ)/Erityistalousalueiden järjestelmä (Special Economic Zones Scheme,
 SEZ)/Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units,
 EOU)
 2. Muut kuin alun perin tutkitut tukijärjestelmät
 Kansalliset järjestelmät
 e) Ennakkolisenssijärjestelmä (Advance Licence Scheme, ALS)
 f) Vientiluottojärjestelmä (ennen vientiä ja viennin jälkeen sovellettava, ECS)
 Alueelliset järjestelmät
 g) Gujaratin osavaltion myyntiverokannustinjärjestelmä (Gujarat Sales Tax
 Incentive Scheme, GSTIS)
 FI 9 FI
 ---pagebreak--- h) Gujaratin osavaltion sähköverosta vapauttamisen järjestelmä (Gujarat
 Electricity Duty Exemption Scheme, GEDES)
 i) Länsi-Bengalin kannustinjärjestelmät (West Bengal Incentive Schemes, WBIS)
 j) Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmä (Package Scheme of Incentives
 of the Government of Maharashtra, PSI).
 (22) Edellä a ja c–e alakohdassa mainitut järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992
 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin
 (Foreign Trade Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’.
 Ulkomaankauppalailla Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja
 tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä
 vienti- ja tuontipolitiikkaa (1 päivästä syyskuuta 2004 lähtien
 ’ulkomaankauppapolitiikkaa’) koskevissa asiakirjoissa, joita kauppaministeriö
 julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti. Tämän tapauksen
 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kannalta olennainen asiakirja on 1 päivän
 syyskuuta 2004 ja 31 päivän maaliskuuta 2009 välistä aikaa koskeva
 viisivuotissuunnitelma, jäljempänä ’EXIM-policy 2004–2009’. Lisäksi Intian
 viranomaiset esittelevät kyseistä viisivuotissuunnitelmaa koskevia menettelyjä
 käsikirjassa ”Handbook of Procedures – 1 September 2004 to 31 March 2009, Volume
 I”, jäljempänä ’HOP I 2004–2009’. Myös kyseinen menettelykäsikirja saatetaan ajan
 tasalle säännöllisesti.
 (23) Edellä b alakohdassa mainittu tuloverojärjestelmä perustuu vuonna 1961 annettuun
 tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain varainhoitolailla (Finance
 Act).
 (24) Edellä f alakohdassa mainittu vientiluottojärjestelmä perustuu vuoden 1949
 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A §:ään, joiden mukaan
 Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, RBI) voi ohjata kaupallisten pankkien
 vientiluottotoimintaa.
 (25) Edellä g alakohdassa esitettyä Gujaratin osavaltion myyntiverokannustinjärjestelmää
 hallinnoi Gujaratin osavaltion hallitus, ja se perustuu teollisuuden
 kannustinpolitiikkaan; h alakohdassa esitetty Gujaratin osavaltion sähköverosta
 vapauttamisen järjestelmä perustuu Bombayn vuoden 1958 sähköverolakiin (Bombay
 Electricity Duty Act of 1958).
 (26) Edellä j alakohdassa esitettyä järjestelmää hallinnoi Maharashtran osavaltio, ja se
 perustuu Maharashtran osavaltion teollisuus-, energia- ja työministeriön
 päätöslauselmiin.
 (27) Edellä i alakohdassa esitetty järjestelmä on perustettu Länsi-Bengalin osavaltion
 kauppa- ja teollisuusministeriön 22 päivänä kesäkuuta 1999 antamalla tiedonannolla
 nro 588-CI/H (WBIS 1999), joka on viimeksi korvattu 24 päivänä maaliskuuta 2004
 annetulla tiedonannolla nro 134-CI/O/Incentive/17/03/I (WBIS 2004).
 (28) Väitettyä tukea koskevien päätelmien ilmoittamisen jälkeen Intian viranomaiset toivat
 esiin joitakin kysymyksiä, jotka liittyvät tasoitustoimenpiteiden
 käyttömahdollisuuksiin järjestelmissä ja tukisummien laskemiseen. Viranomaiset
 FI 10 FI
 ---pagebreak--- myös väittivät, että tuen jatkuminen tässä tapauksessa ei ollut todennäköistä. Näissä
 väitteissä ei kuitenkaan ole mitään uusia tietoja, jotka muuttaisivat tässä asetuksessa
 esitettyjä päätelmiä.
 II Valtakunnalliset järjestelmät
 1. Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
 a) Oikeusperusta
 (29) DEPBS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus esitetään EXIM-policy 2004–2009
 -asiakirjan kohdassa 4.3 ja HOP I 2004–2009 -käsikirjan kohdissa 4.3 ja 4.4.
 (30) Mikään yhteistyöhön osallistuneista vientiä harjoittavista tuottajista ei saanut
 tasoitustoimenpiteiden alaista etua DEPBS-järjestelmästä. Sen vuoksi ei pidetty
 tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tämän tutkimuksen puitteissa.
 2. Tuloverojärjestelmät
 (31) Mikään yhteistyöhön osallistuneista vientiä harjoittavista tuottajista ei saanut
 tasoitustoimenpiteiden alaista etua ITES-järjestelmästä. Sen vuoksi ei pidetty
 tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tämän tutkimuksen puitteissa.
 3. Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme,
 EPCGS)
 a) Oikeusperusta
 (32) EPCGS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on EXIM-policy 2004–2009 -asiakirjan
 luvussa 5 ja HOP I 2004–2009 -käsikirjan luvussa 5.
 b) Tukikelpoisuus
 (33) Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja
 palveluntarjoajiin, voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea.
 c) Käytännön toteutus
 (34) Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja huhtikuusta 2003
 myös käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla
 tullilla tai ilman tullia. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen
 EPCG-lisenssin. Vientivelvoitteen täyttämiseksi maahantuotuja tuotantohyödykkeitä
 on käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana.
 (35) EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimaasta. Tällöin
 tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan
 kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia aineksia. Vaihtoehtoisesti
 kotimainen valmistaja voi saada samat edut kuin yleensä saadaan viennin yhteydessä
 toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.
 d) EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät
 FI 11 FI
 ---pagebreak--- (36) EPCGS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan
 ii alakohdassa ja 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian
 viranomaisten taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja
 tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle,
 koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää tämän maksuvalmiutta.
 (37) EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska lisenssejä
 ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan
 perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja
 tasoitustoimenpiteiden alaista.
 (38) Näin ollen tätä järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan
 a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai
 korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Tuotantohyödykkeet eivät kuulu
 tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa
 i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
 e) Tuen määrän laskeminen
 (39) Yksikään yhteistyöhön osallistunut viejä ei ollut ostanut tuotantohyödykkeitä
 tutkimusajanjaksolla. Yksi yritys sai kuitenkin edelleen etua sellaisten
 tuotantohyödykkeiden verovapautuksista, jotka oli hankittu ennen tutkimusajanjaksoa
 alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistetun määrän mukaisesti. Tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla saatu tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan
 mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella
 jakamalla ne ajanjaksolle, joka vastaa vientiä harjoittavan tuottajan näiden
 tuotantohyödykkeiden todellista poistoaikaa. Vakiintuneen käytännön mukaisesti näin
 laskettua tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu
 lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta määrä ilmentäisi ajan myötä
 saavutetun edun koko arvoa. Tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset
 vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan
 mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on suhteutettu
 perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan
 tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen
 vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin,
 vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Yrityksen saama tuki, johon järjestelmän mukainen
 etuus edelleen kohdistui, oli 0,38 prosenttia.
 4. Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS).
 a) Oikeusperusta
 (40) Järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti Intian keskuspankin (Reserve Bank of India,
 RBI) Master Circular IECD -yleiskirjeessä nro 5/04.02.01/2002-03 (valuuttamääräiset
 vientiluotot ulkomaanvaluuttana) ja yleiskirjeessä nro 10/04.02.01/2003-04
 (rupiamääräiset vientiluotot), jotka on osoitettu kaikille Intian kaupallisille pankeille.
 b) Tukikelpoisuus
 (41) Valmistajaviejät ja kauppiasviejät voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea.
 Yksi menettelyssä yhteistyössä toiminut yritys sai etua ECS-järjestelmästä.
 FI 12 FI
 ---pagebreak--- c) Käytännön toteutus
 (42) Intian keskuspankki asettaa tässä järjestelmässä sitovat enimmäistasot sekä Intian
 rupia- että valuuttamääräisten vientiluottojen koroille, joita kaupalliset pankit voivat
 soveltaa viejiin, jotta viejät voisivat saada luottoja kansainvälisesti kilpailukykyisillä
 koroilla. ECS-järjestelmässä on kaksi alajärjestelmää: ennen vientiä sovellettava
 vientiluottojärjestelmä (Pre-Shipment Export Credit Scheme), joka kattaa viejälle
 ennen vientiä tuotteiden oston, käsittelyn, valmistuksen, pakkaamisen ja/tai
 kuljetuksen rahoittamista varten annetut luotot, ja viennin jälkeen sovellettava
 vientiluottojärjestelmä (Post-Shipment Export Credit Scheme), josta voi saada
 käyttöpääomalainoja vientisaamisten rahoittamiseen. Intian keskuspankki myös
 velvoittaa pankit osoittamaan tietyn määrän niiden nettopankkiluotoista
 vientirahoitukseen.
 (43) Mainittujen RBI:n yleiskirjeiden ansiosta viejät voivat saada vientiluottoja puhtaasti
 markkinaehtojen mukaan annettavien tavanomaisten kaupallisten luottojen
 (käteisluottojen) korkoa edullisemmalla korolla.
 d) ECS-järjestelmää koskevat päätelmät
 (44) Ensinnäkin RBI:n yleiskirjeissä vahvistetut ECS-luottojen edulliset korot voivat
 vaikuttaa alentavasti viejän korkokustannuksiin verrattuna puhtaasti
 markkinaolosuhteiden mukaan määräytyviin korkokustannuksiin ja tässä tapauksessa
 antaa tällaiselle viejälle perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua. Edun
 koitumista koskeva päätelmä tehtiin ainoastaan niiden vientiä harjoittavien tuottajien
 tapauksessa, joiden osalta todettiin tällaisia korkotasojen eroja. RBI:n yleiskirjeiden
 perusteella annettujen luottojen ja kaupallisten käteisluottojen korkotasojen erot eivät
 selity pelkästään kaupallisen pankin markkinakäyttäytymisellä.
 (45) Toiseksi ja huolimatta siitä, että ECS-järjestelmässä näiden edullisten luottojen
 myöntäjinä ovat kaupalliset pankit, kyseessä on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan
 iv alakohdassa tarkoitettu viranomaisten taloudellinen tuki. RBI on julkinen elin ja
 kuuluu siis perusasetuksen 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin ”julkisiin
 viranomaisiin”. Se on täysin valtion omistuksessa, toteuttaa poliittisia tavoitteita eli
 esimerkiksi rahapolitiikkaa ja sen johdon nimittää Intian valtio. RBI ohjaa yksityisiä
 elimiä siten, että kaupallisia pankkeja sitovat muun muassa RBI:n yleiskirjeissä
 vahvistetut vientiluottojen enimmäiskorot sekä RBI:n määräykset siitä, että
 kaupallisten pankkien on osoitettava tietty määrä nettopankkiluotoistaan
 vientirahoitukseen. RBI:n harjoittama ohjaus velvoittaa kaupalliset pankit
 toteuttamaan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa
 tarkoitettuja toimia eli tässä tapauksessa antamaan edullisia vientiluottoja. Tällainen
 varojen suora siirto tiettyjen ehtojen mukaisten lainojen muodossa on yleensä valtiolle
 itselleen kuuluva tehtävä, eikä käytäntö tosiasiassa eroa valtioiden yleensä
 harjoittamasta toiminnasta (perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan
 iv alakohta). Tukea pidetään erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena, sillä
 edullisia korkoja myönnetään ainoastaan vientirahoitukseen, joten ne ovat
 oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan
 a alakohdan mukaisesti.
 e) Tuen määrän laskeminen
 FI 13 FI
 ---pagebreak--- (46) Tuen määrä on laskettu tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona käytettyjen
 vientiluottojen korkojen ja sellaisten korkojen, jotka asianomaisen yrityksen olisi
 pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista, määrien erotuksen perusteella.
 Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti
 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin kokonaisliikevaihtoon (nimittäjä),
 koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa
 valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Yritys, joka sai ECS-
 järjestelmän mukaista etua, sai tukea 0,1 prosenttia.
 5. Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS) /
 Erityistalousalueiden järjestelmä (Special Economic Zones Scheme, SEZS)
 (47) Mikään yhteistyöhön osallistuneista vientiä harjoittavista tuottajista ei saanut
 tasoitustoimenpiteiden alaista etua SEZS-järjestelmästä. Kahdella intialaisella
 yrityksellä oli kuitenkin vientiin suuntautuneen yksikön status, ja ne saivat
 tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavaa tukea tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla. Jäljempänä oleva kuvaus ja arviointi koskee siis vain EOU-
 järjestelmää.
 a) Oikeusperusta
 (48) EOU-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on EXIM-policy 2004–2009 -asiakirjan
 luvussa 6 ja HOP I 2004–2009 -käsikirjassa.
 b) Tukikelpoisuus
 (49) Kaikki yritykset, jotka periaatteessa sitoutuvat viemään koko tavara- tai
 palvelutuotantonsa – lukuun ottamatta yksinomaan kauppiaina toimivia yrityksiä –
 voidaan perustaa EOU-järjestelmän mukaisesti. Teollisuusyritysten on kuitenkin
 tehtävä tietty vähimmäismäärä investointeja käyttöomaisuuteen (10 miljoonaa Intian
 rupiaa) voidakseen saada tukea EOU-järjestelmästä.
 c) Käytännön toteutus
 (50) Kuten alkuperäisessä tutkimuksessa todettiin, vientiin suuntautuneet yksiköt voivat
 sijaita eri puolilla ja niitä voidaan perustaa eri puolille Intiaa.
 (51) Vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskevassa hakemuksessa on esitettävä tiedot
 muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, viennin arvioidusta arvosta,
 tuontitarpeista ja kotimarkkinahankintojen tarpeista seuraaviksi viideksi vuodeksi. Jos
 viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle ilmoitetaan hyväksymisen
 edellytyksistä. Vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskeva sopimus on voimassa
 viisi vuotta. Sopimus voidaan uusia useammaksi kaudeksi.
 (52) Olennaista kyseisille yksiköille on EXIM-policy 2004–2009 -asiakirjan velvoite, jonka
 mukaan niiden on saavutettava niin sanotut nettovaluutta-ansiot, eli viennin
 kokonaisarvon on viiden vuoden viitekautena oltava suurempi kuin tuontituotteiden
 kokonaisarvo.
 (53) Vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja:
 FI 14 FI
 ---pagebreak--- i) vapautus kaikenlaisten valmistukseen, tuotantoon tai käsittelyyn tarvittavien tai
 niiden yhteydessä käytettävien tavaroiden (myös tuotantohyödykkeiden, raaka-
 aineiden ja kulutustavaroiden) tuontitulleista
 ii) vapautus kotimarkkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta
 iii) paikallisilla markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion
 liikevaihtoveron palauttaminen
 iv) mahdollisuus myydä osa tuotannosta kotimarkkinoilla enintään 50 prosentilla
 viennin FOB-arvosta, edellyttäen että nettovaluutta-ansiot ovat positiiviset
 pehmeäehtoisten verojen, esim. lopputuotteen valmisteverojen, maksamisen
 jälkeen
 v) osittainen palautus kotimaisilta öljy-yrityksiltä hankitusta polttoaineesta
 maksetuista veroista
 vi) vapautus viennistä saadusta myyntivoitosta yleensä kannettavasta tuloverosta
 tuloverolain 10B §:n nojalla kymmenen vuoden ajan toiminnan alkamisesta,
 kuitenkin enintään vuoteen 2010 asti
 vii) osakepääoma voi olla 100-prosenttisesti ulkomaisessa omistuksessa.
 (54) Näiden järjestelmien mukaisesti toimivat yksiköt ovat tullivalvonnassa olevia
 yksikköjä tullilain 65 §:n mukaisesti.
 (55) Niillä on oikeudellinen velvoite pitää kirjaa kaikesta tuonnista, kaikkien tuotujen
 ainesten kulutuksesta ja käytöstä sekä kaikesta toteutuneesta viennistä HOP 2004–
 2009 -asiakirjan kohdan 6.11.1 mukaisesti. Nämä tiedot on toimitettava
 toimivaltaisille viranomaisille säännöllisesti neljännesvuosittain tai vuosittain
 annettavilla toimintakertomuksilla.
 (56) Vientiin suuntautuneen yksikön ei kuitenkaan missään vaiheessa tarvitse osoittaa
 tuotujen lähetysten yhteyttä vientiin, muihin yksikköihin tehtäviin siirtoihin,
 kotimarkkinamyyntiin tai varastoihin (HOP I 2004–2009 -käsikirjan kohta 6.11.2.2).
 (57) Kotimarkkinamyynnin lähetysten ja niiden kirjaamisen varmistus perustuu
 omavastuisuuteen. Vientiin suuntautuneen yksikön vientilähetysmenettelyjä valvoo
 kyseisessä yksikössä pysyvästi toimiva tulli- ja valmisteverovirkailija.
 (58) Tässä tapauksessa kaksi yhteistyössä toiminutta viejää käytti EOU-järjestelmää.
 Kyseiset yhteistyössä toimineet viejät käyttivät EOU-järjestelmää tuodakseen maahan
 raaka-aineita ja tuotantohyödykkeitä tuontitulleitta, hankkiakseen tuotteita
 kotimarkkinoilta valmisteveroitta ja saadakseen liikevaihtoveron palautuksen sekä
 voidakseen myydä osan tuotannostaan kotimarkkinoilla. Yksi viejäyritys käytti
 järjestelmää myös saadakseen osittaisen palautuksen kotimaisilta öljy-yrityksiltä
 hankitusta polttoaineesta maksetuista veroista. Ne saivat siis kaikki 52 kappaleen i–v
 kohdassa mainitut edut. Tutkimuksessa kävi ilmi, että asianomaiset viejät eivät saaneet
 etuja EOU-järjestelmän piiriin kuuluvasta tuloverosta vapauttamisesta.
 d) EOU-järjestelmää koskevat päätelmät
 FI 15 FI
 ---pagebreak--- (59) Vientiin suuntautuneiden yksikköjen saama vapautus kahdesta eri tuontitullista
 (perustulli ja erityinen lisätulli) ja liikevaihtoveron palauttaminen ovat perusasetuksen
 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua Intian viranomaisten
 taloudellista tukea. Valtio luopuu tulosta, joka kannettaisiin, jos järjestelmää ei
 sovellettaisi, mistä vientiin suuntautunut yksikkö saa etua perusasetuksen 2 artiklan
 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska sen maksuvalmius paranee, kun sen ei tarvitse
 maksaa yleensä maksettavia tulleja ja kun se saa liikevaihtoveron palautuksen.
 (60) Vapautus valmisteverosta ja sitä vastaavasta tuontitullista (erityinen lisätulli) ei
 kuitenkaan merkitse sitä, että valtio luopuu tuloista, jotka muutoin kannettaisiin. Jos
 valmisteveroa ja erityistä lisätullia maksettaisiin, niitä voitaisiin käyttää hyvityksinä
 omia tulevia vero- ja tullimaksuja vastaan nk. CENVAT-järjestelmässä. Kyseiset verot
 ja tullit eivät siis ole lopullisia. CENVAT-hyvitysten vuoksi lopulliset verot ja tullit
 kannetaan ainoastaan lisäarvosta, ei tuotantopanoksista.
 (61) Näin ollen ainoastaan vapautus perustullista ja erityisestä lisätullista, osittainen
 palautus kotimaisilta öljy-yrityksiltä hankitusta polttoaineesta maksetuista veroista
 sekä liikevaihtoveron palautus ovat perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitettua tukea. Ne
 ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 3 artiklan
 4 kohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista
 tukea. Vientiin suuntautuneen yksikön vientitavoite, josta säädetään EXIM-policy 02-
 07 -asiakirjan kohdassa 6.1, on etujen saamisen olennainen edellytys.
 (62) Yksi yhteistyössä toimineista viejistä väitti, että komissio oli poikennut alkuperäisessä
 tutkimuksessa käytetyistä perusteista raaka-aineen tullista vapauttamisen arvioinnissa
 ja että vain liiallinen tuontitullien palauttaminen, jos sekään, saisi johtaa
 tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon. Olisi kuitenkin huomattava, että alkuperäisen
 tutkimuksen aikana tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien
 määrän arvioinnissa päätös siitä, oliko EOU sallittava tullinpalautusjärjestelmä vai ei,
 tehtiin ”ottamatta kantaa kysymykseen siitä, onko kyseinen järjestelmä perusasetuksen
 säädösten mukainen tullinpalautusjärjestelmä”13. Tämän tarkastelun puitteissa koko
 järjestelmä sekä valvontajärjestelmä tutkittiin tarkoin.
 (63) Tutkimuksessa kävi ilmi, että näitä järjestelmiä ei voida pitää perusasetuksen
 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna verojen ja
 maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten
 palautusjärjestelmänä. Ne eivät ole perusasetuksen liitteessä I olevan h ja i alakohdan,
 liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien
 tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tiukkojen sääntöjen
 mukaisia. Jos liikevaihtoveron palautusta ja tuontitullista vapauttamista hyödynnetään
 tuotantohyödykkeiden ostossa, tämä jo itsessään on sallittuja tullinpalautusjärjestelmiä
 koskevien sääntöjen vastaista, koska tuotantohyödykkeitä ei kuluteta
 tuotantoprosessissa, kuten liitteessä I olevassa h alakohdassa (liikevaihtoveron
 palautus) ja i alakohdassa (tuontitullien peruuttaminen) edellytetään.
 (64) Ei ole myöskään vahvistettu, että Intian viranomaiset olisivat soveltaneet tehokasta
 tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tulleitta tai
 liikevaihtoverotta hankittuja tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä
 13
 Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 johdanto-osan 26 kappale (EYVL L 301, 30.11.2000, s. 1).
 FI 16 FI
 ---pagebreak--- määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja
 korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III
 olevan II kohdan 2 alakohta). Käytössä olevalla tarkistusjärjestelmällä valvotaan
 nettovaluutta-ansioita koskevaa velvoitetta eikä tuonnin kulutusta suhteessa vietyjen
 tuotteiden tuotantoon.
 (65) Vientiin suuntautunut yksikkö voi myydä huomattavia määriä tuotannostaan
 kotimarkkinoilla, jopa 50 prosenttia vuotuisesta liikevaihdostaan. Laissa ei näin ollen
 ole velvoitetta viedä kaikki valmistuksen tuloksena olevat tuotteet. Lisäksi kotimaan
 liiketoimet tapahtuvat ilman viranomaisen ohjausta ja valvontaa ja niihin sovelletaan
 vain varmennuksen omavastuisuutta. Vientiin suuntautuneen yksikön tullivalvonnassa
 olevat toimitilat ovat ainakin osittain Intian viranomaisten fyysisen valvonnan
 ulkopuolella. Tämä korostaa muiden valvontaan liittyvien tekijöiden merkitystä.
 Erityisesti tuotantopanosten ja tuloksena olevien vientituotteiden yhteyden
 säilyttämisen valvonta on tärkeää tullinpalautusjärjestelmän tarkastusjärjestelmässä.
 (66) Muista valvontatoimista on syytä muistaa, että vientiin suuntautuneella yksiköllä ei
 missään vaiheessa ole oikeudellista velvoitetta osoittaa kaikkien tuotujen lähetysten ja
 vastaavan tuloksena olevan tuotteen välisiä yhteyksiä. Vain jos tällainen valvonta olisi
 käytössä, Intian viranomaiset voisivat saada riittävästi tietoa tuotantopanosten
 lopullisista käyttötarkoituksista voidakseen varmistaa, että vapautus
 tullista/liikevaihtoverosta ei ole suurempi kuin vientituotannon tuotantopanosten arvo.
 Itsearviointiin perustuvat kuukausittaiset kotimarkkinamyynnin veroilmoitukset, joita
 Intian viranomaiset tietyin väliajoin arvioivat, eivät ole riittäviä valvonnan kannalta.
 Kuukausittaisten veronpalautusten tarkoituksena on seurata valmisteveroja eikä valvoa
 tuotantopanosten käyttötarkoitusta. Yritysten sisäiset järjestelmät, joita pidetään yllä
 ilman lakisääteistä velvollisuutta, eivät riitä sellaisenaan, koska viranomaisten olisi
 suunniteltava ja pantava täytäntöön tullinpalautusjärjestelmän tarkastusjärjestelmä eikä
 sitä pitäisi jättää yksittäisten yritysten hoidettavaksi. Tämän vuoksi tutkimuksessa
 vahvistetaan, että vientiin suuntautuneelta yksiköltä ei Intian vienti- ja tuontipolitiikan
 mukaisesti nimenomaisesti vaadita tuotantopanosten ja tuloksena olevien tuotteiden
 välisen yhteyden osoittamista eikä Intian viranomaisilla ole olemassa tehokasta
 valvontajärjestelmää, jonka perusteella olisi voitu määrittää, mitä tuotantopanoksia
 vientituotannossa käytettiin ja missä määrin.
 (67) Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin
 tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista tavallisesti olisi
 vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkastusjärjestelmää (perusasetuksen
 liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta).
 Viranomaiset eivät myöskään osoittaneet, että liiallista tuontitullien palauttamista ei
 olisi tapahtunut.
 (68) Edellä esitetyn perusteella yrityksen väite siitä, että komissio oli poikennut
 alkuperäisessä tutkimuksessa käytetyistä perusteista raaka-aineen tullista
 vapauttamisen arvioinnissa ja että vain liiallinen tuontitullien palauttaminen, jos
 sekään, saisi johtaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon, on hylättävä.
 e) Tuen määrän laskeminen
 (69) Koska sallittua verojen ja maksujen palautusjärjestelmää tai korvaavien
 tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden alainen etu
 FI 17 FI
 ---pagebreak--- on tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tuonnista yleensä kannettavien
 tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) koko peruutettu määrä sekä palautus
 kotimaisilta öljy-yrityksiltä hankitusta polttoaineesta maksetuista veroista.
 i) Vapautus tuontitulleista (perustulli ja erityinen lisätulli), liikevaihtoveron palauttaminen
 raaka-aineiden osalta ja palautus kotimaisilta öljy-yrityksiltä hankitusta polttoaineesta
 maksetuista veroista
 (70) Viejien, jotka ovat vientiin suuntautuneita yksikköjä, tuen määrä laskettiin tarkastelua
 koskevana tutkimusajanjaksona vientiin suuntautuneelle yksikölle kokonaisuudessaan
 tuotujen ainesten kantamatta jääneiden tullien (perustulli ja erityinen lisätulli),
 palautetun liikevaihtoveron ja kotimaanmarkkinoilta ostetusta polttoaineesta
 maksettujen verojen palautuksen perusteella. Tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat
 kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan
 a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on
 suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan
 tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen
 vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin,
 vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Näille kahdelle yritykselle näin lasketut
 tukimarginaalit olivat 0,9 prosenttia ja 5,8 prosenttia.
 ii) Vapautus tuontitulleista (perustulli ja erityinen lisätulli) tuotantohyödykkeiden osalta
 (71) Tuotantohyödykkeet eivät fyysisesti sisälly valmiisiin tuotteisiin. Perusasetuksen
 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkimuksen kohteena oleville yrityksille koitunut etu
 on laskettu tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien määrän
 perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden
 tavanomaista poistoaikaa tutkimuksen kohteena olleissa yrityksissä. Tavanomaisen
 poistoajan määrittämiseksi näiden kahden yhteistyössä toimineen viejän käyttämiä
 tosiasiallisia poistoaikoja (18 vuotta) on käytetty viitteenä. Näin laskettua tarkastelua
 koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen
 kyseisen ajanjakson korko, jotta määrä paremmin ilmentäisi ajan myötä saavutetun
 edun arvoa ja järjestelmästä edunsaajalle koitunutta kokonaisetua. Tuen määrä on
 suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan
 tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen
 vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin,
 vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Näille kahdelle yritykselle näin saadut
 tukimarginaalit olivat 1,8 prosenttia ja 0,4 prosenttia.
 (72) EOU-järjestelmän mukaisesti asianomaisten yritysten saaman tuen
 kokonaistukimarginaalit olivat 2,7 prosenttia ja 6,2 prosenttia.
 6. Ennakkolisenssijärjestelmä (Advance Licence Scheme, ALS)
 a) Oikeusperusta
 (73) Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on EXIM-policy 2004–2009 -asiakirjan
 kohdissa 4.1–4.1.14 ja HOP I 2004–2009 -käsikirjan luvuissa 4.1–4.30.
 b) Tukikelpoisuus
 FI 18 FI
 ---pagebreak--- (74) Ennakkolisenssijärjestelmään kuuluu kuusi alajärjestelmää, joita kuvataan tarkemmin
 jäljempänä. Ne eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuusvaatimusten suhteen.
 Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin, voivat hakea
 tosiasiallisen maastaviennin ALS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista ALS-tukea.
 Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada
 välituotetoimituksiin tarkoitettua ALS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa
 EXIM-policy 2004–2009 -asiakirjan kohdassa 8.2 mainituille vientiin rinnastettavaa
 toimintaa harjoittaville tahoille, kuten vientiin suuntautuneille yksiköille, voivat saada
 vientiin rinnastettavan toiminnan ALS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittajat
 välitoimittajat voivat myös saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea
 ennakkoluovutusta sekä kotimaisia rembursseja ja vastarembursseja koskevien ALS-
 alajärjestelmien yhteydessä.
 c) Käytännön toteutus
 (75) Ennakkolisenssien myöntämisperusteita voivat olla seuraavat:
 i) Tosiasiallinen vienti: Tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda
 tuotantopanoksia tullitta tietyn vientituotteen valmistukseen. Viennin on oltava
 ”tosiasiallista” sikäli, että vientituotteen on lähdettävä Intian alueelta.
 Lisenssissä mainitaan tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet, myös
 vientituotteen tyyppi.
 ii) Vuotuiset tarpeet: Vuotuisia tarpeita koskevia lisenssejä ei ole liitetty tiettyyn
 vientituotteeseen, vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset
 tuotteet ja jalosteet). Lisenssinhaltija voi (aiemman viennin mukaan
 määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka) tuoda tullitta tuotantopanoksia,
 joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen
 valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa
 valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja
 aineksia.
 iii) Välituotetoimitukset: Tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi
 valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakaen tuotantoprosessin
 keskenään. Valmistajaviejä tuottaa välituotetta. Se voi tuoda
 tuotantopanosmateriaaleja tullitta ja saada tähän tarkoitukseen
 välituotetoimituksiin tarkoitettua ALS-tukea. Lopullinen viejä saattaa
 valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote.
 iv) Vientiin rinnastettava toiminta: Tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi
 tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden
 valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina EXIM
 policy 2004–2009 -asiakirjan kohdan 8.2 alakohdissa b–g, i ja j mainituille
 asiakasryhmille. Toisin sanoen valmiita tuotteita ei tarvitse viedä pois maasta
 vaan niitä pidetään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina asiakkaan
 statuksen perusteella. Tähän sisältyvät toimitukset vientiin suuntautuneelle
 yksikölle tai lisenssin haltijalle tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein
 koskevan järjestelmän mukaisesti.
 v) Ennakkoluovutusasiakirjat (Advance Release Orders, ARO): Ennakkolisenssin
 haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset
 FI 19 FI
 ---pagebreak--- kotimarkkinoilta, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-
 asiakirjoja. Tällöin ennakkolisenssit vahvistetaan ARO-asiakirjoiksi ja
 siirretään kotimaiselle toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten
 toimituksen yhteydessä. ARO-asiakirjat oikeuttavat kotimaisen toimittajan
 tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita
 selostetaan EXIM-policy 02–07 -asiakirjan kohdassa 8.3, kuten
 välitoimituksia/vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan ALS-järjestelmän
 soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyt ja lopullisen
 valmisteveron palautus. ARO-järjestelmässä verot ja tullit palautetaan tuotteen
 toimittajalle eikä lopulliselle viejälle tullinpalautusjärjestelmässä. Verot/tullit
 voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja
 tuotantopanoksia käytettäessä.
 vi) Kotimaiset remburssit ja vastaremburssit: Myös tämä alajärjestelmä koskee
 kotimarkkinatoimituksia ennakkolisenssin haltijalle. Ennakkolisenssin haltija
 voi pyytää pankilta kotimaisen remburssin avaamista kotimaisen toimittajan
 hyväksi. Pankki kirjaa lisenssiin suorassa tuonnissa ainoastaan sellaisten
 tavaroiden arvon ja määrän, jotka on hankittu kotimarkkinoilta tuonnin sijaan.
 Kotimainen toimittaja voi saada tiettyjä vientiin rinnastettavassa toiminnassa
 myönnettäviä etuja, joita selostetaan EXIM-policy 02–07 -asiakirjan kohdassa
 8.3, kuten välitoimituksia/vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan
 ALS-järjestelmän soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan
 palautusjärjestelyt ja lopullisen valmisteveron palautus.
 (76) Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana vain yksi yhteistyöhön osallistunut
 viejä sai etuja kolmesta alajärjestelmästä, jotka liittyivät tarkasteltavana olevaan
 tuotteeseen; nämä olivat i) tosiasiallisen maastaviennin ALS-tuki, v) ARO-järjestelmä
 ja iv) vientiin rinnastettavaa toimintaa koskeva ALS-järjestelmä. Tämän vuoksi ei ole
 tarpeen määrittää tasoitustoimenpiteiden soveltamisen mahdollisuutta seuraavien
 järjestelmien suhteen: ii) vuotuiset tarpeet, iii) välituotetoimitukset ja vi) kotimaiset
 remburssit ja vastaremburssit.
 (77) Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi lisenssinhaltija on
 laissa velvoitettu tekemään määrämuotoisen totuudenmukaisen ja asianmukaisen
 selvityksen lisenssien mukaisesti tuotujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (HOP I
 2004–2009 -käsikirjan luku 4.30 ja lisäys 23) eli pitämään rekisteriä (nk. lisäyksen 23
 mukainen rekisteri) todellisesta kulutuksesta. Toukokuusta 2005 lähtien lisäys 23 on
 säilytettävä yrityksessä mutta sen lisäksi se on varmennettava laillistetun
 tilintarkastajan allekirjoituksella ja lähetettävä Intian viranomaisille. Lisäystä 23
 koskevaa velvoitetta sovelletaan lisensseihin, jotka on myönnetty toukokuun 2005
 jälkeen, kun uudet säännöt tulivat voimaan. Uuden järjestelmän käytännön
 täytäntöönpanoa ei tämän vuoksi voitu varmentaa, koska lisensseihin liittyviä
 raportteja ei ollut laadittu tutkimuksen aikana.
 (78) Edellä mainituista alajärjestelmistä i, iv ja iv todettakoon, että Intian viranomaiset
 määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden (myös vientiin
 rinnastettavassa toiminnassa) määrästä ja arvosta ja ne on kirjattu lisenssiin. Lisäksi
 vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat lisenssiin. Intian
 viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän niin
 sanottujen SION-vakionormien perusteella. Useimmille tuotteille, tarkasteltavana
 FI 20 FI
 ---pagebreak--- oleva tuote mukaan luettuna, on olemassa SION-vakionormit, ja ne on julkaistu
 menetelmäkäsikirjassa HOP II 2004–2009.
 (79) Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä, ja ne on käytettävä tuloksena olevan
 vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä lisenssin antamisen jälkeen
 ennalta määrätyssä määräajassa (18 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää
 kahdesti kuudella kuukaudella).
 (80) Ennakkolisenssin haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset
 kotimaisista lähteistä, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen niin sanottuja
 ennakkoluovutusasiakirjoja (Advance Release Orders, ARO). Tällöin ennakkolisenssit
 katsotaan ARO-asiakirjoiksi, ja ne annetaan toimittajalle niissä eriteltyjen
 tuotantopanosten toimittamisen yhteydessä.
 (81) Tarkastelua koskevassa tutkimuksessa todettiin, että yhteistyössä toiminut viejä oli
 tuonut eri alajärjestelmissä SION-vakionormeihin perustuvien tuontihelpotusten
 mukaisesti tullitta enemmän tuotantopanoksia kuin se tarvitsi tuloksena olevan
 vientituotteen viitemäärän tuottamiseen. Näin ollen SION-vakionormit tarkasteltavana
 olevalle tuotteelle eivät olleet tarkkoja.
 d) Päätelmät
 (82) Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan
 ii alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan mukaista tukea eli Intian viranomaisten
 taloudellista tukea, josta on koitunut etua tutkituille viejille.
 (83) Lisäksi tosiasiallisen maastaviennin ennakkolisenssijärjestelmä on selkeästi
 oikeudellisesti vientituloksesta riippuvaa, joten perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan
 a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista. Yritys ei voi
 saada tukia näistä järjestelmistä ilman vientisitoumusta.
 (84) Vientiin rinnastettava toiminta on tosiasiallisesti riippuvainen vientituloksesta. Sitä
 käytti ainoastaan yksi yritys vähäisessä määrin ja ainoastaan toimittaessaan tavaraa
 vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueilla sijaitseville yksiköille;
 molemmat luokat mainitaan EXIM-policy 02–07 -asiakirjan kohdassa 8.2(b). Yritys
 ilmoitti, että sen asiakkaat veivät vuorostaan tarkasteltavana olevan tuotteen. Vientiin
 suuntautuneiden yksikköjen ja erityistalousalueiden tarkoitus on EXIM-policy 02–07
 -asiakirjan kohdan 6.1 mukaisesti vienti. Kotimainen toimittaja saa siis tukea vientiin
 rinnastettavan toiminnan ennakkolisenssijärjestelmästä, koska Intian viranomaiset
 ennakoivat vientitulot, jotka vientiin suuntautuneessa yksikössä tai
 erityistalousalueella toimiva viejä vuorostaan saa. Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan
 a alakohdan mukaan tuen katsotaan tosiasiallisesti riippuvan vientituloksesta, jos
 tosiasiat osoittavat, että tuen myöntäminen, vaikkei sitä olekaan tehty oikeudellisesti
 vientituloksesta riippuvaiseksi, on tosiasiassa kytketty todellisiin tai odotettuihin
 vientituloihin.
 (85) Tässä tapauksessa yhteistyössä toiminut yritys ei hyödyntänyt ennakkolisenssiä
 tuodakseen maahan tuotteita tuontitulleitta. Yritys sai sen sijaan etua hankkiessaan
 raaka-aineita kotimaisilta toimittajilta muuntamalla lisenssejä
 ennakkoluovutusasiakirjoiksi. Tässä järjestelmässä vero- ja tullivapautta koskeva
 oikeus on tavaran toimittajalla eikä lopullisella viejällä tullinpalautusjärjestelmän
 FI 21 FI
 ---pagebreak--- muodossa. Verot/tullit voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja
 tuotantopanoksia käytettäessä. Tutkimuksessa kävi ilmi, että kotimaisen
 etuyhteydettömän tavarantoimittajan kautta ARO-järjestelmää käyttäen hankitun
 raaka-aineen ja ilman lisenssiä kotimaisen tavarantoimittajan kautta hankitun raaka-
 aineen hinnoissa oli merkittävä ero. Tulli- ja verovapautta koskeva etu siirrettiin
 alempien hintojen kautta tavarantoimittajalta yritykselle, joka käytti raaka-aineen ja
 joka on tämän menettelyn osapuolena. Yritys saattoi erottaa selvästi toisistaan
 lisenssiä käyttäen hankitun raaka-aineen ostohinnat ja samasta raaka-aineesta ilman
 lisenssiä maksetut hinnat. Yritys määritteli näin saadun edun ARO-järjestelmän
 mukaisesti hankittujen tuotteiden ja ilman tällaista lisenssiä hankittujen tuotteiden
 välisen hinnan erotukseksi.
 (86) Yhtäkään tässä tapauksessa sovelletusta kolmesta alajärjestelmästä ei voida pitää
 perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna
 tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä.
 Kyseiset alajärjestelmät eivät ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan,
 liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien
 tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tiukkojen sääntöjen
 mukaisia. Vaikka Intian viranomaiset totesivat, että järjestelmä on muuttunut
 toukokuusta 2005 alkaen, pitäisi olla selvää, että muutoksilla ei ole ollut vaikutusta
 järjestelmiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska uutta
 tarkastusjärjestelmää ei sovellettu täysimääräisesti. Intian viranomaiset ovat saattaneet
 muuttaa tarkastusjärjestelmää, mutta tutkimuksen mukaan ne eivät soveltaneet
 tarkastusjärjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Viranomaiset eivät
 myöskään soveltaneen menettelyitä varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia
 vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen
 liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten
 palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta).
 Tarkasteltavana olevan tuotteen SION-vakionormit eivät olleet riittävän tarkkoja ja
 niissä arvioitiin raaka-aineen kulutus liian suureksi. Tutkimuksessa kävi ilmi, että
 SION-vakionormeja muutetaan, jotta ne osoittaisivat paremmin tuotantopanosten
 kulutusta, mutta uudet normit eivät olleet käytössä tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla. Näin ollen vahvistetaan, ettei SION-vakionormeja voida
 itsessään pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkastusjärjestelmänä,
 koska Intian viranomaiset eivät voi riittävän tarkkaan arvioida näiden edullisten
 vakionormien perusteella, millaisia tuotantopanosmääriä vientituotannossa on
 kulutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään toteuttaneet asianmukaisesti pidettyyn
 todellista kulutusta koskevaan rekisteriin (nk. lisäyksen 23 mukainen rekisteri,
 aiemmin lisäys 18) perustuvaa tehokasta tarkastusta tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla käytetyille lisensseille. Intian viranomaiset eivät liioin tehneet
 tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka
 sellainen tavallisesti olisi tehtävä silloin, kun tehokasta tarkastusjärjestelmää ei ole
 käytetty (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan
 II kohdan 3 alakohta); viranomaiset eivät myöskään osoittaneet, että liiallista
 tuontitullien palauttamista ei olisi tapahtunut.
 (87) Kyseiset kolme alajärjestelmää mahdollistavat siis tasoitustoimenpiteiden
 käyttöönoton.
 e) Tuen määrän laskeminen
 FI 22 FI
 ---pagebreak--- (88) Sallittujen vero- ja maksupalautusjärjestelmien tai korvaavien tuotantopanosten
 palautusjärjestelmien puuttuessa tuen määrä on vahvistettu – yrityksen osoittamalla
 tavalla – lisenssillä ja ilman lisenssiä ostetun saman raaka-aineen hintaerojen
 perusteella.
 (89) Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti viennin
 kokonaisliikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä
 ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin
 määriin.
 (90) Yksi yritys käytti tätä järjestelmää tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana ja
 sai tukea 20,9 prosenttia.
 III Alueelliset järjestelmät
 1. Gujaratin osavaltion myyntiverokannustinjärjestelmä (Gujarat Sales Tax Incentive Scheme,
 GSTIS) ja Gujaratin osavaltion sähköverosta vapauttamisen järjestelmä (Gujarat
 Electricity Duty Exemption Scheme, GEDES)
 (91) Mikään yhteistyöhön osallistuneista vientiä harjoittavista tuottajista ei saanut
 tasoitustoimenpiteiden alaista etua GSTIS- tai GEDES-järjestelmästä. Sen vuoksi ei
 pidetty tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tämän tutkimuksen puitteissa.
 2. Länsi-Bengalin kannustinjärjestelmät (West Bengal Incentive Schemes, WBIS)
 (92) WBIS-järjestelmää koskeva yksityiskohtainen kuvaus esitetään Länsi-Bengalin
 osavaltion kauppa- ja teollisuusministeriön 22 päivänä kesäkuuta 1999 antamassa
 tiedonannossa nro 588-CI/H (WBIS 1999), joka on viimeksi korvattu 24 päivänä
 maaliskuuta 2004 annetulla tiedonannolla nro 134-CI/O/Incentive/17/03/I (WBIS
 2004). Järjestelmällä myönnetään vastaanottajalle useita etuuksia, kuten
 liikevaihtoveron maksamisen lykkäystä, tukea tuotantohyödykkeiden asennuksiin sekä
 kehittämistukia. Tutkimuksessa vahvistettiin, että yksi yritys oli saanut etua näistä
 järjestelmistä aiemmin. Etujen vaikutus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli
 kuitenkin vähäinen. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia näitä järjestelmiä sen
 enempää tämän tutkimuksen puitteissa.
 3. Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmä (Package Scheme of Incentives, PSI)
 a) Oikeusperusta
 (93) Kannustaakseen teollisuuden hajauttamista osavaltion vähän kehittyneille alueille
 Maharashtran osavaltio on vuodesta 1964 myöntänyt kannustimia osavaltion
 kehittyvillä alueilla sijaitsevien yksiköiden laajennuksille. Järjestelmää on muutettu
 monta kertaa sen käyttöönoton jälkeen, ja vuoden 2001 järjestelmä oli toiminnassa
 1 päivän huhtikuuta 2001 ja 31 päivän maaliskuuta 2006 välisenä aikana, jonka
 jälkeen sen voimassaoloa pidennettiin vuodella 31 päivään maaliskuuta 2007.
 Maharashtran osavaltion PSI-järjestelmässä on useita alajärjestelmiä, joista
 tärkeimmät ovat seuraavat: i) paikallisveron palautus, ii) vapautus sähköverosta ja iii)
 vapautus paikallisesta liikevaihtoverosta, joka päättyi 24.10.2004. Tutkimuksessa kävi
 ilmi, että ainoa alajärjestelmä, jota yksi yhteistyöhön osallistunut vientiä harjoittava
 tuottaja käytti, oli vapautus paikallisesta liikevaihtoverosta.
 FI 23 FI
 ---pagebreak--- b) Tukikelpoisuus
 (94) Voidakseen hyötyä järjestelmästä yritysten on investoitava vähän kehittyneille alueille
 joko perustamalla niille uusi tuotantolaitos tai tekemällä laajoja pääomasijoituksia
 olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamiseksi tai sen toiminnan
 monipuolistamiseksi. Kyseiset alueet luokitellaan eri ryhmiin niiden taloudellisen
 kehitysasteen mukaan (esimerkiksi vähän kehittynyt alue, vähemmän kehittynyt alue
 ja vähiten kehittynyt alue). Tärkein peruste kannustimen määrää vahvistettaessa on
 alue, jolla yritys sijaitsee tai jolle se aikoo sijoittautua, sekä investointien suuruus.
 c) Käytännön toteutus
 (95) Lokakuussa 2004 päättyneen paikallisesta liikevaihtoverosta vapauttamista koskevan
 järjestelmän mukaisesti määrättyjen yksikköjen ei tarvinnut kantaa liikevaihtoveroa
 myynnistään. Vastaavasti määrätyt yksiköt oli vapautettu paikallisesta
 liikevaihtoverosta saman järjestelmän mukaisesti tukikelpoiselta toimittajalta tehtyjen
 tavarahankintojen osalta. Myyntiin liittyvästä vapautuksesta ei koidu etua määrätyille
 myyntiyksiköille, mutta hankintaan liittyvästä vapautuksesta koituu etua määrätylle
 hankintayksikölle. Tutkimuksessa vahvistettiin, että asianomaiseen yritykseen
 sovellettiin liikevaihtoverosta vapauttamista 24 päivään lokakuuta 2006 asti.
 d) Päätelmät
 (96) Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmästä annetaan perusasetuksen 2 artiklan
 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tukea. Edellä
 esitelty alajärjestelmä on Maharashtran osavaltion viranomaisten taloudellista tukea,
 koska kyseinen etu vähentää Maharashtran osavaltion muutoin saamia tuloja. Lisäksi
 vapautuksesta/palautuksesta koituu etua yritykselle, koska se lisää yrityksen
 maksuvalmiutta.
 (97) Tätä alajärjestelmää voivat käyttää ainoastaan yritykset, jotka ovat investoineet
 tietyille määritetyille maantieteellisille alueille, joilla Maharashtran osavaltiolla on
 lainkäyttövalta. Järjestelmää eivät voi hyödyntää näiden alueiden ulkopuolella
 sijaitsevat yritykset. Edun suuruus vaihtelee alueittain. Järjestelmä on perusasetuksen
 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti erityinen ja siksi
 tasoitustoimenpiteet mahdollistava.
 e) Tuen määrän laskeminen
 (98) Liikevaihtoverosta vapauttamisen osalta tuen määrä laskettiin sellaisen
 liikevaihtoveron määrän perusteella, joka tavanomaisesti olisi kertynyt tarkastelua
 koskevan tutkimusajanjakson aikana mutta jota ei järjestelmän mukaisesti kannettu.
 Koska liikevaihtoverosta vapauttamista koskeva järjestelmä päättyi 24.10.2004,
 huomioon otettiin ainoastaan kaudella 1.10.–24.10.2004 myynnistä kantamattomat
 verot, koska vain tämä kausi osui tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle. Tukien
 määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti
 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson koko yrityksen liikevaihtoon (nimittäjä),
 koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa
 valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Tarkastelua
 koskevalla tutkimusajanjaksolla yksi yritys hyötyi alajärjestelmästä; saadun tuen
 määrä oli kuitenkin alle 0,1 prosenttia eli vähäinen.
 FI 24 FI
 ---pagebreak--- IV Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
 (99) Perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien
 tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on tutkimuksen kohteena olevien vientiä
 harjoittavien tuottajien osalta 2,7–20,9 prosenttia.
 (100) Vaikka yhteistyössä toimimisen aste oli korkea suhteessa yhteisöön vientiin, on
 huomattava, että useat vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet menettelyssä
 yhteistyössä, mukaan lukien vientiä harjoittava tuottaja, jonka tukimarginaali oli
 korkein alkuperäisessä tutkimuksessa. Intialaisten yhteistyöhön osallistumattomien
 tuottajien tuotantokapasiteetti ja tuotanto ovat merkittävät, ja on myös todennäköistä,
 että nämä vientiä harjoittavat tuottajat saavat edelleen etuja tutkimuksen kohteena
 olleista tukijärjestelmistä vähintään saman tasoisesti kuin alkuperäisessä
 tutkimuksessa vahvistettiin.
 JÄRJESTELMÄ DEPB ITE EPG EO EC GSTI GEDE WBI
 → S S S U ALS S S S S PSI Yht.
 YRITYS↓ % % % % % % % % % % %
 Senpet (aiemmin
 Elque) - - - 2,7 - - - - - - 2,7
 Futura - - - 6,2 - 0,1 - - - - 6,3
 20,
 Pearl - - 0,3 - 6 - - - - negat. 20,9
 V PÄÄTELMÄT
 (101) Perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, johtaisiko toimenpiteiden
 voimassaolon päättyminen tuen jatkumiseen tai toistumiseen.
 (102) Kuten 21–100 kappaleessa esitetään, intialaisten tarkasteltavana olevan tuotteen
 viejien todettiin tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona edelleen saaneen etua
 Intian viranomaisten antamista tasoitustoimenpiteiden alaisista tuista. Tarkastelussa
 havaitut tukimarginaalit olivat korkeammat kuin alkuperäisessä tutkimuksessa
 vahvistetut, yhtä vientiä harjoittavaa tuottajaa lukuun ottamatta. Asianomaisista
 tukijärjestelmistä annetaan toistuvasti etuja, eikä ole merkkejä siitä, että ohjelmat
 poistettaisiin käytöstä lähitulevaisuudessa. Koska ennakkolisenssien
 tarkastusjärjestelmän käytännön täytäntöönpanosta ei saatu tietoja, muutosten
 mahdollisista vaikutuksista ei voida tehdä päätelmiä. Näin ollen tarkasteltava olevan
 tuotteen viejät saavat sillä välin edelleenkin tasoitustoimenpiteet mahdollistavia tukia.
 Kukin viejä on tukikelpoinen useassa eri tukiohjelmassa. Näissä olosuhteissa katsottiin
 kohtuulliseksi päätellä, että tuen antaminen jatkuisi todennäköisesti tulevaisuudessa.
 (103) Koska on osoitettu, että tuen antaminen jatkui tarkastelun aikana ja todennäköisesti
 jatkuu myös tulevaisuudessa, tuen toistumisen tarkastelulla ei ole merkitystä tässä
 yhteydessä.
 D. YHTEISÖN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ
 1. Yhteisön tuotanto
 FI 25 FI
 ---pagebreak--- (104) Polyeteenitereftalaattia (PET) valmistavat yhteisössä seuraavat yritykset:
 kaksitoista tuottajaa, jotka pyysivät voimassaolon päättymistä koskevaa tarkastelua ja
 tekivät tutkimuksessa yhteistyötä (ks. 107 kappale)
 kaksi tuottajaa, jotka pyysivät voimassaolon päättymistä koskevaa tarkastelua mutta
 eivät tehneet yhteistyötä tutkimuksessa
 yksi yhteisössä sijaitseva korealaisen tuottajan tytäryhtiö, joka teki yhteistyötä
 tutkimuksessa ja tuki pyyntöä.
 (105) Kaikkien kyseisten yritysten PET-tuotanto muodostaa perusasetuksen 9 artiklan
 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön kokonaistuotannon.
 2. Yhteisön tuotannonala
 (106) Komissio tarkasteli, muodostaako yhteistyöhön osallistuneiden, pyynnön esittäneiden
 tai sitä tukeneiden yhteisön tuottajien tuotanto huomattavan osan PET:n
 kokonaistuotannosta yhteisössä. Kyseisten yhteisön tuottajien osuus PET:n
 kokonaistuotannosta yhteisössä oli 88 prosenttia. Niitä yhteisön tuottajia, jotka eivät
 osallistuneet yhteistyöhön täysimittaisesti, ei sisällytetty yhteisön tuotannonalan
 määritelmään. Komissio katsoi tästä syystä, että kaksitoista yhteistyöhön
 täysimittaisesti osallistunutta yhteisön tuottajaa edustaa yhteisön tuotannonalaa
 perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Alkuperäisessä
 tutkimuksessa yhteisön tuotannonala edusti yli 85:tä prosenttia polyeteenitereftalaatin
 tuolloisesta kokonaistuotannosta yhteisössä.
 (107) Yhteisön tuotannonalan muodostavat seuraavat kaksitoista yhteisön tuottajaa:
 Voridian BV (Alankomaat)
 M & G Polimeri Italia Spa (Italia)
 Equipolymers Srl (Italia)
 La Seda de Barcelona SA (Espanja)
 Novapet SA (Espanja)
 Selenis Industria de Polimeros SA (Portugali)
 Aussapol Spa (Italia)
 Advansa Ltd (Yhdistynyt kuningaskunta)
 Wellman BV (Alankomaat)
 Boryszew subsidiary Elana Wse (Puola)
 V.P.I. SA (Kreikka)
 SK Eurochem Sp.Z. o.o. (Puola)
 FI 26 FI
 ---pagebreak--- E. YHTEISÖN MARKKINOIDEN TILANNE
 1. Kulutus yhteisön markkinoilla
 (108) Yhteisön kulutus vahvistettiin yhteisön tuotannonalan myyntimäärien, muiden
 yhteisön tuottajien yhteisön markkinoilla valitusvaiheessa toimitettujen tietojen
 perusteella arvioidun myynnin sekä kolmansista maista yhteisöön suuntautunutta
 kokonaistuontia koskevien Eurostatin tietojen perusteella.
 (109) Vuoden 2002 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä tarkasteltavana
 olevan tuotteen kulutus yhteisössä lisääntyi jatkuvasti niin, että se oli 2 400 000 tonnia
 tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Lisääntyminen kaudella oli yhteensä
 18 prosenttia. Lisääntyminen johtui osittain uusista sovelluksista (mm. olut- ja
 viinipullot) ja osittain kulutuksen lisääntymisestä liittymässä olevissa maissa.
 Taulukko 1 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Yhteisön kulutus 2 041 836 2 213 157 2 226 751 2 407 387
 (tonnia)
 Indeksi 100 108 109 118
 2. Tuonti Intiasta
 2.1 Tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinta
 (110) Vuoden 2002 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä tuonti Intiasta
 lisääntyi yhteensä 13 prosenttia. Vuosien 2002–2003 välillä tuonti laski 17 prosenttia,
 mutta lisääntyi vuonna 2004 100 prosenttiyksikköä ja laski taas tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla noin 6 800 tonnia eli noin 70 prosenttiyksikköä. Tuontihinnat
 nousivat 5 prosenttiyksikköä vuonna 2003 ja vielä 3 prosenttiyksikköä vuonna 2004 ja
 7 prosenttiyksikköä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Hintojen
 suuntauksessa näkyy vain osittain raaka-ainekustannusten voimakas nousu. Intiasta
 tapahtuneen tuonnin markkinaosuus pysyi suhteellisen pienenä koko tarkastelujakson
 ajan; se oli 0,3 prosenttia vuonna 2002, 0,2 prosenttia vuonna 2003, 0,5 prosenttia
 vuonna 2004 ja 0,3 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
 Taulukko 2 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Intia
 Määrä (tonnia) 6 046 4 999 11 079 6 831
 Indeksi 100 83 183 113
 Hinta (euroa tonnilta) 883 930 955 1 018
 FI 27 FI
 ---pagebreak--- Indeksi 100 105 108 115
 Markkinaosuus 0,3 % 0,2 % 0,5 % 0,3 %
 3. Tuonti muista maista
 (111) Tuonnin määrä muista kolmansista maista lisääntyi 25 prosenttiyksikköä
 tarkastelujaksolla. Suurinta nousu oli vuonna 2003, jolloin tuonti lisääntyi
 41 prosenttiyksikköä. Kun Kiinasta tapahtuvaan vientiin ryhdyttiin soveltamaan
 polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä vuonna 2004, tuonti väheni
 14 prosenttiyksikköä vuonna 2004 ja vielä 2 prosenttiyksikköä tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla. Markkinaosuudet seurasivat samaa suuntausta ja muuttuivat
 15,9 prosentista (vuonna 2002) 20,6 prosenttiin (vuonna 2003), 18,5 prosenttiin
 (vuonna 2004) ja 16,9 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Suuren
 kulutuksen vuoksi tuonnin markkinaosuuden kasvu oli alhaisempi kuin tuonnin
 absoluuttinen kasvu. Tuontihinnat olivat keskimäärin jatkuvasti alhaisemmat kuin
 EU:n hinnat vuosina 2002–2004. Ainoastaan tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla ne olivat hieman korkeammat kuin yhteisön tuotannonalan
 hinnat.
 Taulukko 3 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Määrä (tonnia) 324 749 456 499 411 020 406 562
 Indeksi 100 141 127 125
 Keskimääräinen hinta 869 821 907 1 061
 (euroa/tonni)
 100 94 104 122
 Indeksi
 15,9 % 20,6 % 18,5 % 16,9 %
 Markkinaosuus
 Tärkeimmät viejät
 113 685 129 188 139 296 127 734
 Korea
 28 558 83 208 55 125 73 426
 Pakistan
 47 875 131 343 49 678 72 814
 Kiina
 20 570 16 105 49 763 50 393
 Yhdysvallat
 42 136 36 986 16 796 29 382
 Taiwan
 F. YHTEISÖN TUOTANNONALAN TALOUDELLINEN TILANNE
 1. Alustavat huomiot
 FI 28 FI
 ---pagebreak--- (112) Tarkastelun aluksi harkittiin otantaa yhteisön tuottajista, mutta koska niiden lukumäärä
 ei ollut kovin suuri, ne kaikki päätettiin ottaa mukaan, ja vahinkoon liittyvät tekijät on
 arvioitu koko yhteisön tuotannonalan tasolla kerättyjen tietojen perusteella.
 (113) Komissio tarkasteli perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkia sellaisia
 olennaisia taloudellisia tekijöitä ja osoittimia, jotka vaikuttavat yhteisön tuotannonalan
 tilanteeseen.
 2.1. Tuotanto
 (114) Yhteisön tuotannonalan tuotanto nousi 20 prosenttia vuoden 2002 ja tarkastelua
 koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana eli 1 465 000 tonnista (vuonna 2002)
 1 760 000 tonniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Vuotuinen nousu oli
 4,8 prosenttia vuonna 2003 ja 4,6 prosenttia vuonna 2004. Lisää nousua tapahtui
 tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, jolloin tuotanto lisääntyi voimakkaasti
 150 000 tonnilla eli 10,8 prosentilla. Tämä johtui tuotannonalan toteuttamasta
 rakenneuudistuksesta, jolla pyrittiin valvomaan paremmin tuotantokustannuksia ja
 näin hyödyntämään kasvavaa kulutusta yhteisön markkinoilla; kulutushan kasvoi
 19 prosenttia vuoden 2002 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä
 (2 miljoonasta tonnista vuonna 2002 2,4 miljoonaan tonniin tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla).
 Taulukko 4 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Tuotanto (tonnia) 1 464 522 1 534 480 1 602 086 1 760 828
 Indeksi 100 105 109 120
 2.2. Kapasiteetti ja kapasiteetin käyttökäyttöaste
 (115) Tuotantokapasiteetti kasvoi 22 prosenttia vuoden 2002 ja tarkastelua koskevan
 tutkimusajanjakson välillä eli 1 760 000 tonnista (vuonna 2002) 2 156 000 tonniin
 tutkimusajanjaksolla. Kasvu tapahtui pääasiassa tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla, jolloin tuotantokapasiteetti verrattuna vuoteen 2004 kasvoi
 300 000 tonnia eli 16,7 prosenttia. Tuotantokapasiteetin merkittävä kasvu tapahtui
 rinnakkain tuotannon kasvun kanssa samalla kaudella (ks. 114 kappale).
 Tuotantokapasiteetin kasvu oli tulosta tuotantolinjoihin tehdyistä lisäinvestoinneista,
 joiden tarkoituksena oli hyödyntää kasvavia markkinoita. Kapasiteetin käyttöaste
 kasvoi 4 prosenttiyksikköä vuonna 2003, pysyi samalla tasolla vuonna 2004 ja laski
 sitten tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 5 prosenttiyksikköä 82 prosenttiin.
 Vuoden 2004 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välinen lasku on seurausta
 tuotantokapasiteetin merkittävästä noususta samalla kaudella. Sen vuoksi suurempi
 tuotantomäärä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla verrattuna vuoteen 2004
 tapahtui samaan aikaan kun kapasiteetin käyttöaste laski.
 Taulukko 5 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 FI 29 FI
 ---pagebreak--- Tuotantokapasiteetti (tonnia) 1 760 332 1 762 378 1 848 315 2 156 294
 Indeksi 100 100 105 122
 Kapasiteetin käyttöaste 83 % 87 % 87 % 82 %
 Indeksi 100 105 104 98
 2.3. Myynti ja markkinaosuus
 (116) Yhteisön tuotannonalan yhteisön markkinoilla myymä määrä kasvoi 21 prosenttia
 vuoden 2002 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Vuonna 2003
 tapahtuneen 2 prosentin kasvun jälkeen myyntimäärä kasvoi sekä vuonna 2004
 (8 prosenttiyksikköä) että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla
 (11 prosenttiyksikköä). Myynnin kasvusta huolimatta yhteisön tuotannonalan
 markkinaosuus laski suuremman kulutuksen vuoksi 4 prosenttiyksikköä vuonna 2003
 ja sitten nousi vähitellen 5 prosenttiyksikköä vuonna 2004 ja 1 prosenttiyksikön
 tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
 Taulukko 6 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Myynti yhteisössä (tonnia) 1 306 768 1 333 976 1 438 883 1 586 902
 Indeksi 100 102 110 121
 Markkinaosuus 64 % 60 % 65 % 66 %
 2.4. Kasvu
 (117) Kaiken kaikkiaan yhteisön tuotannonalan markkinaosuus kasvoi 2 prosenttiyksikön
 verran tarkastelujaksolla, mikä osoittaa, että sen kasvu oli hitaampaa kuin kulutuksen
 kasvu markkinoilla kokonaisuudessaan.
 2.5. Työllisyys
 (118) Yhteisön tuotannonalan työllisyystaso nousi 18 prosenttia tarkastelujaksolla. Suurinta
 nousu oli vuonna 2003 (11 prosenttiyksikköä) ja vuonna 2004 (vielä
 6 prosenttiyksikköä). Nouseva suuntaus jatkui tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla, mutta tällöin nousua oli vain 2 prosenttiyksikköä. Tämä
 18 prosentin nousu koko kaudella liittyy tuotantotasoon, joka kohosi 20 prosenttia.
 Taulukko 7 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Työntekijät 1 010 1 124 1 170 1 190
 Indeksi 100 111 116 118
 2.6. Tuottavuus
 FI 30 FI
 ---pagebreak--- (119) Yhteisön tuotannonalan tuottavuus, mitattuna tuotoksella (tonnia/työntekijä/vuosi),
 nousi kokonaisuudessaan tarkastelujaksolla. Tuottavuus putosi ensin 6 prosenttia
 vuonna 2003 verrattuna vuoteen 2002 ja vakiintui tälle tasolle vuonna 2004, jonka
 jälkeen se kohosi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla merkittävästi (yli
 8 prosenttia) vuoteen 2004 verrattuna, samaan aikaan kun tuotanto lisääntyi
 merkittävästi.
 Taulukko 8 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Tuottavuus 1 450 1 365 1 369 1 480
 (tonnia/työntekijä)
 Indeksi 100 94 94 102
 2.7. Palkat
 (120) PET-granulaattien tuotanto on pääomavaltaista, minkä vuoksi työvoimakustannuksilla
 on rajallinen vaikutus koko tuotantokustannuksiin. Tarkastelujaksolla palkat nousivat
 12 prosenttia ja yleiset tuotantokustannukset 20 prosenttia. Toinen merkittävä
 indikaattori ovat palkkakustannukset tuotettua tonnia kohti. Tarkastelujaksolla nämä
 kustannukset laskivat 6 prosenttia.
 Taulukko 9 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Palkat (milj. euroa) 62,3 63,0 66,3 69,5
 Indeksi 100 101 106 112
 Palkat tuotettua tonnia kohti 44,4 42,9 43,6 41,9
 (euroa)
 Indeksi
 100 96 98 94
 2.8. Myyntihinnat ja yhteisön hintoihin vaikuttavat tekijät
 (121) Yksikkömyyntihinta nousi 924 eurosta/tonni (vuonna 2002) 1 058 euroon/tonni
 tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Suuntaus oli kaiken kaikkiaan nouseva
 (15 prosenttia koko kaudella). Nousu oli suureksi osaksi seurausta raaka-aineiden
 hintojen noususta, joka taas johtui öljyn hinnan noususta. Vaikka yhteisön
 tuotannonala oli nostanut hintoja, se ei ollut sellaisessa asemassa, että se olisi voinut
 siirtää hinnannousun jatkojalostusalan maksettavaksi ja ottaa raaka-aineiden
 hinnannousun täysimääräisesti huomioon myyntihinnoissaan. Tämä johtui pääasiassa
 siitä, että raaka-aineiden hinnannousu oli suurempi kuin PET:n hintojen nousu.
 Pyrkiessään säilyttämään markkinaosuutensa yhteisön tuotannonala pystyi nostamaan
 hintojaan vain kohtuullisesti eli sen hinnankorotukset estyivät.
 Taulukko 10 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 FI 31 FI
 ---pagebreak--- ajanjakso
 Painotettu keskihinta 924 902 1 006 1 058
 (euroa/tonni)
 Indeksi
 100 98 109 115
 2.9. Tärkeimpien raaka-aineiden tuotantokustannukset
 (122) Yhden PET-tonnin tuottamiseen tarvitaan noin 850 kiloa puhdistettua tereftaalihappoa
 (PTA) ja 350 kiloa monoeteeniglykolia (MEG), ja näiden raaka-aineiden kustannukset
 kohosivat merkittävästi (PTA:n 67 prosenttia ja MEG:n 31 prosenttia) vuoden 2002 ja
 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä niin, että ne olivat 770 euroa/tonni
 (PTA) ja 721 euroa/tonni (MEG) (keskiarvo tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla). PTA:n hinnoissa havaittiin pieni lasku vuoden 2005
 kolmannella neljänneksellä, jolloin hinnat putosivat 700 euroon/tonni ja MEG:n hinta
 pysyi vakaana, mutta raaka-aineet ostetaan etukäteen pitkän aikavälin sopimusten
 perusteella. Tämän vuoksi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tapahtuneesta
 PTA:n hinnan pienestä laskusta huolimatta yhteisön tuotannonala joutui kärsimään
 tarkastelujaksolla voimakkaasti kohonneiden kustannusten vaikutuksista. Lisäksi
 maailman öljymarkkinoiden tilanteen vuoksi PET:n tuotantoon tarvittavien raaka-
 aineiden hinnat ovat alttiina ennakoimattomille muutoksille, mutta todennäköisesti ne
 säilyvät korkealla tasolla. Kaikki nämä tekijät yhdessä lisäävät yhteisön PET-tuottajien
 haavoittuvuutta. On kuitenkin huomattava, että tärkeimmät raaka-aineet ovat tuotteita,
 joilla käydään kauppaa globaalisti, minkä vuoksi vaikutusten pitäisi kohdistua samassa
 määrin myös intialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin.
 Taulukko 11 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 Keskimääräiset tutkimus-
 kustannukset (euroa/tonni) ajanjakso
 -PTA 460 566 718 770
 Indeksi 100 123 156 167
 -MEG 551 550 650 721
 Indeksi 100 100 118 131
 (123) Yhteisön tuotannonalan tuottamien PET-granulaattien keskimääräiset
 yksikkökustannukset tonnia kohti olivat seuraavat:
 Taulukko 12 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Painotetut keskimääräiset 899 918 1 013 1 092
 kustannukset (euroa/tonni)
 Indeksi
 100 102 113 121
 FI 32 FI
 ---pagebreak--- (124) Kuten taulukossa 11 ja 12 esitetään, tärkeimpien raaka-aineiden hinta nousi jatkuvasti
 tarkastelujaksolla (PTA:n 67 prosenttia ja MEG:n 31 prosenttia), mutta yleiset
 tuotantokustannukset nousivat vain 21 prosenttia. Kuten taulukossa 10 osoitetaan,
 hinnat kohosivat kuitenkin vain 15 prosenttia sen vuoksi, että yhteisön tuotannonala ei
 ollut sellaisessa asemassa, että se olisi voinut siirtää hintojen nousun jatkojalostusalan
 maksettavaksi ja ottaa raaka-aineiden hinnannousun täysimääräisesti huomioon
 myyntihinnoissaan.
 2.10. Varastot
 (125) Varastot pienenivät 10 prosenttia koko tarkastelujaksolla (vuoden 2002 ja tarkastelua
 koskevan tutkimusajanjakson välillä). Varastoja ei kuitenkaan pitäisi pitää
 merkittävänä indikaattorina yhteisön tuotannonalan tuottaman PET:n osalta, kun
 otetaan huomioon PET-markkinoiden kausiluonteisuus läpi vuoden; näin toimittiin
 myös alkuperäisessä tutkimuksessa. Tuotantoon verrattuna varastojen osuus on noin
 5–6 prosenttia tuotoksesta.
 Taulukko 13 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Varastojen määrä (tonnia) 101 554 110 695 90 422 91 123
 Indeksi 100 109 89 90
 2.11. Kannattavuus, sijoitetun pääoman tuotto ja kassavirta
 (126) Myynnin kannattavuudella tarkoitetaan voittoa, joka on saatu asianomaisen tuotteen
 myynnistä yhteisön markkinoilla. Kokonaispääoman tuotto ja kassavirta pystyttiin
 mittaamaan vain mahdollisimman rajoitetun, samankaltaisen tuotteen sisältävän
 tuoteryhmän tasolla perusasetuksen 8 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Sijoitetun
 pääoman tuotto on lisäksi laskettu pääoman tuottoasteen pohjalta, koska pääoman
 tuottoastetta pidetään tärkeämpänä tekijänä kehityssuuntien tarkastelun kannalta.
 Taulukko 14 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Voittomarginaali ennen
 veroja (myynti yhteisössä) 2,7 % -1,8 % -0,7 % -3,2 %
 Kokonaisvarallisuuden tuotot 2,0 % -1,4 % -0,6 % -2,4 %
 Kassavirta (% kokonais- 18,1 % 5,5 % 10,1 % -2,6 %
 myynnistä)
 (127) Vuonna 2002 alkanut hinnankorotusten estyminen ja samanaikainen polkumyynnillä
 Kiinasta, Taiwanista, Malesiasta, Koreasta ja Australiasta tapahtuneen tuonnin
 voimakas lisääntyminen (vuoteen 2004 asti) sekä Intiasta tapahtuvan tuetun tuonnin
 voimakas lisääntyminen vaikuttivat siihen, että yhteisön tuotannonalan taloudellinen
 tilanne heikkeni ja kääntyi tappiolliseksi vuonna 2003. Vuonna 2004 esiintyi pientä
 elpymistä Kiinaan ja Australiaan kohdistettujen polkumyyntitoimenpiteiden ansiosta,
 FI 33 FI
 ---pagebreak--- mutta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tappiot kasvoivat -3,2 prosenttiin.
 Sen vuoksi voidaan todeta, että suuntaus on selkeästi laskeva.
 (128) Kokonaispääoman tuotto ja kassavirta kehittyivät saman suuntaisesti, eli tilanne oli
 suhteellisen hyvä vuonna 2002, heikkeni jyrkästi vuonna 2003, elpyi hieman vuonna
 2004 ja heikkeni edelleen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
 2.12. Investoinnit ja pääoman saanti
 Taulukko 15 2002 2003 2004 Tarkastelua
 koskeva
 tutkimus-
 ajanjakso
 Investoinnit (tuhatta euroa) 31 779 42 302 63 986 50 397
 Indeksi 100 133 201 159
 (129) Investoinnit suunnattiin osittain kapasiteetin lisäämiseen ja osaksi tuotantoprosessin
 kehittämiseen. Suurin osa menoista aiheutui vuonna 2004 ja tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla eli samaan aikaan kuin kapasiteetin lisääntyminen, ja
 tarkoituksena oli säilyttää markkinaosuus kasvanut kulutus huomioon ottaen. Yhteisön
 tuotannonalan tilanne sekä PET-markkinoiden kehitys, jota leimasi
 kannattamattomuus yhteisössä ja muualla maailmassa, eivät kuitenkaan kannustaneet
 tekemään suuria investointeja. Joissakin olosuhteissa yhteisön tuottajat ovat pystyneet
 hankkimaan pääomaa (erityisesti etuyhteydessä olevilta yrityksiltä), mutta PET:n
 kannattamattomuus ei rohkaissut tekemään investointeja ja joissakin tapauksissa
 päätöstä lykättiin.
 2.13. Tosiasiallisen tukimarginaalin merkittävyys
 (130) Kun otetaan huomioon tuotteen markkinoiden hintaherkkyys, Intiasta tulleen tuonnin
 varsinaisen tukimarginaalin suuruuden vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida
 pitää vähäpätöisenä. Indikaattori on sitäkin relevantimpi, kun tarkastellaan vahingon
 toistumisen todennäköisyyttä. Jos toimenpiteet päättyvät, on todennäköistä, että tuettu
 tuonti jatkuu sellaisessa määrin ja sellaisilla hinnoilla, että tukimarginaalin vaikutus
 olisi merkittävä.
 2.14 Aiemman tuen vaikutuksista toipuminen
 (131) Edellä tarkastellut indikaattorit osoittavat jotakin parannusta yhteisön tuotannonalan
 joissakin taloudellisissa indikaattoreissa lopullisten tasoitustoimenpiteiden
 käyttöönoton jälkeen, mutta ne myös todistavat, että yhteisön tuotannonalan tilanne on
 edelleen vaikea ja riskialtis.
 3. Yhteisön tuotannonalan tilannetta koskevat päätelmät
 (132) Kulutuksen jatkuva kasvu, joka johtuu osittain uusista sovelluksista (mm. olut- ja
 viinipullot) ja osittain kulutuksen kasvusta liittymässä olevissa maissa, pakotti
 yhteisön tuotannonalan lisäämään kapasiteettia ja tuotantoa, jotta se ei menettäisi
 markkinaosuuttaan. Sen vuoksi vuonna 2004 ja tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla toteutettiin merkittäviä rakenneuudistuksia, joihin liittyi eri
 tuottajien omistajuuden useita muutoksia. Samanaikaisesti lisättiin tuotantolinjojen
 FI 34 FI
 ---pagebreak--- lukumäärää, jotta pystyttäisiin seuraamaan lisääntynyttä kulutusta ja saavuttamaan
 suurtuotannon edut. Jotkin taloudellisista indikaattoreista, esim. kulutus,
 tuotantokapasiteetti, tuotanto, myynti EU:ssa ja työllisyys, seurasivat positiivista
 suuntausta. Lisäksi myyntihinta nousi tarkastelujaksolla. Edellä mainituilla
 rakenneuudistuksilla ei kuitenkaan voitu tasapainottaa raaka-aineen hintojen jatkuvaa
 ja voimakasta nousua tarkastelujaksolla. Korkeampia raaka-ainekustannuksia ei voitu
 siirtää jatkojalostusalalle siinä määrin kuin olisi ollut tarpeen tietyn kannattavuustason
 säilyttämiseksi. Tämä heikensi voimakkaasti kannattavuutta, joka laski
 +2,7 prosentista (vuonna 2002) -3,2 prosenttiin tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla. Samanlainen negatiivinen suuntaus havaittiin investointien
 tuotossa ja kassavirrassa.
 (133) Tähän liittyi kyseisestä maasta tuleva halpatuonti, joka selvästi vaikutti yhteisön
 tuotannonalan hintojen laskupaineisiin. Kun kuitenkin otetaan huomioon tuetun
 tuonnin pienet määrät tämän voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun
 puitteissa, keskeisempää on vahingon toistumisen todennäköisyyden tarkastelu.
 Tuotannon, myynnin ja myyntihintojen ilmeisen positiivisesta kehityksestä huolimatta
 yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne heikkeni yleisesti, mikä tulee esiin
 kannattavuuden (2,7 prosentin voitoista vuonna 2002 3,2 prosentin tappioihin
 tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla), vientimyynnin, tuotantokustannusten,
 investointien tuoton ja kassavirran negatiivisessa kehityksessä.
 (134) Jos edellä kuvattuja kehityssuuntauksia verrataan niihin, jotka on kuvattu väliaikaisia
 ja lopullisia tasoitustoimenpiteitä koskevissa asetuksissa, saadaan edelleen vaihtelevia
 tuloksia. Vuoden 2002 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana
 yhteisön markkinaosuus pieneni 1 prosenttiyksikön, kun se oli kasvanut
 5 prosenttiyksikköä nelivuotiskaudella, joka edelsi lopullisten tasoitustoimenpiteiden
 käyttöönottoa. Toisaalta yhteisön tuotannonalan kannattavuus oli tarkastelua
 koskevalla tutkimusajanjaksolla vähemmän negatiivinen kuin ennen lopullisten
 tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa. Tämän vuoksi joistakin vahinkoindikaattoreiden
 osoittamista positiivisista suuntauksista riippumatta yhteisön tuotannonalan tilanne on
 edelleen kaukana tasoista, joita voitaisiin odottaa, jos se olisi toipunut täysin
 alkuperäisessä tutkimuksessa havaituista vahingoista.
 (135) Näin ollen päätellään, että yhteisön tuotannonalan tilanne on parantunut hieman
 verrattuna ajanjaksoon ennen toimenpiteiden käyttöönottoa mutta on edelleen erittäin
 vaikea ja riskialtis. Asianomaisesta maasta tulevan tuonnin aiheuttamat hintapaineet
 eivät myöskään mahdollistaneet sitä, että yhteisön tuotannonala olisi voinut ottaa
 raaka-aineen hinnannousun täysimääräisesti huomioon myyntihinnoissaan.
 G. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
 Kolmansiin maihin suuntautuvan viennin ja yhteisöön suuntautuvan viennin määrien ja
 hintojen suhde
 (136) Tutkimuksessa havaittiin, että keskimääräinen vientihinta Intiasta EU:n ulkopuolisiin
 maihin oli huomattavasti alhaisempi kuin keskimääräinen vientihinta yhteisöön ja
 samalla myös kotimarkkinahintoja alhaisempi. Intialaisten viejien myynti EU:n
 ulkopuolisiin maihin oli huomattavaa, sillä sen osuus kokonaisviennistä oli yli
 95 prosenttia. Näin ollen arvioitiin, että jos toimenpiteiden annettaisiin raueta,
 intialaiset viejät saattaisivat siirtää merkittäviä määriä kolmansiin maihin
 FI 35 FI
 ---pagebreak--- suuntautuvasta viennistään aiempaa houkuttelevammille yhteisön markkinoille
 hinnoilla, jotka olisivat – siinäkin tapauksessa, että ne nousisivat – todennäköisesti
 yhteisöön suuntautuvan viennin nykyhintoja alhaisemmat.
 Tuotantokapasiteetti, käyttämätön kapasiteetti ja varastot
 (137) Intialaisilla vientiä harjoittavilla tuottajilla on mahdollisuus lisätä vientimääriään
 yhteisön markkinoille (ks. 140 kappale). Intia kasvatti merkittävästi
 tuotantokapasiteettiaan 330 000 tonnista (vuonna 2003) 600 000 tonniin (vuonna
 2005). Markkinaennusteiden mukaan sen tuotantokapasiteetin odotetaan kasvavan
 vielä 220 000 tonnilla vuonna 2008. Vuonna 2005 kotimarkkinamyynnin määrä oli
 220 000 tonnia ja viennin määrä 290 000 tonnia (josta 6 831 tonnia EU:hun). Käytössä
 olevien tietojen perusteella käyttämätön kapasiteetti on tällä hetkellä keskimäärin
 90 000 tonnia, jota on pidettävä merkittävänä, koska se on noin 4 prosenttia yhteisön
 nykyisestä kulutuksesta. Arvion vahvistivat yhteistyössä toimineet intialaiset tuottajat,
 joilla oli merkittävää käyttämätöntä kapasiteettia.
 (138) Varastojen tasosta tutkimus osoitti, että yhteistyössä toimineiden intialaisten tuottajien
 varastot eivät olleet merkittävät. On kuitenkin huomattava, että varastojen taso ei ole
 merkittävä tekijä, koska PET-markkinoilla on kausivaihteluita.
 (139) Voidaan siis päätellä, että vaikka tuonti EU:hun oli vähäistä, riskinä on, että
 merkittävää vientiä voidaan suunnata EU:hun.
 Päätelmät
 (140) Asianomaisen maan tuottajilla on siis mahdollisuudet lisätä vientiään ja/tai suunnata
 vientiä muualta yhteisön markkinoille. Tutkimus osoitti, että yhteistyössä toimineet
 vientiä harjoittavat tuottajat myivät tarkasteltavana olevaa tuotetta alemmilla hinnoilla
 kuin yhteisön tuotannonala. On erittäin todennäköistä, että viejät veloittaisivat yhtä
 alhaisia tai jopa alhaisempia hintoja kuin kolmansissa maissa (ks. 137 kappale)
 kasvattaakseen markkinaosuutensa tasolle, jolla se oli ennen toimenpiteiden
 käyttöönottoa. Kun tällaista hinnoittelupolitiikkaa sovelletaan tilanteessa, jossa
 asianomaisen maan viejillä on kapasiteettia toimittaa merkittäviä määriä
 tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisön markkinoille, se mitä todennäköisimmin
 voimistaisi hintojen laskevaa suuntausta markkinoilla ja vaikuttaisi kielteisesti
 yhteisön tuotannonalan taloudelliseen tilanteeseen.
 (141) Yhteisön tuotannonalan tilanne on siis edelleen vaikea ja riskialtis. On todennäköistä,
 että jos tuettu tuonti asianomaisesta maasta yhteisöön lisääntyisi, se vaikuttaisi
 kielteisesti yhteisön tuotannonalan myyntiin, markkinaosuuteen ja myyntihintoihin, ja
 tämän seurauksena taloudellinen tilanne heikkenisi alkuperäisenä tutkimusajanjaksona
 vallinneelle tasolle. Näin ollen päätellään, että toimenpiteiden kumoaminen erittäin
 todennäköisesti heikentäisi yhteisön tuotannonalan tilannetta entisestään ja johtaisi
 vahingon toistumiseen entistä suurempana.
 (142) Edellä sanotun perusteella päätellään, että tuontihinnat olisivat erittäin todennäköisesti
 alemmat yhteisön markkinoilla, jos tukien vastaisia toimenpiteitä ei olisi, koska
 intialaiset tuottajat yrittäisivät mahdollisesti kasvattaa markkinaosuuttaan. Kun
 tällaista hinnoittelupolitiikkaa sovelletaan tilanteessa, jossa intialaisilla vientiä
 harjoittavilla tuottajilla on kapasiteettia myydä merkittäviä PET-määriä yhteisön
 FI 36 FI
 ---pagebreak--- markkinoille, se mitä todennäköisimmin voimistaisi hintapaineita ja vaikuttaisi
 kielteisesti yhteisön tuotannonalan tilanteeseen.
 H. YHTEISÖN ETU
 1. Johdanto
 (143) Perusasetuksen 31 artiklan mukaisesti tarkasteltiin, olisiko nykyisten tuen vastaisten
 toimenpiteiden voimassaolon jatkaminen kokonaisuudessaan yhteisön edun vastaista.
 Yhteisön etua arvioitaessa otettiin huomioon kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat.
 Tässä tutkimuksessa tarkastellaan tilannetta, jossa tuen vastaiset toimenpiteet ovat jo
 olleet käytössä, joten siinä voidaan arvioida, onko nykyisillä toimenpiteillä ollut
 kohtuuttoman kielteisiä vaikutuksia asianomaisiin osapuoliin.
 (144) Tällä perusteella tarkasteltiin, oliko vahinkoa aiheuttavan tuetun tuonnin jatkumista tai
 toistumista koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä, joiden
 johdosta olisi pääteltävä, että tässä erityistapauksessa toimenpiteiden voimassa
 pitäminen ei ole yhteisön edun mukaista.
 2. Yhteisön tuotannonalan etu
 (145) Kuten edellä on esitetty, vahinkoa aiheuttavan tuetun tuonnin jatkuminen on erittäin
 todennäköistä, jos toimenpiteet kumotaan. Kaikki yhteisön tuottajat kahta lukuun
 ottamatta osallistuivat täysimittaisesti yhteistyöhön ja ilmoittivat tukevansa voimassa
 olevia toimenpiteitä.
 (146) Tuen vastaisten toimenpiteiden jatkaminen Intiasta tulevaa tuontia kohtaan parantaisi
 yhteisön tuotannonalan mahdollisuuksia saavuttaa kohtuullinen kannattavuus, koska se
 todennäköisesti kykenisi lyhyellä aikavälillä lisäämään myyntimääriä ja näin
 hyödyntämään suurtuotannon etuja ja samalla todennäköisesti kohtuullisesti
 nostamaan myyntihintojaan ja saamaan tyydyttävät voitot. Vaikka Intiasta peräisin
 olevan tuetun tuonnin määrä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli vähäinen
 eikä niin ollen voinut aiheuttaa vakavaa vahinkoa, se kuitenkin todennäköisesti
 vaikuttaisi negatiivisesti yhteisön tuotannonalan tilanteeseen, jos tuen vastaiset
 toimenpiteet kumottaisiin. Nämä toimenpiteet ovat näin ollen keskeisen tärkeitä
 yhteisön tuotannonalan PET-granulaattituotannon elinkelpoisuuden takaamiseksi;
 kyseinen ala on joutunut kilpailemaan vuosien ajan Intiasta tulevaa tuettua tuontia
 vastaan.
 3. Tuojien etu
 (147) Tuojat/kauppiaat osallistuivat heikosti yhteistyöhön, eikä yhteistyöhön osallistuvien
 tuojien joukossa ollut lainkaan sellaisia, jotka ostivat Intiasta. Yhteistyöhön
 osallistuvia tuojia/kauppiaita voitiin kuitenkin pitää edustavina, koska niiden
 myyntimäärän osuus oli noin 5 prosenttia EU:n kulutuksesta. Ne kannattivat
 tullittomuutta, etenkin kun niiden taloudellinen tulos on jatkuvasti hyvä.
 (148) Tutkimus osoitti, että tarjolla on edelleen vaihtoehtoisia hankintalähteitä, joihin ei
 sovelleta tuen tai polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, esimerkiksi Meksiko, Brasilia,
 Yhdysvallat, Turkki, Pakistan, Iran ja Saudi-Arabia. Tuojilla/kauppiailla olisi näin
 ollen käytettävissä huomattavan monia vaihtoehtoisia hankintalähteitä.
 FI 37 FI
 ---pagebreak--- (149) Kun otetaan huomioon, että voimassa olevat toimenpiteet eivät merkittävästi
 vaikuttaneet tuojiin, voidaan päätellä, että jos voimassa olevat tasoitustoimenpiteet
 pidetään edelleen voimassa Intiasta tulevaa tuontia vastaan, tällä ei ole merkittävää
 negatiivista vaikutusta tuojien tilanteeseen yhteisössä.
 4. Jatkojalostajien/käyttäjien etu
 (150) Komissio lähetti kyselylomakkeet 47:lle tiedossa olleelle jatkojalostajalle/käyttäjälle.
 Ainoastaan 10 jatkojalostajaa/käyttäjää, joiden edustavuus oli yleisesti alhainen,
 vastasi lomakkeeseen. Vastauksissa annettujen hankintoja koskevien tietojen mukaan
 yhteistyössä toimivien jatkojalostajien/käyttäjien osuus yhteisön PET:n
 kokonaiskulutuksesta oli noin 20 prosenttia tarkastelua koskevalla
 tutkimusajanjaksolla. Ne hankkivat tutkimusajanjaksolla 95 prosenttia PET:stä
 yhteisön tuottajilta ja loput tuonnista, joka oli peräisin muista maista kuin siitä, johon
 tämä tarkastelu kohdistuu. Tullien käyttöönottoa vastaan esitettiin useita väitteitä.
 (151) Viisi jatkojalostajaa (jotka muuttavat PET-granulaatteja esimuoteiksi ja pulloiksi ja
 joiden osuus on 10 prosenttia kulutuksesta) vastasi lomakkeeseen. PET-granulaattien
 osuus lopputuotteen (enimmäkseen esimuottien) kustannuksista on 55 prosenttia.
 Tutkimuksessa todettiin, että ne tuovat Intiasta ja muista kolmansista maista vain
 vähäisiä määriä. Ne kuitenkin vastustivat tullien jatkamista ja väittivät, että
 toimenpiteet saattaisivat kohottaa keinotekoisesti hintoja Euroopassa.
 (152) Viisi käyttäjää, joiden osuus on noin 10 prosenttia kulutuksesta, toimitti varsin
 epätäydellisiä tietoja. Suurten käyttäjien vähäinen yhteistyöhön osallistuminen johtuu
 todennäköisesti siitä, että edellinen tutkimus, jossa tarkasteltiin PET:n tuontia
 Kiinasta, Australiasta ja Pakistanista, tehtiin vain kaksi vuotta sitten. PET:n osuus
 kokonaiskustannuksista on noin 6–7 prosenttia eli siis melko vähäinen. Vaikka
 käyttäjät, samoin kuin jatkojalostajat, eivät ilmoittaneet lainkaan tuontia Intiasta, ne
 myös vastustavat tullien käyttöönottoa sillä perusteella, että toimenpiteet saattaisivat
 kohottaa keinotekoisesti hintoja Euroopassa.
 (153) Kun otetaan huomioon jatkojalostusteollisuuden melko hyvä taloudellinen tilanne,
 toisin kuin yhteisön tuotannonalan, yksikään jatkojalostaja/käyttäjä ei väittänyt, että
 nykyisten tullien säilyttäminen johtaisi työpaikkojen menetyksiin tai tuotantolaitosten
 siirtämiseen ulkomaille.
 (154) Tuotoksen osalta tarkasteltuna yhteisön tuotannonala mukautti kokoaan kasvaneen
 kulutuksen mukaisesti, ja sen vuoksi on erittäin todennäköistä, että yhteisön
 tuotannonalan käyttämätön kapasiteetti voisi täysin kattaa tuodun määrän.
 (155) Kun otetaan huomioon, että edelleen on hankintalähteitä, joihin ei sovelleta tuen tai
 polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä (esim. Meksiko, Brasilia, Yhdysvallat, Turkki,
 Pakistan, Iran ja Saudi-Arabia), yhteisön käyttäjät voisivat lisäksi hyödyntää
 tarkasteltavana olevan tuotteen eri toimittajia.
 (156) Käyttäjäteollisuuden tuloksen osalta tutkimus osoitti, että yhteistyössä toimineiden
 käyttäjien liikevaihto parani, työllisyys säilyi vakaana ja yleinen kannattavuus parani
 tarkastelujaksolla. Sen vuoksi todettiin, että tuen vastaiset toimenpiteet eivät
 vaikuttaneet niihin negatiivisesti.
 FI 38 FI
 ---pagebreak--- (157) Edellä esitetyn perusteella päätellään, että jos nykyiset tuen vastaiset toimenpiteet
 pidetään voimassa Intiasta peräisin olevaa tuontia vastaan, tällä ei ole merkittävää
 negatiivista vaikutusta käyttäjien tilanteeseen yhteisössä.
 5. Tavarantoimittajien etu
 (158) Raaka-aineiden (monoeteeniglykolin MEG:n, puhdistetun tereftaalihapon PTA:n,
 dimetyylitereftalaatin DMT:n ja isopropyylialkoholin IPA:n), jotka kaikki ovat
 teollisuusbensiinistä johdettuja petrokemian tuotteita, tuottajat antoivat selvästi
 tukensa toimenpiteille ja osallistuivat hyvin yhteistyöhön. Ne hyötyisivät
 toimenpiteiden jatkamisesta, koska yhteisön tuotannonala pystyi todennäköisesti
 elpymään, mikä mahdollistaisi niiden tuloksen parantumisen.
 6. Yhteisön etua koskevat päätelmät
 (159) Edellä mainitut tekijät huomioon ottaen päätellään, ettei ole olemassa pakottavia syitä,
 jotka estäisivät voimassa olevien tuen vastaisten toimenpiteiden voimassa pitämisen
 Intiaa vastaan.
 I. TASOITUSTOIMENPITEET
 (160) Kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä oleellisista seikoista ja
 huomioista, joiden perusteella voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen
 jatkamista aiotaan suositella. Lisäksi asetettiin määräaika, jonka kuluessa osapuolilla
 oli mahdollisuus esittää huomautuksia ilmoitettujen tietojen johdosta. Intian
 viranomaiset kommentoivat vahinkoon liittyviä näkökohtia ja väittivät, ettei ollut
 osoitettu, että yhteisön tuotannonala olisi kärsinyt jatkuvasta vahingosta ja että
 tuontipaine Intiasta olisi ollut syynä siihen, että yhteisön tuotannonala ei voinut ottaa
 huomioon raaka-aineen hinnannousua myyntihinnoissaan. On muistettava, että kuten
 yhteisön tuotannonalan tilannetta koskevassa analyysissä todettiin, tuotannonalan
 taloudellinen tilanne heikkeni ja asianomaisesta maasta tulevan tuonnin alhainen
 hintataso (ks. 127 kappale) selvästi vaikutti yhteisön tuotannonalan hintojen
 laskupaineeseen. Kun kuitenkin otetaan huomioon tuetun tuonnin pienet määrät tämän
 voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun puitteissa, oli tarkasteltava vahingon
 toistumisen todennäköisyyttä. Tämän suhteen pääteltiin (ks. 127 kappale), että jos
 toimenpiteet eivät olisi voimassa, Intiasta halvoilla hinnoilla tapahtuvan tuonnin
 lisääntyminen vaikuttaisi kielteisesti yhteisön tuotannonalan taloudelliseen
 tilanteeseen. Yksi intialainen viejä väitti lisäksi, että vaikka toimenpiteet poistettaisiin,
 ei ole todennäköistä, että Intia suuntaa myyntiä yhteisöön. Kyseinen viejä väitti, että
 kehittyvien talouksien markkinat ovat houkuttelevammat kuin yhteisön markkinat, että
 Intian kysyntä kasvaa nopeasti ja että sen vuoksi käyttämätöntä kapasiteettia ei ole
 käytettävissä. On kuitenkin otettava huomioon, että Intian markkinoiden kysynnän
 kasvusta huolimatta yritystason tutkinta osoitti käyttämätöntä kapasiteettia, jonka
 myös markkinaseuranta vahvisti. Sen vuoksi päätellään, että mikään toimenpiteistä
 ilmoittamisen yhteydessä esitetyistä huomautuksista ei ollut sellainen, että se muuttaisi
 tähän asetukseen sisältyviä päätelmiä.
 (161) Edellä selostetun perusteella ja perusasetuksen 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti
 voidaan todeta, että Intiasta peräisin olevien PET-granulaattien tuontiin sovellettavat
 tasoitustoimenpiteet olisi pidettävä voimassa. Nämä toimenpiteet ovat siis
 erityistulleja.
 FI 39 FI
 ---pagebreak--- (162) Tässä asetuksessa eritellyt yksilölliset yrityskohtaiset tasoitustullit vastaavat
 tarkastelussa todettua tilannetta yhteistyössä toimineiden viejien osalta. Näin ollen
 niitä sovelletaan ainoastaan näiden yritysten eli erikseen mainittujen
 oikeushenkilöiden tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yrityksen
 (erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset mukaan luettuina)
 nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa, sen
 valmistaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin ei voida soveltaa näitä tulleja,
 vaan siihen on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
 (163) Kaikki näiden yksittäisten tasoitustullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi
 yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen
 johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle14 ja mukaan on liitettävä
 kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi
 kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin
 liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia.
 Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta vastaavasti kuultuaan neuvoa-antavaa
 komiteaa ja saattaa yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon
 ajan tasalle.
 (164) Tasoitustullin moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi jäännöstullia olisi
 sovellettava sekä yhteistyöstä kieltäytyneisiin viejiin että yrityksiin, jotka eivät
 harjoittaneet vientiä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Viimeksi
 mainituilla yrityksillä, jotka täyttävät perusasetuksen 20 artiklassa säädetyt
 vaatimukset, on kuitenkin mainitun artiklan nojalla mahdollisuus esittää tarkastelua
 koskeva pyyntö, jotta niiden tilannetta voidaan tutkia yksilöllisesti,
 ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
 1 artikla
 1. Otetaan käyttöön lopullinen tasoitustulli tuotaessa Intiasta peräisin olevaa
 polyeteenitereftalaattia, jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään
 78 ml/g ja joka kuuluu CN-koodiin 3907 60 20.
 2. Jollei 2 artiklasta muuta johdu, vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan
 sovellettava tasoitustulli on jäljempänä lueteltujen yritysten valmistamien tuotteiden osalta
 seuraava:
 Maa Yritys Tasoitustulli Taric-lisäkoodi
 (euroa/tonni)
 Intia Reliance Industries Limited 41,3 A181
 Intia Pearl Engineering Polymers 31,3 A182
 Ltd.
 Intia Senpet Ltd 22,2 A183
 14
 European Commission, Directorate-General for Trade, Directorate H, J-79 5/17, B-1049 Brussels
 FI 40 FI
 ---pagebreak--- Intia Futura Polymers Ltd. 0 A184
 Intia South Asian Petrochem Ltd 106,5 A585
 Intia Kaikki muut yritykset 41,3 A999
 3. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä
 syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon
 määrittämiseksi komission asetuksen (ETY) 2454/9315 145 artiklan mukaisesti, tasoitustullia,
 joka lasketaan edellä vahvistettujen kiinteiden määrien perusteella, alennetaan
 prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
 4. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, lopullista tasoitustullia ei sovelleta 2 artiklan
 mukaisesti vapaaseen liikkeeseen luovutettuihin tuontituotteisiin.
 5. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
 2 artikla
 1. Tuonnissa ei kanneta 1 artiklalla käyttöön otettuja tasoitustulleja, jos tuotavat tuotteet
 on tuottanut ja suoraan vienyt (toisin sanoen laskuttanut ja lähettänyt) yhteisössä tuojana
 toimivalle yritykselle jokin 3 kohdassa mainituista yrityksistä, jos niitä tulliselvitettäviksi
 ilmoitettaessa on käytetty asianmukaista Taric-lisäkoodia ja jos 2 kohdassa säädetyt
 edellytykset täyttyvät.
 2. Vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevaa pyyntöä tehtäessä on mahdollista saada
 vapautus tullista ainoastaan esittämällä asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisille jonkin
 3 kohdassa mainitun vientiyrityksen antama pätevä sitoumuslasku, joka sisältää liitteessä
 luetellut keskeiset tiedot. Tullista vapauttamisen edellytyksenä on lisäksi se, että tullille
 tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin sitoumuslaskussa esitettyä kuvausta.
 3. Sitoumuslaskulla tapahtuvaa tuontia tulliselvitettäväksi ilmoitettaessa on käytettävä
 seuraavia Taric-lisäkoodeja:
 Maa Yritys Taric-lisäkoodi
 Intia Pearl Engineering Polymers A182
 Ltd.
 Intia Reliance Industries Ltd. A181
 Intia South Asian Petrochem Ltd A585
 15
 EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella
 (EY) N:o 2286/2003 (EUVL L 343, 31.12.2003, s. 1).
 FI 41 FI
 ---pagebreak--- 3 artikla
 Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan
 unionin virallisessa lehdessä.
 Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa
 jäsenvaltioissa.
 Tehty Brysselissä
 Neuvoston puolesta
 Puheenjohtaja
 FI 42 FI
 ---pagebreak--- LIITE
 Tämän päätöksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa sitoumuslaskussa ilmoitettavat tiedot:
 1. Sitoumuslaskun numero.
 2. Taric-lisäkoodi, johon luokiteltuina laskussa tarkoitetut tavarat voidaan tullata yhteisön
 rajalla (tässä asetuksessa määritellyn mukaisesti).
 3. Tavaroiden tarkka kuvaus, jossa mainitaan
 - tuotteen ilmoituskoodi sellaisena kuin se ilmoitetaan asianomaisen vientiä harjoittavan
 tuottajan esittämässä sitoumuksessa,
 - CN-koodi
 - määrä (ilmoitetaan yksikköinä)
 4. Myyntiehdot, joista ilmenee:
 - yksikköhinta,
 - sovellettavat maksuehdot,
 - sovellettavat toimitusehdot,
 - kaikki alennukset ja hyvitykset.
 5. Tuojana toimiva yritys (yrityksen nimi), jolle viejäyritys on suoraan laatinut kauppalaskun.
 6. Yrityksen työntekijän, joka laatinut sitoumuslaskun, nimi ja seuraava allekirjoitettu
 vakuutus:
 ”Allekirjoittanut vahvistaa, että tässä laskussa tarkoitettujen tavaroiden myynti Euroopan
 yhteisöön suuntautuvaa suoraa vientiä varten tapahtuu .......... [yrityksen nimi] esittämän ja
 Euroopan komission päätöksellä 2000/745/EY hyväksymän sitoumuksen soveltamisalan ja
 ehtojen mukaisesti. Tässä laskussa ilmoitettujen tietojen vakuutetaan olevan täydelliset ja
 paikkansapitävät.”
 FI 43 FI