type: other

text:
DL 8 1991 Collaboratori di giustizia | MioLegale.it
 Home Ambiente Protezione civile DL 8 1991 Collaboratori di giustizia
 Decreto legge 15 gennaio 1991, n. 8
 (Gazz.Uff. 15 gennaio 1991, n. 12)
 Nuove norme in materia di sequestri di persona a scopo di estorsione e per la protezione dei testimoni di giustizia, nonché per la protezione e il trattamento sanzionatorio di coloro che collaborano con la giustizia.
 (Convertito in legge, con modificazioni, dall’art. 1, L. 15 marzo 1991, n. 82 – Testo coordinato con le disposizioni della Legge n. 6/2018 Disposizioni per la protezione dei testimoni di giustizia)
 NUOVE NORME IN MATERIA DI SEQUESTRI DI PERSONA A SCOPO DI ESTORSIONE
 Sequestro dei beni utilizzabili per far conseguire il prezzo del riscatto
 1. Quando si procede per il delitto di sequestro di persona a scopo di estorsione, il pubblico ministero richiede ed il giudice dispone il sequestro dei beni appartenenti alla persona sequestrata, al coniuge e ai parenti e affini conviventi. Il pubblico ministero può altresì richiedere ed il giudice può disporre il sequestro dei beni appartenenti ad altre persone quando vi è fondato motivo di ritenere che tali beni possano essere utilizzati, direttamente o indirettamente, per far conseguire agli autori del delitto il prezzo della liberazione della vittima.
 2. Si osservano le disposizioni relative al sequestro preventivo. Il sequestro ha la durata massima di un anno, ma, prima della scadenza, può essere rinnovato se permangono i fondati motivi di cui al comma 1. In ogni caso, il sequestro è revocato, su istanza di un interessato o del pubblico ministero, quando risulti cessata la permanenza del reato.
 3. Il sequestro dei beni non comporta limitazioni ai poteri di amministrazione e di gestione, ai diritti di godimento dei beni medesimi e non incide sui rapporti giuridici preesistenti. In caso di necessità o quando ne sia fatta richiesta per motivi familiari, professionali, economici o imprenditoriali, il giudice, sentito il pubblico ministero, può autorizzare atti di disposizione aventi ad oggetto beni sottoposti al sequestro.
 4. Le disposizioni dell’art. 379 del codice penale si applicano nei confronti di chi, al di fuori delle ipotesi previste ai commi 1 e 2 dell’art. 7 e di concorso nel delitto di sequestro di persona a scopo di estorsione, si adopera, con qualsiasi mezzo, al fine di far conseguire agli autori del delitto medesimo il prezzo della liberazione della vittima.
 4- bis. Non è punibile chi ha posto in essere la condotta indicata nel comma 4 in favore del prossimo congiunto.
 5. Sono utili i negozi giuridici posti in essere al fine di far conseguire agli autori del delitto di sequestro di persona a scopo di estorsione il prezzo della liberazione della vittima.
 Nullità dei contratti di assicurazione
 1. Chiunque, cittadino italiano, stipula anche all’estero contratti di assicurazione aventi ad oggetto la copertura del rischio, nel territorio dello Stato, rappresentato dal pagamento del prezzo del riscatto in caso di sequestro di persona a scopo di estorsione, proprio o di altre persone, è punito con la reclusione da uno a tre anni.
 2. I contratti di assicurazione aventi ad oggetto, sotto qualsiasi forma, il rischio del sequestro di persona a scopo di estorsione sono nulli.
 1. Chiunque, essendo a conoscenza di atti o fatti concernenti il delitto, anche tentato, di sequestro di persona a scopo di estorsione o di circostanze relative alla richiesta o al pagamento del prezzo della liberazione della persona sequestrata, ovvero di altre circostanze utili per l’individuazione o la cattura dei colpevoli o per la liberazione del sequestrato, omette o ritarda di riferirne all’autorità di cui all’art. 361 del codice penale è punito con la reclusione fino a tre anni.
 2. Non è punibile chi ha posto in essere le condotte indicate al comma 1 in favore del prossimo congiunto.
 Comunicazioni al Governatore della Banca d’Italia
 1. L’autorità giudiziaria, quando ha fondato motivo di ritenere che la sostituzione o l’impiego di denaro, beni o altre utilità di cui agli articoli 648- bis e 648- ter del codice penale siano avvenuti attraverso operazioni bancarie, ne dà comunicazione al Governatore della Banca d’Italia per gli atti di sua competenza. Le notizie comunicate sono coperte dal segreto di ufficio. La comunicazione può essere ritardata quando può derivarne pregiudizio alle indagini.
 2. Il Governatore dà comunicazione all’autorità giudiziaria delle iniziative assunte e dei provvedimenti adottati.
 [1. Per i delitti di sequestro di persona le circostanze attenuanti, diverse da quelle previste dal comma quarto dell’art. 289- bis e dai commi quarto e quinto dell’art. 630 del codice penale, non possono essere ritenute equivalenti o prevalenti rispetto alle circostanze aggravanti previste dall’art. 630, comma secondo, dall’art. 289- bis, comma secondo, dall’art. 61, n. 4 e n. 5 quando il fatto è stato commesso in danno di minore ovvero di persona che si trova in condizioni di salute gravi o ha oltrepassato i sessantacinque anni di età, nonché dal citato art. 61, n. 8 e n. 11, del codice penale. Le eventuali diminuzioni di pena si operano sulla quantità di pena risultante dall’aumento conseguente alle predette aggravanti.]
 Attenuante speciale in caso di collaborazione
 1. Nei casi di cui al comma quarto dell’art. 289- bis e ai commi quarto e quinto dell’art. 630 del codice penale, se il contributo fornito dal concorrente del reato dissociatosi dagli altri è di eccezionale rilevanza, anche con riguardo alla durata del sequestro e alla incolumità della persona sequestrata, le pene ivi previste possono essere ulteriormente diminuite in misura non eccedente un terzo.
 [1. Quando è necessario per acquisire rilevanti elementi probatori, ovvero per la individuazione o cattura dei responsabili del delitto di sequestro di persona a scopo di estorsione, il pubblico ministero può richiedere che venga autorizzata la disposizione di beni, denaro o altra utilità per l’esecuzione di operazioni controllate di pagamento del riscatto, indicandone le modalità. Il giudice provvede con decreto motivato.
 2. L’autorizzazione a disporre di beni, denaro o altra utilità può essere comunque richiesta dal pubblico ministero per i sequestri di persona a scopo di estorsione in corso alla data di entrata in vigore del presente decreto.
 3. Ai medesimi fini di cui al comma 1 il pubblico ministero può, con decreto motivato, ritardare l’esecuzione o disporre che sia ritardata l’esecuzione dei provvedimenti che applicano una misura cautelare, dell’arresto, del fermo dell’indiziato di delitto o del sequestro. Nei casi d’urgenza il ritardo dell’esecuzione dei predetti provvedimenti può essere disposto anche oralmente, ma il relativo decreto deve essere emesso entro le successive quarantotto ore. ]
 Nuclei di polizia interforze
 1. I servizi centrali e interprovinciali della Polizia di Stato, dell’Arma dei carabinieri e del Corpo della guardia di finanza, ai quali sono attribuiti i compiti di collegamento delle attività investigative relative ai delitti di criminalità organizzata, assicurano altresì il collegamento interforze delle attività relative alla prevenzione e repressione dei delitti di sequestro di persona a scopo di estorsione.
 2. Per le esigenze connesse alle indagini di polizia giudiziaria concernenti delitti di sequestro di persona a scopo di estorsione sono costituiti appositi nuclei interforze, cui si applicano le disposizioni dell’art. 12, commi 4 e 5, del decreto-legge 12 gennaio 1991, n. 5.
 Condizioni di applicabilità delle speciali misure di protezione
 1. Alle persone che tengono le condotte o che si trovano nelle condizioni previste dai commi 2 e 5 possono essere applicate, secondo le disposizioni del presente Capo, speciali misure di protezione idonee ad assicurarne l’incolumità provvedendo, ove necessario, anche alla loro assistenza.
 2. Le speciali misure di protezione sono applicate quando risulta la inadeguatezza delle ordinarie misure di tutela adottabili direttamente dalle autorità di pubblica sicurezza o, se si tratta di persone detenute o internate, dal Ministero della giustizia – Dipartimento dell’amministrazione penitenziaria e risulta altresì che le persone nei cui confronti esse sono proposte versano in grave e attuale pericolo per effetto di talune delle condotte di collaborazione aventi le caratteristiche indicate nel comma 3 e tenute relativamente a delitti commessi per finalità di terrorismo o di eversione dell’ordine costituzionale ovvero ricompresi fra quelli di cui all’articolo 51, comma 3-bis, del codice di procedura penale e agli articoli 600-bis, 600-ter, 600-quater, anche se relativi al materiale pornografico di cui all’articolo 600-quater.1, e 600-quinquies del codice penale.
 3. Ai fini dell’applicazione delle speciali misure di protezione, assumono rilievo la collaborazione o le dichiarazioni rese nel corso di un procedimento penale. La collaborazione e le dichiarazioni predette devono avere carattere di intrinseca attendibilità. Devono altresì avere carattere di novità o di completezza o per altri elementi devono apparire di notevole importanza per lo sviluppo delle indagini o ai fini del giudizio ovvero per le attività di investigazione sulle connotazioni strutturali, le dotazioni di armi, esplosivi o beni, le articolazioni e i collegamenti interni o internazionali delle organizzazioni criminali di tipo mafioso o terroristico-eversivo o sugli obiettivi, le finalità e le modalità operative di dette organizzazioni.
 4. Se le speciali misure di protezione indicate nell’articolo 13, comma 4, non risultano adeguate alla gravità ed attualità del pericolo, esse possono essere applicate anche mediante la definizione di uno speciale programma di protezione i cui contenuti sono indicati nell’articolo 13, comma 5..
 5. Le speciali misure di protezione di cui al comma 4 possono essere applicate anche a coloro che convivono stabilmente con le persone indicate nel comma 2 nonché, in presenza di specifiche situazioni, anche a coloro che risultino esposti a grave, attuale e concreto pericolo a causa delle relazioni intrattenute con le medesime persone. Il solo rapporto di parentela, affinità o coniugio, non determina, in difetto di stabile coabitazione, l’applicazione delle misure.
 6. Nella determinazione delle situazioni di pericolo si tiene conto, oltre che dello spessore delle condotte di collaborazione o della rilevanza e qualità delle dichiarazioni rese, anche delle caratteristiche di reazione del gruppo criminale in relazione al quale la collaborazione o le dichiarazioni sono rese, valutate con specifico riferimento alla forza di intimidazione di cui il gruppo è localmente in grado di valersi”.
 Commissione centrale per la definizione e applicazione delle speciali misure di protezione
 [1. Nei casi in cui le misure di tutela adottabili, ai sensi delle norme già in vigore, direttamente dall’Alto commissario per il coordinamento della lotta contro la delinquenza di tipo mafioso, dall’autorità di pubblica sicurezza o, se si tratta di persona detenuta, dal Ministero di grazia e giustizia – Dipartimento dell’Amministrazione penitenziaria, non sono ritenute adeguate al fine di assicurare l’incolumità dei soggetti elencati nell’art. 9 e il pericolo derivi dagli elementi forniti o che essi possono fornire per lo sviluppo delle indagini o per il giudizio, può essere definito uno speciale programma di protezione, comprendente, se necessario, anche misure di assistenza 2.]
 2. Con decreto del Ministro dell’interno, di concerto con il Ministro della giustizia, sentiti i Ministri interessati, è istituita una commissione centrale per la definizione e applicazione delle speciali misure di protezione.
 2-bis. La commissione centrale è composta da un Sottosegretario di Stato per l’interno, che la presiede, da un avvocato dello Stato, da due magistrati e da cinque funzionari e ufficiali. I componenti della commissione diversi dal presidente e dall’avvocato dello Stato sono preferibilmente scelti tra coloro che hanno maturato specifiche esperienze nel settore e che sono in possesso di cognizioni relative alle attuali tendenze della criminalità organizzata, ma che non sono addetti a uffici che svolgono attività di investigazione o di indagine preliminare sui fatti o procedimenti relativi alla criminalità organizzata di tipo mafioso o terroristico-eversivo. Uno dei componenti, designato a seguito di apposita delibera della commissione, assume le funzioni di vicepresidente. La commissione centrale, presieduta dal vicepresidente, opera anche in caso di dimissioni o di decadenza del presidente.
 2-ter. Sono coperti dal segreto di ufficio, oltre alla proposta di cui all’articolo 11, tutti gli atti e i provvedimenti comunque pervenuti alla commissione centrale, gli atti e i provvedimenti della commissione stessa, salvi gli estratti essenziali e le attività svolte per l’attuazione delle misure di protezione. Agli atti e ai provvedimenti della commissione, salvi gli estratti essenziali che devono essere comunicati a organi diversi da quelli preposti all’attuazione delle speciali misure di protezione, si applicano altresì le norme per la tenuta e la circolazione degli atti classificati, con classifica di segretezza adeguata al contenuto di ciascun atto.
 2-quater. Per lo svolgimento dei compiti di segreteria e di istruttoria, la commissione centrale si avvale di una segreteria costituita secondo le modalità e con la dotazione di personale e di mezzi stabilite con regolamento adottato ai sensi dell’articolo 17, comma 3, della legge 23 agosto 1988, n. 400, dal Ministro dell’interno, di concerto con il Ministro della giustizia, sentita la commissione centrale stessa, previo parere delle Commissioni parlamentari competenti, che si esprimono entro trenta giorni. Per lo svolgimento dei compiti di istruttoria, la commissione può avvalersi anche del Servizio centrale di protezione di cui all’articolo 14 7.
 2-quinquies. La tutela avverso i provvedimenti della commissione centrale con cui vengono applicate, modificate o revocate le speciali misure di protezione anche se di tipo urgente o provvisorio a norma dell’articolo 13, comma 1, è disciplinata dal codice del processo amministrativo 8 9.
 [ 2-sexies. Nei confronti dei provvedimenti della commissione centrale con cui vengono modificate o revocate le speciali misure di protezione anche se di tipo urgente o provvisorio a norma dell’articolo 13, comma 1, l’ordinanza di sospensione cautelare emessa ai sensi dell’articolo 21 della legge 6 dicembre 1971, n. 1034, e successive modificazioni, o dell’articolo 36 del regio decreto 17 agosto 1907, n. 642, ha efficacia non superiore a sei mesi. Con l’ordinanza il giudice fissa, anche d’ufficio, l’udienza per la discussione di merito del ricorso che deve avvenire entro i quattro mesi successivi; il dispositivo della sentenza è pubblicato entro sette giorni dalla data dell’udienza con deposito in cancelleria. I termini processuali sono ridotti alla metà 10.] 11
 [2-septies. Nel termine entro il quale può essere proposto il ricorso giurisdizionale e in pendenza della decisione relativa all’eventuale richiesta di sospensione ai sensi dell’articolo 21 della legge 6 dicembre 1971, n. 1034, e successive modificazioni, o dell’articolo 36 del regolamento di cui al regio decreto 17 agosto 1907, n. 642, il provvedimento di cui al comma 2-sexies rimane sospeso 12.] 13
 [2-octies. I magistrati componenti della commissione centrale non possono esercitare funzioni giudicanti nei procedimenti cui partecipano a qualsiasi titolo i soggetti nei cui confronti la commissione, con la loro partecipazione, ha deliberato sull’applicazione della misura di protezione 14.] 15
 2-nonies. Con decreto del Ministro dell’interno, di concerto con il Ministro dell’economia e delle finanze, vengono stabilite le modalità di corresponsione dei gettoni di presenza ai componenti della commissione centrale ed al personale chiamato a partecipare con compiti di segreteria e di istruttoria alle riunioni della medesima commissione. All’onere derivante dall’attuazione del presente comma, determinato nella misura massima di 42.000 euro per l’anno 2002 e di 100.000 euro annui a decorrere dall’anno 2003, si provvede mediante corrispondente riduzione dello stanziamento iscritto, ai fini del bilancio triennale 2002-2004, nell’ambito dell’unità previsionale di base di parte corrente “Fondo speciale” dello stato di previsione del Ministero dell’economia e delle finanze per l’anno 2002, allo scopo parzialmente utilizzando l’accantonamento relativo al medesimo Ministero16.
 [3. Le misure di protezione e di assistenza a favore delle persone ammesse allo speciale programma di cui al comma 1, nonché i criteri di formulazione del programma medesimo e le modalità di attuazione, sono stabilite con decreto del Ministro dell’interno, di concerto con il Ministro di grazia e giustizia, sentiti il Comitato nazionale dell’ordine e della sicurezza pubblica e la Commissione centrale di cui al comma 2. Non si applica l’art. 17 della legge 23 agosto 1988, n. 400.]
 Proposta di ammissione
 1. L’ammissione alle speciali misure di protezione, oltre che i contenuti e la durata di esse, sono di volta in volta deliberati dalla commissione centrale di cui all’articolo 10, comma 2, su proposta formulata dal procuratore della Repubblica il cui ufficio procede o ha proceduto sui fatti indicati nelle dichiarazioni rese dalla persona che si assume sottoposta a grave e attuale pericolo. Allorché sui fatti procede o ha proceduto la Direzione distrettuale antimafia e a essa non è preposto il procuratore distrettuale, ma un suo delegato, la proposta è formulata da quest’ultimo.
 2. Quando le dichiarazioni indicate nel comma 1 attengono a procedimenti per taluno dei delitti previsti dall’articolo 51, commi 3-bis e 3-quater, del codice di procedura penale, in relazione ai quali risulta che più uffici del pubblico ministero procedono a indagini collegate a norma dell’articolo 371 dello stesso codice, la proposta è formulata da uno degli uffici procedenti d’intesa con gli altri e comunicata al procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo; nel caso di mancata intesa il procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo risolve il contrasto. [La proposta è formulata d’intesa con i procuratori generali presso le corti di appello interessati, a norma dell’articolo 118-bis delle norme di attuazione, di coordinamento e transitorie del codice di procedura penale, approvate con decreto legislativo 28 luglio 1989, n. 271, quando la situazione delineata nel periodo precedente riguarda procedimenti relativi a delitti commessi per finalità di terrorismo o di eversione dell’ordine costituzionale.]
 3. La proposta può essere formulata anche dal Capo della polizia-direttore generale della pubblica sicurezza previa acquisizione del parere del procuratore della Repubblica che, se ne ricorrono le condizioni, è formulato d’intesa con le altre autorità legittimate a norma del comma 2.
 4. Quando non ricorrono le ipotesi indicate nel comma 2, l’autorità che formula la proposta può comunque richiedere il parere del procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo nonché dei procuratori generali presso le corti di appello interessati allorché ritiene che le notizie, le informazioni e i dati attinenti alla criminalità organizzata di cui il procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo o i procuratori generali dispongono per l’esercizio delle loro funzioni, a norma dell’articolo 371-bis del codice di procedura penale e del citato articolo 118-bis delle relative norme di attuazione, di coordinamento e transitorie, possano essere utili per la deliberazione della commissione centrale.
 5. Anche per il tramite del suo presidente, la commissione centrale può esercitare sia la facoltà indicata nel comma 4 sia quella di richiedere il parere del procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo o dei procuratori generali presso le corti di appello interessati quando ritiene che la proposta doveva essere formulata dal procuratore della Repubblica d’intesa con altre procure e risulta che ciò non è avvenuto. In tale ultima ipotesi e sempreché ritengano ricorrere le condizioni indicate nel comma 2, il procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo e i procuratori generali, oltre a rendere il parere, danno comunicazione dei motivi che hanno originato la richiesta al procuratore generale presso la Corte di cassazione.
 6. Nelle ipotesi di cui ai commi 2, 3, 4 e 5, il procuratore nazionale antimafia e antiterrorismo e i procuratori generali presso le corti di appello interessati possono acquisire copie di atti nonché notizie o informazioni dalle autorità giudiziarie che procedono a indagini o a giudizi connessi o collegati alle medesime condotte di collaborazione.
 7. La proposta per l’ammissione alle speciali misure di protezione contiene le notizie e gli elementi utili alla valutazione sulla gravità e attualità del pericolo cui le persone indicate nell’articolo 9 sono o possono essere esposte per effetto della scelta di collaborare con la giustizia compiuta da chi ha reso le dichiarazioni. Nella proposta sono elencate le eventuali misure di tutela adottate o fatte adottare e sono evidenziati i motivi per i quali le stesse non appaiono adeguate.
 8. Nell’ipotesi prevista dall’articolo 9, comma 3, la proposta del procuratore della Repubblica, ovvero il parere dello stesso procuratore quando la proposta è effettuata dal Capo della polizia – direttore generale della pubblica sicurezza, deve fare riferimento specifico alle caratteristiche del contributo offerto dalle dichiarazioni”.
 D.Lgs. 159 2011 Codice delle leggi antimafia
 Beneficium inventarii.
 TAR Emilia Romagna Parma, sez. I, 9 giugno 2009, n. 440


type: wikipedia

text:
Kocka (ili pravilni heksaedar) je geometrijsko tijelo, jedno od Platonovih tijela. Kocka spada u paralelepipede, to je pravilna četverostrana prizma - sastoji se od šest jednakih kvadrata, njezinih stranica. Ona ima 12 bridova i 8 vrhova.
 Mreža kocke sastoji se od 6 jednakih kvadrata.
 Formule
 (a - duljina brida)
 Višedimenzionalne kocke
 Analogija kocke u četiri dimenzije zove se hiperkocka. Ona se sastoji od osam jednakih kocaka.
 Analogija kocke u n-dimenzionalnom prostoru se naziva jednostavno n-dimenzionalnom kockom.
 Geometrijska tijela


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 4.8.2016
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 211/53
 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP
 št. 101/2015
 z dne 30. aprila 2015
 o spremembi Priloge VI (Socialna varnost) k Sporazumu EGP [2016/1284]
 SKUPNI ODBOR EGP JE –
 ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) in zlasti člena 98 Sporazuma EGP,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Uredbo Komisije (EU) št. 1372/2013 z dne 19. decembra 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta o koordinaciji sistemov socialne varnosti in Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 (1) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (2)
 Uredbo Komisije (EU) št. 1368/2014 z dne 17. decembra 2014 o spremembi Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti in Uredbe Komisije (EU) št. 1372/2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti in Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 (2) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (3)
 Prilogo VI k Sporazumu EGP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –
 SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
 Člen 1
 Priloga VI k Sporazumu EGP se spremeni:
 1.
 v točki 1 (Uredba (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta) se doda naslednje:
 „—
 32013 R 1372: Uredba Komisije (EU) št. 1372/2013 z dne 19. decembra 2013 (UL L 346, 20.12.2013, str. 27), kakor je bila spremenjena z:
 —
 32014 R 1368: Uredbo Komisije (EU) št. 1368/2014 z dne 17. decembra 2014 (UL L 366, 20.12.2014, str. 15).“;
 2.
 v točki 2 (Uredba (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta) se dodajo naslednje alinee:
 „—
 32013 R 1372: Uredba Komisije (EU) št. 1372/2013 z dne 19. decembra 2013 (UL L 346, 20.12.2013, str. 27),
 —
 32014 R 1368: Uredba Komisije (EU) št. 1368/2014 z dne 17. decembra 2014 (UL L 366, 20.12.2014, str. 15).“
 Člen 2
 Besedili uredb (EU) št. 1372/2013 in (EU) št. 1368/2014 v islandskem in norveškem jeziku, ki se objavita v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije, sta verodostojni.
 Člen 3
 Ta sklep začne veljati 1. maja 2015 pod pogojem, da so bila predložena vsa uradna obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma EGP (*).
 Člen 4
 Ta sklep se objavi v sklopu EGP Uradnega lista Evropske unije in v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.
 V Bruslju, 30. aprila 2015
 Za Skupni odbor EGP
 Predsednik
 Gianluca GRIPPA
 (1) UL L 346, 20.12.2013, str. 27.
 (2) UL L 366, 20.12.2014, str. 15.
 (*) Navedena ni nobena ustavna zahteva.


text:
Tajemství Oslího ostrova (někdy zkráceně nazývaná Too) je počítačová hra, grafická point and click adventura, vyvinutá českými vývojáři v roce 1994 a zároveň první česká, celoplošně distribuovaná hra pro PC.
 Příběh
 Vznikla jako parodie na úspěšnou sérii Monkey Island, ve které v hlavní roli vystupuje postava Guybrushe Threepwooda (v Too Gajbraš Trípvůd). Děj navazuje první díl originální série The Secret of Monkey Island jakoby zastává díl druhý. Pirát Gajbraš Trípvůd přežil ztroskotání své lodi a snaží se dostat z ostrova obydleného mluvícími osly. Vlivem nespecifikované nehody zbylo na ostrově již jen pár oslů a oslí chrám, ten však obývá Gajbrašovo nepřítel, pirát LeGek.
 Zpracování
 Hra je v rozlišení 320x200 a obsahuje 25 lokací. Vyznamenal ji především humor. I když byla hra v českých periodikách nadhodnocována, zejména pro domácí původ, nedisponovala kvalitním grafickým zpracováním ani dostatečnou délkou hraní v porovnání s tituly vycházejícími v zahraničí. V roce 2000 byla hra uvolněna jako freeware.
 Kompatibilita
 Minimální požadavky hry byly PC s MS-DOS, CPU 286, 1 MB RAM, média 3,5" diskety a ovládání přes počítačovou myš. Na moderních počítačích s Microsoft Windows se hra obvykle hraje v emulátoru DOSBox.
 Odkazy
 Reference
 Související články
 Český videoherní průmysl
 Externí odkazy
 Legální plná verze hry na serveru PlneHry
 České adventury
 Freeware
 České hry pro DOS
 České videohry z roku 1994
 České freewarové videohry
 České komediální videohry
 Videohry od Pterodon
 Videohry od Vochozka Trading


text:
ECLI:SI:VSRS:1998:I.IPS.255.98
 Zunajobravnavni senat mora tako poleg presoje, ali obstaja zadosti dokazov, da je obdolženec utemeljeno sumljiv dejanja, ki je predmet obtožbe, zaključek o utemeljenosti suma tudi obrazložiti.
 Čeprav zunajobravnavni senat, ko odloča o ugovoru zoper obtožnico, ne more dokazov, predlaganih v obtožnici, presojati po načelu proste presoje dokazov, pa mora oceniti, ali je dejansko zbranih zadosti dokazov, da je obdolženi utemeljeno sumljiv dejanja, ki je predmet obtožbe, in svojo oceno ustrezno obrazložiti.
 Zahtevi zagovornika obtoženega K.H. za varstvo zakonitosti se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter vrne zadeva v novo odločitev zunajobravnavnemu senatu.
 Okrožno državno tožilstvo v Murski Soboti je dne 19.10.1998 vložilo obtožnico zoper I.C., V.J. in K.H. zaradi kaznivega dejanja velike tatvine po 1. točki 1. odstavku 212. člena v zvezi s 1. odstavkom 211. člena KZ. Zoper obtožnico je zagovornik obdolženega K.H., odvetnik I.V., pri Okrožnem sodišču v Murski Soboti vložil ugovor dne 29.10.1998. V ugovoru je uveljavljal zmotno ugotovitev dejanskega stanja in kršitev določb postopka, ker v obtožnici niso navedeni nobeni dokazi, iz katerih bi izhajalo, da je obdolženec utemeljeno osumljen dejanja, ki je predmet obtožbe. Predlagal je, da zunajobravnavni senat obtožbe ne dopusti in kazenski postopek ustavi iz razlogov 4. točke 1. odstavka 277. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP).
 Senat Okrožnega sodišča v Murski Soboti je v sklepu, s katerim je ugovor zagovornika obdolženega K.H. zavrnil, v obrazložitvi navedel, da iz do sedaj zbranih dokazov zaenkrat izhaja utemeljen sum, da je obd. K.H. storil dejanje, ki se mu očita v obtožbi, na glavni obravnavi pa bo obdolženec lahko predlagal nove dokaze in navajal tudi dejstva, na katera se sklicuje v ugovoru, tako da bo sodišče na glavni obravnavi tudi z izvedbo ostalih potrebnih dokazov ugotovilo natančno dejansko stanje, da bi lahko odločilo o tem, ali je obdolženec dejanje storil ali ne. Sicer pa senat ob pregledu zadeve ni ugotovil okoliščin, zaradi katerih obtožbe ne bi dopustil in bi moral v smislu 277. člena ZKP zoper obdolženca postopek ustaviti, saj obtožnica nima formalnih napak in pomanjkljivosti, zaradi katerih se njena utemeljenost ne bi dala preizkusiti.
 Zagovornik obtoženega K.H. je dne 25.11.1998 zoper navedeni pravnomočni sklep vložil zahtevo za varstvo zakonitosti zaradi kršitve določb ZKP, ker senat ni v skladu s 4. točko 1. odstavka 277. člena ZKP odločil, da se obtožba ne dopusti in kazenski postopek ustavi. Vložnik zahteve med drugim navaja, da že v obtožnici ni navedeno, na kakšen način se dokazuje, da je kaznivo dejanje storil tudi obdolženi K.H., ko je v obtožnici navedeno zgolj, da je večina blaga zasežena predvsem pri soobdolženem I.C. Sicer pa iz samega spisa v tej kazenski zadevi ne izhajajo nobeni dokazi, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti, da je obdolženi K.H. utemeljeno sumljiv dejanja, ki je predmet obtožbe. Iz zapisnikov o številnih hišnih preiskavah tudi H.-jeve hiše, oziroma njegovega stanovanja in avtomobila izhaja, da pri K.H. niso bili najdeni nobeni dokazi, ki bi ga povezovali z vlomi v butik L. in butik P. Soobdolženca I.C. in V.J. nista K.H. na noben način obremenjevala. Okrožni državni tožilec tako obdolženemu K.H. ni dokazal, da je utemeljeno sumljiv dejanja, ki je predmet obtožbe, zato bi moral zunajobravnavni senat v skladu s 4. točko 1. odstavka 277. člena ZKP odločiti, da se obtožba ne dopusti in se kazenski postopek ustavi. Zaradi navedenega zagovornik predlaga, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije zahtevi za varstvo zakonitosti ugodi tako, da izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje Okrožnemu sodišču v Murski Soboti oziroma obtožbe ne dopusti in kazenski postopek ustavi.
 Vrhovni državni tožilec M.V. je v odgovoru, ki ga je podal v skladu s 2. odstavkom 423. člena ZKP, ocenil, da zahteva za varstvo ni dopustna glede na to, da je vložena zoper sklep, s katerim je sodišče zavrnilo ugovor zoper obtožbo; torej ne gre za materialno pravnomočno sodno odločbo. Sicer pa zahteva za varstvo zakonitosti tudi ni utemeljena, saj se je sodišče pri odločanju o ugovoru ravnalo v okviru zakonskih pooblastil v zvezi s preizkusom obtožnice (276. člen ZKP). Pri odločanju o zahtevi za varstvo zakonitosti se Vrhovno sodišče Republike Slovenije omeji samo na preizkus tistih kršitev zakona, na katere se sklicuje vložnik v svoji zahtevi. Ta pa pravzaprav trdi, da je sodišče napačno ocenilo okoliščine, ki potrjujejo utemeljenost suma, da je obtoženi K.H. storil kaznivo dejanje, iz česar bi lahko sklepali, da uveljavlja razlog zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, kar pa ni zakoniti razlog za vložitev zahteve za varstvo zakonitosti.
 Zahteva za varstvo zakonitosti je utemeljena.
 Drugi odstavek 16. člena ZKP določa, da mora tožilec navesti dejstva, na katera opira svoj zahtevek in predlagati dokaze, s katerimi ta dejstva dokazuje (načelo kontradiktornosti). Za obtožnico zakon predpisuje obvezno vsebino in določa tudi poseben postopek za njen preizkus. Med obveznimi sestavinami obtožnice je tudi tožilčev predlog, kateri dokazi naj se izvedejo na glavni obravnavi ter obrazložitev z navedbo stanja stvari in s katerimi dokazi se ugotavljajo odločilna dejstva (5. in 6. točka 1. odstavka 269. člena ZKP). Obtožnica daje okvir obtožbi, o kateri odloča sodišče (1.
 odstavek 354. člena ZKP) in hkrati daje obtožencu možnost za pripravo svoje obrambe (1. in 3. alinea 29. člena Ustave, 3. odstavek 16.
 člena ZKP).
 V 282. členu ZKP je določeno, da morajo biti vse odločbe, ki jih izda senat v zvezi z ugovorom zoper obtožnico, obrazložene, vendar tako, da se s tem ne vpliva naprej na rešitev tistih vprašanj, ki se bodo obravnavala na glavni obravnavi. Obrazložitev se mora nanašati tudi na navedbe v ugovoru zoper obtožnico glede 5. in 6. točke 1. odstavka 269. člena ZKP. Zunajobravnavani senat mora tako poleg presoje, ali obstaja zadosti dokazov, da je obdolženec utemeljeno sumljiv dejanja, ki je predmet obtožbe, zaključek o utemeljenosti suma tudi obrazložiti. V kolikor obrazložitev sklepa zunajobravnavnega senata o zavrnitvi ugovora zoper obtožnico vsebuje kršitve iz 11. točke 1. odstavka 371. člena ZKP, je podana bistvena kršitev določb kazenskega postopka in s tem razlog za vložitev zahteve za varstvo zakonitosti iz 2. točke 1. odstavka 420. člena ZKP.
 Ob upoštevanju navedenih zakonskih določb in njihove razlage je Vrhovno sodišče presojalo utemeljenost obravnavane zahteve za varstvo zakonitosti. V obtožnici je obrazložen utemeljen sum z ugotovitvijo, da se kaznivo dejanje, ki se očita obdolžencem, dokazuje z zapisniki o zasegu predmetov, iz katerih sledi, da je bila večina blaga (predvsem I.C.) zasežena. Na ta način se je ugotovilo, da so obravnavano kaznivo dejanje storili prav obdolženci. V razlogih sklepa, s katerim je bil ugovor zagovornika K.H. zavrnjen, je navedeno zgolj, da iz do sedaj zbranih dokazov zaenkrat izhaja utemeljen sum, da je obdolženi K.H. storil dejanje, ki se mu očita v obtožbi. Dalje je v razlogih navedeno, da bo obdolženec na glavni obravnavi lahko predlagal nove dokaze in lahko navajal tudi dejstva, na katera se sklicuje v ugovoru tako, da bo sodišče na glavni obravnavi tudi z izvedbo ostalih potrebnih dokazov ugotovilo natančno dejansko stanje, da bo lahko odločilo o tem ali je obdolženec dejanje po obtožbi storil ali ne. Navedena obrazložitev sklepa je povsem posplošena in ne vsebuje niti navedbe zbranih dokazov niti ocene le-teh glede obstoja utemeljenega suma v zvezi z očitkom obtožbe v vloženi obtožnici. Čeprav zunajobravnavni senat, ko odloča o ugovoru zoper obtožnico, ne more dokazov, predlaganih v obtožnici, presojati po načelu proste presoje dokazov, pa mora oceniti, ali je dejansko zbranih zadosti dokazov, da je obdolženi utemeljeno sumljiv dejanja, ki je predmet obtožbe, in svojo oceno ustrezno obrazložiti. Ker se v obravnavanem primeru obrazložitev obtožnice sklicuje na potrdila (zapisnike) o zasegu predmetov, zagovornik obtoženega K.H. pa je v ugovoru zatrjeval, da pri tem obtožencu niso bili najdeni nobeni dokazi, ki bi ga povezovali z vlomi, za katere je obtožen, se posplošena navedba v izpodbijanem sklepu da "iz do sedaj zbranih dokazov zaenkrat izhaja utemeljen sum", ne more šteti kot ustrezna obrazložitev v smislu 282. člena ZKP. Preizkus obtožbe je tako neobrazložen in je s tem podana bistvena kršitev določb postopka iz 11. točke 1. odstavka 371. člena ZKP, ki jo v svoji zahtevi zagovornik obtoženega K.H. smiselno uveljavlja. Podana je torej kršitev v smislu 2. točke 1. odstavka 420. člena, ki je v skladu s 1. odstavkom 426. člena ZKP narekovala razveljavitev izpodbijanega sklepa in vrnitev zahteve v ponovno odločitev, to je v fazo postopka, ko bo moral senat prvostopnega sodišča ponovno postopati v skladu z določbo 276. člena ZKP.
 Sodba I Ips 122/98
 VSL sklep II Kp 8883/2015
 Sodba I Ips 310/97
 P2RvYy0yMzM5Ng==


type: caselaw

text:
 30.8.2008
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 223/38
 Tožba, vložena 15. julija 2008 – Komisija Evropskih skupnosti proti Kraljevini Švedski
 (Zadeva C-322/08)
 (2008/C 223/63)
 Jezik postopka: švedščina
 Stranki
 Tožeča stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: M. Condou-Durande in J. Enegren, zastopnika)
 Tožena stranka: Kraljevina Švedska
 Predlogi tožeče stranke
 —
 Ugotovi naj se, da Kraljevina Švedska, s tem da ni sprejela vseh zakonov in drugih predpisov, potrebnih za uskladitev z Direktivo Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 (1), oziroma da o njih vsekakor ni obvestila Komisije, ni izpolnila obveznosti iz te Direktive;
 —
 Kraljevini Švedski naj se naloži plačilo stroškov.
 Tožbeni razlogi in bistvene trditve
 Rok za prenos Direktive se je iztekel 10. oktobra 2006.
 (1) Direktiva Sveta 2004/83/ES z dne 29. aprila 2004 o minimalnih standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva, da se jim prizna status begunca ali osebe, ki iz drugih razlogov potrebuje mednarodno zaščito, in o vsebini te zaščite (UL 2004 L 304, str. 12).


type: legislation

text:
 28.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 21/45
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2016/100 НА КОМИСИЯТА
 от 16 октомври 2015 година
 за определяне на технически стандарти за изпълнение, в които се установява процесът на постигане на съвместно решение по отношение на заявлението за някои пруденциални разрешения в съответствие с Регламент (ЕС) No 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета
 (текст от значение за ЕИП)
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕС) No 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) No 648/2012 (1), и по-специално член 20, параграф 8 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Когато оценяват пълнотата на заявлението за някои пруденциални разрешения и преди да решат дали да предоставят разрешенията, посочени в член 20, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013, консолидиращият надзорник и съответните компетентни органи следва да гарантират своевременно и ефективно сътрудничество помежду си и да постигнат общо разбиране относно пълнотата на заявлението или относно аспектите на заявлението, които се считат за непълни.
 (2)
 Консолидиращият надзорник следва да потвърди на заявителя и съответните компетентни органи датата, на която е получено пълното заявление, за да няма съмнение относно точната дата, от която започва да тече шестмесечният срок за постигането на съвместно решение, и да се сведат до минимум рисковете от евентуален спор относно този начален момент.
 (3)
 Пълнотата на заявлението следва да се оценява от гледна точка на аспектите, които компетентните органи ще трябва да оценят, когато вземат решение дали да предоставят или не съответното разрешение. Връзката между оценката, която компетентните органи следва да извършат, и информацията, която би следвало да се съдържа в подадените заявления, е от съществено значение за подобряване на качеството на заявленията и за осигуряване на последователност в рамките на колегиите от надзорни органи както по отношение на съдържанието на заявленията, така и на оценката на тяхната пълнота.
 (4)
 За да се гарантира последователност при процеса на постигане на съвместно решение, е важно всеки етап от него да бъде точно определен. Ясното определяне на този процес улеснява своевременния обмен на информация, осигурява пропорционално разпределение и ефикасно управление на ресурсите за надзор, насърчава взаимното разбирателство, изгражда взаимоотношения на доверие между надзорните органи и благоприятства ефективния надзор.
 (5)
 Оценката на пълнотата на заявлението не следва да се припокрива с оценката на заявлението, която компетентните органи извършват, за да решат дали да предоставят разрешението. Времето за всеки от етапите в рамките на процеса на вземане на съвместно решение следва да бъде пропорционално на сложността и обхвата на съответния етап, тъй като срокът за постигане на съвместното решение не може да бъде нито удължен, нито временно преустановен.
 (6)
 Консолидиращият надзорник следва да бъде в състояние да прецени дали и по какъв начин моделът, за който се иска разрешение, обхваща експозиции в юрисдикции извън Съюза. В този контекст следва да се насърчава взаимодействието между компетентните органи и надзорните органи от трети държави с цел да се позволи на компетентните органи да извършат цялостна оценка на ефективността на модела.
 (7)
 От съществено значение за процеса на постигане на съвместно решение е навременното и реалистично планиране. Всеки компетентен орган, който участва в процеса на вземане на решение, следва да предостави на консолидиращия надзорник своя принос за постигането на съвместното решение по бърз и ефективен начин.
 (8)
 За да се осигурят еднакви условия за прилагане, е необходимо да бъдат определени етапите, които да се следват при извършването на оценката и при постигането на съвместното решение, като се има предвид фактът, че някои задачи в рамките на процеса могат да се провеждат паралелно, а други — последователно.
 (9)
 За да се улесни постигането на съвместни решения, е важно компетентните органи, които участват в процеса на вземане на решения, да поддържат диалог помежду си, по-специално преди финализирането на съвместните решения.
 (10)
 За да гарантира ефективността на процеса, консолидиращият надзорник следва да носи крайната отговорност за определянето на етапите, които ще бъдат следвани при постигането на съвместно решение относно одобряването на вътрешните модели.
 (11)
 Определянето на ясни разпоредби относно съдържанието на съвместното решение следва да гарантира, че съвместните решения са надлежно обосновани, и да допринесе за ефективното наблюдение на спазването на евентуални условия, с които то е обвързано.
 (12)
 За да се изяснят процесите, които трябва да бъдат следвани след постигането на съвместното решение, да се осигури прозрачност във връзка с третирането на резултата от решението и да се улеснят съответните последващи действия, ако такива са необходими, следва да бъдат определени стандарти относно съобщаването на съвместното решение.
 (13)
 Графикът за провеждане на процеса на постигане на съвместно решение относно заявленията за разрешенията, отнасящи се до съществено разширение на обхвата или изменение на даден модел, както и разпределението на работата между консолидиращия надзорник и съответните компетентни органи следва да бъдат пропорционални на същественото разширение или изменение на модела.
 (14)
 Процесът на постигане на съвместно решение по член 20 от Регламент (ЕС) No 575/2013 включва процеса, който е необходимо да се следва в случаите, когато не е постигнато съвместно решение. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на този аспект на процеса, и по-специално за да се гарантира, че решенията са надлежно обосновани и да се изясни третирането на становищата и резервите, изразени от съответните компетентни органи, следва да се определят стандарти, включващи график за вземането на решения при липса на съвместно решение и съобщаването на тези решения.
 (15)
 Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на технически стандарти за изпълнение, представени на Европейската комисия от Европейския надзорен орган (Европейския банков орган (ЕБО).
 (16)
 ЕБО проведе открити обществени консултации по проектите на технически стандарти за изпълнение, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците в банковия сектор, създадена съгласно член 37 от Регламент (ЕС) No 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2),
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 ГЛАВА I
 ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 Член 1
 Предмет
 В настоящия регламент се определя процесът на вземане на съвместно решение, посочен в член 20, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013 по отношение на заявленията за разрешения, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 и член 363 от посочения регламент, с оглед улесняване вземането на съвместни решения.
 Член 2
 Определения
 За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
 1.
 „съответен компетентен орган“ означава компетентен орган, различен от консолидиращия надзорник, който отговаря за надзора на дъщерните предприятия, участващи при подаването на съвместното заявление, на институция майка от ЕС или финансов холдинг майка от ЕС, или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС в държава членка и който следва да постигне съвместно решение в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 575/2013 по отношение на заявлението, посочено в член 20, параграф 1, буква а) от посочения регламент.
 2.
 „заявител“ означава институция майка от ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансов холдинг майка от ЕС или на финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, които подават заявление;
 3.
 „доклад за оценка“ означава доклад, съдържащ оценката на дадено заявление в съответствие с член 6.
 ГЛАВА II
 ПРОЦЕС НА ПОСТИГАНЕ НА СЪВМЕСТНО РЕШЕНИЕ
 Член 3
 Участие на надзорни органи от трети държави в процеса на оценка
 1. Консолидиращият надзорник може да реши да включи надзорни органи от трети държави, участващи в колегията от надзорни органи по член 3, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) 2016/98 на Комисията (3) в оценката на заявленията, подадени съгласно член 20, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013, когато заявителят извършва дейност в тази трета държава и възнамерява да използва съответните методологии по отношение на експозициите в тази трета държава. В този случай както консолидиращият надзорник, така и посочените надзорни органи постигат съгласие относно обхвата на участието на надзорните органи от трети държави с оглед на следните цели:
 а)
 предоставяне на консолидиращия надзорник на техния принос към доклада за оценка, изготвен от консолидиращия надзорник;
 б)
 добавяне на приноса, посочен в буква а), към доклада за оценка, изготвен от консолидиращия надзорник, под формата на приложения.
 2. Когато консолидиращият надзорник реши да включи в този процес надзорни органи от трети държави, той не предоставя докладите за оценка, изготвени от съответните компетентни органи, на надзорните органи от трети държави без изричното съгласие на съответния компетентен орган.
 3. Консолидиращият надзорник предоставя пълна информация на съответните компетентни органи относно обхвата, равнището и естеството на участието на надзорните органи от трети държави в процеса на оценка, както и относно степента, до която техният принос е послужил за целите на доклада за оценка, изготвен от консолидиращия надзорник.
 Член 4
 Оценка на пълнотата на заявлението
 1. Когато консолидиращият надзорник получи заявление за разрешенията, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 или член 363 от Регламент (ЕС) No 575/2013, подадено от заявителя, консолидиращият надзорник своевременно препраща заявлението до съответните компетентни органи в срок не по-късно от 10 дни.
 2. Консолидиращият надзорник и съответните компетентни органи оценяват пълнотата на заявлението в срок от шест седмици от датата на получаване на заявлението от консолидиращия надзорник.
 3. Заявлението се счита за пълно, ако съдържа цялата информация, необходима на компетентните органи за оценката на заявлението в съответствие с изискванията, установени в Регламент (ЕС) No 575/2013, и по-специално в членове 143, 144, 151, 283, 312 и 363 от посочения регламент.
 4. Съответните компетентни органи предоставят на консолидиращия надзорник своята оценка относно пълнотата на заявлението.
 5. В оценката по параграф 4 се посочват всички елементи на заявлението, които са оценени като непълни или липсват.
 6. Когато даден компетентен орган не представи оценката си относно пълнотата на заявлението на консолидиращия надзорник в рамките на срока, посочен в параграф 2, се смята, че съответният компетентен орган счита заявлението за пълно.
 7. Когато консолидиращият надзорник или даден компетентен орган счита, че предоставената в заявлението информация е непълна, консолидиращият надзорник информира заявителя за аспектите на заявлението, които се считат за непълни или липсват, и му предоставя възможност да представи липсващата информация.
 8. Когато заявителят предоставя липсващата информация, посочена в параграф 7, консолидиращият надзорник своевременно препраща тази информация на съответните компетентни органи, като във всички случаи прави това не по-късно от 10 дни от получаването на тази информация.
 9. Консолидиращият надзорник и съответните компетентни органи оценяват пълнотата на заявлението, като вземат предвид допълнителната информация, в срок от шест седмици от датата, на която консолидиращият надзорник е получил тази допълнителна информация, в съответствие с процедурата, установена в параграфи 3 — 6.
 10. Когато дадено пълно заявление преди това е било оценено като непълно, за начало на шестмесечния период, посочен в член 20, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013, се счита датата на получаване от консолидиращия надзорник на информацията, с която заявлението е допълнено.
 11. След като дадено заявление е оценено като пълно, консолидиращият надзорник информира заявителя и съответните компетентни органи за това, както и за датата на получаване на пълното заявление или датата на получаване на информацията, с която то е допълнено.
 12. Във всеки случай консолидиращият надзорник или даден компетентен орган може да изиска от заявителя да предостави допълнителна информация за целите на оценката на заявлението и за постигането на съвместно решение по това заявление.
 Член 5
 Планиране на етапите от процеса на постигане на съвместно решение
 1. Преди началото на процеса на постигане на съвместно решение консолидиращият надзорник и съответните компетентни органи постигат съгласие относно графика за етапите в рамките на този процес, както и за разпределението на работата. В случай на несъгласие консолидиращият надзорник определя графика, след като вземе под внимание становищата и резервите, изразени от страна на съответните компетентни органи. Графикът се определя в срок от шест седмици от датата на получаване на пълното заявление. След окончателното определяне на графика, консолидиращият надзорник го изпраща на съответните компетентни органи.
 2. Графикът включва датата на получаване на пълното заявление съгласно член 4, параграф 9 и най-малко следните етапи:
 а)
 съгласуване на графика и разпределението на работата между консолидиращия надзорник и съответните компетентни органи;
 б)
 съгласуване на обхвата на участието на надзорни органи от трети държави съгласно член 3;
 в)
 диалог между консолидиращия надзорник, съответните компетентни органи и заявителя относно заявлението, ако консолидиращият надзорник и съответните компетентни органи преценят, че това е необходимо;
 г)
 представяне на докладите за оценка от съответните компетентни органи на консолидиращия надзорник съгласно член 6, параграф 2;
 д)
 диалог между консолидиращия надзорник и съответните компетентни органи относно докладите за оценка съгласно член 7, параграф 2;
 е)
 изготвяне на проекта на съвместно решение от консолидиращия надзорник и представянето му от консолидиращия надзорник на съответните компетентни органи съгласно член 7, параграфи 3 и 4;
 ж)
 консултация със заявителя относно проекта на съвместно решение, когато това се изисква в законодателството на държава членка;
 з)
 диалог между консолидиращия надзорник и съответните компетентни органи относно проекта на съвместно решение съгласно член 7, параграф 4;
 и)
 представяне на проекта на съвместно решение от консолидиращия надзорник на съответните компетентни органи за съгласуване и постигане на съвместно решение съгласно член 8;
 й)
 съобщаване на съвместното решение на заявителя съгласно член 9.
 3. Графикът трябва да отговаря на всички изброени по-долу изисквания:
 а)
 пропорционален е на обхвата на заявлението;
 б)
 отразява обхвата и сложността на всяка задача, изпълнявана от съответните компетентни органи и консолидиращия надзорник, както и сложността на институциите от групата, за която се отнася съвместното решение;
 в)
 взема под внимание, доколкото е възможно, другите дейности, изпълнявани от консолидиращия надзорник и съответните компетентни органи съгласно плана на колегията от надзорни органи за извършване на надзорни проверки, посочен в член 16 от Делегиран регламент (ЕС) 2016/98.
 4. При разпределението на работата се взема предвид следното:
 а)
 обхватът и сложността на заявлението;
 б)
 степента на същественост на обхвата на заявлението по отношение на всяка институция;
 в)
 видът и местоположението на експозициите или рисковете, за които се отнася заявлението;
 г)
 степента, до която експозициите или рисковете в рамките на дадена юрисдикция допринасят за съществеността на измененията или разширенията на обхвата на моделите, когато оценката е на консолидирана основа;
 д)
 възможността на консолидиращия надзорник и всеки от съответните компетентни органи да изпълнят необходимите задачи за извършване на оценката и за представяне на надлежно обосновано становище.
 За целите на първа алинея, буква в), когато географското местоположение на експозициите или рисковете е различно от мястото, на което експозициите или рисковете се управляват, кредитират или търгуват, при разпределението на работата се определят отделни отговорности за компетентните органи на държавата членка, в която са рисковете или експозициите, и за компетентните органи на държавата членка, в която тези експозиции или рискове се управляват, кредитират или търгуват.
 5. Консолидиращият надзорник съобщава на заявителя ориентировъчната дата за провеждане на диалога, посочен в параграф 2, буква в), и очакваната дата за съобщаването, посочено в параграф 2, буква и).
 6. Когато е необходима актуализация на графика или разпределението на работата, тя се извършва от консолидиращия надзорник, който се консултира със съответните компетентни органи.
 Член 6
 Изготвяне на докладите за оценка
 1. Съответните компетентни органи и консолидиращият надзорник оценяват заявлението въз основа на разпределението на работата, определено съгласно член 5, параграф 1. Оценката се извършва под формата на доклади за оценка.
 2. Всеки компетентен орган предоставя на консолидиращия надзорник доклада си за оценка в срока, определен в графика съгласно член 5, параграф 2, буква г).
 3. Всеки доклад за оценка трябва да включва най-малко всички изброени по-долу аспекти:
 а)
 становище за това дали разрешението следва да се предостави въз основа на изискванията, установени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 или член 363 от Регламент (ЕС) No 575/2013, заедно с мотивите, обосноваващи становището;
 б)
 условията, ако има такива, с които предоставянето на разрешението е обвързано, в това число съответна обосновка и график за изпълнението на тези условия;
 в)
 оценките на аспектите, подлежащи на оценка от страна на компетентните органи от гледна точка на изискванията, определени в Регламент (ЕС) No 575/2013 по отношение на разрешенията, посочени в членове 143, 144, 151, 283, 312 или 363 от посочения регламент;
 г)
 препоръки, ако има такива, за отстраняване на пропуските, установени при оценката на заявлението и при постигането на съвместно решение по заявлението.
 Член 7
 Изготвяне на проекта на съвместно решение
 1. Докладите за оценка, посочени в член 6, се съобщават от консолидиращия надзорник на съответните компетентни органи, когато този принос е от значение за оценката от страна на съответния компетентен орган.
 2. Консолидиращият надзорник участва в диалога със съответните компетентни органи, посочен в графика съгласно член 5, параграф 2, буква д), въз основа на докладите за оценка, изготвени от консолидиращия надзорник и съответните компетентни органи, с оглед изготвянето на проекта на съвместно решение.
 3. Консолидиращият надзорник изготвя надлежно обоснован проект на съвместно решение. В проекта на съвместното решение се посочва всеки един от следните елементи:
 а)
 наименованията на консолидиращия надзорник и на съответните компетентни органи, които участват в изготвянето на проекта на съвместното решение;
 б)
 наименованието на групата от институции, както и списък на всички институции в нея, за които се отнася и прилага проектът на съвместно решение, а също и информация относно обхвата на прилагане на проекта на съвместно решение;
 в)
 позовавания на приложимото законодателство на Съюза и на националното законодателство, което има отношение към изготвянето, финализирането и прилагането на проекта на съвместно решение;
 г)
 датата на проекта на съвместно решение и съответно на неговите актуализации при съществени разширения на обхвата или изменения в съответствие с посоченото в член 13;
 д)
 становище относно предоставянето на разрешението въз основа на докладите за оценка, посочени в член 6;
 е)
 когато становището по буква д) е в полза на предоставянето на разрешението — датата, от която разрешението се предоставя;
 ж)
 кратко описание на резултатите от оценките за всяка институция в рамките на групата;
 з)
 препоръки, ако има такива, за отстраняване на пропуските, установени при оценката на заявлението и при постигането на съвместно решение по заявлението;
 и)
 условията, ако има такива, заедно със съответната обосновка, които заявителят трябва да изпълни, преди да използва разрешението, посочено в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 или член 363 от Регламент (ЕС) No 575/2013, в зависимост от случая;
 й)
 референтната дата, до която се отнасят букви ж), з) и и);
 к)
 графикът за изпълнение на условията, посочени в буква и), или на препоръките, посочени в буква з), според случая;
 л)
 графикът за изпълнение на проекта на съвместно решение под формата на съответни национални разрешения, в зависимост от случая.
 4. Когато е целесъобразно, консолидиращият надзорник предоставя проекта на съвместно решение на съответните компетентни органи за целите на диалога, посочен в член 5, параграф 2, буква з).
 Член 8
 Постигане на съвместно решение
 1. При необходимост консолидиращият надзорник преглежда проекта на съвместното решение, за да включи в него заключенията от диалога по член 7, параграф 4, и изготвя окончателен проект за съвместно решение.
 2. Консолидиращият надзорник изпраща окончателния проект на съвместно решение на съответните компетентни органи своевременно и в рамките на срока, посочен в графика в съответствие с член 5, параграф 2, буква и), като определя срок, в рамките на който те следва да представят своето писмено съгласие, което може да бъде изпратено по електронен път.
 3. Съответните компетентни органи, които са получили окончателния проект на съвместно решение и нямат възражения по него, предоставят на консолидиращия надзорник своето писмено съгласие в рамките на определения срок.
 4. Съвместното решение се счита за постигнато само ако всички съответни компетентни органи са представили своето писмено съгласие.
 5. Съвместното решение трябва да е съставено от самото съвместно решение и писмените съгласия, приложени към него. Консолидиращият надзорник предоставя съвместното решение на всички съответни компетентни органи.
 Член 9
 Съобщаване на съвместното решение
 1. В съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 575/2013 консолидиращият надзорник съобщава на заявителя съвместното решение, посочено в член 8, параграф 5, в рамките на срока, посочен в графика съгласно член 5, параграф 2, буква й), заедно с информация относно изпълнението на съвместното решение под формата на съответни национални разрешения, според случая.
 2. Консолидиращият надзорник потвърждава пред съответните компетентни органи, че е съобщил съвместното решение на заявителя.
 3. Когато е целесъобразно, консолидиращият надзорник и съответните компетентни органи обсъждат съвместното решение с институциите, които са установени в тяхната юрисдикция и за които се отнася съвместното решение, за да разяснят подробно съдържанието на решението и неговото прилагане.
 ГЛАВА III
 НЕСЪГЛАСИЕ И ВЗЕМАНЕ НА РЕШЕНИЯ ПРИ ЛИПСА НА СЪВМЕСТНО РЕШЕНИЕ
 Член 10
 Процес на вземане на решение при липса на съвместно решение
 1. Ако в рамките на срока, посочен в член 20, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013 не бъде постигнато съгласие, консолидиращият надзорник, по искане на даден компетентен орган, отнася въпроса до Европейския банков орган (ЕБО). Консолидиращият надзорник може да отнесе въпроса до ЕБО и по собствена инициатива.
 2. Когато в рамките на срока, посочен в член 20, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013, не бъде постигнато съвместно решение, решението на консолидиращия надзорник, посочено в член 20, параграф 4, първа алинея от посочения регламент, се изготвя в писмена форма и се взема в срок до по-късната от следните дати:
 а)
 един месец след изтичането на срока, посочен в член 20, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013, ако нито един от съответните компетентни органи не е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 20, параграф 4, четвърта алинея от посочения регламент;
 б)
 един месец след предоставянето на насоки от страна на ЕБО в съответствие с параграф 1 от настоящия член, ако консолидиращият надзорник е отнесъл въпроса до ЕБО в рамките на срока, посочен в член 20, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) No 575/2013;
 в)
 един месец след вземането на решение от страна на ЕБО в съответствие с член 20, параграф 4, четвърта алинея от Регламент (ЕС) No 575/2013.
 3. Когато въпросът е отнесен до ЕБО съгласно параграф 1, решението на консолидиращия надзорник, посочено в параграф 2, трябва да съдържа обяснение за евентуални отклонения от предоставените от ЕБО насоки.
 Член 11
 Изготвяне на решенията, взети при липса на съвместно решение
 Решението, взето от консолидиращия надзорник при липса на съвместно решение, трябва да включва всички елементи, изброени в член 7, параграф 3, в зависимост от случая.
 Член 12
 Съобщаване на решенията, взети при липса на съвместно решение
 Консолидиращият надзорник своевременно съобщава решението си на заявителя и на съответните компетентни органи в съответствие с член 20, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) No 575/2013.
 ГЛАВА IV
 АКТУАЛИЗИРАНЕ НА РЕШЕНИЯТА ПРИ СЪЩЕСТВЕНО РАЗШИРЯВАНЕ ИЛИ ИЗМЕНЕНИЕ НА ОБХВАТА НА ДАДЕН МОДЕЛ И ВЛИЗАНЕ В СИЛА
 Член 13
 Съществено разширяване на обхвата или изменение на даден модел
 1. Когато дадено заявление за разрешение се отнася до съществено разширяване на обхвата или изменение на даден модел в съответствие с член 143, параграф 3, член 151, параграфи 4 или 9, член 283, член 312, параграф 2 или член 363 от Регламент (ЕС) No 575/2013, консолидиращият надзорник и компетентните органи, отговарящи за надзора върху институциите, които са засегнати от същественото разширяване на обхвата или изменение на даден модел, работят в тясно сътрудничество помежду си и провеждат задълбочени консултации, за да вземат решение дали да предоставят или не разрешението в съответствие с член 20 от Регламент (ЕС) No 575/2013, като следват етапите на процеса, посочен в членове 3 — 9 от настоящия регламент.
 2. Графикът на процеса на постигане на съвместно решение за предоставяне на разрешение относно съществено разширяване на обхвата или изменение на даден модел трябва да отговаря на всички изброени по-долу изисквания:
 а)
 пропорционален е на обхвата на същественото разширяване или изменение на модела;
 б)
 съобразен е със задачите и разпределението на работата между консолидиращия надзорник и съответните компетентни органи, отговарящи за надзора върху институциите, които са засегнати от същественото разширяване на обхвата или изменение на съответния модел.
 За целите на първа алинея, буква б) когато заявлението се отнася до съществено разширяване на обхвата или изменение на даден модел, което засяга институции, установени в само една държава членка, времето, определено за консолидиращия надзорник по отношение на всички аспекти на процеса по членове 3 — 9, трябва да е минимално.
 Член 14
 Влизане в сила
 Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 16 октомври 2015 година.
 За Комисията
 Председател
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1.
 (2) Регламент (ЕС) No 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение No 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 12).
 (3) Делегиран регламент (ЕС) 2016/98 на Комисията от 16 октомври 2015 г. за допълнение на Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на общите условия за работата на колегиите от надзорни органи (вж. страница 2 от настоящия брой на Официален вестник).


text:
 25.2.2016
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 49/7
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2016/259
 z 24. februára 2016,
 ktorým sa stanovuje percento prijatia na vydávanie vývozných povolení, ktorým sa zamietajú žiadosti o vývozné povolenia a ktorým sa pozastavuje podávanie žiadostí o vývozné povolenia na cukor mimo kvóty
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1),
 so zreteľom na nariadenie Komisie (ES) č. 951/2006 z 30. júna 2006, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá implementácie nariadenia Rady (ES) č. 318/2006, pokiaľ ide o obchodovanie s tretími krajinami v sektore cukru (2), a najmä na jeho článok 7e v spojení s jeho článkom 9 ods. 1,
 keďže:
 (1)
 V súlade s článkom 139 ods. 1 prvým pododsekom písm. d) nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 sa množstvo cukru vyrobeného počas hospodárskeho roku presahujúce kvótu uvedenú v článku 136 uvedeného nariadenia môže vyviezť len v rámci množstvového obmedzenia, ktoré stanoví Komisia.
 (2)
 Vo vykonávacom nariadení Komisie (EÚ) 2015/1164 (3), sa stanovujú spomínané množstvové obmedzenia.
 (3)
 Množstvá cukru, na ktoré sa vzťahujú žiadosti o vývozné povolenia, presahujú množstvové obmedzenia stanovené podľa vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2015/1164. Malo by sa preto stanoviť percento prijatia pre množstvá, o ktoré sa žiadalo od 15. do 19. februára 2016. Všetky žiadosti o vývozné povolenia na cukor podané po 19. februári 2016 by sa preto mali zamietnuť a podávanie žiadostí o vývozné povolenia by sa malo pozastaviť,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 1. Vývozné povolenia na cukor mimo kvóty, o ktoré sa požiadalo od 15. do 19. februára 2016, sa vydajú na požadované množstvá vynásobené percentom prijatia 84,388187 %.
 2. Žiadosti o vývozné povolenia na cukor mimo kvóty predložené 22., 23., 24., 25. a 26. februára 2016 sa týmto zamietajú.
 3. Podávanie žiadostí o vývozné povolenia na cukor mimo kvóty sa pozastavuje na obdobie od 29. februára 2016 do 30. septembra 2016.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 24. februára 2016
 Za Komisiu
 v mene predsedu
 Jerzy PLEWA
 generálny riaditeľ pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka
 (1) Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 671.
 (2) Ú. v. EÚ L 178, 1.7.2006, s. 24.
 (3) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2015/1164 z 15. júla 2015, ktorým sa stanovuje množstvové obmedzenie vývozu cukru a izoglukózy mimo kvóty do konca hospodárskeho roku 2015/2016 (Ú. v. EÚ L 188, 16.7.2015, s. 28).


text:
 23.11.2013
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 314/6
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 1192/2013
 z 22. novembra 2013,
 ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh schvaľuje účinná látka tembotrion a ktorým sa mení príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011
 (Text s významom pre EHP)
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (1), a najmä na jeho článok 13 ods. 2 a článok 78 ods. 2,
 keďže:
 (1)
 Pokiaľ ide o postup a podmienky schvaľovania, je potrebné v súlade s článkom 80 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 1107/2009 uplatňovať smernicu Rady 91/414/EHS (2) na účinné látky, v súvislosti s ktorými sa pred 14. júnom 2011 prijalo rozhodnutie v súlade s článkom 6 ods. 3 uvedenej smernice. V prípade tembotrionu sú podmienky uvedené v článku 80 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 1107/2009 splnené rozhodnutím Komisie 2006/586/ES (3).
 (2)
 V súlade s článkom 6 ods. 2 smernice 91/414/EHS dostalo Rakúsko 25. novembra 2005 od spoločnosti Bayer CropScience AG žiadosť o zaradenie účinnej látky tembotrion do prílohy I k smernici 91/414/EHS. Rozhodnutím 2006/586/ES sa potvrdilo, že dokumentácia je „úplná“ v tom zmysle, že v zásade spĺňa požiadavky týkajúce sa údajov a informácií stanovených v prílohách II a III k smernici 91/414/EHS.
 (3)
 Účinky tejto účinnej látky na ľudské zdravie, zdravie zvierat a na životné prostredie boli zhodnotené v súlade s ustanoveniami článku 6 ods. 2 a 4 smernice 91/414/EHS, pokiaľ ide o použitia navrhované žiadateľom. Určený spravodajský členský štát predložil 7. februára 2007 návrh hodnotiacej správy. Podľa článku 11 ods. 6 nariadenia Komisie (EÚ) č. 188/2011 (4) bol žiadateľ 14. mája 2012 požiadaný o poskytnutie doplňujúcich informácií. V septembri 2012 predložilo Rakúsko hodnotenie doplňujúcich údajov vo formáte aktualizovaného návrhu hodnotiacej správy.
 (4)
 Návrh hodnotiacej správy bol preskúmaný členskými štátmi a Európskym úradom pre bezpečnosť potravín (ďalej len „úrad“). Dňa 6. marca 2013 predložil úrad Komisii svoje závery z hodnotenia rizík účinnej látky tembotrion (5) z hľadiska pesticídov. Členské štáty a Komisia preskúmali návrh hodnotiacej správy a závery úradu v rámci Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat a dokončili ho 3. októbra 2013 vo forme revíznej správy Komisie o tembotrione.
 (5)
 Z rôznych vykonaných preskúmaní vyplynulo, že od prípravkov na ochranu rastlín s obsahom tembotrionu možno očakávať, že vo všeobecnosti spĺňajú požiadavky stanovené v článku 5 ods. 1 písm. a) a b) a článku 5 ods. 3 smernice 91/414/EHS, najmä vzhľadom na spôsoby použitia, ktoré boli preskúmané a podrobne opísané v revíznej správe Komisie. Preto je vhodné, aby sa tembotrion schválil.
 (6)
 Schváleniu by malo predchádzať primerané obdobie, počas ktorého by sa členským štátom a zúčastneným stranám umožnilo pripraviť sa na splnenie nových požiadaviek vyplývajúcich zo schválenia.
 (7)
 Bez toho, aby boli v dôsledku schválenia dotknuté povinnosti stanovené v nariadení (ES) č. 1107/2009, by však malo vzhľadom na špecifickú situáciu vzniknutú prechodom od smernice 91/414/EHS k nariadeniu (ES) č. 1107/2009 platiť nasledujúce: Členským štátom by sa po schválení malo poskytnúť šesťmesačné obdobie, počas ktorého preskúmajú povolenia prípravkov na ochranu rastlín s obsahom tembotrionu. Členské štáty by podľa potreby mali povolenia zmeniť, nahradiť alebo odobrať. Odchylne od uvedeného termínu by sa malo poskytnúť dlhšie obdobie na predloženie a hodnotenie úplnej dokumentácie podľa prílohy III, ako sa stanovuje v smernici 91/414/EHS, v súvislosti s každým prípravkom na ochranu rastlín a s každým predpokladaným použitím v súlade s jednotnými zásadami.
 (8)
 Skúsenosti získané zo zaradením účinných látok posúdených v rámci nariadenia Komisie (EHS) č. 3600/92 (6) do prílohy I k smernici 91/414/EHS ukázali, že pri výklade povinností držiteľov existujúcich povolení môžu vzniknúť ťažkosti, pokiaľ ide o prístup k údajom. S cieľom predísť ďalším ťažkostiam sa preto zdá, že je potrebné objasniť povinnosti členských štátov, najmä povinnosť overiť, či držiteľ povolenia preukáže prístup k dokumentácii, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v prílohe II k uvedenej smernici. Týmto objasnením sa však nestanovujú žiadne nové povinnosti pre členské štáty ani pre držiteľov povolení v porovnaní so smernicami, ktoré sa doteraz prijali a ktorými sa mení príloha I k uvedenej smernici, alebo s nariadeniami, ktorými sa schvaľujú účinné látky.
 (9)
 V súlade s článkom 13 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1107/2009 by sa príloha k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 540/2011 (7) mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
 (10)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Schválenie účinnej látky
 Účinná látka tembotrion, ako je uvedená v prílohe I, sa schvaľuje za podmienok stanovených v tejto prílohe.
 Článok 2
 Prehodnotenie prípravkov na ochranu rastlín
 1. Členské štáty v prípade potreby do 31. októbra 2014 zmenia alebo odoberú platné povolenia pre prípravky na ochranu rastlín s obsahom tembotrionu ako účinnej látky, a to v súlade s nariadením (ES) č. 1107/2009.
 Do tohto dátumu overia najmä to, či sú splnené podmienky stanovené v prílohe I k tomuto nariadeniu, s výnimkou podmienok stanovených v stĺpci o osobitných ustanoveniach uvedenej prílohy, a či držiteľ povolenia má dokumentáciu, ktorá spĺňa požiadavky prílohy II k smernici 91/414/EHS, alebo k nej má prístup v súlade s podmienkami uvedenými v článku 13 ods. 1 až 4 uvedenej smernice a v článku 62 nariadenia (ES) č. 1107/2009.
 2. Odchylne od odseku 1 členské štáty opätovne prehodnotia každý povolený prípravok na ochranu rastlín s obsahom tembotrionu ako jedinej účinnej látky alebo jednej z viacerých účinných látok, z ktorých boli všetky najneskôr do 30. apríla 2014 uvedené v prílohe k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011, v súlade s jednotnými zásadami, na ktoré sa odkazuje v článku 29 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1107/2009, a to na základe dokumentácie, ktorá spĺňa požiadavky prílohy III k smernici 91/414/EHS, a s prihliadnutím na stĺpec o osobitných ustanoveniach prílohy I k tomuto nariadeniu. Na základe tohto hodnotenia určia, či prípravok spĺňa podmienky stanovené v článku 29 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1107/2009.
 Po tomto určení členské štáty:
 a)
 v prípade prípravku s obsahom tembotrionu ako jedinej účinnej látky podľa potreby zmenia alebo odoberú povolenie najneskôr do 31. októbra 2015, alebo
 b)
 v prípade prípravku s obsahom tembotrionu ako jednej z viacerých účinných látok podľa potreby zmenia alebo odoberú povolenie do 31. októbra 2015 alebo do dátumu určeného na takúto zmenu alebo odobratie v príslušnom akte alebo aktoch, ktorými sa príslušná látka alebo látky dopĺňajú do prílohy I k smernici 91/414/EHS alebo ktorými sa táto príslušná látka alebo látky schvaľujú, podľa toho, čo nastane neskôr.
 Článok 3
 Zmeny vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 540/2011
 Príloha k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011 sa mení v súlade s prílohou II k tomuto nariadeniu.
 Článok 4
 Nadobudnutie účinnosti a dátum uplatňovania
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Uplatňuje sa od 1. mája 2014.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 22. novembra 2013
 Za Komisiu
 predseda
 José Manuel BARROSO
 (1) Ú. v. EÚ L 309, 24.11.2009, s. 1.
 (2) Smernica Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (Ú. v. ES L 230, 19.8.1991, s. 1).
 (3) Rozhodnutie Komisie 2006/586/ES z 25. augusta 2006, ktorým sa v zásade uznáva úplnosť dokumentácie predloženej na podrobné preskúmanie v záujme možného zaradenia chromafenozidu, halosulfuronu, tembotrionu, valifenalu a slabého kmeňa vírusu žltej mozaiky cukety do prílohy I k smernici Rady 91/414/EHS (Ú. v. EÚ L 236, 31.8.2006, s. 31).
 (4) Nariadenie Komisie (EÚ) č. 188/2011 z 25. februára 2011, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá vykonávania smernice Rady 91/414/EHS, pokiaľ ide o postup posudzovania účinných látok, ktoré dva roky po oznámení uvedenej smernice neboli na trhu (Ú. v. EÚ L 53, 26.2.2011, s. 51).
 (5) Vestník EFSA (EFSA Journal) (2013) 11(3):3131. K dispozícii online: www.efsa.europa.eu
 (6) Nariadenie Komisie (EHS) č. 3600/92 z 11. decembra 1992, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá na realizáciu prvého stupňa pracovného programu, na ktorý sa vzťahuje článok 8 (2) smernice Rady 91/414/EHS o umiestnení na trh prípravkov na ochranu rastlín (Ú. v. ES L 366, 15.12.1992, s. 10).
 (7) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 540/2011 z 25. mája 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009, pokiaľ ide o zoznam schválených účinných látok (Ú. v. EÚ L 153, 11.6.2011, s. 1).
 PRÍLOHA I
 Bežný názov Identifikačné čísla
 Názov IUPAC
 Čistota (1)
 Dátum schválenia
 Schválenie platí do
 Osobitné ustanovenia
 Tembotrion
 č. CAS 335104-84-2
 č. CIPAC 790
 2-{2-chlóro-4-mezyl-3-[(2,2,2-trifluóroetoxy)metyl]benzoyl}cyklohexán-1,3-dión
 ≥ 945 g/kg
 Tieto relevantné nečistoty nesmú prekročiť určitú hranicu v technickom materiáli:
 toluén: ≤ 10 g/kg
 HCN: ≤ 1 g/kg
 1. máj 2014
 30. apríla 2024
 Pri vykonávaní jednotných zásad, na ktoré sa odvoláva článok 29 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1107/2009, sa zohľadnia závery z revíznej správy o tembotrione dokončenej 3. októbra 2013 Stálym výborom pre potravinový reťazec a zdravie zvierat a najmä jej dodatky I a II.
 Pri tomto celkovom posúdení členské štáty venujú osobitnú pozornosť:
 a)
 ochrane operátorov a pracovníkov;
 b)
 riziku pre vodné organizmy.
 V podmienkach používania sa podľa potreby uvádzajú opatrenia na zníženie rizika.
 (1) Ďalšie podrobnosti o identite a špecifikácii účinnej látky sú uvedené v revíznej správe.
 PRÍLOHA II
 V časti B prílohy k vykonávaciemu nariadeniu (EÚ) č. 540/2011 sa dopĺňa táto položka:
 Číslo
 Bežný názov Identifikačné čísla
 Názov IUPAC
 Čistota (1)
 Dátum schválenia
 Schválenie platí do
 Osobitné ustanovenia
 „59
 Tembotrion
 č. CAS 335104-84-2
 č. CIPAC 790
 2-{2-chlóro-4-mezyl-3-[(2,2,2-trifluóroetoxy)metyl]benzoyl}cyklohexán-1,3-dión
 ≥ 945 g/kg
 Tieto relevantné nečistoty nesmú prekročiť určitú hranicu v technickom materiáli:
 toluén: ≤ 10 g/kg
 HCN: ≤ 1 g/kg
 1. máj 2014
 30. apríla 2024
 Pri vykonávaní jednotných zásad, na ktoré sa odvoláva článok 29 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1107/2009, sa zohľadnia závery z revíznej správy o tembotrione dokončenej 3. októbra 2013 Stálym výborom pre potravinový reťazec a zdravie zvierat a najmä jej dodatky I a II.
 Pri tomto celkovom posúdení členské štáty venujú osobitnú pozornosť:
 a)
 ochrane operátorov a pracovníkov;
 b)
 riziku pre vodné organizmy.
 Podmienky použitia by v prípade potreby mali zahŕňať opatrenia na zmiernenie rizika.“
 (1) Ďalšie podrobnosti o identite a špecifikácii účinnej látky sú uvedené v revíznej správe.


text:
 26.1.2013
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 26/65
 2012 m. lapkričio 21 d. pareikštas ieškinys byloje Conrad Electronic prieš VRDT — Sky IP International (EuroSky)
 (Byla T-510/12)
 2013/C 26/128
 Kalba, kuria surašytas ieškinys: vokiečių
 Šalys
 Ieškovė: Conrad Electronic SE (Hiršau, Vokietija), atstovaujama advokatų P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier ir A. Kramer
 Atsakovė: Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
 Kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis: Sky IP International Ltd (Isleworth, Jungtinė Karalystė)
 Reikalavimai
 Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
 —
 panaikinti 2012 m. rugsėjo 20 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą byloje R 1183/2011-4;
 —
 priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas, įskaitant apeliacinėje procedūroje patirtas išlaidas.
 Ieškinio pagrindai ir pagrindiniai argumentai
 Bendrijos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo: ieškovė
 Prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas: žodinis prekių ženklas „EuroSky“ 9 klasės prekėms — Bendrijos prekių ženklo paraiška Nr. 4 539 896
 Prekių ženklo ar žymens, kuriuo remtasi per protesto procedūrą, savininkė: Sky IP International Ltd
 Prekių ženklas ar žymuo, kuriuo grindžiamas protestas: nacionalinis ir Bendrijos žodiniai ir vaizdiniai ženklai „SKY“ 9, 16, 18, 25, 28, 35, 36, 38, 41, 42, 43 ir 45 klasių prekėms ir paslaugoms
 Protestų skyriaus sprendimas: patenkinti protestą
 Apeliacinės tarybos sprendimas: atmesti apeliaciją
 Ieškinio pagrindai: Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimas


text:
 3.5.2012
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 118/6
 A BIZOTTSÁG 376/2012/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2012. május 2.)
 az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1),
 tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2), és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket.
 (2)
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikke (1) bekezdése alapján a behozatali átalányérték számítására munkanaponként, változó napi adatok figyelembevételével kerül sor. Ezért helyénvaló előírni, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lépjen hatályba,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
 2. cikk
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2012. május 2-án.
 a Bizottság részéről, az elnök nevében,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 299., 2007.11.16., 1. o.
 (2) HL L 157., 2011.6.15., 1. o.
 MELLÉKLET
 Az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek
 (EUR/100 kg)
 KN-kód
 Országkód (1)
 Behozatali átalányérték
 0702 00 00
 MA
 64,2
 TN
 124,7
 TR
 115,6
 ZZ
 101,5
 0707 00 05
 JO
 225,1
 TR
 113,4
 ZZ
 169,3
 0709 93 10
 JO
 225,1
 MA
 29,9
 TR
 129,4
 ZZ
 128,1
 0805 10 20
 CL
 48,2
 EG
 51,2
 IL
 70,4
 MA
 61,2
 TN
 116,7
 ZA
 40,1
 ZZ
 64,6
 0805 50 10
 TR
 36,9
 ZA
 91,9
 ZZ
 64,4
 0808 10 80
 AR
 103,9
 BR
 81,0
 CL
 92,4
 CN
 82,0
 MK
 31,8
 NZ
 126,8
 US
 164,1
 ZA
 87,4
 ZZ
 96,2
 (1) Az országoknak az 1833/2006/EK bizottsági rendeletben (HL L 354., 2006.12.14., 19. o.) meghatározott nómenklatúrája szerint. A „ZZ” jelentése „egyéb származás”.


text:
Malý Horeš je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
 Kultúra a zaujímavosti
 Pamiatky
 Reformovaný kostol, jednoloďová klasicistická stavba s polygonálnym záverom a predstavanou vežou z roku 1795. Úpravami prešiel v rokoch 1912, 1924 a 1950. Interiér je zaklenutý plytkou krížovou klenbou. Nachádza sa tu trojramenná drevená empora. Fasády kostola sú hladké, členené polkruhovo ukončenými oknami so šambránami. Nad portálom je umiestnená nápisová tabuľa s vročením pripomínajúca postavenie kostola. Veža je lemovaná lizénami a nárožným zaoblením. Ukončená je zvonovitou helmicou s laternou s vročením 1988.
 Referencie
 Iné projekty
 Externé odkazy
 Oficiálna stránka obce
 Obce okresu Trebišov


text:
1730 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
 Lietuvoje
 Gimtadieniai
 Vasario 2 d. – Steponas Jonas Giedraitis, Lietuvos vyskupas, Abiejų Tautų respublikos valstybės pareigūnas (m. 1802 m.).
 Nedatuota
 Kazimieras Adomas Naruševičius, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės ir religinis veikėjas (m. 1803 m.).
 Mirtys
 Vasario 22 d. – Jonas Kazimieras Sapiega vyresnysis, LDK didikas, Sapiegų giminės atstovas, Abiejų Tautų Respublikos bei Rusijos karvedys, Lietuvos didysis etmonas (1708-1709 m.), Rusijos generolas feldmaršalas (1726 m.).
 Nedatuota
 Boguslavas Kazimieras Oginskis, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) karinis ir politinis veikėjas (g. 1669 m.).
 Pasaulyje
 Įvykiai
 Liepos 12 d. – Popiežiumi išrinktas Klemensas XII (g. 1652 m. - m. 1740 m. vasario 6 d.), popiežiaus pareigas ėjo iki 1740 m. vasario 6 d.
 Nedatuoti
 Rusijoje Anna Joanovna paskelbiama imperatore (iki 1740).
 Gimtadieniai
 Birželio 26 d. – Šarlis Mesjė, prancūzų astronomas, pirmojo ūkų ir žvaigždžių spiečių katalogo autorius (m. 1817 m.).
 Neaprašyti
 Francas Ksavieras, Saksonijos regentas (1763–1768) (m. 1806).
 Mirtys
 Sausio 30 d. – Petras II, Rusijos caras ir imperatorius 1727–1730 m (g. 1715 m.).
 Vasario 21 d. – Benediktas XIII, 245 Romos katalikų Popiežius (g. 1649 m.).
 Spalio 12 d. – Frederikas IV, Danijos ir Norvegijos karalius nuo 1699 iki 1730 m (g. 1671 m.).
 Nuorodos
 1730 m.


text:
Eeldus on propositsioon (väide), mille tõesus võetakse arutlemisel aluseks, olgugi et selle tõesus pole kindel. Propositsiooni (väite) tõesuse sellist aluseks võtmist nimetatakse propositsiooni (väite) eeldamiseks.
 Eeldamine võib olla teadlik või ebateadlik. Eeldus, mis pole sõnastatud, on varjatud eeldus.
 Matemaatika
 Kui tõestataval teoreemil on kuju "Kui p, siis q," siis p on teoreemi eeldus. Kui p on esitatav mitme propositsiooni konjunktsioonina, siis ka neid propositsioone võib nimetada teoreemi eeldusteks.
 Loogika
 Arutlus on defineeritud eelduste ja järelduse kaudu. Arutluse kehtivuse puhul on tagatud, et juhul kui eeldused on tõesed, on järeldus tõene.
 Filosoofia
 Filosoofilistes arutlustes ei ole enamasti võimalik propositsioonide tõesuses kindel olla. Arutlus lähtub seetõttu enamasti usutavatest propositsioonidest. Mõnikord eeldatakse midagi ka lihtsalt selleks, et näha, mis sellest järeldub.
 Vaata ka
 Oletus
 Hüpotees
 Aksioom
 Postulaat
 Eeldused
 Teadus


text:
is a passenger railway station located in Minami-ku in the city of Sagamihara, Kanagawa Prefecture, Japan, and is operated by the East Japan Railway Company (JR East).
 Lines
 Kobuchi Station is served by the Yokohama Line, and is located 25.7 kilometers from the terminus of the line at .
 Station layout
 Kobuchi Station has a two opposed side platforms serving two tracks, connected to the station building by a footbridge. The tracks are set in a cutting, and the elevated station building's exit is at ground level. The station has a Midori no Madoguchi staffed ticket office.
 Platforms
 History
 Kobuchi Station was opened on March 13, 1988.
 Passenger statistics
 In fiscal 2019, the station was used by an average of 23,002 passengers daily (boarding passengers only).
 The passenger figures (boarding passengers only) for previous years are as shown below.
 Surrounding area
 Sagamihara City Ono Elementary School
 Sagamihara City Fuchinobe Higashi Elementary School
 Sagamihara City Onodai Central Elementary School
 Kitasato University Hospital
 See also
 List of railway stations in Japan
 References
 External links
 Station information page
 Railway stations in Kanagawa Prefecture
 Railway stations in Japan opened in 1988
 Railway stations in Sagamihara
 Yokohama Line


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22005A0311(02)
 Dohoda mezi Evropskou unií a Albánskou republikou o účasti Albánské republiky na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize v Bosně a Hercegovině (operace ALTHEA) - Prohlášení
 Úřední věstník L 065 , 11/03/2005 S. 0035 - 0038 Úřední věstník L 159 , 13/06/2006 S. 0188 - 0191
 Dohodamezi Evropskou unií a Albánskou republikou o účasti Albánské republiky na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize v Bosně a Hercegovině (operace ALTHEA)EVROPSKÁ UNIE (EU)na jedné straně aALBÁNSKÁ REPUBLIKAna straně druhé,dále jen "strany",BEROUCE NA VĚDOMÍ:- přijetí společné akce Rady Evropské unie 2004/570/SZBP ze dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1],- pozvání Albánské republiky k účasti na operaci vedené EU,- úspěšné dokončení procesu vybudování sil a doporučení velitele operace EU a Vojenského výboru EU schválit účast sil Albánské republiky na operaci vedené EU,- rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/3/2004 ze dne 29. září 2004 o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [2],- rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/5/2004 ze dne 3. listopadu 2004, kterým se mění rozhodnutí BiH/1/2004 o přijetí příspěvků třetích států na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině a rozhodnutí BiH/3/2004 o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině,SE DOHODLY TAKTO:Článek 1Účast na operaci1. Albánská republika se přidruží ke společné akci 2004/570/SZBP ze dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině a k jakékoli společné akci nebo rozhodnutí, kterými Rada Evropské unie rozhodne o prodloužení vojenské operace EU pro řešení krize, v souladu s touto dohodou a veškerými nutnými prováděcími opatřeními.2. Příspěvkem Albánské republiky k vojenské operaci EU pro řešení krize není dotčena rozhodovací samostatnost Evropské unie.3. Albánská republika zajistí, aby její síly a personál účastnící se vojenské operace EU pro řešení krize plnily své úkoly v souladu- se společnou akcí 2004/570/SZBP a případnými následnými změnami,- s operačním plánem,- s prováděcími opatřeními.4. Síly a personál vyslaný do operace Albánskou republikou plní své úkoly a jedná pouze v zájmu vojenské operace EU pro řešení krize.5. Albánská republika včas informuje velitele operace EU o jakékoli změně své účasti na operaci.Článek 2Postavení sil1. Postavení sil a personálu přidělených Albánskou republikou v rámci vojenské operace EU pro řešení krize se řídí dohodou o postavení sil uzavřenou mezi Evropskou unií a hostitelskou zemí, pokud taková dohoda existuje.2. Postavení sil a personálu přidělených k velitelství nebo k velitelským složkám umístěným mimo Bosnu a Hercegovinu se řídí ujednáním mezi velitelstvím a dotyčnými velitelskými složkami a Albánskou republikou.3. Aniž je dotčena dohoda o postavení sil podle odstavce 1, vykonává Albánská republika soudní pravomoc nad svými silami a personálem, které se účastní vojenské operace EU pro řešení krize.4. Albánská republika vyřizuje veškeré nároky vzniklé v souvislosti s účastí na operaci EU pro řešení krize, které některý z členů jejích sil či personálu vznese nebo které se ho týkají. Albánská republika je příslušná pro zahájení každého řízení, zejména soudního nebo kárného, proti kterémukoli členu svých sil či personálu, v souladu se svými právními a správními předpisy.5. Albánská republika se zavazuje učinit prohlášení o vzdání se nároků na náhradu škody vůči kterémukoli státu, který se účastní vojenské operace EU pro řešení krize, a učinit tak při podpisu této dohody.6. Evropská unie se zavazuje zajistit, že její členské státy učiní prohlášení o vzdání se nároků na náhradu škody v souvislosti s účastí Albánské republiky na vojenské operaci EU pro řešení krize a učiní tak při podpisu této dohody.Článek 3Utajované informace1. Albánská republika přijme vhodná opatření k zajištění ochrany utajovaných informací EU v souladu s bezpečnostními předpisy Rady Evropské unie, které jsou obsaženy v rozhodnutí Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001 [3], jakož i dalšími pokyny vydanými příslušnými orgány, včetně velitele operace EU.2. Pokud EU a Albánská republika uzavřely dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací, použijí se ustanovení takové dohody v rámci vojenské operace EU pro řešení krize.Článek 4Linie velení1. Všechny síly a personál účastnící se vojenské operace EU pro řešení krize zůstávají zcela pod velením vlastních vnitrostátních orgánů.2. Vnitrostátní orgány odevzdají operativní a taktické velení nebo řízení svých sil a personálu veliteli operace EU. Velitel operace EU je oprávněn přenášet svou pravomoc.3. Albánská republika má ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, které se operace účastní.4. Po konzultacích s Albánskou republikou může velitel operace EU kdykoli požádat o zrušení příspěvku Albánské republiky.5. Albánská republika jmenuje vysokého vojenského zástupce jako zástupce svého národního kontingentu ve vojenské operaci EU pro řešení krize. Vysoký vojenský zástupce konzultuje s velitelem sil EU všechny záležitosti, které mají vliv na operaci, a odpovídá za běžnou kázeň v kontingentu.Článek 5Finanční hlediska1. Albánská republika nese veškeré náklady spojené se svou účastí na operaci kromě nákladů, které jsou předmětem společného financování, jak je stanoveno v právních nástrojích podle čl. 1 odst. 1 této dohody a v rozhodnutí Rady 2004/197/SZBP ze dne 23. února 2004 o zavedení mechanismu pro správu financování společných nákladů na operace EU v souvislosti s vojenstvím nebo obranou [4].2. V případě smrti, zranění, ztráty nebo škody způsobené fyzickým nebo právnickým osobám ze státu nebo států, v nichž se operace uskutečňuje, zaplatí Albánská republika, pokud je zjištěna její odpovědnost, náhradu škody za podmínek stanovených v případné dohodě o postavení sil podle čl. 2 odst. 1 této dohody.Článek 6Prováděcí opatření k dohoděGenerální tajemník Rady Evropské unie, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, a odpovídající orgány Albánské republiky uzavřou veškerá nezbytná technická a správní ujednání k provedení této dohody.Článek 7Neplnění závazkůPokud jedna ze stran neplní své závazky stanovené v předchozích článcích, druhá strana má právo ukončit tuto dohodu výpovědí s měsíční výpovědní lhůtou.Článek 8Řešení sporůSpory o výklad nebo použití této dohody se řeší mezi stranami diplomatickou cestou.Článek 9Vstup v platnost1. Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem prvního měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení vnitřních postupů nezbytných pro tento účel.2. Tato dohoda se použije prozatímně ode dne podpisu.3. Tato dohoda zůstává v platnosti po dobu trvání příspěvku Albánské republiky k operaci.V Bruselu dne 7. března 2005 v anglickém jazyce ve čtyřech vyhotoveních.Za Evropskou unii+++++ TIFF +++++Za Albánskou republiku+++++ TIFF +++++[1] Úř. věst. L 252, 28.7.2004, s. 10.[2] Úř. věst. L 325, 28.10.2004, s. 64. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí BiH/2005/2/2004 (Úř. věst. L 357, 2.12.2004, s. 39).[3] Úř. věst. L 101, 11.4.2001, s. 1. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2004/194/ES (Úř. věst. L 63, 28.2.2004, s. 48).[4] Úř. věst. L 63, 28.2.2004, s. 68.--------------------------------------------------