type: wikipedia

text:
A barlangrajz vagy barlangfestmény az őskori művészetnek a termékenységistennők szobrai mellett leghíresebb, legismertebb emléke. A késő jégkor utolsó szakaszában, a körülbelül éve kezdődő időszaktól keletkezett barlangfestmények, karcolt rajzok egészen az i. e. 10. évezredig jellemzőek voltak. A barlangfestmények Andalúziától egészen a Bajkál-tóig terjednek, legsűrűbben Franciaország és Spanyolország barlangjaiban fordulnak elő, hiszen a földrajzi adottságok itt kedveztek legjobban a nagy népességsűrűségnek. Az első barlangrajzokat a híres Altamira-barlangban fedezték fel 1879-ben. A vésett vagy festett ábrázolások hitelességét a 20. század elejéig kétségbe vonták, mivel nem tudták, hogy ezeket pontosan mikor, kik és milyen eszközökkel vésték vagy festették a kőzet felszínére.
 2014-ben éves barlangfestményeket találtak Indonéziában, Dél-Celebeszen, a bantimurungi Maros körzetében. Korábban úgy hitték, hogy a legrégebbi barlangfestményeket az aurignaci kultúra alkotta - évvel ezelőtt a mai Franciaország területén, a Chauvet-barlangban és a mai Romániában, a Coliboaia-barlangban. A legkorábbi nem figuratív művészet egy kézlenyomat és mellette egy lemez. Hasonló jellegű festményeket Afrika, Dél-Amerika és Ausztrália egyes vidékein a modern időkig alkottak, habár egyre kevésbé barlangban és egyre inkább külső sziklafalon.
 A barlangrajzok nem tekinthetők a lakóhely dekorációjának, mivel a barlangokon belül általában nehezen megközelíthető felületeken helyezték el őket. Egyes elméletek szerint kommunikációra, mások szerint szertartásokra használták. A képek világszerte hasonlóak, fő témájuk az állatok. Az emberek többnyire kézlenyomatként jelennek meg, mégpedig a kéz körülfújásával.
 Elméletek
 A korai elméletek
 A tudósok előtt a kezdetektől nyilvánvaló volt az a tény, hogy a festményekkel díszített barlangokban sohasem laktak. A barlangrajzok értelmezésére már a kutatások kezdetétől több elmélet született. A legelsők egyike a totemhit volt, miszerint az ősember a barlangok állatképeiben totemőseit ábrázolta. Ennek az elméletnek ellentmondanak a néprajzban a világ több részéből ismert törvények, melyek szerint például a totemős tabu volt, tilos megölni és megenni. Az ábrázolt állatok maradványait megtalálták a lakott barlangokban.
 A sokáig legelfogadottabb elmélet szerint a festmények a vadászmágiát szolgálták. A vadászat előtt az állatokról rajzot készítettek, és képletesen megölték őket, hogy biztosítsák a vadászat sikerét, hiszen ha valaminek a képmását megsemmisítik, azzal azt is megölik. Ez a hit még a középkori Európában is élt, sőt napjainkban is tovább él a különböző népek vallásában. Ezt az elméletet alátámasztották az állatok testébe rajzolt nyílvesszők és dárdák, és a montespani medveszobor. A medve testét kifaragták, de feje helyére egy medvekoponyát illesztettek, amit meg is találtak a barlangban. A medveszobrot több dárdaszúrás érte.
 David Lewis-Williams néprajzi kutatásokat végzett vadász-gyűjtögető közösségekben. Ezek alapján úgy gondolja, hogy a sámán lement a barlangba, révült, majd felrajzolta látomásait, hogy erőt vonjon ki a sziklafalból közössége számára.
 A barlangok vallási jelentőségét Jean Clottes úgy magyarázza, hogy azok mélye a túlvilágra vezetett, ahol istenek, szellemek, ősök, halottak laktak, így a barlangokban kapcsolatba lehetett lépni velük. Ezeket a képeket használta kommunikációs eszközként a sámán.
 R. Dale Guthrie különböző korú, stílusú festményeket tanulmányozva arra a következtetésre jutott, hogy a festményeket és szobrocskákat fiatal férfiak készítették, akik akkoriban a népesség nagyobb részét képviselték. Azonban francia és spanyol barlangok kézlenyomatait elemezve Dean Snow a Pennsylvania Állami Egyetemről cáfolta az elméletet, mivel egy részük női kéz volt, még a Pech Merle-i pöttyös lovak körül is.
 Egyes barlangrajzokat tanításra használhattak, a tapasztalt vadászok ezek segítségével magyarázták el a vadászat technikáit, és meséltek élményeikről. Élményeiket, álmaikat, kívánságaikat dolgozhatták fel. A modern művészethez hasonló kifejezésmód elméletét elvetették, amikor kiderült, hogy a máig barlangfestményeket készítő természeti népek nyelvében nincs szó a művészetre.
 Lascaux
 Ezzel az elmélettel kapcsolatban is voltak kételyek, hiszen vannak olyan barlangok, amelyekben nincs sebzett állat rajza. Új lendületet adott a Lascaux-i barlang felfedezése, mert itt az előzőektől eltérő kutatási eljárást alkalmaztak. Míg a korábbiakban a festményeket egyediségükben vizsgálták, itt a barlangot mint egységet vizsgálták, s ezen belül a festmények elhelyezkedését térképezték fel. Kiderült, hogy az állatképeknek egymásutániságukban van értelmük, és azok nem festett állatok véletlenszerű gyűjteménye. Észrevették, hogy bizonyos állatok sokszor kerülnek egymás társaságába, míg mások soha. A később, több barlangban elvégzett vizsgálat bebizonyította, hogy az állatcsoportok meghatározott rendben követik egymást.
 Kiderült, hogy bár a barlangokban nem laktak, mégis hosszú időn keresztül tömegek látogatták őket. A Lascaux-barlang mennyezetén dárdahegyektől származó véseteket találtak, a kiálló sziklák megkoptak. A festmények karbantartására is vannak bizonyítékok. Mindezeket figyelembe véve megállapítható, hogy a korábbi, a vadászmágiát előtérbe helyező elmélet csak részben igaz. Valószínűleg a barlangrajzok egy, a jégkorszak embere számára ismert, de mára már eltűnt mítosz illusztrációi lehettek, s a barlangok teret adhattak különböző mágikus, vadászattal, termékenységgel kapcsolatos és beavatási szertartásoknak. Ezzel a felfedezéssel a barlangfestmények kutatása új utakra lépett.
 Koruk
 Ma csaknem 340, barlangfestményekkel ellátott barlang ismert Spanyolországban és Franciaországban. Kezdetben sokat vitatkoztak a festmények koráról, mivel a sziklafal szennyeződései miatt a kormeghatározás pontatlan volt. Később sikerült a festékekből és a fáklyanyomokból mintát venni, így a kormeghatározás pontosabbá vált. Ezeken a szerves anyagokon szénizotópos kormeghatározást alkalmaztak. Az újonnan talált festmények korát témaválasztásuk, stílusuk is segít behatárolni. Így a Spanyolországban, a Cueva de las Monedas belsejében látható rénszarvasok az utolsó eljegesedés idejére teszik a megalkotást. 2012 óta az urán-tórium kormeghatározást is alkalmazzák, ami pontosabb eredményt ad. A becsült kor a barlangban talált leletekkel is egyeztethető, ami azonban megbízhatatlan, mert több ezer év különbség is lehet.
 A legrégibb barlangfestmények Indonéziában, Dél-Celebeszen, a bantimurungi Maros körzetében találhatók a Timpuseng barlangban. Korukat legalább évre becsülik. Vaddisznót ábrázolnak. Indonéz és ausztrál tudósok a rajtuk növekvő cseppkövek alapján határozták meg korukat. Stílusában és módszerében más indonéz barlangfestményekre hasonlít. El Castillo barlangjában a Bristol Egyetem kutatói legalább éves festményeket találtak, amelyek öt-tízezer évvel idősebbek, mint amelyek korábban Európában ismertté váltak. Ez az időszak egybeesik a Homo sapiens megjelenésével Európában. Koruk miatt néhány tudós azt feltételezi, hogy neandervölgyiek készítették őket.
 Európában a legrégibb figuratív ábrázolások több mint évesek. Franciaországban a Chauvet barlangban találták őket. Néhány kutató megkérdőjelezte az eredményt, mert szerintük túl finoman kidolgozottak ahhoz, hogy ebből a korból származzanak. A kérdés eldöntésére 2011-ben 80 mintát vizsgáltak meg, amelyek egy részét a fáklyafoltokból, más részét a festményekből vették. Eszerint két periódus különíthető el: a éves és a éves, és a régebbi a finomabb kidolgozottságú. Úgy látszik, mintha évezredeken át ugyanazokat a képeket átfestették volna. Hasonló stílusúak Románia területén a Coliboaia barlang festményei, amelyek korát évre teszik.
 Ausztráliában Arnhem-föld fennsíkján évvel ezelőtt kihalt megafauna látható; azonban mivel nem vettek mintát, kora csak az ábrázolt állatok kihalásának időpontjával becsülhető. Ennél sokkal pontosabban meg lehetett határozni a Nawarla Gabarnmang szénrajzainak korát, amire év jött ki.
 Vannak barlangfestmények a bronzkorból is, de a lascaux-i és az altamirai barlangban is látható magdalénai stílus az újkőkor idejére (Kr. e. ) kihalt. Egyes barlangokba évezredeken át visszatértek festeni és a régi képeket felújítani.
 Az Ibériai-félszigeten a barlangrajzokat a sziklaművészet váltotta fel. Ilyen alkotások sekély barlangokban és sziklák alatt találhatók. Kevésbé részletes alakzatok, de ugyanannyi ember mint állat jellemzi. A kompozíciók nagyobb csoportokat tartalmaznak. Koruk -5000 év.
 A barlangfestészet korszakai
 Henri Breuil abbé, a paleolitikus művészet első jelentős kutatója a barlangfestészet fejlődését két nagy korszakra osztotta fel, s ezt a felosztást ma is elfogadják. Az ő nagy vonalakban tett időhatár-megállapításait ma radiokarbonos vizsgálatokkal pontosítják. Ezek szerint a két nagy korszak, a perigord-i és a magdaléni ciklus meghatározott jegyeket mutat, s ma már inkább iskolát, mint korszakot jelent.
 Perigord-iskola
 Mintegy 32 000 éve jelentek meg azok a görbe vonalak, amelyeket az ősember a barlang agyagos talajába húzott az ujjával vagy egyéb eszközzel. Ezekből bontakoztak ki először az állatok körvonalai, amelyek később a barlang falára kerültek. Az ősember előszeretettel hagyta kezének a körvonalait is a falon. Az állatsziluetteket később fekete vagy vörös festékkel töltötték ki. Olykor az állat egyes részeit üresen hagyták. Bár az állatok mozgása természetes, a szarvak csavart perspektívájúak, tehát az állat oldalról, a szarvai szemből láthatók. Ezek a kétszínű festmények találhatók meg Lascaux-ban, amely a perigord-i iskola csúcspontját és utolsó szakaszát jelöli.
 Magdaléni-iskola
 Mintegy 17 000 éve alakult ki és kb. az i. e. 10. évezredig létezett. A régibb falfestmények egyszerű fekete körvonalú rajzok, amelyek végül plasztikus képekké fejlődtek, a körvonalakat sötét festékkel töltötték ki. A pontos részletkidolgozás mellett a tér érzékeltetésére is törekedtek, a csavart perspektíva csökkent, és egyre ritkábban fordult elő. A figurák kompozícióvá rendeződtek, megjelentek a szimmetrikus állatcsoportok. A magdaléni iskola legismertebb alkotásai az Altamira-barlang és a Niaux-barlang festményei, de a klasszikus korszakot a Rouffignac barlangrajzai képviselik. Később a rajzok egyre stilizáltabbak lettek, végül a művészet dekoratívvá vált.
 Mezolitikum, neolitikum sziklaképei
 A középső kőkorszak, megközelítőleg az i. e. 10. évezredtől a 6. évezredig tartó mezolitikum sziklarajzai egyre stilizáltabb formában, a lényegre szorítkozva, csak pár vonással utalnak az ábrázolt tárgyra. Ez az élethűségtől való eltávolodott, jelképes ábrázolás vezetett a képírás apró jeleinek kialakulásához, a folyamat a neolitikum egyre szimbolikusabb barlangrajzai és a képírás fejlődésének kapcsolatában is nyomon követhető.
 Eszközök és technikák
 A festmények alkotója az első feltételezések szerint a varázsló lehetett, de a további kutatások megállapították, hogy már akkor létezett egy művészekből álló réteg, amely tagjainak keze nyoma felismerhető a festményeken. Niaux-ban a barlang központi termét, a Fekete szalont egyetlen művész festette ki, míg a melléktermeket, folyosókat a „tanoncokra”, segédekre hagyta.
 Az őskori művészek a színeknek meglepően széles palettáját használták, s mindezt a környezetben található anyagok segítségével hozták létre. Festékeik földfestékek voltak: különböző kőzetek, ércek, földpát, okker, vörös föld, a mangán egyik oxidja, vasoxid és faszén adta a nyersanyagot, amelyet dörzsköveken finomra zúztak. Az okkert különböző hőmérsékletre felmelegítve bővítették a palettát. Ezt a porfestéket különböző kötőanyaggal keverték, zsiradékkal, vérrel, növényi nedvekkel, vízzel vagy nyállal. A festéket a legtöbb esetben a csupasz sziklafalra vitték fel, de az alapot olykor kalcittal vagy vékony sárréteggel vonták be. Egyes helyeken állványok és kötelek maradványait találták, amelyek arra utalnak, hogy mások is segítettek a művésznek. Az állatok körvonalait belevésték a sziklába, sőt, vannak olyan barlangok, ahol csak vésetek vannak. Ezért át kellett értékelni a barlangfestmény szót. Ugyanebből az időből származnak szobrocskák is, ezeket az állatfigurákat többnyire csontból faragták, néha kőből. Emellett kis nőszobrok is vannak, amiknek nincs megfelelőjük a barlangfestményeken. A festékeket vegyileg elektronsugár-mikroanalízissel és mikroszondás technikával elemzik.
 Dolgoztak vékony és vastag ecsettel, az ujjukkal, párnácskákkal, de a Lascaux-i barlangban például valamilyen kezdetleges festékszóróval a sziklafalra fújták a festéket. Használtak sablonokat is, gyakran a kezük volt a sablon. De nem csak festettek, hanem készítettek vésett vagy finom, karcolt rajzokat is. Ekkor kovakőből készített eszközt használtak. Több barlangban találtak olyan kisebb köveket, amelyekre a művész szinte a készülő festmény vázlatát karcolta fel. De a legkorábbi próbálkozások az ún. makarónik voltak, amikor az ősember az ujjaival a puha agyagba húzott durva vonalakat.
 A barlangrajzok jellemzői
 Rég kihalt állatvilág
 Bármilyen anyagot és technikát választottak is, a tárgyválasztás egységes volt: a vadászható állatok, gyapjas mamutok, barlangi medvék, barlangi oroszlánok, gyapjas orrszarvúak, lovak, bölények, rénszarvasok, kőszáli kecskék, ritkábban madarak és halak jelentek meg a festményeken. Nagyon ritkán ábrázolták a növényeket. Az embereket is csak elvétve, és az állatokhoz képest igen kezdetlegesen örökítették meg. Az arcvonások gyengén kidolgozottak, a testtartás groteszk. Egy elmélet szerint az ember realisztikus ábrázolását tabu tiltotta. De ennek az általánosításnak ellentmondanak a Les Trois Frères-barlangban látható emberi alakok, amelyek az átlagtól eltérően gondosan megrajzoltak. Találhatóak a rajzokon keveréklények, állattestű, emberfejű alakok, akik talán a mitikus ősök lehettek. A művekről szinte teljesen hiányzik az elbeszélő jelleg.
 Az állatokat páratlan megfigyelőképességgel, természetes testtartásukban ábrázolták. Az Altamira-barlang festményeinek felfedezésekor először az ugró, porban hempergő és fekvő bölényeket látta meg Maria, Marcelino de Sautuola régész kislánya. A realisztikus állatábrázolás legjellegzetesebb példája a Niaux-barlang szakállas lova, de ugyanígy említhetnénk a Lascaux-barlang képfrízét, amely a legnagyobb a maga nemében, és őstulkokat, lovakat, szarvasokat ábrázol.
 A vadászmágia elméletének némileg ellentmond, hogy nem mindig találhatók meg az ábrázolt állatok maradványai a barlangban. Például Lascaux-ban többnyire lóféléket ábrázoltak, de a legtöbb csont rénszarvastól származik.
 A kézlenyomatok nyitott tenyérről készültek. A tenyeret körülfújták festékkel. A kézlenyomat gyakran csonka, egy ujj részben vagy egészen hiányzik; erre több magyarázatot is adtak. Hiányozhatott egy ujj vagy egy ujj darabja, de közölhettek üzenetet is ezen a módon, egy vagy több ujj behajlításával, ahogy az például a Gargasban vagy a Maltravieso-barlangban látható. Lengyelországban az Obłazowa barlangban több izolált ujjpercet találtak, ami rituális csonkításra utal. A kézlenyomatokat sokszor tovább díszítették folytonos vagy szaggatott vonalakkal. A kézlenyomatok gyakoriak, és hasonló formában találhatók meg Európában, Kelet-Ázsiában és Dél-Amerikában. Vannak barlangok, ahol a barlangfestmények egyetlen formája.
 Aránytalanság és szuperpozíció
 Az állat- és emberábrázolások mellett szép számmal találtak a kutatók közelebbről be nem határolható értelmű jeleket, színes pettyeket, köröket, kéznyomatokat, nemi szervek ábrázolását (főleg nőit), kunyhóformákat, geometrikus rajzolatokat, de ezeknek a jelentése homályos.
 Mint ahogy a növényzetet csak elvétve örökítették meg, ugyanígy ritkán és kezdetlegesen ábrázolták a hátteret, a környezetet. A sziklafal domborulatait olykor kihasználták a talaj vonalának érzékeltetésére, vagy például a Lascaux-barlangban az úszó szarvascsapat alatt a sziklafal „fodrozódása” érzékelteti a vizet. Az állatok méreteinek arányaira sem voltak tekintettel. A bölény és a kőszáli kecske esetleg ugyanolyan méretű, de lehet, hogy a bölény sokkal kisebb. A művészek még olyankor is figyelmen kívül hagyták az arányokat, ha az állatábrázolások egyszerre készültek el.
 Gyakran egymásra festették az állatokat (szuperpozíció), vagy régebbi alkotásokra, amelyeket nem tüntettek el. Az egymásra került karcolt vagy festett képeknél általában könnyű megállapítani bizonyos időrendiséget. A vizsgálatokból a kutatók azt a következtetést vonták le, hogy a vonalrajzos festmények keletkezése után a magdaléni festészet csúcspontját a többszínű festmények jelentik.
 A barlangi művészet hanyatlása
 Az i. e. 10. évezred körül Európa éghajlata lassan megváltozott, enyhébb, nedvesebb lett, alkalmas a növénytermesztésre. Kihaltak vagy északabbra húzódtak azok az állatok, amelyek a barlangi művészet népeinek a zsákmányát jelentették, helyettük megnőtt a vaddisznó és a szarvas vadászati jelentősége. De a táplálkozásban megnőtt a növények jelentősége is, és ez oda vezetett, hogy a vadászó társadalmat felváltotta a növénytermesztő társadalom. A barlangrajzok kultikus szerepe lassan csökkent, majd teljesen eltűnt, feledésbe merült, s vele együtt feledésbe merültek az egykor szent helyként tisztelt barlangok is.
 De a barlangrajzok művészete tovább folytatódott immáron sziklákon, sziklaereszekben. I. e. 5. évezred körül jelentek meg Spanyolország földközi-tengeri partvidékén azok a sziklarajzok, amelyeknek témája legtöbbször szintén a vadászat körül forgott, de már más hangsúllyal. Ezeken a festményeken az ember a főszereplő, a rajzok vadászjelenetek, amelyek a barlangrajzoktól eltérően elbeszélő jellegűek, s a komolyságot felváltotta a csevegő könnyedség. Ilyen és hasonló sziklarajzok találhatóak Afrikában, Ausztráliában és a világ más tájain is.
 Barlangrajzok és sziklarajzok jelentősebb lelőhelyei
 Afrika
 Kharga-oázis
 uKhahlamba / Drakensberg Park, Dél-Afrika, 8000-3000 évesek. Alkotóik a szanok, embereket és állatokat ábrázolnak. Vallási jelentőséget tulajdonítanak nekik.
 Apollo 11 barlang, Namíbia, évvel időszámításunk előtt.
 Laas Geel, Hargeysa külterülete, Szomália. A legrégebbiek 5000 évesek, vadakat és pásztorokat ábrázolnak állataikkal. Francia régészek fedezték fel 2002-ben.
 Dhambalin, Szomália. A legrégibb lovas vadász ábrázolás. Etióp-arab stílusú, Kr. e. 3000 és 1000 között keletkezett.
 Ókori ábrázolások Las Khorey és El Ayo között, Karinhegane, igazi és mitikus állatábrázolások, feliratokkal. Becsült koruk 2500 év. Etióp-arab stílusúak.
 Gelweita, 30 km-re Las Khoreytól. Around 25 miles from Las Khorey is found Gelweita, another key rock art site.
 Dorra és Balho, Dzsibuti. Antilopokat és zsiráfot ábrázol.
 Akakusz, Mesak Settafet és Tadrart, Líbia
 Aïr-hegység, Niger
 Tibeszti, Csád
 Az Úszók barlangja Délkelet-Egyiptomban, Líbia határánál, sivatagos területen, amit Almássy László fedezett fel 1933-ban. Embereket ábrázol sematikusan és zsiráfokat, vízilovat. Korát évre becslik.
 Az Úszók barlangja közelében található a Vadak barlangja. Az újkőkor hajnalán, 7000 évvel ezelőtt keletkeztek.
 Algéria
 Taszilin-Ádzser – több mint 15 000 barlangfestmény, amelyek 12 000–8000 évesek; 1850-ben fedezték fel; a fennsík 1982 óta a világörökség része.
 Illizi Djanet mellett – elefántok, zsiráfok és krokodilok ábrázolása
 Ahaggar-hegység
 Sefar
 Tadrat
 Tamrit
 Oued de Lechou
 Argentína
 Cueva de las Manos
 Ausztrália
 Ayers Rock
 Kakadu Nemzeti Park. A készítők kedvelték az okkert, ami nem szerves, így a képek korát csak becsülni lehet, hacsak nem keveredett szerves anyag a festékbe, vagy nem találtak fáklyafoltokat.
 A nagyobb északnyugati félszigeten fellelt vörös okker festmények kinyújtott nyakú, emuszerű madarakat ábrázolnak. Ezeket genyornisokként határozták meg, amely faj évvel ezelőtt kihalt. Azonban mivel ennek pontos időpontja nem ismert, nem sikerült a rajzok pontos korát sem meghatározni.
 A Hook-szigeten számtalan, a ngaro hajósnép által készített barlangfestményt találtak.
 Azerbajdzsán
 Qobustani sziklarajzok
 Bulgária
 Magura-barlang
 Dél-Amerika
 Brazília északkeleti részén nemzetik parkot hoztak létre történelem előtti barlangfestmények és más műalkotások védelmére. A Serra da Capivara Nemzeti Park 1991 óta a világörökség része. Legismertebb helye a Pedra Furada. São Raimundo Nonato, São João do Piauí, Coronel José Dias és Canto do Buriti municípiumok körzetébe tartozik. Területe 1291,4 négyzetkilométer. Amerikában itt a legsűrűbbek a barlangfestmények. Tudományos kutatások is megerősítették, hogy a történelem előtti időkben a hegység sűrűn lakott hely volt.
 Cueva de las Manos (Kezek barlangja): Argentína Santa Cruz tartományában, 163 kilométerre Perito Moreno városától, a Francisco P. Moreno Nemzeti Parkban. A kéznyomok nagy része negatív. Emellett emberek, guanakók, rheák, macskafélék és más állatok, geometriai alakzatok, a Nap reprezentációi, cikkcakkok, és vadászjelenetek. A mennyezeten piros festéknyomok, amik a felhajított vadászbolák nyomai. Piros, fehér, sárga és fekete színeket használtak. A negatív kézlenyomatok Kr. e. 550 körülről, a pozitív kézlenyomatok Kr. e. 180 körülről származnak. A vadászjelenetek jóval régebbiek, több mint évesek.
 Délkelet-Ázsia
 Thaiföldön, a thai-burma határon, Közép-Thaiföldön Petchabun Range területén és Nakorn Sawan tartományban, a Mekong folyóval szemben a barlangok barlangfestmények galériáit tartalmazzák.
 Malajziában, Perakban, Gua Tambunban vannak a legrégibb festmények, és a Niah Caves Nemzeti Parkban a Festett-barlang 1200 éves. Ivor Hugh Norman Evans az 1920-as években járt Malajziában, és látta, hogy néhány törzs, különösen negritók barlangfestményeket készítenek, amiken modern objektumok, például autók is szerepelnek.
 Indonéziában, Celebesz szigetén a Maros barlangjai híresek kézlenyomataikról. 2014-ben évre datálták őket. Maxime Aubert, a Griffith Egyetem munkatársa Queensland-ben (Ausztrália) szerint ezek a legrégebbi kézlenyomatok. A közelben a disznóábrázolások évesek, az egyik legrégibb figurális ábrázolások.
 Kalimantan Sangkulirang területén 30 barlangot 1500 barlangfestmény díszít. Elemzések szerint évesek.
 Burmában a Padah-Lin-barlang kőeszközöket és éves barlangfestményeket tartalmaz.
 A Fülöp-szigeteken, a Tabon-barlangban egy cápa vésetét részben takarja egy temetési jelenet.
 Egyesült Királyság
 Creswell Crags, Nottinghamshire, felfedezve 2003-ban.
 Észak-Amerika
 Félszigetek középső területein: Baja California délen, és Baja California Sur északon. Emberek, tengeri és szárazföldi állatok, geometrikus alakzatok. A legtöbbet hegyláncok rejtik, de sziklafalon is van néhány. A legfiatalabbak 7500 évesek.
 A csumasok festményei láthatók a mai Dél-Kalifornia Santa Barbara, Ventura, és San Luis megyéiben. A Burro Flats Painted Cave és a Chumash Painted Cave State Historic Park számos jól kidolgozott képet tartalmaz.
 Az Amerikai Egyesült Államok délkeleti részén indián piktogramok láthatók barlangokban. Tennessee államban a Cumberland Plateau területén 6000 éves barlangfestményeket is találtak.
 Finnország
 Astuvansalmi, Saimaa vidékén, sziklafestmények
 Franciaország
 Lascaux barlangjai: Lascaux, Montignac, Dordogne – 17 000–10 000 éves, felfedezve 1940-ben.
 Cussac (Cantal), Dordogne – kb. 28 000 éves barlangrajzok, 2000. szeptember 30-án fedezte fel Marc Delluc.
 Cellier, Dordogne
 Castanet, Dordogne
 Ariège, Niaux, a Pireneusok barlangjai – kb. 13 000–14 000 éves, kutatva 1906 óta.
 La Marche, Lussac-les-Châteaux közelében
 Pech Merle – kb. 20 000 éves barlangfestményeit 1922-ben fedezték fel.
 Gargas (Abris Gargas), Hautes-Pyrénées – kb. 25 000 éves festmények, 1902-ben fedezték fel.
 Pair-non-Pair
 La Mouthe
 Gabillou
 Niaux-barlang – Toulouse-tól délre, Tarascon sur-Ariege közelében
 Font-de-Gaume
 Arcy-sur-Cure, Yonne – állatábrázolások; felfedezve 1990-ben
 Rouffignac-barlang: 1575-ben fedezte fel François de Belleforest. A barlangban több mint 13 000 éves metszetek láthatók, több mint 250 darab.
 Chauvet-barlang az Ardech-hegységben, Pont d’Arc kőhídhoz közel, az Ardèche folyó völgyében – több mint 300 falikép, 33 000–30 000 évesek, így az ismert legidősebb barlangfestmények a világon; 1994-ben fedezte fel Jean-Marie Chauvet; több mint 400 állatábrázolás.
 Henry Cosquer-barlang Marseille mellett – kora 27 000–19 000 év, 1994-ben Henry Cosquer fedezte fel; a bejárat 37 méterrel a tenger felszíne alatt található; borjúfóka, halak és nagy tengeri madarak ábrázolása.
 Grotte de Cussac
 Pech Merle, Cabrerets közelében
 Les Combarelles, Les Eyzies de Tayac, Dordogne-ban
 Chauvet-barlang, Vallon-Pont-d'Arc közelében
 Niaux barlangja
 Cosquer-barlang, Marseille közelében, tengerszint alatti bejárattal
 Font-de-Gaume, Dordogne-völgy
 Gargas barlangja
 India
 Bhimbetka barlangjaiból származnak az ember első életjelei Indiában. Ezeket a barlangokat mintegy éven keresztül lakták. A legkorábbi barlangfestmények évvel ezelőttről származnak. A legújabb képek geometrikusak, és a középkorban készültek. A legtöbbet használt színek a piros és a fehér, de zöldet és sárgát is használtak. Az állatok mellett az emberek életét is megörökítették, születés, temetés, közös lakomák tánccal és ivással, vallási rítusok.
 Kazahsztán
 Tamgali barlangrajzai – 2004 óta a világörökség része.
 Kelet-Ázsia
 Khoit Tsenkher barlang, Mongólia. A falakat egészen a mennyezetig szimbólumok és állatok borítják. Szarvasok, bivalyok, ibexek, tulkok, oroszlánok, Argali-juhok, antilopok, tevék, elefántok, struccok, és más állatok, gyakran egymást átfedve. Színei barna és piros. Ehhez hasonló világszerte található, de Mongóliában ez az egyetlen ismert példa.
 Magyarország
 Tatár-árki-barlang. 2002-ben ismeretlen eredetű és korú sziklaarcokat, sziklakarcokat és faragásokat fedeztek fel benne.
 Mexikó
 A Sierra de San Francisco sziklarajzai (Déli-Alsó-Kalifornia)
 Portugália
 A Côa völgye – több ezer ábra a Côa folyó partoldalaiban, őstulkok, lovak és kőszáli kecskék a korai kőkorból, több mint 17 km hosszan; 1998 óta a világörökség része.
 Románia
 Peștera Coliboaia
 Oroszország
 Kapova és Ignatyevka barlangjai az Urálban – kb. 16 000 évesek.
 Svédország
 Tanum sziklafestményei – 1994 óta a Világörökség része.
 Spanyolország
 Altamira-barlang, Santillana del Mar barlangjai, Kantábria – több mint 150 falikép, amelyek 14 000–16 000 évesek; felfedezve 1868-ban. A tudósok eleinte nem akarták elhinni. Azóta számos felfedezés támogatja eredetiségüket, és a késő kőkor festményei iránt is felkeltette az érdeklődést.
 Ekain és Altxerri barlangja San Sebastián mellett
 El Castillo barlangja
 Jegyzetek
 Források
 Annette Laming: Őskori barlangművészet; Lascaux, Gondolat, Budapest, 1969
 A művészet története: A művészet kezdetei, Corvina,
 László Gyula: Az ősember művészete, Corvina, 1968
 Fordítás
 További információk
 sziklarajz.lap.hu
 Francia és spanyol barlangi festészet
 Altamira (angol)
 Altamira (spanyol)
 Kantábria barlangjai
 Lascaux
 Niaux
 Rouffignac
 Cussac
 Henry-Cosquer-barlang
 Pech Merle
 Dordogne megye barlangjai
 Barlangrajzok a Vézère völgyében
 Tamgaly barlangrajzai
 Az ibériai félsziget sziklaművészete
 A Côa völgyének sziklarajzai
 Tanum, Svédország
 Kapcsolódó szócikkek
 Sziklarajz
 Geoglifa
 Őskori művészet


text:
Понякога редното числително име, обозначаващо годината, се използва като синоним на коренната промяна в обществения строй, обусловена от поемането на властта от БКП (вж. събитията)
 Събития
 19 април – Открита е случайно Тракийската гробница в Казанлък.
 17 юни – Исландия отхвърля личната уния с Дания и се обявява за независима република.
 1 септември – Втора световна война: Правителството на Иван Багрянов се оттегля от властта.
 5 септември – Втора световна война: СССР обявява война на България.
 9 септември – Въпреки твърде късно обявения от българското правителство неутралитет във Втората световна война през август и изтеглянето на германските войски, след нахлуването на Съветската армия в България на 8 септември, страната е окупирана и властта – предадена на БКП и Отечествения фронт.
 9 септември – Бургас е окупиран от Червената армия
 Родени
 Мохамед Наджи ал Отари, сирийски политик
 Хуей Ляню, китайски политик
 8 януари – Тери Брукс, американски писател
 9 януари – Джими Пейдж, британски китарист и основател на рок групата Лед Цепелин
 12 януари – Властимил Хорт, чехословашки/немски шахматист
 12 януари – Джо Фрейзър, американски боксьор († 2011 г.)
 21 януари – Румен Антонов, български изобретател
 27 януари – Марийд Кориган, северно ирландска общественичка
 27 януари – Ник Мейсън, английски барабанист
 29 януари – Стоян Йорданов, български футболист и треньор
 30 януари – Цветана Манева, българска актриса
 5 февруари – Джеймс Пардю, американски дипломат, посланик на САЩ в България (2002 – 2005)
 14 февруари – Рони Петерсон, шведски пилот от Формула 1 († 1978 г.)
 14 февруари – Алън Паркър, британски режисьор и писател
 15 февруари – Джохар Дудаев, чеченски сепаратист
 20 февруари – Вилем ван Ханегем, холандски футболист
 22 февруари – Виктор Михайлов, български политик
 24 февруари – Дейвид Уайнленд, американски физик, лауреат на Нобелова награда за физика през 2012 г.
 26 февруари – Марко Тодоров, български учен и политик
 28 февруари – Сеп Майер, немски футболист
 4 март – Харви Постълуайт, британски инженер
 5 март – Ристо Шанев, поет от Република Македония
 16 март – Андрю Таненбаум, професор по математика
 19 март – Иван Вутов, български футболист
 23 март – Мартин Полак, немски писател
 24 март – Воислав Кощуница, политик
 24 март – Роналд Лий Ърми, американски актьор
 29 март – Владимир Гаджев, български музикален критик
 4 април – Роберт Шиндел, австрийски писател
 6 април – Флорин Георгиу, румънски шахматист
 7 април – Герхард Шрьодер, германски политик
 8 април – Кристоф Хайн, немски писател
 13 април – Ханс Кристоф Бух, немски писател
 19 април – Джеймс Хекман, американски икономист, лауреат на Нобелова награда за икономика през 2000 г.
 28 април – Гюнтер Ферхойген, германски и европейски политик
 2 май – Франц Инерхофер, австрийски писател
 5 май – Джон Рис-Дейвис, британски актьор
 5 май – Жан-Пиер Лео, френски актьор
 9 май – Младен Каменов, български инженер и бивш кмет на община Видин.
 12 май – Ева Демски, немска писателка
 14 май – Джордж Лукас, американски продуцент и режисьор
 18 май – Албърт Хемънд, английски певец
 18 май – Иван Митев Станев, български киносценарист и писател
 20 май – Джо Кокър, британски певец († 2014 г.)
 21 май – Борислав Грънчаров, български поп певец († 2017 г.)
 21 май – Джанет Дейли, американска писателка († 2013 г.)
 13 юни – Бан Ки Мун, Южнокорейски политик
 18 юни – Веселин Близнаков, български политик
 20 юни – Ангел Сотиров, български психолог
 23 юни – Петер Биери, швейцарски философ и писател
 28 юни – Георги Христакиев, български футболист
 1 юли – Стоян Райчевски, български публицист
 13 юли – Ерньо Рубик, унгарски изобретател
 17 юли – Евгени Чачев, български политик
 18 юли – Дейвид Хъмъри, английски хърделист
 21 юли – Тони Скот, британски режисьор († 2012 г.)
 30 юли – Ренате Файл, немска писателка
 31 юли – Робърт Мертън, американски икономист, лауреат на Нобелова награда за икономика през 1997 г.
 11 август – Христо Калчев, български писател
 13 август – Михаел Гайер, немски дипломат
 14 август – Георги Попов, български футболист
 15 август – Силви Вартан, френска певица
 20 август – Раджив Ганди, Индийски политик
 28 август – Бойд Кодиктън, американски автомобилен дизайнер († 2008 г.)
 29 август – Лукас Хартман, швейцарски писател
 1 септември – Леонард Слаткин, американски диригент
 5 септември – Милчо Лалков, български историк
 9 септември – Иван Желев, български богослов и политик
 9 септември – Цанко Яблански, български учен и политик
 12 септември – Бари Уайт, соул и диско певец
 12 септември – Винфрид Ньот, немски лингвист и семиотик
 14 септември – Гюнтер Нетцер, немски футболист
 17 септември – Райнхолд Меснер, италиански алпинист
 18 септември – Иван Милев, български музикант
 22 септември – Анна Томова-Синтова, българска певица
 25 септември – Майкъл Дъглас, американски актьор
 25 септември – Виталий Цешковски, руски шахматист († 2011 г.)
 26 септември – Петер Турини, австрийски писател
 29 септември – Христо Кирчев, български политик
 10 октомври – Петър Жеков, български футболист
 15 октомври – Ставри Калинов, български скулптор и художник
 15 октомври – Сали Бериша, албански политик и президент на Албания (1992 – 1997)
 15 октомври – Дейвид Тримбъл, британски политик, лауреат на Нобелова награда за мир през 1998 г.
 20 октомври – Здравко Митев, български футболист
 28 октомври – Колюш, френски киноартист
 29 октомври – Христина Ангелакова, българска оперна певица
 1 ноември – Рафик Харири, ливански политик († 2005 г.)
 1 ноември – Иван Бенчев, български изкуствовед († 2012 г.)
 3 ноември – Надежда Захариева, българска поетеса
 4 ноември – Димитър Йончев, български политик
 7 ноември – Луиджи Рива, италиански футболист
 13 ноември – Петер Брабек-Летмат, австрийски бизнесмен
 17 ноември – Дани ДеВито, американски актьор, сценарист и режисьор
 17 ноември – Рем Куулхаас, холандски архитект
 18 ноември – Борислав Боянов, български математик († 2009 г.)
 20 ноември – Кирил Райков, български футболист
 21 ноември – Ричард Дърбин, американски политик
 21 ноември – Харолд Реймис, американски актьор, режисьор и сценарист († 2014 г.)
 28 ноември – Дражен Цолич, хърватски дипломат
 2 декември – Ибрахим Ругова, косовски политик († 2006 г.)
 2 декември – Бото Щраус, немски писател и драматург
 2 декември – Атанас Стоев, български акордеонист, композитор, аранжор и певец
 5 декември – Бойка Присадова, българска народна певица († 2017 г.)
 11 декември – Джани Моранди, италиански певец
 16 декември – Нхау, намибийски актьор
 17 декември – Джак Чокър, американски писател († 2005 г.)
 25 декември – Жаирзиньо, бразилски футболист
 27 декември – Мик Джонс, британски музикант
 27 декември – Маркус Вернер, швейцарски писател († 2016 г.)
 28 декември – Ангел Георгиев, български драматичен актьор († 2012 г.)
 Починали
 ? – Ради Мазников, български футболист
 Александър Белев, български политик
 Велко Спанчев, български икономист
 Владимир Балан, български авиатор
 Георги Фингов, български архитект
 Димитър Зографов, български футболист
 Михаил Попруженко, български славист
 Никола Атанасов, български революционер и политик
 Никола Благоев, български историк
 септември – Коста Николов, български военен деец
 септември – Тодор Сопотски, български революционер
 5 януари – Паисий Каравелов, български духовник и общественик (р. 1891 г.)
 6 януари – Весела Василева, българска поетеса (р. 1919 г.)
 7 януари – Лу Хенри Хувър, първа дама на САЩ (1929 – 1933)
 10 януари – Андрей Тошев, български дипломат (р. 1867 г.)
 10 януари – Христо Обрешков, български цигулар (р. 1907 г.)
 11 януари – Галеацо Чано, италиански политик
 23 януари – Михаил Маджаров, български политик (р. 1854 г.)
 23 януари – Едвард Мунк, норвежки художник
 27 януари – Иван Нелчинов, български революционер
 6 февруари – Кирил Ботев, български офицер и държавник (р. 1856 г.)
 8 февруари – Христо Михайлов, деец на БКП
 9 февруари – Кирил Пърличев,
 12 февруари – Панарет Брегалнишки, български духовник
 23 февруари – Георги Колушки, български химик
 5 март – Макс Жакоб, френски поет (р. 1876 г.)
 9 март – Карел Шкорпил, чешко-български археолог
 10 март – Ангел Чаушев, антифашист от Баташкия край
 14 март – Петър Найчев,
 24 март – Чарлз Орд Уингейт, британски офицер (р. 1903 г.)
 30 март – Върбан Генчев, български партизанин и деец на БРП, политкомисар на Горнооряховски партизански отряд (р. 1918 г.)
 1 април – Иван Козарев, партизанин, деец на БКП
 1 април – Митко Палаузов, дете партизанин
 9 април – Антон Павлов,
 11 април – Димитър Добрев, български морски офицер (р. 1868 г.)
 13 април – Харалампи Тачев, български художник
 3 май – Вела Пеева, българска партизанка
 11 май – Макс Уле, германски археолог (р. 1856 г.)
 17 май – Александър Димитров, деец на РМС и БКП
 20 май – Иван Улитин,
 21 май – Атанас Манчев, български поет (р. 1921 г.)
 23 май – Дичо Петров, български офицер
 29 май – Иван Нивянин,
 7 юни – Вълко Димитров, деец на БЗНС, ятак
 10 юни – Франк Томпсън, британски офицер
 18 юни – Виолета Якова, деец на РМС
 19 юни – Стоян Едрев, военен деец на БРП(к), публицист и партизанин
 1 юли – Таня Савичева, руска ученичка (* 1930)
 12 юли – Сергей Булгаков, философ
 26 юли – Реза Шах Пахлави, Ирански монарх
 30 юли – Николай Поликарпов, съветски изобретател
 31 юли – Антоан дьо Сент-Екзюпери, френски писател (р. 1900 г.)
 8 август – Айно Акте, финландска певица (р. 1876 г.)
 19 август – Гюнтер фон Клюге, германски офицер (р. 1882 г.)
 19 август – Бронислав Камински, Руски офицер от СС
 23 август – Абдул Меджид II, османски халиф
 26 август – Станке Димитров, български антифашист
 10 септември – Данаил Крапчев, български журналист
 12 септември – Атанас Стефанов, български военен деец
 12 септември – Методи Шаторов, български комунистически деец и партизанин
 27 септември – Аристид Майол,
 27 септември – Георги Тановски, български военен деец
 27 септември – Сергей Прокудин-Горски, руски фотограф
 29 септември – Иван Ингилизов, български революционер
 7 октомври – Ацо Караманов, македонски поет и партизанин (р. 1927 г.)
 10 октомври – Александър Пипонков, български партизанин
 14 октомври – Ервин Ромел, немски генерал (р. 1891 г.)
 20 октомври – Стоил Стоилов, български режисьор, актьор и театрален деец (р. 1893 г.)
 26 октомври – Беатрис Батенберг, британска принцеса
 29 октомври – Иван Попов, български политик
 30 октомври – Васил Демиревски, деец на БКП, партизанин
 7 ноември – Кирил Христов, български писател (р. 1875 г.)
 7 ноември – Рихард Зорге, журналист, съветски шпионин
 18 ноември – Райко Алексиев, художник, карикатурист, публицист
 30 ноември – Михаил Джеров, български революционер
 2 декември – Филипо Томазо Маринети, италиански писател, футурист
 7 декември – Мишо Хаджийски, български писател от Таврия (р. 1916 г.)
 10 декември – Пол Отле, белгийски библиограф (р. 1868 г.)
 10 декември – Тодор Чипев, български издател
 13 декември – Василий Кандински, руски художник
 27 декември – Петър Дънов, български философ (р. 1864 г.)
 30 декември – Ромен Ролан, френски писател
 Нобелови награди
 Физика – Изидор Исак Раби
 Химия – Ото Хан
 Физиология или медицина – Джоузеф Ърленгър, Херберт Гасер
 Литература – Йоханес Йенсен
 Мир – Международен комитет на Червения кръст
 Вижте също:
 календара за тази година


text:
 Събитие
 Гермаски племена превземат Рим.
 Западна Римска империя
 4 септември – Ромул Августул, последният император на Западната Римска империя, е свален от Одоакър. По традиция това се смята за датата на Падането на Римската империя и началото на европейските Тъмни векове; някои историци сега я смятат за съществено незначителна.
 Източна Римска империя
 Август – Узурпаторът Василиск е свален и Зенон е възстановен като византийски император.
 Зенон предоставя на Теодорих Велики областта Систово (Sistowo, Новае, Свищов) и му дава титлата императорски magister militum praesentalis.
 Родени
 Починали


type: other

text:
Buzăul intră în hora competițiilor juvenile dedicate handbalului grație surorilor Braniște! – Buzaul Sportiv <% if ( total_view > 0 ) { %> <%= total_view > 1 ? "total views" : "total view" %>, <% if ( today_view > 0 ) { %> <%= today_view > 1 ? "views today" : "view today" %> no views today No views yet
 Acasă Handbal Buzăul intră în hora competițiilor juvenile dedicate handbalului grație surorilor Braniște!
 Județul Buzău pășește în lumea competițiilor dedicate handbalului juvenil grație clubului HC Junior BB. Clubul sportiv este condus de surorile Dana și Alina Braniște (n.r. Alina Horjea, după căsătorie), doua dintre numele cu greutate date de Buzău la nivel național. Jucătoare de handbal aflate spre apusul carierei, cele două buzoience își concentrează eforturile de ceva vreme către sectorul juvenil, în sportul care le-a adus cele mai mari satisfacții.
 Alina Braniște – Horjea, în postura de antrenor. Sursă foto: facebook
 Astfel, HC Junior BB va organiza în perioada 23-25 noiembrie, în Sala Sporturilor din Monteoru o cupă care se află la prima ediție și poate denumirea clubului condus de surorile Braniște. După un an aglomerat, presărat cu prezențe la cele mai importante competiții din țară, dedicate copiiilor și juniorilor, HC Junior BB organizează o întrecere care se adresează echipelor de minihandbal (copii născuți în 2008 – 2009) fete și băieți din cluburile de profil. Inițiativa buzoiencelor este susținută de RER SUD SA, SC Allison Hayes Romania, Direcția Județeană pentru Tineret și Sport Buzău și Hotel Restaurant Cazino Monteoru.
 Performanțele nu au întârziat să apară pentru HC Junior BB. În fotografie, Dana Braniște alături de elevii săi. Sursă foto: facebook.
 În cadrul turneului au confirmat prezența următoarele echipe: ACS Olimpic Mizil, ACS OK Sport Onești, CS Transilvania Brașov, CS United Galați, alături de echipa clubului organizator HC Junior BB.
 Partidele programate de vor desfășura în sala de sport din Sărata Monteoru, comuna Merei, din județul nostru, după următorul program:gram eveniment
 15.30 Fete CSM București – Transilvania Brașov
 16.15 Băieți ACS Mizil – HC Junior BB 1
 17.00 Fete OK Onești – United Galați
 17.45 Băieți CSM București – OK Onești
 18.30 Fete HC JUNIOR BB – CSM București
 10.00 Băieți OK Onești – ACS Mizil
 10.45 Fete Transilvania Brașov – OK Onești
 11.30 Băieți HC Junior BB 1 – CSM București
 12.15 Fete United Galați – CSM București
 16.00 Băieți HC Junior BB 2 – ACS Mizil
 16.45 Fete OK Onești – HC Junior BB
 17.30 Băieți HC Junior BB 2 – OK Onești
 18.15 Fete United Galați – Transilvania Brașov
 09.00 Băieți OK Onești – HC Junior BB 1
 09.45 Fete CSM București – OK Onești
 10.30 Băieți CSM București – ACS Mizil
 11.15 Fete HC Junior BB – United Galați
 12.00 Băieți HC Junior BB 2 – CSM București
 12.45 Fete Transilvania Brașov – HC Junior BB
 Festivitatea de premiere va avea loc la ora 13:30, iar accesând următorul link puteți vedea pagina de Facebook a evenimentului. Mai multe detalii găsiți și pe HC Junior BB, pagina oficială a clubului buzoian.
 Articolul precedentINTERVIU EXCLUSIV | VIDEO & FOTO. Gimnasta Andreea Răducan la Buzău!
 Articolul următorKARATE. Camp. Național | 6 medalii, dintre care 3 de aur pentru sportivii de la SCM Gloria Buzău!