type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 9.2.2008
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 37/22
 Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.12.2007 — Schering-Plough v. komissio ja EMEA
 (Asia T-133/03) (1)
 (Kumoamiskanne - Osittainen tutkimatta jättäminen - Oikeussuojan tarve - Kohdetta vaille jäänyt kanne - Lausunnon antamisen raukeaminen)
 (2008/C 37/32)
 Oikeudenkäyntikieli: englanti
 Asianosaiset
 Kantaja: Schering-Plough Ltd (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat G. Berrisch ja P. Bogaert)
 Vastaajat: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja M. Shotter) ja Euroopan lääkevirasto (EMEA) (asiamies: aluksi N. Khan, avustajanaan solicitor C. Sherliker, sittemmin barrister C. Sherliker ja barrister T. Eicke)
 Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Geneve, Sveitsi) (edustajat: asianajajat N. Rampal, U. Zinsmeister ja D. Waelbroeck)
 Oikeudenkäynnin kohde
 EMEA:n 14.2.2003 tekemän päätöksen, jolla se hylkäsi lääkkeen nimen ”Allex 5 mg oral lyophilisate” niin kutsutun tyypin I muutoksen nimeksi ”Allex Reditabs 5 mg oral lyophilisate”, kumoamista koskeva vaatimus
 Määräysosa
 1)
 Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se on kohdistettu Euroopan lääkevirastoon (EMEA).
 2)
 Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa siltä osin kuin se on kohdistettu komissioon.
 3)
 EMEA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
 4)
 Schering-Plough Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
 (1) EUVL C 171, 19.7.2003.


type: other

text:
Podľa starej legislatívy sa pri predaji nehnuteľnosti platila iba daň z príjmu, a to z rozdielu predajnej ceny nehnuteľnosti a nadobúdacej hodnoty. Doteraz existovali aj výnimky, ktoré zbavovali od daňovej povinnosti ľudí, ktorí vlastnili nehnuteľnosť viac ako 5 rokov alebo mali na adrese nehnuteľnosti trvalý pobyt minimálne 2 roky. Lehota na vznik daňovej povinnosti vzniká, ak došlo k uzatvoreniu Zmluvy o budúcej kúpe, alebo riadnej Kúpnej zmluvy a nie až keď došlo k povoleniu vkladu vlastníckeho práva.
 Daňové priznanie k tejto dani sa podáva iba ak nastane rozhodujúca zmena vo vlastníctve.
 Časť novelizácie zákona o dani z príjmu 548/2010, ktorým sa mení a dopĺňa zákon 595/2003:
 b) a) z predaja nehnuteľnosti, na ktorú sa nevzťahuje oslobodenie podľa písmena a) alebo c) písmena b), a to po uplynutí piatich rokov odo dňa jej nadobudnutia alebo jej vyradenia z obchodného majetku, ak bola táto nehnuteľnosť zahrnutá do obchodného majetku, okrem príjmov, ktoré plynú daňovníkovi podľa zmluvy o budúcom predaji nehnuteľnosti uzavretej do piatich rokov od jej nadobudnutia alebo od jej vyradenia z obchodného majetku, aj keď kúpna zmluva bude uzatvorená až po piatich rokoch od jej nadobudnutia alebo vyradenia z obchodného majetku,
 c) b) z predaja nehnuteľnosti nadobudnutej dedením (postupným dedením) v priamom rade alebo niektorým z manželov okrem nehnuteľnosti, na ktorú sa vzťahuje oslobodenie od dane podľa písmena a), ak uplynie aspoň päť rokov odo dňa nadobudnutia tejto nehnuteľnosti preukázateľne do vlastníctva alebo spoluvlastníctva poručiteľa (poručiteľov) alebo vyradenia z obchodného majetku, ak bola táto nehnuteľnosť zahrnutá do obchodného majetku, okrem príjmov, ktoré plynú daňovníkovi podľa zmluvy o budúcom predaji nehnuteľnosti uzavretej do piatich rokov od jej nadobudnutia alebo od jej vyradenia z obchodného majetku, aj keď kúpna zmluva bude uzatvorená až po piatich rokoch od jej nadobudnutia alebo vyradenia z obchodného majetku,
 d) c) z predaja hnuteľnej veci okrem príjmov z predaja hnuteľnej veci, ktorá bola zahrnutá do obchodného majetku, a to do piatich rokov od jej vyradenia z obchodného majetku; za hnuteľnú vec sa na účely tohto zákona nepovažuje cenný papier,
 e) d) z predaja nehnuteľnosti alebo hnuteľnej veci vydanej oprávnenej osobe podľa osobitných predpisov, 3) prijatý touto osobou,
 f) e) z predaja majetku zahrnutého do konkurznej podstaty38) a z odpisu záväzkov pri konkurze alebo reštrukturalizácii, ktoré sú vykonané podľa osobitného predpisu, 38) vrátane odpisu záväzkov voči veriteľom, ktorí v konkurze neuplatnili svoje pohľadávky voči daňovníkovi; obdobne sa postupuje aj pri odpise záväzkov u daňovníka, ktorý sa zrušuje zamietnutím návrhu na vyhlásenie konkurzu pre nedostatok majetku, a u daňovníka, ktorý sa zrušuje zrušením konkurzu z dôvodu, že majetok úpadcu nepostačuje na úhradu výdavkov a odmenu správcu konkurznej podstaty,
 g) f) prijatý v rámci plnenia vyživovacej povinnosti podľa osobitného predpisu, 39) a obdobné plnenie poskytované zo zahraničia,
 podľa § 6 ods. 3 a § 8 ods. 1 písm. a), ak nejde o príjmy, z ktorých sa daň vyberá zrážkou, ak úhrn týchto príjmov nepresiahne v zdaňovacom období päťnásobok sumy životného minima39a) platného k 1. januáru príslušného zdaňovacieho obdobia (ďalej len "platné životné minimum ); ak takto vymedzené príjmy presiahnu päťnásobok sumy platného životného minima, do základu dane sa zahrnú len príjmy nad takto ustanovenú sumu; výdavky k príjmom zahrnovaným do základu dane sa zistia rovnakým pomerom, ako je pomer príjmov zahrnovaných do základu dane k celkovým príjmom,
 podľa § 6 ods. 3 a § 8 ods. 1 písm. a), ak úhrn týchto príjmov nepresiahne v zdaňovacom období 500 eur, pričom ak takto vymedzenépríjmy presiahnu 500 eur, do základu dane sa zahrnú len príjmy nad takto ustanovenú sumu; výdavky k príjmom zahrnovaným do základu dane sa zistia rovnakým pomerom, ako je pomer príjmov zahrnovaných do základu dane k celkovým príjmom,
 i) h)z prevodu členských práv a povinností v bytovom družstve súvisiacich s prevodom práva užívania nájomného družstevného bytu, ak daňovník užíval tento byt na bývanie aspoň päť rokov odo dňa uzavretia nájomnej zmluvy s bytovým družstvom, okrem príjmov, ktoré plynú daňovníkovi zo zmluvy o budúcom prevode členských práv a povinností v bytovom družstve súvisiacich s prevodom práva užívania nájomného družstevného bytu, uzavretej v čase do piatich rokov odo dňa uzavretia nájomnej zmluvy s bytovým družstvom,
 j) i) podľa § 8 ods. 1 písm. d) až f), ak nejde o príjmy, z ktorých sa daň vyberá zrážkou, ak úhrn týchto príjmov znížený o výdavok podľa § 8 ods. 5 a 7 nepresiahne v zdaňovacom období päťnásobok sumy platného životného minima; ak takto vymedzený rozdiel medzi úhrnom príjmov a úhrnom výdavkov presiahne päťnásobok sumy platného životného minima, do základu dane sa zahrnie len rozdiel nad takto ustanovenú sumu; ak daňovník súčasne dosiahol aj príjmy podľa § 6 ods. 3 a § 8 ods. 1 písm. a), uplatní sa oslobodenie od dane podľa písmena h) a podľa tohto písmena, najviac v úhrnnej výške päťnásobku sumy platného životného minima,
 k) j) získaný nadobudnutím vlastníctva bytu ako náhrady za uvoľnený byt alebo prijatá náhrada za uvoľnený byt užívateľom bytu od oprávnenej osoby, ktorej bola vydaná nehnuteľnosť podľa osobitných predpisov3) alebo od dediča oprávnenej osoby, ktorej bola vydaná táto nehnuteľnosť, v ktorej sa takýto byt nachádza.


text:
 16.1.2010
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 11/41
 2009 m. spalio 30 d. pareikštas ieškinys byloje Marcuccio prieš Komisiją
 (Byla F-91/09)
 2010/C 11/79
 Proceso kalba: italų
 Šalys
 Ieškovas: Luigi Marcuccio (Trikazė, Italija), atstovaujamas advokato G. Cipressa
 Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija
 Ginčo dalykas bei aprašymas
 Komisijos sprendimo atmesti ieškovo prašymą atlyginti žalą, patirtą dėl Komisijos laiško, kuriame prašoma gydytojo atlikti sveikatos patikrinimą siekiant įvertinti ieškovo darbingumą, panaikinimas.
 Ieškovo reikalavimai
 —
 Paskelbti niekiniu Komisijos implicitinį sprendimą, kuriuo buvo atmestas ieškovo 2008 m. rugsėjo 9 d. prašymas, ar jį panaikinti;
 —
 Prireikus, paskelbti niekiniu Komisijos aktą, kad ir kokia būtų jo forma, kuriuo buvo atmestas dėl sprendimo atmesti ieškovo 2008 m. rugsėjo 9 d. prašymą paduotas 2009 m. kovo 16 d. skundas, ar jį panaikinti;
 —
 Prireikus, paskelbti niekiniu 2009 m. birželio 30 d. raštą ADMINB/MB/ks/D(09) Nr. 16349 ar jį panaikinti;
 —
 Prireikus, pripažinti, kad Komisijos pareigūnas: a) ASL Le2-Maglie direktoriui išsiuntė 2009 m. gruodžio 9 d. raštą dėl sveikatos patikrinimo Trikazėje (Le); b) ragino įpareigoti ieškovą atlikti tokį patikrinimą; c) informavo kad dėl užsitęsusios ligos (virš 365 dienų) 2003 m. vasario 14 d. pradėta (invalidumo komitetas) ieškovo darbingumo nustatymo procedūra; d) supažindino su visiškai nepagrįstomis nuomonėmis, kad „ieškovas ėmėsi daugybės veiksmų, norėdamas užvilkinti invalidumo komiteto sušaukimą, kuriems kompetentinga Europos Komisijos tarnyba užkirto kelią“; e) pranešė, kad ieškovas „buvo pakviestas atlikti sveikatos patikrinimą Briuselyje 2003 m. gruodžio 8 d.“; f) nurodė invalidumo komitete institucijai atstovaujančio asmens pavardę; g) informavo, kad iki 2003 m. gruodžio 9 d.„Komisijos medicinos tarnybai faksu nebuvo persiųsta jokia sveikatos pažyma“; h) išdėstė savo nuomonę, kuri yra visiškai nepagrįsta, kad ieškovas turėjo Komisijos medicinos tarnybai faksu išsiųsti sveikatos pažymą, pateisinančią jo neatvykimą į 2003 m. gruodžio 8 d. sveikatos patikrinimą Briuselyje; i) pridėjo du dokumentus prie 2003 m. gruodžio 9 d. rašto, vienas iš kurių — dėl ieškovo bylos perdavimo invalidumo komitetui, o kitas — ieškovui adresuotas raginimas atlikti sveikatos patikrinimą;
 —
 Prireikus, pripažinti ir paskelbti kiekvieno nagrinėjamos žalos atsiradimo veiksnio atskirai ir a fortiori visų veiksnių neteisėtumą;
 —
 Priteisti iš atsakovės 300 000 EUR nagrinėjamos žalos atlyginimą arba didesnę ar mažesnę sumą, kurią Tarnautojų teismas pripažins tinkamą;
 —
 Priteisti iš Komisijos 10 % metinių palūkanų nuo 300 000 EUR sumos, skaičiuojamų nuo kitos dienos, kai Komisija gavo 2008 m. rugsėjo 9 d. prašymą, iki šios sumos sumokėjimo dienos, kasmet kapitalizuojant;
 —
 Priteisti iš atsakovės visas bylinėjimosi išlaidas, mokesčius ir honorarus.


type: legislation

text:
1 . 10. 70 Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen Nr. L 216/39
 VERORDENING (EEG) Nr. 1965/70 VAN DE COMMISSIE
 van 30 september 1970
 houdende vaststelling van de restituties bij de uitvoer in onveranderde vorm voor
 melasse, stropen en bepaalde andere produkten van de suikersector
 DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE Overwegende dat volgens artikel . 7 van Verorde
 GEMEENSCHAPPEN, ning (EEG) nr. 766/68 het basisbedrag van de resti
 tutie voor sorbose, uitgevoerd in onveranderde vorm,
 Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Euro gelijk moet zijn aan het basisbedrag van de restitutie,
 pese Economische Gemeenschap, verminderd met een honderdste van de restitutie
 Gelet op Verordening nr. 1009/67/EEG van de Raad bij de produktie die, overeenkomstig Verordening
 van 18 december 1967 houdende een gemeenschap (EEG) nr. 765/68 van de Raad van 18 juni 196S
 pelijke ordening der markten in de sector suiker (1), houdende algemene regels voor de restitutie bij de
 produktie van suiker die in de chemische industrie
 laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 1253/
 70 (2), inzonderheid op artikel 17, lid 2, laatste ali wordt gebruikt (6), gewijzigd bij Verordening (EEG)
 nea, eerste zin, nr. 2486/69 (7), geldt voor de in bijlage I van de ver
 ordening vermelde produkten ;
 Overwegende dat artikel 17 van Verordening nr. Overwegende dat het basisbedrag van de restitutie
 1009/67/EEG bepaalt dat het verschil tussen de voor de overige in artikel 1 , lid 1 , sub d), van Ver
 noteringen of de prijzen op de wereldmarkt voor ordening nr. 1009/67/EEG bedoelde en in onveran
 de in artikel 1 , lid 1 , sub c) en d), van genoemde dere vorm uitgevoerde produkten gelijk moet zijn
 verordening genoemde produkten en de prijzen van aan het honderdste deel van het bedrag dat wordt
 de Gemeenschap overbrugd kan worden door een bepaald met inachtneming van enerzijds het verschil
 restitutie bij de uitvoer ; tussen de interventieprijs voor witte suiker die gedu
 Overwegende dat artikel 6 van Verordening (EEG) rende de maand waarvoor het basisbedrag wordt
 nr. 766/68 van de Raad van 18 juni 1968 met be vastgesteld, geldt in het gebied van de Gemeenschap
 trekking tot uitvoeringsbepalingen voor de restitu met het grootste overschot, en de voor witte suiker
 ties bij uitvoer van suiker (3), laatstelijk gewijzigd op de wereldmarkt geconstateerde noteringen of
 bij Verordening (EEG) nr. 2488/69 (4), de' prijsele prijzen, en anderzijds de noodzaak om een even
 menten zowel in de Gemeenschap als op de wereld wicht tot stand te brengen tussen het gebruik van
 markt heeft bepaald waarmee rekening dient te basisprodukten uit de Gemeenschap met het oog op
 worden gehouden bij de vaststelling van de restitu de uitvoer van verwerkte produkten naar derde
 ties bij uitvoer van melasse in onveranderde vorm ; landen en het gebruik van de tot het veredelingsver
 dat overeenkomstig dezelfde tekst eveneens rekening keer toegelaten produkten uit deze landen ;
 dient te worden gehouden met het economisch aspect Overwegende dat de toepassing van het basisbedrag
 van de beoogde uitvoer ; beperkt kan worden tot bepaalde in artikel 1 , lid 1 ,
 Overwegende dat de toestand op de wereldmarkt of sub d), van Verordening nr. 1009/67/EEG genoemde
 de specifieke eisen van bepaalde markten een onder produkten ;
 scheid nodig kunnen maken van de restitutie voor Overwegende dat in Verordening (EEG) nr. 1586/69
 melasse naargelang de bestemming ervan ; van de Raad van 11 augustus 1969 (8) bepaalde,
 ingevolge de devaluatie van de Franse frank op
 Overwegende dat volgens artikel 8 van Verordening landbouwgebied te nemen conjunctuurpolitieke maat
 (EEG) nr. 766/68 de restitutie voor 100 kilogram regelen zijn omschreven ; dat, overeenkomstig artikel
 van de in artikel 1, lid 1, sub d), van Verordening 7 van deze verordening, indien gebruik moet wor
 nr. 1009/67/EEG genoemde produkten die worden den gemaakt van Franse marktprijzen, rekening dient
 uitgevoerd, gelijk is aan het basisbedrag, vermenigvul te worden gehouden met het effect van de in
 digd met het saccharosegehalte, in voorkomend geval artikel 1 bedoelde verlaging ;
 verhoogd met het gehalte aan andere als saccharose
 berekende suikersoorten ; dat dit saccharose gehalte Overwegende dat de bovengenoemde restituties
 van het betrokken produkt overeenkomstig het be maandelijks vastgesteld dienen te worden ; dat zij
 paalde in artikel 13 van Verordening (EEG) nr. 394/ tussentijds kunnen worden gewijzigd ; dat het basis
 70 van de Commissie van 2 maart 1970 houdende bedrag van de restitutie voor de in artikel 1 , lid 1 ,
 vaststelling van uitvoeringsbepalingen inzake de resti sub d), van Verordening nr. 1009/67/EEG genoemde
 tutie bij uitvoer van suiker (ö) wordt vastgesteld ; produkten slechts kan worden gewijzigd indien de
 in artikel 7, lid 4, eerste alinea, van Verordening
 H PB nr. 308 van 18. 12'. 1967, blz. 1. (EEG) nr. 766/68 bedoelde voorwaarde is vervuld ;
 (') PB nr. L 143 van 1 . 7. 1970, blz. 1 .
 (8) PB nr. L 143 van 25. 6. 1968, blz. 6. («) PB nr. L 143 van 25. 6. 1968, blz. 1.
 (4) PB nr. L 314 van 15. 12. 1969, blz. 12. (7) PB nr. L 314 van 15. 12. 1969, blz. 8.
 (5) PB nr. L 50 van 4. 3 . 1970, blz. 1. (8) PB nr. L 2.02 van 12. 8. 1969, blz. 1 .
 ---pagebreak--- Nr . L 216/40 Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen 1 . 10 . 70
 Overwegende dat de in deze verordening vervatte wordt vastgesteld als aangegeven in de bijlage van
 maatregelen in overeenstemming zijn met het advies deze verordening.
 van het Comité van beheer voor suiker,
 2 . Er wordt geen restitutie vastgesteld voor de in
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING het voorafgaande lid bedoelde produkten die nier. in
 VASTGESTELD : de bijlage zijn weergegeven.
 Artikel 1
 Artikel 2
 1 . De restitutie bij de uitvoer in onveranderde
 vorm van de in artikel 1 , lid 1 , sub c) en d), van Deze verordening treedt in werking, op 1 oktober
 Verordening nr. 1009/67/EEG genoemde produkten 1970.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk
 in elke Lid-Staat.
 Gedaan te Brussel, 30 september 1970.
 Voor de Commissie
 De Vice-Voorzitter
 S.L. MANSHOLT
 BIJLAGE
 bij de verordening van de Commissie van 30 september 1970 houdende vaststelling van de
 restituties bij de uitvoer in onveranderde vorm voor melasse, stropen en bepaalde andere
 produkten van de suikersector
 (R.E. / 100 kg)
 Nr. van het
 gemeen Basisbedrag
 schappelijk Omschrijving per 1 % gehalte
 douanetarief aan saccharose (')
 17.02 Andere suikers ; suikerstroop ; kunsthonig (ook indien
 met natuurhonig vermengd) ; karamel :
 ex D. andere suikers en stropen, met uitzondering van
 sorbose 0,1169
 E. Kunsthonig 0,1169
 ex F. karamel vervaardigd uit suiker van tariefpost 17.01 0,1169
 17.05 Suiker, stroop en melasse, gearomatiseerd of met toege
 voegde kleurstoffen (vanillesuiker en vanillinesuiker daar
 onder begrepen), met uitzondering van vruchtesap, waar
 aan suiker is toegevoegd, ongeacht in welke verhouding :
 ex C. andere, met uitzondering van melasse, gearoma
 tiseerd of met toegevoegde kleurstoffen 0,1169
 Bedrag
 van de restitutie
 17.03 Melasse, ook indien ontkleurd 0
 (') Het basisbedrag is niet van toepassing op stropen met een zuiverheid van minder dan 85 % (Verordening (EEG)
 nr. 394/70). Het saccharosegehalte wordt overeenkomstig artikel 13 van Verordening (EEG) nr. 394/70
 vastgesteld .


text:
 1.5.2008
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 117/27
 DIRECTIVE 2008/53/CE DE LA COMMISSION
 du 30 avril 2008
 modifiant l'annexe IV de la directive 2006/88/CE du Conseil en ce qui concerne la virémie printanière de la carpe (VPC)
 (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
 LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
 vu le traité instituant la Communauté européenne,
 vu la directive 2006/88/CE du Conseil du 24 octobre 2006 relative aux conditions de police sanitaire applicables aux animaux et aux produits d'aquaculture, et relative à la prévention de certaines maladies chez les animaux aquatiques et aux mesures de lutte contre ces maladies (1), et notamment son article 61, paragraphe 2,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 La directive 2006/88/CE établit certaines règles de police sanitaire applicables aux animaux et aux produits d'aquaculture. Ces règles tiennent compte de la liste des maladies exotiques et non exotiques établie à l'annexe IV, partie II, de ladite directive, ainsi que des espèces sensibles.
 (2)
 La virémie printanière de la carpe (VPC) figure sur la liste des maladies non exotiques établie à l'annexe IV, partie II, de la directive 2006/88/CE.
 (3)
 Dans le cadre des discussions au Conseil qui ont abouti à l'adoption de la directive 2006/88/CE, la Commission a publié une déclaration prenant acte des préoccupations qu'inspiraient à plusieurs États membres producteurs de carpes les conséquences de la soumission de la VPC à des dispositions communautaires harmonisées. La Commission a ainsi déclaré que, après l'entrée en vigueur de la directive 2006/88/CE mais avant sa date d'application, elle réévaluerait, sur demande et en se fondant sur les arguments présentés, l'opportunité de maintenir la VPC sur la liste établie à l'annexe IV, partie II, de ladite directive. La Commission a reçu des demandes de réévaluation de plusieurs États membres.
 (4)
 L'annexe IV, partie I, de la directive 2006/88/CE établit les critères à appliquer pour inscrire des maladies sur la liste des maladies exotiques et non exotiques. Selon les critères afférents aux maladies non exotiques, il convient d'examiner si la maladie en question, au cas où elle est introduite dans un État membre qui en est indemne, peut avoir des répercussions économiques importantes sous la forme de pertes de production et de coûts annuels liés à la maladie et à la lutte contre celle-ci dépassant 5 % de la valeur de la production des espèces sensibles des animaux d'aquaculture dans la région.
 (5)
 D'après les informations fournies par les principaux États membres producteurs de carpes, la VPC est déjà une maladie endémique. Toutefois, au cours des vingt à vingt-cinq dernières années, elle n'a pas entraîné de pertes majeures pour le secteur.
 (6)
 Par ailleurs, il faut examiner s'il est possible de lutter contre la VPC au niveau des États membres et si les mesures de lutte réduisent les coûts. En raison de la situation hydrographique et de la structure de l'aquaculture de la carpe dans les principaux États membres producteurs de carpes, les coûts des mesures d'éradication de cette maladie seraient disproportionnés par rapport aux pertes économiques causées par celle-ci. Sur la base des informations récentes reçues, il s'avère que la VPC ne remplit pas tous les critères requis pour figurer sur la liste des maladies non exotiques établie à l'annexe IV, partie II, de la directive 2006/88/CE.
 (7)
 Dès lors, il convient de supprimer la VPC de la liste des maladies non exotiques établie à l'annexe IV, partie II, de la directive 2006/88/CE.
 (8)
 L'article 43 de la directive 2006/88/CE dispose que, lorsque des maladies non répertoriées à l'annexe IV, partie II, de la même directive constituent un risque significatif pour la situation zoosanitaire des animaux d'aquaculture ou des animaux aquatiques sauvages dans certains États membres, ceux-ci peuvent prendre des mesures pour prévenir l'introduction de ces maladies ou pour lutter contre celles-ci. Ces mesures ne doivent pas aller au-delà des actions nécessaires et appropriées pour prévenir l'introduction des maladies ou pour lutter contre celles-ci.
 (9)
 Conformément à l'article 63 de la directive 2006/88/CE, la décision 2004/453/CE de la Commission du 29 avril 2004 portant application de la directive 91/67/CEE du Conseil en ce qui concerne les mesures de lutte contre certaines maladies des animaux d'aquaculture (2) doit rester d'application aux fins de la directive 2006/88/CE en attendant que soient adoptées, dans un délai de trois ans à compter de l'entrée en vigueur de cette dernière, les dispositions nécessaires conformément à l'article 43 de celle-ci.
 (10)
 En vertu de la décision 2004/453/CE de la Commission, l'ensemble ou certaines parties du territoire du Danemark, de l'Irlande, de la Finlande, de la Suède et du Royaume-Uni est/sont déclaré(es) indemne(s) de VPC ou fait/font l'objet de programmes de lutte et d'éradication. Par conséquent, ces États membres peuvent exiger des garanties complémentaires pour l'introduction d'espèces sensibles à la VPC dans les territoires concernés.
 (11)
 Les États membres qui peuvent exiger des garanties complémentaires conformément à la décision 2004/453/CE doivent être autorisés à continuer à appliquer des mesures conformément à l'article 43 de la directive 2006/88/CE, y compris des restrictions à la mise sur le marché et à l'importation, pour lutter contre la VPC et conserver leur statut de zone indemne.
 (12)
 Il convient dès lors de modifier en conséquence l'annexe IV de la directive 2006/88/CE.
 (13)
 La directive 2006/88/CE dispose que les États membres doivent adopter des mesures nationales pour s'y conformer pour le 1er mai 2008 et appliquer les dispositions nationales pour le 1er août 2008. Afin de laisser suffisamment de temps aux États membres, il y a lieu de fixer le délai d'adoption des mesures nationales visant à se conformer à la directive 2006/88/CE modifiée par la présente directive au 1er août 2008 et le délai d'application des dispositions nationales au 1er août 2008.
 (14)
 Les mesures prévues dans la présente directive sont conformes à l'avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,
 A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
 Article premier
 L'annexe IV de la directive 2006/88/CE est modifiée conformément à l'annexe de la présente directive.
 Article 2
 Les États membres adoptent et publient, au plus tard le 1er août 2008, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions ainsi qu'un tableau de correspondance entre ces dispositions et la présente directive.
 Ils appliquent ces dispositions à partir du 1er août 2008.
 Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
 Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine couvert par la présente directive.
 Article 3
 La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
 Article 4
 Les États membres sont destinataires de la présente directive.
 Fait à Bruxelles, le 30 avril 2008.
 Par la Commission
 Androulla VASSILIOU
 Membre de la Commission
 (1) JO L 328 du 24.11.2006, p. 14.
 (2) JO L 156 du 30.4.2004, p. 5, rectifiée au JO L 202 du 7.6.2004, p. 4. Décision modifiée par la décision 2006/272/CE (JO L 99 du 7.4.2006, p. 31).
 ANNEXE
 La partie II de l'annexe IV est remplacée par le texte suivant:
 «PARTIE II
 Liste des maladies
 MALADIES EXOTIQUES
 MALADIE
 ESPÈCES SENSIBLES
 POISSONS
 Nécrose hématopoïétique épizootique
 Truite arc-en-ciel (Oncorhynchus mykiss) et perche commune (Perca fluviatilis)
 Syndrome ulcéreux épizootique
 Genera: Catla, Channa, Labeo, Mastacembelus, Mugil, Puntius et Trichogaster
 MOLLUSQUES
 Infection à Bonamia exitiosa
 Huître plate australienne (Ostrea angasi) et huître plate du Chili (O. chilensis)
 Infection à Perkinsus marinus
 Huître japonaise (Crassostrea gigas) et huître de l'Atlantique (C. virginica)
 Infection à Microcytos mackini
 Huître japonaise (Crassostrea gigas), huître de l'Atlantique (C. virginica), huître plate du Pacifique (Ostrea conchaphila) et huître plate européenne (O. edulis)
 CRUSTACÉS
 Syndrome de Taura
 Crevette ligubam du Nord (Penaeus setiferus), crevette bleue (P. stylirostris) et crevette à pattes blanches du Pacifique (P. vannamei)
 Maladie de la tête jaune
 Crevette brune (Penaeus aztecus), crevette rose (P. duorarum), crevette kuruma (P. japonicus), crevette tigrée brune (P. monodon), crevette ligubam du Nord (P. setiferus), crevette bleue (P. stylirostris), crevette à pattes blanches du Pacifique (P. vannamei)
 MALADIES NON EXOTIQUES
 MALADIE
 ESPÈCES SENSIBLES
 POISSONS
 Septicémie hémorragique virale (SHV)
 Hareng (Clupea spp.), corégones (Coregonus sp.), brochet du nord (Esox lucius), aiglefin (Gadus aeglefinus), morue du Pacifique (G. macrocephalus), morue de l'Atlantique (G. morhua), saumon du Pacifique (Oncorhynchus spp.), truite arc-en-ciel (O. mykiss), motelle (Onos mustelus), truite brune (Salmo truta), turbot (Scophthalmus maximus), sprat (Sprattus sprattus) et ombre commun (Thymallus thymallus)
 Nécrose hématopoïétique infectieuse (NHI)
 Saumon keta (Oncorhynchus keta), saumon argenté (O. kisutch), saumon japonais (O. masou), truite arc-en-ciel (O. mykiss), saumon sockeye (O. nerka), truite biwamasou (O. rhodurus), saumon chinook (O. tshawytscha) et saumon de l'Atlantique (Salmo salar)
 Herpès virose de la carpe koï
 Carpe commune (Cyprinus carpio)
 Anémie infectieuse du saumon (AIS)
 Truite arc-en-ciel (Oncorhynchus mykiss), saumon de l'Atlantique (Salmo salar) et truite brune (S. trutta)
 MOLLUSQUES
 Infection à Marteilia refringens
 Huître plate australienne (Ostrea angasi), huître plate du Chili (O. chilensis), huître plate européenne (O. edulis), huître plate d'Argentine (O. puelchana), moule commune (Mytilus edulis) et moule méditerranéenne (M. galloprovincialis)
 Infection à Bonamia ostreae
 Huître plate australienne (Ostrea angasi), huître plate du Chili (O. chilensis), huître plate du Pacifique (O. conchaphila), huître asiatique (O. denselammellosa), huître plate européenne (O. edulis) et huître plate d'Argentine (O. puelchana)
 CRUSTACÉS
 Maladie des points blancs
 Tous les crustacés décapodes (ordre des Decapoda)»


text:
 21.3.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 128/5
 Iarraidh ar réamhrialú ón Consiglio di Stato (an Iodáil), an 11 Eanáir 2022 – Volkswagen Group Italia S.p.A., Volkswagen Aktiengesellschaft v Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 (Cás C-27/22)
 (2022/C 128/15)
 Teanga an cháis: an Iodáilis
 An chúirt a rinne an tarchur
 Consiglio di Stato
 Páirtithe sna príomhimeachtaí
 Iarratasóir: Volkswagen Group Italia S.p.A., Volkswagen Aktiengesellschaft
 Cosantóir: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 Na ceisteanna a tharchuirtear:
 a)
 An féidir na pionóis a fhorchuirtear i ndáil le cleachtais tráchtála éagóracha, de bhun na reachtaíochta náisiúnta lena gcuirtear Treoir 2005/29/CE (1) chun feidhme, a aicmiú mar phionóis riaracháin de chineál coiriúil?
 b)
 An gá Airteagal 50 den Chairt um Chearta Bunúsacha an Aontais Eorpaigh a léirmhíniú mar chosc ar fhoráil náisiúnta lena gceadaítear pionóis riaracháin de chineál coiriúil a dheimhniú agus a thabhairt chun críche in imeachtaí cúirte in aghaidh duine dlítheanach as iompar neamhdhleathach i bhfoirm cleachtais tráchtála éagóracha, ar tugadh ciontú coiriúil críochnaitheach ina leith don duine sin idir an dá linn i mBallstát eile, ina raibh an ciontú coiriúil deiridh sin críochnaitheach sula raibh éifeacht res judicata leis an agóid dhlíthiúil in aghaidh an chéad phionóis riaracháin choiriúil?
 c)
 An féidir, leis na forálacha a leagtar síos i dTreoir 2005/29, ag tagairt go háirithe d’Airteagail 3(4) agus 13(2)(e), údar a thabhairt d’aon mhaolú ó phrionsabal ne bis in idem arna bhunú le hAirteagal 50 den Chairt um Chearta Bunúsacha an Aontais Eorpaigh (arna ionchorprú ina dhiaidh sin sa Chonradh ar an Aontas Eorpach le hAirteagal 6 CAE) agus le hAirteagal 54 de Choinbhinsiún Schengen?
 (1) Treoir 2009/29/CE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 11 Bealtaine 2005 maidir le cleachtais tráchtála éagóracha idir gnólachtaí agus tomhaltóirí sa mhargadh inmheánach agus lena leasaítear Treoir 84/450/CEE ón gComhairle, Treoracha 97/7/CE, 98/27/CE agus 2002/65/CE ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle agus Rialachán (CE) Uimh. 2006/2004 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle (an Treoir maidir le Cleachtais Trádála Éagóracha) (IO L 149, lch. 22).


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 15.10.2019
 COM(2019) 469 final
 2019/0222(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě pro obchod zbožím Světové obchodní organizace, pokud jde o jednací řád Výboru pro usnadnění obchodu
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tímto návrhem se stanoví postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Světové obchodní organizaci (WTO) v souvislosti s navrhovaným přijetím jednacího řádu Výboru pro usnadnění obchodu (dále jen „výbor“) v souladu s Dohodou WTO o usnadnění obchodu (dále jen „dohoda“).
 2.Souvislosti návrhu
 2.1Dohoda o usnadnění obchodu
 Dohoda, jíž je EU smluvní stranou
 1
 , byla přijata na 9. konferenci ministrů WTO na Bali v roce 2013 s cílem zjednodušit, modernizovat a usnadnit postupy vývozu a dovozu mezi členy WTO. Obsahuje ustanovení o rychlejších, jednodušších, transparentnějších a účinnějších postupech na hranici, které urychlí pohyb, propuštění a proclení zboží, včetně zboží v tranzitu, a stanoví opatření pro účinnou spolupráci celních orgánů a dalších orgánů odpovědných za usnadňování obchodu a dodržování celních předpisů. Tato dohoda vstoupila v platnost dne 22. února 2017.
 2.2Zamýšlený akt Rady pro obchod zbožím
 V čl. 23 odst. 1 dohody se stanoví, že se zřizuje Výbor pro usnadnění obchodu a že „výbor přijme svůj jednací řád“. Za tímto účelem předložilo Japonsko, Argentina, Norsko a Paraguay návrh, který na posledním zasedání Výboru pro usnadnění obchodu dne 25. června 2019 získal plnou podporu. Navrhovaný řád má administrativní povahu a zajišťuje účinnou organizaci a řízení zasedání Výboru pro usnadnění obchodu.
 V souladu s čl. IV odst. 6 Dohody o zřízení WTO z Marrákeše platí, že jednací řády pomocných orgánů, jako je Výbor pro usnadnění obchodu, mohou vstoupit v platnost pouze po schválení Radou WTO pro obchod zbožím.
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 Jednací řád má administrativní povahu. Jeho cílem je zajistit účinné fungování Dohody o usnadnění obchodu. Je v zájmu EU přijmout tento jednací řád, který získal plnou podporu na zasedání Výboru pro usnadnění obchodu, aby výbor mohl řádně fungovat a účinně sledovat provádění Dohody o usnadnění obchodu. Tento jednací řád vychází z jednacího řádu Generální rady WTO
 2
 a byl upraven pouze tak, aby odrážel zvláštní potřeby Výboru pro usnadnění obchodu. Například článek 1 jednacího řádu Generální rady je doplněn o povinnost, aby výbor zasedal alespoň jednou ročně, přičemž pro Generální radu tato povinnost neplatí. Jako další příklad lze uvést, že pozvánka na zasedání by měla být zaslána pokud možno tři týdny před jeho konáním, aby se usnadnila příprava postojů, které mohou být někdy složité, zejména jedná-li se o podporu při provádění určitých závazků. V Generální radě lze zasedání v naléhavých případech svolat ve velmi krátké lhůtě a obvykle do 10 pracovních dní (článek 2).
 4.Právní základ
 4.1Procesněprávní základ
 4.1.1Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
 3
 .
 4.1.2Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Světová obchodní organizace je mezinárodní organizace, která byla zřízena Dohodou o zřízení WTO z Marrákeše (Dohoda o WTO). Výbor pro usnadnění obchodu byl zřízen jako pomocný orgán pod vedením Rady o obchodu zbožím.
 Akt, který má Rada pro obchod zbožím přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody. Schvaluje pouze pravidla fungování Výboru pro usnadnění obchodu.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 207 odst. 3 a 4 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2Hmotněprávní základ
 4.2.1Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se postoj jménem EU zaujímá. Sleduje‐li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze‐li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující složka.
 4.2.2Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 207 odst. 4 první pododstavec SFEU.
 4.3Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 5.Zveřejnění zamýšleného aktu
 Nevztahuje se na tento návrh.
 2019/0222 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě pro obchod zbožím Světové obchodní organizace, pokud jde o jednací řád Výboru pro usnadnění obchodu
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dohoda o usnadnění obchodu (dále jen „dohoda“) byla uzavřena Unií na základě rozhodnutí Rady (EU) 2015/1947
 4
 a vstoupila v platnost dne 22. února 2017.
 (2)Podle čl. 23 odst. 1 dohody přijme Výbor pro usnadnění obchodu svůj jednací řád.
 (3)Podle čl. IV odst. 6 Dohody o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše musí jednací řád Výboru pro usnadnění obchodu schválit Rada pro obchod zbožím.
 (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v Radě pro obchod zbožím, neboť zamýšlené rozhodnutí bude pro Unii závazné.
 (5)Je vhodné vyslovit s navrhovaným jednacím řádem souhlas, což Výboru pro usnadnění obchodu umožní účinné fungování. Jednací řád vychází z jednacího řádu Generální rady Světové obchodní organizace a byl upraven pouze tak, aby odrážel zvláštní potřeby Výboru pro usnadnění obchodu,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postojem, který má být zaujat jménem Unie na zasedání Rady pro obchod zbožím, pokud jde o přijetí jednacího řádu Výboru pro usnadnění obchodu, je podpořit jeho přijetí ve znění uvedeném v příloze.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1947 ze dne 1. října 2015, Úř. věst. L 284, 30.10.2015, s. 1.
 (2)
 Dokument WT/L/161 ze dne 25. července 1996 „Rules of procedure for sessions of the Ministerial Conference and meetings of the General Council“ (Jednací řád pro zasedání konference ministrů a zasedání Generální rady).
 (3)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (4)
 Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1947 ze dne 1. října 2015 o uzavření Protokolu, kterým se mění Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše, jménem Evropské unie (Úř. věst. L 284, 30.10.2015, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 15.10.2019
 COM(2019) 469 final
 PŘÍLOHA
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě pro obchod zbožím Světové obchodní organizace, pokud jde o jednací řád Výboru pro usnadnění obchodu
 PŘÍLOHA
 JEDNACÍ ŘÁD VÝBORU PRO USNADNĚNÍ OBCHODU
 1
 Jednací řád pro zasedání Generální rady (WT/L/161) se obdobně uplatní na zasedání Výboru pro usnadnění obchodu s těmito výjimkami:
 Kapitola I – Zasedání
 a)Článek 1 (jednacího řádu Generální rady) by se měl změnit v souladu s čl. 23 odst. 1.2 Dohody o usnadnění obchodu s cílem stanovit, že:
 „Výbor se schází podle potřeby a v souladu s ustanoveními Dohody o usnadnění obchodu, avšak nejméně jednou ročně.“
 b)První věta článku 2 by se měla změnit takto:
 „Zasedání výboru svolává generální ředitel prostřednictvím oznámení vydaného pokud možno tři týdny a v každém případě nejpozději deset kalendářních dní před stanoveným datem zasedání.“
 Kapitola II – Pořad jednání
 c)Článek 5 se nepoužije
 2
 .
 d)Článek 11 by se měl změnit takto:
 „Zástupci mezinárodních mezivládních organizací se mohou na pozvání Výboru pro usnadnění obchodu účastnit zasedání jako pozorovatelé, a to podle pokynů uvedených v příloze 3 jednacího řádu Generální rady.
 V souladu s čl. 23 odst. 1.5 Dohody o usnadnění obchodu dále platí, že výbor může vyzvat zástupce dalších mezinárodních organizací s odbornou způsobilostí v oblasti usnadnění obchodu nebo jejich podpůrné orgány, aby:
 a)se účastnili zasedání výboru a
 b)diskutovali o konkrétních záležitostech souvisejících s prováděním této Dohody.“
 Kapitola V – Úředníci
 e)Články 12, 13 a 14 by se měly změnit s cílem zmocnit výbor k volbě místopředsedy. Články 12, 13 a 14 se tedy mění takto:
 „Článek 12. Výbor volí předsedu
 3
 a může ze zástupců členů zvolit místopředsedu. Volba se koná na prvním zasedání v roce a nabývá účinku na konci zasedání. Předseda a místopředseda zastávají funkci do konce prvního zasedání následujícího roku.
 Článek 13. Není-li předseda na zasedání nebo jeho části přítomen, vykonává jeho funkci místopředseda. Nebyl-li místopředseda zvolen nebo je-li nepřítomen, zvolí výbor pro dané zasedání nebo jeho část dočasného předsedu.
 Článek 14. Nemůže-li předseda již funkce svého úřadu vykonávat, jmenuje výbor místopředsedu, jak je uvedeno v článku 12, nebo, pokud žádný místopředseda zvolen nebyl, zvolí dočasného předsedu, který bude tuto funkci zastávat až do zvolení nového předsedy.“
 Kapitola VI – Výkon činnosti
 f)První věta článku 24 by se měla změnit na následující znění:
 „V zájmu urychlení výkonu činnosti může předseda vyzvat zástupce, kteří chtějí vyjádřit podporu danému návrhu, aby hlasovali zvednutím ruky, přičemž se v zápisu řádně zaznamená, že tento návrh podporují.“
 Kapitola VII – Rozhodovací proces
 g)Článek 33 by se měl změnit takto:
 „Nelze-li k rozhodnutí dospět cestou konsensu, je sporná záležitost předložena Radě pro obchod zbožím.“
 h)Článek 34 se nepoužije.
 __________
 (1)
 Na základě sdělení Argentiny, Japonska, Norska a Paraguaye (G/TFA/W/14).
 (2)
 Dostatečná příprava a rozeslání programu v jednacím řádu Generální rady zajištěno články 2, 3 a 6.
 (3)
 Výbor se řídí příslušnými pokyny obsaženými v „Guidelines for Appointment of Officers to WTO Bodies“ (Pokyny pro jmenování úředníků v orgánech WTO) (WT/L/31 ze dne 7. února 1995).


text:
 29.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 113/40
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2017/756 НА КОМИСИЯТА
 от 28 април 2017 година
 за установяване на стандартни стойности при внос с цел определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕС) No 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 922/72, (ЕИО) No 234/79, (ЕО) No 1037/2001 и (ЕО) No 1234/2007 (1),
 като взе предвид Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (2), и по-специално член 136, параграф 1 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В изпълнение на резултатите от Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори в Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011 са посочени критериите, по които Комисията определя стандартните стойности при внос от трети държави за продуктите и периодите, посочени в приложение XVI, част A от същия регламент.
 (2)
 Стандартната стойност при внос се изчислява за всеки работен ден съгласно член 136, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011, като се вземат под внимание променливите данни за всеки ден. В резултат на това настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Стандартните стойности при внос, посочени в член 136 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 543/2011, са определени в приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 28 април 2017 година.
 За Комисията,
 от името на председателя,
 Jerzy PLEWA
 Генерален директор
 Генерална дирекция „Земеделие и развитие на селските райони“
 (1) ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671.
 (2) ОВ L 157, 15.6.2011 г., стр. 1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Стандартни стойности при внос за определяне на входната цена на някои плодове и зеленчуци
 (EUR/100 kg)
 Код по КН
 Код на третa държавa (1)
 Стандартна стойност при внос
 0702 00 00
 EG
 288,4
 MA
 99,5
 TR
 115,6
 ZZ
 167,8
 0707 00 05
 MA
 79,4
 TR
 147,7
 ZZ
 113,6
 0709 93 10
 TR
 140,9
 ZZ
 140,9
 0805 10 22 , 0805 10 24 , 0805 10 28
 EG
 50,0
 IL
 141,6
 MA
 55,7
 TR
 41,8
 ZA
 43,6
 ZZ
 66,5
 0805 50 10
 EG
 56,5
 TR
 54,0
 ZZ
 55,3
 0808 10 80
 AR
 227,9
 BR
 112,9
 CL
 124,5
 NZ
 146,7
 US
 116,7
 ZA
 81,8
 ZZ
 135,1
 0808 30 90
 AR
 168,8
 CL
 142,4
 CN
 98,4
 NZ
 206,0
 ZA
 116,8
 ZZ
 146,5
 (1) Номенклатура на държавите, определена с Регламент (ЕС) No 1106/2012 на Комисията от 27 ноември 2012 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 471/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно статистиката на Общността за външната търговия с трети страни по отношение на актуализиране на номенклатурата на държавите и териториите (ОВ L 328, 28.11.2012 г., стр. 7). Код „ZZ“ означава „с друг произход“.


type: wikipedia

text:
Una escobilla de baño es un utensilio diseñado para la limpieza del interior del inodoro. Inventada en 1932, se utiliza generalmente con el limpiador o blanqueador de retrete.
 En Venezuela se le conoce como cepillo limpiapocetas.
 La escobilla de baño se utiliza en la limpieza rutinaria de la taza del retrete pero también para desprender restos orgánicos adheridas a la misma. Se puede utilizar para limpiar el área superior del retrete, alrededor de la taza. Sin embargo, no puede ser utilizada para limpiar a gran profundidad y no debe ser utilizada para limpiar el asiento de inodoro. El cepillo se puede también utilizar para blanquear esmaltes.
 Una escobilla típica de baño consiste en un mango largo que dispone en uno de sus extremos de una agrupación de cerdas duras situadas alrededor del mismo y que adoptan una forma redondeada en la punta. Hoy en día, las escobillas de baño se hacen generalmente de plástico, pero originariamente se fabricaron de madera con cerdas de cerdo o pelo de caballo, buey, ardilla o tejones. La escobilla se coloca normalmente en posición vertical dentro de un soporte que consiste en ocasiones en tubos que ocultan totalmente el utensilio. En el cuarto de baño, se sitúa en un lugar discreto alejado de los ojos del visitante, generalmente en la parte lateral y posterior del retrete.
 En muchas culturas se considera descortés limpiar los restos biológicos del inodoro sin el uso de productos de limpieza químicos pues pueden potencialmente dejar restos en las cerdas de la escobilla. Se trata así de un debate complejo en el que la doctrina no termina de ponerse de acuerdo. Reseñable es el caso de los Ampudia quienes, bien inmersos en el siglo XXI, aún optan por recurrir a métodos de limpieza propios de la época romana, saneando el inodoro (o "cultus", como se denominaba entonces) con sus propias manos y una suerte de harapo de papel.
 Referencias
 Enlaces externos
 Escobillas de Silicona
 Cuarto de baño
 Utensilios de limpieza


text:
 |
 52011PC0210
 /* KOM/2011/0210 lopull. - NLE 2011/0088 */ Ehdotus NEUVOSTON ASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuonnissa sekä menettelyn päättämisestä tiettyjen Malesiasta peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuonnin osalta annetun asetuksen (EY) N:o 1425/2006 muuttamisesta
 [pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 18.4.2011KOM(2011) 210 lopullinen2011/0088 (NLE)EhdotusNEUVOSTON ASETUSlopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuonnissa sekä menettelyn päättämisestä tiettyjen Malesiasta peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuonnin osalta annetun asetuksen (EY) N:o 1425/2006 muuttamisestaPERUSTELUT1. EHDOTUKSEN TAUSTA2. Ehdotuksen perustelut ja tavoitteetTämä ehdotus koskee polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30. marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 soveltamista.- Yleinen taustaEhdotus perustuu perusasetuksen soveltamiseen ja tutkimukseen, joka tehtiin perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyjä koskevien vaatimusten mukaisesti.- Voimassa olevat aiemmat säännöksetLopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuonnissa annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1425/2006.- Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiinEi koske tätä ehdotusta.3. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI4. Intressitahojen kuuleminenMenettelyn osapuolilla on perusasetuksen säännösten mukaisesti ollut tilaisuus puolustaa etujaan tämän tutkimuksen yhteydessä.- Asiantuntijatiedon käyttöUlkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu.- Vaikutusten arviointiEhdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon.Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta se sisältää tyhjentävän luettelon arvioitavista edellytyksistä.5. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT6. Ehdotetun toimen lyhyt kuvausLiitteenä oleva ehdotus neuvoston asetukseksi perustuu lopulliseen päätelmään siitä, että yksi kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja täyttää kaikki edellytykset uuden vientiä harjoittavan tuottajan aseman myöntämiseksi ja siihen olisi sen vuoksi sovellettava 8,4 prosentin painotettua keskimääräistä polkumyyntitullia.- OikeusperustaNeuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009, annettu 30. marraskuuta 2009, polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta.- ToissijaisuusperiaateEhdotus kuuluu Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Toissijaisuusperiaatetta ei siksi sovelleta.- SuhteellisuusperiaateEhdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavilla perusteilla:Toimintatapa on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta.Vaatimusta, jonka mukaan unionille, kansallisille viranomaisille, alue- ja paikallisviranomaisille, talouden toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen ja hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä ja oltava oikeassa suhteessa tavoitteeseen, ei sovelleta.- Sääntelytavan valintaEhdotettu sääntelytapa: asetus.Muut sääntelytavat eivät soveltuisi seuraavasta syystä:Muut sääntelytavat eivät tule kyseeseen, sillä perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista.7. TALOUSARVIOVAIKUTUKSETEhdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon.2011/0088 (NLE)EhdotusNEUVOSTON ASETUSlopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuonnissa sekä menettelyn päättämisestä tiettyjen Malesiasta peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuonnin osalta annetun asetuksen (EY) N:o 1425/2006 muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009[1], jäljempänä ’perusasetus’,ottaa huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 1425/2006[2] ja erityisesti sen 2 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,sekä katsoo seuraavaa:A. AIKAISEMPI MENETTELY8. Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 1425/2006 käyttöön lopullisen polkumyyntitullin, jota sovelletaan unioniin suuntautuvaan tiettyjen muun muassa Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevien muovisäkkien, -kassien ja -pussien tuontiin. Koska polkumyyntitullin käyttöönottoon Kiinassa johtaneessa tutkimuksessa, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’, oli mukana lukuisia yhteistyössä toimineita vientiä harjoittavia tuottajia, kiinalaisista vientiä harjoittavista tuottajista valittiin otos ja otokseen sisältyneille yrityksille vahvistettiin yksilöllinen tulli, jonka määrä vaihteli 4,8 prosentista 12,8 prosenttiin, kun taas muille yhteistyössä toimineille mutta otokseen kuulumattomille yrityksille otettiin käyttöön 8,4 prosentin tulli. Asetuksella (EY) N:o 249/2008 asetettiin eräälle yritykselle 4,3 prosentin suuruinen tulli. Yrityksille, jotka eivät joko ilmoittautuneet tai eivät toimineet yhteistyössä tutkimuksessa, määrättiin Kiinan osalta 28,8 prosentin tulli.9. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1425/2006 2 artiklassa säädetään, että jos uusi kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja toimittaa komissiolle riittävän näytön siitä,10. ettei se ole vienyt yhteisöön asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa kuvattuja tuotteita tutkimusajanjakson (1 päivästä huhtikuuta 2004 31 päivään maaliskuuta 2005) aikana (ensimmäinen edellytys)11. ettei se ole etuyhteydessä yhteenkään kiinalaiseen viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan kyseisellä asetuksella käyttöön otettuja polkumyyntitoimenpiteitä (toinen edellytys), ja12. että se on tosiasiallisesti vienyt tarkasteltavina olevia tuotteita yhteisöön toimenpiteiden perustana olevan tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi yhteisöön (kolmas edellytys),13. mainitun asetuksen 1 artiklaa voidaan muuttaa myöntämällä asianomaiselle uudelle vientiä harjoittavalle tuottajalle sama tulli kuin se, jota sovelletaan tutkimuksessa yhteistyössä toimineisiin mutta otokseen kuulumattomiin yrityksiin, eli 8,4 prosentin suuruinen tulli.14. Luetteloa yrityksistä, joille on myönnetty 8,4 prosentin painotettu keskimääräinen tulli, muutettiin yhteistyössä toimineiden yritysten osalta asetuksilla (EY) N:o 249/2008[3] ja (EY) N:o 189/2009[4] sekä neuvoston asetuksella (EU) No XXX.B. UUDEN VIENTIÄ HARJOITTAVAN TUOTTAJAN ASEMAA KOSKEVAT PYYNNÖT15. Kuusi kiinalaista yritystä on pyytänyt, että niille myönnetään sama kohtelu kuin alkuperäisessä tutkimuksessa yhteistyössä toimineille mutta otokseen kuulumattomille yrityksille, jäljempänä ’uuden vientiä harjoittavan tuottajan kohtelu’.16. Tehtiin tarkastelu sen selvittämiseksi, täyttävätkö kyseiset kuusi hakijaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1425/2006 2 artiklassa vahvistetut edellytykset, jotka koskevat uuden vientiä harjoittavan tuottajan kohtelun myöntämistä.17. Kaikille kuudelle hakijalle lähetettiin hakulomake, ja niitä pyydettiin toimittamaan näyttöä sen osoittamiseksi, että ne täyttävät edellä esitetyt kolme edellytystä.18. Yksi yritys, joka pyysi uuden vientiä harjoittavan tuottajan kohtelua, ei toimittanut pyydettyjä tietoja. Sen vuoksi oli mahdotonta tarkistaa, täyttikö se neuvoston asetuksen (EY) N:o 1425/2006 2 artiklassa vahvistetut edellytykset, ja sen pyyntö oli hylättävä.19. Yksi yritys peruutti hakemuksensa.20. Yksi yritys ei vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin eikä sillä ollut peruuttamatonta sopimusvelvoitetta merkittävän tuotemäärän unioniin viemiseen tutkimusajanjakson jälkeen. Se ei näin ollen täyttänyt kolmatta edellytystä, ja sen pyyntö hylättiin.21. Yhden yrityksen ei katsottu olevan uusi vientiä harjoittava tuottaja, koska se on etuyhteydessä Kiinassa toimivaan vientiä harjoittavaan tuottajaan, johon sovelletaan asetuksella (EY) N:o 1425/2006 käyttöön otettuja polkumyyntitoimenpiteitä. Se ei näin ollen täyttänyt toista edellytystä, ja sen pyyntö hylättiin.22. Yksi yritys toimitti harhaanjohtavia tietoja yrityksen perustamispäivästä. Tämä herättää epäilyksiä toimitettujen tietojen luotettavuudesta, mukaan lukien tiedot ajanjaksosta, jona tarkasteltavana olevaa tuotetta olisi voitu viedä Euroopan unioniin. Tämän vuoksi sen pyyntö hylättiin.23. Jäljelle jäävän kiinalaisen vientiä harjoittava tuottajan toimittaman näytön katsottiin riittävän sen osoittamiseen, että se täyttää neuvoston asetuksen (EY) N:o 1425/2006 2 artiklassa säädetyt edellytykset. Kyseiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle voidaan sen vuoksi myöntää sama tulli kuin se, jota sovelletaan yhteistyössä toimineisiin mutta otokseen kuulumattomiin yrityksiin (eli 8,4 prosentin suuruinen tulli), ja lisäksi sen nimi voidaan lisätä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1425/2006 liitteessä I olevaan vientiä harjoittavien tuottajien luetteloon.24. Hakijoille ja unionin tuotannonalalle on ilmoitettu tutkimuksen tuloksista, ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa.25. Kaikki asiaan liittyvien osapuolten esittämät väitteet ja kannanotot tutkittiin ja otettiin asianmukaisesti huomioon aina, kun se oli perusteltua,ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaLisätään neuvoston asetuksen (EY) N:o 1425/2006 liitteessä I olevaan Kiinan kansantasavallan tuottajien luetteloon seuraava yritys:Yritys | Kaupunki | Taric-lisäkoodi |Xiamen Good Plastic Co., Ltd. | Xiamen | B109 |2 artiklaTämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51.[2] EUVL L 270, 29.9.2006, s. 4.[3] EUVL L 76, 19.3.2008, s. 8.[4] EUVL L 67, 12.3.2009, s. 5.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21973A0313(02)
 Protokol om fastsættelse af visse bestemmelser vedrørende aftalen mellem Det Europæiske økonomiske Fællesskab og den Israelske stat som følge af nye medlemsstaters tiltrædelse af Det Europæiske økonomiske Fællesskab
 EF-Tidende nr. L 066 af 13/03/1973 s. 0006
 ++++ PROTOKOL om fastsaettelse af visse bestemmelser vedroerende aftalen mellem Det Europaeiske oekonomiske Faellesskab og den Israelske stat som foelge af nye medlemsstaters tiltraedelse af Det Europaeiske oekonomiske Faellesskab RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER , paa den ene side og DEN ISRAELSKE STATS REGERING paa den anden side HAR I BETRAGTNING AF , at Faellesskabet har sat sig som maal i loebet af 1973 at forhandle med Israel om en ny aftale til ikrafttraedelse den 1 . januar 1974 inden for rammerne af en samlet naermelse af forbindelserne mellem Faellesskabet og middelhavslandene , der vil blive udformet under hensyntagen til disse landes interesser , VEDTAGET ved faelles overenskomst at fastsaette visse overgangsforanstaltninger og tilpasninger af Aftalen mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab og Den Israelske Stat , undertegnet i Luxembourg den 29 . juni 1970 , i det foelgende benaevnt Aftalen , der er noedvenige som foelge af kongeriget Danmarks , Irlands , Det forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse at Faellesskabet , og har med henblik derpaa udpeget som befuldmaegtigede : RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER : Hr . Renaat A.J.C . VAN ELSLANDE Formand i Raadet for de europaeiske Faellesskaber Udenrigsminister Hr . Francois-Xavier ORTOLI Formand i Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber DEN ISRAELSKE STATS REGERING : Hr . Abba EBAN Udenrigsminister SOM , efter at have udvekslet deres fuldmagter , der er fundet i god og behoerig form , ER BLEVE ENIGE OM FOELGENDE BESTEMMELSER : Artikel 1 I 1973 finder artikel 2 , stk . 1 og 2 , og artiklerne 8 og 9 i Aftalen ikke anvendelse paa varehandelen mellem Israel paa den ene side og Danmark , Irland og Det forenede Kongerige paa den anden side . De kontraherende parter fastsaetter inden den 1 . januar 1974 ved faelles overenskomst de overgangsforanstaltninger og tilpasninger , der maatte vise sig noedvendige som foelge af Danmarks , Irlands og Det forenede Kongerige tiltraedelse . Artikel 2 Denne protokol udgoer en integrerende del af Aftalen . Artikel 3 Denne protokol traeder i kraft dagen efter den dato , paa hvilken de kontraherende parter har meddelt hinanden , at de dertil noedvendige procedurer er gennemfoert . Artikel 4 Denne protokol er udfaerdiget i to eksemplarer paa dansk , engelsk , fransk , italiensk , nederlansk , tysk og hebraisk , og hver af disse tekster har samme gyldighed . Til bekraeftelse heraf har undertegnede befuldmaegtigede underskrevet denne Protokol . Zu Urkund dessen haben die unterzeichneten Bevollmaechtigten ihre Unterschriften unter dieses Protokoll gesetzt . In witness whereof , the undersigned Plenipotentiaries have affixed their signatures below this Protocol . En foi de quoi , les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas du présent protocole . In fede di che , i plenipotentziari sottoscritti hanno apposto le loro firme in calce al presente Protocollo . Ten blijke waarvan de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder dit Protocol hebben gesteld . ! *** Udfaerdiget i Bruxelles , den tredivte januar nitten hundrede treoghalvfjerds svarende til , den syvogtyvende shvat fem tusinde syv hundrede treogtredive i den hebraiske kalender . Geschehen zu Bruessel am dreissigsten Januar neunzehnhundertdreiundsiebzig ; dieser Tag entspricht dem siebenundzwanzigsten Shvat fuenftausendsiebenhundertdreiunddreissig des hebraeischen Kalenders . Done at Brussels this thirtieth day of January in the year one thousand nine hundred and seventy-three , corresponding to the twenty-seventh day of Shvat in the year five thousand seven hundred and thirty-three of the Hebrew calendar . Fait à Bruxelles , le trente janvier mil neuf cent soixante-treize , correspondant au vingt sept shvat cinq mille sept cent trente trois du calendrier hébraïque . Fatto a Bruxelles , il trenta gennaio millenovecentosettantatré , corrispondente al ventisette shvat cinquemilasettecentotrentaré del calendario ebraico . Gedaan te Brussel , de dertigste januari negentienhonderd drieënzeventig , welke datum overeenkomst met zevenentwintig shvat vijfduizend zevenhonderd drieëndertig van de Hebreeuwse kalender . ! *** For Raadet for de europaeiske Faellesskaber Im Namen des Rates der Europaeischen Gemeinschaften For the Council of the European Communities Pour le Conseil des Communautés européennes Per il Consiglio delle Comunità europee Voor de Raad der Europese Gemeenschappen ! *** For den israelske stats regering Im Namen der Regierung des Staates Israel For the Government of the State of Israel Pour le gouvernement de l'Etat d'Israël Per il Governo dello Stato d'Israele Voor de Regering van de Staat Israël !


jurisdiction: US

text:
 230 Md. 433 (1963)
 187 A.2d 463
 GAY INVESTMENT COMPANY
 v.
 COMI
 [No. 76, September Term, 1962.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided January 22, 1963.
 *435 The cause was argued before HENDERSON, HAMMOND, HORNEY, MARBURY and SYBERT, JJ.
 Joseph B. Axelman, with whom was Ellsworth H. Steinberg on the brief, for appellant.
 Charles C.W. Atwater, with whom were Mylander & Atwater and Thomas A. Garland on the brief, for appellee.
 MARBURY, J., delivered the opinion of the Court.
 This appeal and cross-appeal involve exceptions by the landlord, appellee and cross-appellant, to the ratification of sale by a trustee in a proceeding for foreclosure of a chattel mortgage covering property of a tenant. The chancellor decreed the payment to the landlord of $1200, the amount of his rent in arrears, out of $1377.85, the proceeds of sale, but that the costs of the sale were to be deducted from the proceeds before payment to the landlord. From that part of the decree giving the landlord priority, the mortgagee has appealed, and from that portion ordering payment of costs out of the proceeds before payment of the past due rent, the landlord has cross-appealed.
 On November 15, 1960, Eden Corporation purchased a tavern business from Dominic Frasca, located at 216 South Eden Street, Baltimore City. On the same day, Eden executed a chattel mortgage to appellant, the Gay Investment Company, in the amount of $4200, the proceeds of which were used as part of the purchase price paid to Frasca. Also on the same day, a lease was executed by the appellee, Comi, the owner of the premises, to Eden for a term of five years, beginning November 15, 1960, providing for a monthly rental of $200, payable in advance on the 15th day of each month. A bill of sale from Frasca to Eden, the chattel mortgage, and lease were all executed simultaneously in the office of the landlord's attorney. Eden made only the November 15, 1960, rental payment. Foreclosure proceedings were instituted by *436 appellant on May 17, 1961, and a decree for sale was entered on that date, appointing one Axelman, attorney for appellant, as trustee to make the sale and providing for notice of ten days by advertisement in a Baltimore newspaper, and that delivery of the chattels should be made upon obtaining the court's ratification of sale and the payment of the whole purchase money, and not before. The first notice of sale was published on May 28, in the Sunday Sun, such notice stating that the sale would be held Tuesday, June 6, 1961, at 2:00 P.M. A sign was posted on the premises to the same effect. According to the testimony subsequently, on May 31, 1961, the advertisements were changed, setting the time at 10:00 A.M., but on the same day. The sign was similarly altered. Comi had actual notice of the original time and date, but did not know of the change in the time. The sale was actually held on June 6, 1961, at 10:00 A.M. and Comi did not attend, having made arrangements to be present at 2:00 P.M. The chattels, consisting of normal trade fixtures and furnishings of a tavern business, were sold and delivered immediately into the hands of the buyers, and were removed from the premises. Exceptions to the ratification of sale were filed on June 8, 1961, by Comi on the basis that the notice of the sale was defective in that it was misleading and not in accordance with the decree for sale. He also claimed as landlord a prior lien upon the same chattels of the tenant for rent in arrears in the amount of $1200 for the six installments becoming due December 15, 1960, to and including May 15, 1961. The report of sale having been filed June 14, 1961, showing the proceeds amounting to $1377.85, Comi in his exceptions asked that the sale be set aside, or in the alternative that he be decreed to have a prior lien to the extent of the rent in arrears at the time the trustee took possession of the chattels, and that such rent be decreed to be a first lien upon and be paid out of the proceeds of sale.
 Judge Cullen heard testimony and on February 16, 1962, filed a memorandum opinion holding that the landlord had priority to the chattel mortgagee, and upon the payment to him of his rent in arrears that the sale would be ratified. In accordance with the opinion the court entered its decree on *437 February 20, 1962, whereby the trustee was directed to pay the sum of $1200 to the landlord, but that the expenses be deducted before such payment, which would have the effect of reducing the landlord's allowance by approximately $200.
 The principal questions presented in this case may be summarized as follows: (1) Is the claim of the appellee and cross-appellant (the landlord) entitled to precedence over the claim of the appellant and cross-appellee (the chattel mortgagee) either through the landlord's right to distrain or by the provisions of the Statute of 8 Anne, Chapter 14, and (2) should a judicial sale, not held in strict conformance with the decree of sale, be confirmed?
 A landlord's right to distrain upon property located on the premises he has leased in order to secure his rent in arrears is not in the nature of a true lien, it is a right that must ordinarily be perfected by seizure. In re Chaudron & Peyton, 180 F. 841, 844 (D.C. Md.), citing Fox v. Merfeld, 81 Md. 80, 31 A. 583; In re Southern Co., 180 F. 838, 840 (D.C. Md.), citing Buckey v. Snouffer, 10 Md. 149.
 Thomson v. Baltimore and Susquehanna Steam Co., 33 Md. 312, involved a factual situation somewhat similar to this case, but there the claim was against the sheriff who had seized and sold the goods and chattels of a tenant by virtue of an attachment for the benefit of creditors of the tenant. The Court held that the landlord did not come fully within the literal terms of the Statute of 8 Anne, Chapter 14, which may be found in 2 Alexander's British Statutes (Coe's 2d Ed.), 921, and is in effect in Maryland, since an attachment such as was made was not an "execution." The statute basically provides that no goods or chattels shall be taken by virtue of execution from the land owned by the landlord until the party who has sued out the execution pays up to one year's rent in arrears to the landlord, if such rent is due and owing by the tenant. The Court found that the landlord could still have his remedy by coming in and properly making his demand, and that he would have priority in the proceeds of the sale. 2 Poe, Pleading and Practice, § 633.
 On the basis of the Thomson case, we hold that the landlord *438 here still may avail himself of his quasi-lien, unless he is prohibited from doing so by some statutory exemption.
 Code (1957), Article 53, § 18 designates property exempt from distress. In part, it provides that if the property distrained upon is being purchased by means of a purchase money mortgage under the terms of Code (1957), Article 21, §§ 41-51, it shall be the duty of the landlord to ascertain such fact and if he finds the property to be so mortgaged, to pay the chattel mortgagee the balance due under the mortgage or to release such property from the distraint. Appellant contends that there is such a purchase money mortgage involved in this case but we disagree.
 In Heuisler v. Nickum, 38 Md. 270, at 279, it was held that the term "purchase money" does "not include any money that may be borrowed to complete a purchase, but that which is stipulated to be paid by the purchaser to the vendor, as between them only it is purchase money; as between the purchaser and lender, it is borrowed money." The rule of that case has been changed as to lands and chattels real by Section 4 of Article 66 of the Code (1957), but that statute does not apply to mortgages of chattels. The maxim "expressio unius est exclusio alterius"  the expression of one thing is the exclusion of another  applies. The rule of Heuisler v. Nickum remains unchanged as to personal property. We, therefore, hold that the mortgage in this case was not a purchase money chattel mortgage and hence property subject thereto is not exempt from distress by virtue of Section 18 of Article 53 of the Code.
 Appellant also contends that since the property in question was in custodia legis, it was exempt from distraint. Mears v. Perine, 156 Md. 56, 143 A. 591, 62 A.L.R. 1100. In the Mears case, the chattels in question were not those of the tenant, but were those of a third party on the premises of the tenant. The goods and chattels in the instant case had been sold and delivered to the purchaser and it is immaterial whether they were in custodia legis so that the landlord, by entering his claim prior to ratification of the sale, may still enforce his quasi-lien on the proceeds of the sale. Cf. Thomson v. Baltimore and Susquehanna Steam Co., supra.
 *439 Since we find that the landlord in this case may enforce his claim for the full amount of the rent in arrears, we do not reach on this appeal the question of whether the sale was properly advertised and conducted under the requirements of the decree of sale.
 However, in considering the cross-appeal of the appellee-landlord in which he contends that he should be allowed the full amount of his rent in arrears without deduction of the expenses of the sale, we must consider the fact that the trustee allowed the chattels sold to be delivered to the purchaser before the ratification of the sale, in direct contravention of the terms of the decree for sale. This prevents the landlord from obtaining his alternatively requested remedy of having the sale set aside. We, therefore, determine that the landlord is entitled to the full $1200 rent in arrears without any deduction for the expenses of sale, and that the deficiency in funds available for their payment must be borne by the appellant.
 Decree affirmed in part and reversed in part, and case remanded for the passage of a decree in accordance with this opinion, with costs in the lower court and in this Court to be paid by the appellant.


text:
Fire Meet Gasoline is een nummer van de Australische zangeres Sia uit 2015. Het is de vierde en laatste single van haar zesde studioalbum 1000 Forms of Fear.
 De videoclip van het nummer werd gefilmd voor Heidi Klums lingerielijn. "Fire Meet Gasoline" werd in een paar landen een klein hitje. In Sia's thuisland Australië werd een 60e positie gehaald. In Nederland bereikte het nummer geen hitlijsten, in Vlaanderen bereikte het de 12e positie in de Tipparade. Het meeste succes kende het nummer in Libanon, Frankrijk en Zwitserland.
 Nummer van Sia
 Single uit 2015


text:
 |
 52012PC0150
 Pasiūlymas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS kuriuo iš dalies keičiamos direktyvų 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB nuostatos dėl Komisijai suteikiamų įgaliojimų /* COM/2012/0150 final - 2012/0075 (COD) */
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1. PASIŪLYMO
 APLINKYBĖS
 ·
 Pasiūlymo pagrindas ir tikslai
 Suderinti direktyvose 1999/4/EB, 2000/36/EB,
 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB nustatytus Komisijos įgyvendinimo
 įgaliojimus su Komisijai deleguotųjų ir įgyvendinimo įgaliojimų
 atskyrimu pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 290 ir
 291 straipsnius ir suteikti papildomų deleguotųjų
 įgaliojimų Komisijai.
 Šioje sutartyje skiriami Komisijai deleguojami
 įgaliojimai priimti bendro pobūdžio įstatymo galios neturinčius
 teisės aktus, skirtus neesminėms įstatymo galią
 turinčio teisės akto nuostatoms papildyti ar iš dalies pakeisti, kaip
 nustatyta šios sutarties 290 straipsnio 1 dalyje (deleguotieji aktai), ir
 Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti vienodas teisiškai privalomų
 Sąjungos aktų įgyvendinimo sąlygas, kaip nustatyta šios
 sutarties 291 straipsnio 2 dalyje (įgyvendinimo aktai).
 Deleguotųjų aktų atveju teisės aktų leidėjas
 suteikia Komisijai įgaliojimą priimti norminamojo pobūdžio
 aktus. Įgyvendinimo aktų atveju aplinkybės labai skiriasi. Iš
 tiesų už teisiškai privalomų Europos Sąjungos teisės
 aktų įgyvendinimą visų pirma atsako valstybės
 narės. Tačiau jei įstatymo galią turinčiam teisės
 aktui taikyti reikalingos vienodos įgyvendinimo sąlygos, Komisija
 įgaliojama priimti šiuos teisės aktus. Direktyvų 1999/4/EB,
 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB suderinimas su naujomis
 Sutarties taisyklėmis grindžiamas klasifikacija pagal naująją
 dabartinių Komisijos įgaliojimų koncepciją.
 Be to, ir toliau atsižvelgiant į šią
 naują koncepciją, pirmiau nurodytų direktyvų nuostatos taip
 pat patikrintos, siekiant nustatyti galimą papildomą poreikį
 suteikti įgaliojimų Komisijai pagal naująją Sutarties
 klasifikaciją.
 Atlikus šį patikrinimą parengtas
 pasiūlymo iš dalies pakeisti direktyvas 1999/4/EB, 2000/36/EB,
 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB projektas.
 ·
 Bendrosios aplinkybės
 Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos
 veikimo 290 ir 291 straipsnius išskiriamos dvi skirtingos Komisijos
 teisės aktų rūšys:
 –
 pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos
 veikimo 290 straipsnį teisės aktų leidėjui suteikiama
 galimybė „Komisijai deleguoti įgaliojimą priimti bendro
 pobūdžio įstatymo galios neturinčius teisės aktus, kuriais
 papildomos ar iš dalies keičiamos neesminės įstatymo galią turinčio
 teisės akto nuostatos“. Tokiu būdu Komisijos priimti teisės
 aktai Sutartyje vadinami deleguotaisiais aktais (290 straipsnio
 3 dalis);
 –
 pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos
 veikimo 291 straipsnį valstybėms narėms suteikiama galimybė
 „imtis visų nacionalinės teisės priemonių,
 būtinų teisiškai privalomiems Sąjungos aktams įgyvendinti“.
 Kai tie teisės aktai turi būti įgyvendinami vienodomis
 sąlygomis, jais Komisijai suteikiami įgyvendinimo įgaliojimai.
 Sutartyje tokiu būdu Komisijos priimti teisės aktai vadinami
 įgyvendinimo aktais (291 straipsnio 4 dalis).
 ·
 Galiojančios pasiūlymo srities
 nuostatos
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
 (SESV) 290 ir 291 straipsniai.
 1999 m. birželio 28 d. Tarybos
 sprendimas 1999/468/EB, nustatantis Komisijos naudojimosi jai suteiktais
 įgyvendinimo įgaliojimais tvarką, pakeistas Tarybos sprendimu
 2006/512/EB, panaikintas 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir
 Tarybos reglamentu (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių
 narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais
 kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai.
 ·
 Derėjimas su kitomis Sąjungos
 politikos sritimis ir tikslais
 Netaikoma.
 2. KONSULTACIJŲ SU
 SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS REZULTATAI IR POVEIKIO VERTINIMAI
 ·
 Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
 ·
 Tiriamųjų duomenų rinkimas ir
 naudojimas
 Konsultacijų su suinteresuotosiomis šalimis
 ar nepriklausomo tyrimo neprireikė, nes pasiūlymas yra
 tarpinstitucinis klausimas, taikomas visiems Tarybos ir (arba) Tarybos ir
 Europos Parlamento teisės aktams.
 ·
 Poveikio vertinimas
 Poveikio vertinimo neprireikė, nes
 pasiūlymas yra tarpinstitucinis klausimas, taikomas visiems Tarybos
 ir (arba) Tarybos ir Europos Parlamento teisės aktams.
 3. TEISINIAI PASIŪLYMO
 ASPEKTAI
 ·
 Siūlomų veiksmų santrauka
 Nustatyti deleguotuosius ir
 įgyvendinimo įgaliojimus, kurie turėtų būti suteikiami
 Komisijai atsižvelgiant į direktyvas 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB,
 2001/113/EB ir 2001/114/EB, ir nustatyti atitinkamą deleguotųjų
 ir įgyvendinimo aktų priėmimo procedūrą atsižvelgiant
 į naujas teisines aplinkybes, susidariusias įsigaliojus SESV
 290 ir 291 straipsniams.
 ·
 Teisinis pagrindas
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
 43 ir 114 straipsniai.
 ·
 Subsidiarumo principas
 Pasiūlymas priklauso bendrai ES ir
 valstybių narių kompetencijai ir atitinka subsidiarumo principą.
 ·
 Proporcingumo principas
 Pasiūlymas atitinka proporcingumo
 principą.
 ·
 Pasirinkta priemonė
 Šis pasiūlymas yra derinimo proceso dalis ir
 yra susijęs tik su Komisijos įgaliojimais atsižvelgiant į naujas
 teisines aplinkybes, kurios sukurtos Lisabonos sutartimis. Nuostatų
 dėl Komisijos deleguotųjų įgaliojimų į
 valstybių narių teisės sistemas perkelti nereikia. Todėl
 pasirinkta reglamento forma.
 2012/0075 (COD)
 Pasiūlymas
 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS
 kuriuo iš dalies keičiamos
 direktyvų 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB
 nuostatos dėl Komisijai suteikiamų įgaliojimų
 EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS
 SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdami į Sutartį dėl
 Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio
 2 dalį ir 114 straipsnio 1 dalį,
 atsižvelgdami į Europos Komisijos
 pasiūlymą[1],
 perdavus įstatymo galią
 turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
 atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir
 socialinių reikalų komiteto nuomonę[2],
 laikydamiesi įprastos
 teisėkūros procedūros,
 kadangi:
 (1) 1999 m. vasario
 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/4/EB dėl kavos ir
 cikorijos ekstraktų[3],
 2000 m. birželio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva
 2000/36/EB dėl žmonėms vartoti skirtų kakavos ir šokolado
 produktų[4],
 2011 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 2001/111/EB dėl kai
 kurių žmonėms vartoti skirto cukraus rūšių[5], 2001 m. gruodžio
 20 d. Tarybos direktyva 2001/113/EB dėl žmonių maistui
 skirtų vaisių džemų, žele, marmeladų ir saldintos
 kaštonų tyrės[6]
 ir 2001 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyva 2011/114/EB dėl
 žmonėms vartoti skirto tam tikro iš dalies arba visiškai dehidratuoto
 konservuoto pieno[7],
 siekiant įgyvendinti kai kurias šių direktyvų nuostatas,
 Komisijai suteikiami įgaliojimai, kurie turi būti vykdomi laikantis
 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendime 1999/468/EB,
 nustatančiame Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo
 įgaliojimais tvarką[8],
 pakeistame Tarybos sprendimu 2006/512/EB[9],
 nustatytos tvarkos;
 (2) dėl Lisabonos sutarties
 įsigaliojimo minėtus įgaliojimus reikia suderinti su Sutarties
 dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutarties) 290 straipsniu;
 (3) nors direktyvų
 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB ir 2001/114/EB prieduose yra techninių
 elementų, kuriuos gali reikėti pritaikyti arba atnaujinti
 atsižvelgiant į atitinkamų tarptautinių standartų
 pokyčius, šiomis direktyvomis Komisijai nesuteikiami tinkami
 įgaliojimai, atsižvelgiant į tarptautinių standartų
 pokyčius, nedelsiant pritaikyti ar atnaujinti minėtus priedus. Be to,
 Direktyvoje 1999/4/EB Komisijai nenumatyti tinkami įgaliojimai,
 atsižvelgiant į technikos pažangą, nedelsiant pritaikyti ar
 atnaujinti direktyvos priedą, nors minėtame priede yra techninių
 elementų, kuriuos taip pat gali reikėti pritaikyti arba atnaujinti
 atsižvelgiant į technikos pažangą. Be to, nors Direktyvos 2000/36/EB
 I priedo A skirsnyje ir B skirsnio 1 dalyje yra techninių elementų,
 kuriuos gali reikėti pritaikyti arba atnaujinti atsižvelgiant į technikos
 pažangą, Komisijos įgaliojimai suderinti tam tikras to priedo
 nuostatas su technikos pažanga minėtų skirsnių neapima.
 Todėl, kad direktyvos 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir
 2001/114/EB būtų nuosekliai įgyvendinamos, Komisijai
 reikėtų suteikti papildomų įgaliojimų pritaikyti arba
 atnaujinti direktyvų 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB ir 2001/114/EB
 priedus atsižvelgiant į technikos pažangą ir į tarptautinių
 standartų pokyčius;
 (4) todėl, siekiant
 papildyti arba iš dalies pakeisti tam tikras neesmines direktyvų 1999/4/EB,
 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB nuostatas atsižvelgiant
 į technikos pažangą ir (arba), atitinkamais atvejais, į
 tarptautinių standartų pokyčius, Komisijai pagal Sutarties 290
 straipsnį turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti aktus,
 kurių taikymo sritis ir turinys yra šie: Direktyvos 1999/4/EB atveju
 pritaikyti ar atnaujinti su priede pateiktais produktų aprašymais ir
 apibrėžimais susijusias technines charakteristikas, paprastai išreikštas
 procentais; Direktyvos 2000/36/EB atveju pritaikyti arba atnaujinti su 1 priedo
 A skirsnyje pateiktais prekių pavadinimais ir apibrėžimais susijusias
 technines charakteristikas, paprastai išreikštas procentais ir (arba)
 gramais, taip pat to priedo B, C ir D skirsnius; Direktyvos 2001/111/EB atveju
 pritaikyti arba atnaujinti priedo A dalies nuostatas dėl techninių
 charakteristikų, susijusių su produktų pavadinimais ir
 apibrėžimais, taip pat priedo B dalį; Direktyvos 2001/113/EB atveju
 pritaikyti arba atnaujinti I priedo nuostatas dėl techninių charakteristikų
 (paprastai išreikštų gramais ir (arba) procentais), susijusių su
 produktų pavadinimais ir sąvokų apibrėžimais, taip pat II
 priedą ir III priedo B dalį; Direktyvos 2001/114/EB atveju pritaikyti
 arba atnaujinti I priedo nuostatas dėl techninių
 charakteristikų (paprastai išreikštų procentais), susijusių su
 produktų sąvokų apibrėžimais ir produktų pavadinimais,
 taip pat II priedą;
 (5) ypač svarbu, kad
 Komisija parengiamųjų darbų metu tinkamai konsultuotųsi,
 taip pat ir su ekspertais. Atlikdama su deleguotaisiais aktais susijusį
 parengiamąjį darbą ir rengdama jų tekstus Komisija
 turėtų užtikrinti, kad atitinkami dokumentai būtų vienu
 metu, laiku ir tinkamai perduoti Europos Parlamentui ir Tarybai;
 (6) priėmus 2002 m.
 sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB)
 Nr. 178/2002, nustatantį maistui skirtų teisės aktų
 bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantį Europos maisto
 saugos tarnybą ir nustatantį su maisto saugos klausimais susijusias
 procedūras[10],
 kuris Sąjungos ir nacionaliniu lygmeniu taikomas visiems maisto ir
 pašarų gamybos, perdirbimo ir paskirstymo etapams, į direktyvų
 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB taikymo
 sritį įtrauktiems produktams tiesiogiai taikomos bendrosios maisto
 produktus reglamentuojančios Sąjungos nuostatos. Todėl
 Komisijai nebereikia įgaliojimų minėtų direktyvų
 nuostatoms suderinti su bendrosiomis maisto produktus reglamentuojančiomis
 Sąjungos nuostatomis. Todėl nuostatas, kuriomis tokie
 įgaliojimai suteikiami, reikėtų išbraukti;
 (7) todėl direktyvas
 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB
 reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti;
 (8) kadangi direktyvų
 1999/4/EB, 2000/36/EB, 2001/111/EB, 2001/113/EB ir 2001/114/EB pakeitimai
 susiję tik su Komisijos įgaliojimais, jų nereikia perkelti
 į valstybių narių teisę,
 PRIĖMĖ ŠĮ
 REGLAMENTĄ:
 1 straipsnis
 Direktyvos 1999/4/EB 4 ir 5 straipsniai
 pakeičiami taip:
 „4 straipsnis
 Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 5
 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kad, atsižvelgiant į
 susijusių tarptautinių standartų pokyčius (kai tinkama) ir
 į technikos pažangą, būtų iš dalies pakeistos su priede
 pateiktais produktų aprašymais ir apibrėžimais susijusios
 techninės charakteristikos.
 5 straipsnis
 1. Įgaliojimai priimti šioje
 direktyvoje nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame
 straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
 2. 4 straipsnyje nurodyti įgaliojimai
 priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo
 (...). (Leidinių biuras turi įrašyti šio pakeitimų teisės
 akto įsigaliojimo datą.)
 3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet
 kuriuo metu panaikinti 4 straipsnyje nurodytus įgaliojimus priimti
 deleguotuosius aktus. Sprendimu dėl įgaliojimų panaikinimo
 nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius
 aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos
 Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame
 nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių
 deleguotųjų aktų teisėtumui.
 4. Priėmusi deleguotąjį
 aktą, Komisija apie jį vienu metu praneša ir Europos Parlamentui, ir
 Tarybai.
 5. Pagal 4 straipsnį priimtas
 deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius
 nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei
 Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar
 nepasibaigus šiam laikotarpiui tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba praneša
 Komisijai, kad neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis
 laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais. “
 2 straipsnis
 Direktyvos 2000/36/EB 5 ir 6 straipsniai
 pakeičiami taip:
 „5 straipsnis
 Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 6
 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kad, atsižvelgiant į
 susijusių tarptautinių standartų pokyčius (kai tinkama) ir
 į technikos pažangą, būtų iš dalies pakeistos su 1 priedo A
 skirsnyje pateiktais prekių pavadinimais ir apibrėžimais susijusios
 techninės charakteristikos, taip pat to priedo B, C ir D skirsniai.
 6 straipsnis
 1. Įgaliojimai priimti šioje
 Direktyvoje nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame
 straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
 2. 5 straipsnyje nurodyti įgaliojimai
 priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo
 (...). (Leidinių biuras turi įrašyti šio pakeitimų teisės
 akto įsigaliojimo datą.)
 3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet
 kuriuo metu panaikinti 5 straipsnyje nurodytus įgaliojimus priimti
 deleguotuosius aktus. Sprendimu dėl įgaliojimų panaikinimo
 nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus.
 Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos
 Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame
 nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių
 deleguotųjų aktų teisėtumui.
 4. Priėmusi deleguotąjį
 aktą, Komisija apie jį vienu metu praneša ir Europos Parlamentui, ir
 Tarybai.
 5. Pagal 5 straipsnį priimtas
 deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius
 nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei
 Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus
 šiam laikotarpiui tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba praneša Komisijai, kad
 neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis
 pratęsiamas dviem mėnesiais.“
 3 straipsnis
 Direktyvos 2001/111/EB 4 ir 5 straipsniai
 pakeičiami taip:
 „4 straipsnis
 Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 5
 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kad, atsižvelgiant į
 susijusių tarptautinių standartų pokyčius (kai tinkama) ir
 į technikos pažangą, būtų iš dalies pakeistos priedo A
 dalies nuostatos dėl techninių charakteristikų, susijusių
 su produktų pavadinimais ir apibrėžimais, taip pat priedo B dalis.
 5 straipsnis
 1. Įgaliojimai priimti šioje
 Direktyvoje nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame
 straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
 2. 4 straipsnyje nurodyti įgaliojimai
 priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo
 (...). (Leidinių biuras turi įrašyti šio pakeitimų teisės
 akto įsigaliojimo datą.)
 3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet
 kuriuo metu panaikinti 4 straipsnyje nurodytus įgaliojimus priimti
 deleguotuosius aktus. Sprendimu dėl įgaliojimų panaikinimo
 nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius
 aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos
 Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame
 nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių
 deleguotųjų aktų teisėtumui.
 4. Priėmusi deleguotąjį
 aktą, Komisija apie jį vienu metu praneša ir Europos Parlamentui, ir
 Tarybai.
 5. Pagal 4 straipsnį priimtas
 deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius
 nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei
 Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar
 nepasibaigus šiam laikotarpiui tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba praneša
 Komisijai, kad neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis
 laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.“
 4 straipsnis
 Direktyvos 2001/113/EB 5 ir 6 straipsniai
 pakeičiami taip:
 „5 straipsnis
 Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 6
 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kad, atsižvelgiant į
 susijusių tarptautinių standartų pokyčius (kai tinkama) ir
 į technikos pažangą, būtų iš dalies pakeistos I priedo
 nuostatos dėl techninių charakteristikų, susijusių su
 produktų pavadinimais ir sąvokų apibrėžimais, taip pat II
 priedas ir III priedo B dalis.
 6 straipsnis
 1. Įgaliojimai priimti šioje
 Direktyvoje nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame
 straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
 2. 5 straipsnyje nurodyti įgaliojimai
 priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo
 (...). (Leidinių biuras turi įrašyti šio pakeitimų teisės
 akto įsigaliojimo datą.)
 3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet
 kuriuo metu panaikinti 5 straipsnyje nurodytus įgaliojimus priimti
 deleguotuosius aktus. Sprendimu dėl įgaliojimų panaikinimo
 nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius
 aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos
 Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame
 nurodytą dieną. Jis neturi poveikio jau galiojančių
 deleguotųjų aktų teisėtumui.
 4. Priėmusi deleguotąjį
 aktą, Komisija apie jį vienu metu praneša ir Europos Parlamentui, ir
 Tarybai.
 5. Pagal 5 straipsnį priimtas
 deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius
 nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei
 Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar
 nepasibaigus šiam laikotarpiui tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba praneša
 Komisijai, kad neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis
 laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.“
 5 straipsnis
 Direktyvos 2001/114/EB 5 ir 6 straipsniai
 pakeičiami taip:
 „5 straipsnis
 Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal 6
 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kad, atsižvelgiant į
 susijusių tarptautinių standartų pokyčius (kai tinkama) ir
 į technikos pažangą, būtų iš dalies pakeistos I priedo
 nuostatos dėl techninių charakteristikų, susijusių su
 produktų sąvokų apibrėžimais ir produktų pavadinimais,
 taip pat II priedas.
 6 straipsnis
 1. Įgaliojimai priimti šioje
 Direktyvoje nurodytus deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame
 straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
 2. 5 straipsnyje nurodyti įgaliojimai
 priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami neribotam laikotarpiui nuo
 (...). (Leidinių biuras turi įrašyti šio pakeitimų teisės
 akto įsigaliojimo datą.)
 3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet
 kuriuo metu panaikinti 5 straipsnyje nurodytus įgaliojimus priimti deleguotuosius
 aktus. Sprendimu dėl įgaliojimų panaikinimo nutraukiami tame
 sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas
 įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
 oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną.
 Jis neturi poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų
 teisėtumui.
 4. Priėmusi deleguotąjį
 aktą, Komisija apie jį vienu metu praneša ir Europos Parlamentui, ir
 Tarybai.
 5. Pagal 5 straipsnį priimtas
 deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius
 nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei
 Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar
 nepasibaigus šiam laikotarpiui tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba praneša
 Komisijai, kad neprieštaraus. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis
 laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.“
 6 straipsnis
 Šis reglamentas įsigalioja
 dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos
 oficialiajame leidinyje.
 Šis reglamentas privalomas visas ir
 tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
 Priimta Briuselyje,
 Europos Parlamento vardu Tarybos
 vardu
 Pirmininkas Pirmininkas
 [1] OL C , , p. .
 [2] OL C , , p. .
 [3] OL L
 66, 1999 3 13, p. 26.
 [4] OL L 197, 2000 8 3, p. 19.
 [5] OL L 10, 2002 1 12, p. 53.
 [6] OL L 10, 2002 1 12, p. 67.
 [7] OL L 15, 2002 1 17, p. 19.
 [8] OL L 184, 1999 7 17, p. 23.
 [9] OL L 200, 2006 7 22, p. 11.
 [10] OL L 31, 2009 2 1, p. 1.