text:
 |
 52011PC0747
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách /* KOM/2011/0747 v konečném znění - 2011/0361 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Ratingové agentury jsou důležití
 účastníci finančního trhu a musí podléhat vhodnému právnímu rámci.
 Nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách[1]
 se začalo plně používat dne 7. prosince 2010. Od ratingových agentur
 vyžaduje, aby dodržovaly přísná pravidla chování za účelem
 zmírnění možných střetů zájmů a zajištění vysoké
 kvality a dostatečné transparentnosti ratingů a procesu vydávání
 ratingů. Existující ratingové agentury musely žádat o registraci a do dne
 7. září 2010 splnit požadavky nařízení.
 Dne 1. června 2011 vstoupila v platnost
 novela nařízení o ratingových agenturách (nařízení (EU) č.
 513/2011), která Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy svěřuje
 výhradní pravomoc dohledu nad ratingovými agenturami registrovanými v EU
 za účelem centralizace a zjednodušení jejich registrace a dohledu nad nimi
 na evropské úrovni[2].
 Třebaže poskytuje dobrý základ, nezabývá
 se stávající nařízení o ratingových agenturách dostatečně
 řadou otázek týkajících se ratingové činnosti a využívání ratingu.
 Tyto otázky se týkají zejména rizika nadměrného spoléhání se
 účastníků finančních trhů na ratingy, vysokého stupně
 koncentrace ratingového trhu, občanskoprávní odpovědnosti ratingových
 agentur vůči investorům, střetů zájmů v rámci
 obchodního modelu ratingu placeného emitentem a vlastnické struktury
 ratingových agentur. Stávající nařízení o ratingových agenturách se
 konkrétně nezabývá ani zvláštnostmi ratingu států, což se projevilo
 během současné krize státního dluhu.
 Evropská komise na tyto otázky poukázala ve
 svém sdělení ze dne 2. června 2010 („Regulace finančních služeb
 v zájmu udržitelného růstu“)[3] a
 v konzultačním dokumentu útvarů Komise ze dne 5. listopadu 2010[4],
 v němž oznámila potřebu cíleného přezkumu nařízení o ratingových
 agenturách, který se provádí tímto návrhem.
 Dne 8. června 2011 vydal Evropský
 parlament nelegislativní usnesení o ratingových agenturách[5].
 Usnesení souhlasí s tím, že je zapotřebí zlepšit regulační rámec
 pro ratingové agentury a přijmout opatření na snížení rizika
 nadměrného spoléhání se na ratingy. Konkrétně Evropský parlament
 podporuje mimo jiné vyšší požadavky na uveřejňování informací o ratingu
 států, zavedení evropského ratingového indexu, rozšířené
 uveřejňování informací o strukturovaných finančních
 nástrojích a občanskoprávní odpovědnost ratingových agentur. Evropský
 parlament rovněž označil za důležitý úkol podporu
 hospodářské soutěže a vyjádřil přesvědčení, že by
 Komise měla prozkoumat a uvážit ustavení nezávislé evropské ratingové
 agentury.
 Na neformálním setkání Rady ECOFIN ve dnech
 30. září a 1. října 2010 Rada Evropské unie potvrdila, že je
 třeba dále se snažit o řešení řady otázek týkajících se
 ratingových činností, včetně rizika nadměrného spoléhání se
 na ratingy a rizika střetů zájmů vyplývajících z modelu
 odměňování ratingových agentur. Evropská rada dne 23. října 2011
 dospěla k závěru, že je třeba dosáhnout pokroku při
 omezování spoléhání se na ratingy.
 Navíc Evropský výbor pro cenné papíry a
 Evropský bankovní výbor složené ze zástupců ministerstev financí
 členských států jednaly o potřebě dalšího posílení
 regulačního rámce pro ratingové agentury na svých zasedáních dne 9.
 listopadu 2010 a 19. září 2011.
 Na mezinárodní úrovni Rada pro finanční
 stabilitu v říjnu 2010 vydala zásady pro omezování spoléhání se
 státních orgánů a finančních institucí na ratingy[6].
 Zásady vyzývají k odstranění nebo nahrazení odkazů na tyto ratingy
 v právních předpisech tehdy, jsou-li dostupná jiná vhodná
 měřítka bonity, a k tomu, aby se po investorech požadovalo, aby
 bonitu posuzovali sami. Tyto zásady v listopadu 2010 schválil summit G‐20
 v Soulu.
 Komise se nedávno zabývala otázkou
 nadměrného spoléhání se finančních institucí na rating
 v souvislosti s reformou právních předpisů o bankovnictví[7].
 Navrhla zavedení pravidla, které by od bank a investičních podniků
 vyžadovalo, aby si sami zhodnotily úvěrové riziko subjektů a
 finančních nástrojů, do nichž investují, a v tomto ohledu se
 nespoléhaly pouze na externí ratingy. Podobné ustanovení Komise uvádí
 v návrhu novely směrnice o SKIPCP a směrnice o správcích
 alternativních investičních fondů[8], které se
 navrhují současně s tímto návrhem nařízení.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Evropská Komise od 5. listopadu 2010 do 7.
 ledna 2011 provedla veřejnou konzultaci a představila různé
 možnosti řešení zjištěných otázek. Komise od zúčastněných
 stran obdržela přibližně 100 příspěvků, ke kterým se
 při tvorbě tohoto návrhu přihlíželo. Souhrn odpovědí na
 konzultační dokument lze nalézt na adrese
 http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/agencies/summary-responses-cra-consultation-20110704_en.pdf.
 Dne 6. července uspořádaly útvary
 Komise kulatý stůl za účelem získání další zpětné vazby o
 těchto otázkách od příslušných zúčastněných stran. Shrnutí
 kulatého stolu lze nalézt na adrese
 http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/agencies/roundtable_en.pdf.
 Pro tento návrh bylo provedeno posouzení
 dopadů. Lze je nalézt na adrese
 http://ec.europa.eu/internal_market/securities/agencies/index_en.htm.
 Při posouzení dopadů byly
 zjištěny tyto problémy:
 –
 požadavky na využití externích ratingů
 v právních předpisech, nadměrné užívání externích ratingů
 pro interní řízení rizika investory, investiční strategie přímo
 spojené s ratingy a také nedostatečné informace o strukturovaných
 finančních nástrojích vedou k nadměrnému spoléhání se na externí
 ratingy, což vede k procyklickým účinkům a lavinovému efektu[9]
 na kapitálových trzích,
 –
 nedostatečná objektivita, úplnost a
 transparentnost procesu ratingu států společně
 s nadměrným spoléháním na ratingy vede při změnách ratingu
 států k lavinovému efektu a má nakažlivé účinky,
 –
 důsledkem vysoké koncentrace na ratingovém
 trhu, vysokých překážek vstupu na ratingový trh a chybějící
 srovnatelnosti ratingů je omezená možnost výběru mezi ratingovými
 agenturami i hospodářská soutěž na ratingovém trhu,
 –
 nedostatečné právo na odškodnění pro
 uživatele ratingu, kteří utrpěli škody v důsledku
 nepřesného ratingu vydaného ratingovou agenturou, která porušuje nařízení
 o ratingových agenturách,
 –
 potenciálně oslabená nezávislost ratingových
 agentur v důsledku střetů zájmů vyplývajících
 z obchodního modelu ratingu placeného emitentem, vlastnické struktury a
 dlouhodobého obchodního vztahu s toutéž ratingovou agenturou a
 –
 nedostatečně spolehlivé metodiky a
 postupy ratingu.
 Obecným cílem návrhu je přispět ke
 snížení rizik ohrožujících finanční stabilitu a k obnovení
 důvěry investorů a dalších účastníků trhu ve
 finanční trhy a kvalitu ratingů. Byly uváženy různé možnosti
 politiky, které by umožnily zjištěné problémy vyřešit, a tak
 dosáhnout odpovídajících konkrétních cílů:
 –
 snížit dopad lavinového efektu na finanční
 instituce a trhy omezením spoléhání se na externí ratingy,
 –
 omezit rizika nakažlivých účinků spojených
 se změnami ratingů států,
 –
 zlepšit podmínky na ratingovém trhu s cílem
 zlepšit kvalitu ratingů, neboť na ratingovém trhu je omezená možnost
 výběru mezi ratingovými agenturami i hospodářská soutěž,
 –
 zajistit pro investory právo na odškodnění,
 neboť v současnosti takové právo pro uživatele ratingů,
 jimž vznikly ztráty v důsledku ratingu vydaného ratingovou agenturou,
 která porušila nařízení o ratingových agenturách, není dostatečné, a
 –
 zlepšit kvalitu ratingů posílením nezávislosti
 ratingových agentur a prosazováním spolehlivých ratingových postupů a
 metodik. Nezávislost ratingových agentur mohou v současnosti
 narušovat střety zájmů pramenící z obchodního modelu ratingu
 placeného emitentem, vlastnické struktury a dlouhého trvání obchodních vztahů
 s jednou a touž ratingovou agenturou.
 Upřednostňované možnosti politiky
 jsou dále uvedeny v oddíle 3.4. a odrážejí se v tomto návrhu.
 Očekává se, že tyto možnosti omezí nadměrné spoléhání se
 finančních institucí na externí ratingy snížením důležitosti externích
 ratingů v právních předpisech o finančních službách. Navíc
 se očekává, že zveřejnění podkladového portfolia aktiv
 strukturovaných finančních produktů ze strany emitentů
 pomůže investorům provádět vlastní hodnocení úvěrového
 rizika, spíše než aby výhradě spoléhali na externí ratingy.
 Transparentnost a kvalita ratingů
 států se zvýší ověřováním podkladových údajů a
 zveřejňováním úplné hodnotící zprávy k ratingu. Očekává se,
 že srovnání ratingů od různých ratingových agentur,
 usnadněné prosazováním společných standardů pro ratingové
 stupnice a evropského ratingového indexu (EURIX), zlepší možnosti výběru
 mezi ratingovými agenturami a optimalizuje strukturu odvětví ratingu.
 Povinná rotace ratingových agentur také nejen podstatně omezí riziko
 důvěrné známosti ohrožující nezávislost ratingových agentur a
 vyplývající z dlouhodobého obchodního vztahu mezi ratingovou agenturou a
 emitentem, ale také bude mít výrazný kladný účinek na lepší možnosti
 výběru v odvětví ratingu tím, že poskytne menším ratingovým agenturám
 více obchodních příležitostí.
 Pokud jde o ochranu investorů,
 zřízení práva na odškodnění investorů ve vztahu k ratingovým
 agenturám by mělo ratingové agentury silně motivovat k tomu, aby
 plnily právní povinnosti a poskytovaly vysoce kvalitní ratingy. Nezávislost
 ratingů se zlepší zavedením požadavku, aby emitenti pravidelně
 měnili ratingovou agenturu, a posílením požadavků nezávislosti
 kladených na vlastnickou strukturu ratingových agentur. Ratingová agentura by
 také neměla mít dovoleno vydávat vyžádané ratingy pro emitenta a
 současně pro jeho produkty.
 Transparentnost a kvalitu ratingů dále
 zlepší i posílení pravidel o zveřejňování ratingové metodiky,
 zavedení procesu vypracování a schvalování ratingové metodiky, včetně
 požadavku, aby ratingové agentury sdělovaly a prokazovaly důvody pro
 změny svých ratingových metodik, a zavedení požadavku, aby ratingové
 agentury informovaly emitenty v dostatečném předstihu před
 zveřejněním ratingu.
 Pokud jde o náklady, vzniknou dodatečné
 náklady finančním podnikům vyplývající z požadavků na
 posílení interního řízení rizik a využívání interních ratingových
 modelů pro regulatorní účely, i emitentům v důsledku
 zvýšení požadavků na zveřejňování. Ratingovým agenturám
 rovněž vzniknou opakované dodatečné náklady na dodržování
 předpisů zaměřených na snížení rizika nakažlivých
 účinků spojených s ratingem států. Opatření na
 zlepšení soutěže však náklady ratingových agentur výrazně nezvýší.
 Očekává se, že možnost politiky související s občanskoprávní
 odpovědností ratingových agentur vůči investorům
 způsobí náklady na dodržování předpisů v důsledku
 potřeby pojistit jejich občanskoprávní odpovědnost nebo,
 nelze-li pojištění sjednat, vytvořit finanční rezervy na úhradu
 případných nároků investorů. Upřednostňované možnosti
 týkající se nezávislosti ratingových agentur by neměly přinést žádné
 výrazné náklady.
 3. PRÁVNÍ PRVKY NÁVRHU
 3.1. Právní základ
 Tento návrh se předkládá na základě
 článku 114 SFEU.
 3.2. Subsidiarita a
 proporcionalita
 V souladu se zásadou subsidiarity
 (čl. 5 odst. 3 SEU) EU vyvíjí činnost pouze tehdy, pokud sledovaných
 cílů nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských
 států, a proto, z důvodu jejich rozsahu či
 účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni EU. Odvětví
 ratingových agentur je globální. Ratingy vydávané ratingovou agenturou se
 sídlem v jednom členském státě používají účastníci trhu
 v celé EU, kteří se na ně spoléhají. Nedokonalost nebo
 neexistence regulačního rámce pro ratingové agentury v jednom konkrétním
 členském státě by mohla mít nepříznivý vliv na účastníky
 trhu a na finanční trhy v celé EU. Proto jsou pro ochranu
 investorů a trhů před případnými nedostatky nezbytná
 přiměřená regulační pravidla platná v rámci celé EU. Z
 tohoto důvodu lze případná další opatření v oblasti
 ratingových agentur nejlépe uskutečnit prostřednictvím opatření
 na úrovni EU.
 Navrhované změny jsou také proporcionální
 dle požadavků čl. 5 odst. 4 SEU. Změny nepřekračují
 míru nutnou k dosažení jejich cílů. Zvlášť jsou posíleny
 podmínky nezávislosti regulačních agentur: emitenti jsou povinni
 pravidelně měnit ratingovou agenturu, které platí za vydávání
 ratingů, a jmenovat jinou ratingovou agenturu k vydávání ratingů
 o nich samých a jinou k vydávání ratingů jejich dluhových nástrojů.
 Ačkoli tyto povinnosti omezují svobodu podnikání, jsou
 přiměřené sledovaným cílům a přihlížejí
 k regulačnímu prostředí. Platí pouze s ohledem na službu ve
 veřejném zájmu (ratingy, které mohou být využité pro regulační
 účely) poskytovanou určitými regulovanými institucemi (ratingovými
 agenturami) za určitých podmínek (obchodní model ratingu placeného
 emitentem) a v případě rotace dočasně. Ratingovým
 agenturám se ovšem nebrání v tom, aby nadále poskytovaly služby na trhu:
 ratingová agentura, která se musí zdržet poskytování ratingových služeb
 určitému emitentovi, bude stále moci poskytovat ratingy jiným
 emitentům. Na trhu, kde pravidlo rotace platí kolektivně, budou
 vznikat obchodní příležitosti, neboť ratingovou agenturu budou muset
 měnit všichni emitenti. Ratingové agentury mohou vždy vydat nevyžádaný rating
 téhož emitenta, a využít tak své zkušenosti.
 Změny rovněž počítají s
 omezením investorů a velkých ratingových agentur s ohledem na
 některé investiční volby. Investoři, kteří mají
 nejméně 5% podíl v jedné ratingové agentuře, nesmějí mít více
 než 5% podíl v jiné ratingové agentuře. Toto omezení je nutné jako záruka
 vnímání nezávislosti ratingových agentur, které by bylo mohlo být narušeno,
 pokud by titíž akcionáři nebo podílníci významnou měrou investovali
 do různých ratingových agentur, které nepatří k téže
 skupině ratingových agentur, i když tito akcionáři nebo podílníci
 nejsou schopni zákonně vykonávat rozhodující nebo kontrolní vliv. Toto
 riziko je vyšší vzhledem ke skutečnosti, že ratingové agentury
 registrované v EU jsou společnosti neobchodované na burze cenných
 papírů, a tudíž méně transparentní. Nicméně aby stále byla
 zajištěna možnost čistě ekonomického investování do ratingových
 agentur, zákaz současného investování do více než jedné agentury nemá být
 rozšířen na investice prováděné prostřednictvím programů
 kolektivního investování spravovaných třetími stranami, které jsou na
 investorovi nezávislé a na něž investor nemá vliv.
 3.3. Soulad s články 290
 a 291 SFEU
 Dne 23. září 2009 přijala Komise návrhy nařízení o
 zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA), Evropského orgánu pro
 pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA) a
 Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA). V této souvislosti by
 Komise ráda připomenula svá prohlášení k článkům 290 a 291
 Smlouvy o fungování Evropské unie, jež učinila při přijímání
 nařízení, kterými se zřizují evropské orgány dohledu.
 V těchto prohlášeních Komise uvedla: „Pokud jde o postup
 přijímání regulačních norem, zdůrazňuje Komise jedinečný
 charakter odvětví finančních služeb, který vyplývá z Lamfalussyho
 struktury a který je výslovně uznán v prohlášení 39 k SFEU.
 Komise má však vážné pochybnosti o tom, zda omezení její úlohy při
 přijímání aktů v přenesené pravomoci a prováděcích
 opatření je v souladu s články 290 a 291 SFEU.“
 3.4. Vysvětlení návrhu
 Článek 1 tohoto návrhu mění
 nařízení o ratingových agenturách. Pokud není uvedeno jinak, odkazy
 v následujících pododdílech odkazují na změněné nebo nové
 články nařízení o ratingových agenturách.
 3.4.1. Rozšíření oblasti
 působnosti nařízení o ratingové výhledy
 Vedle ratingů vydávají ratingové agentury
 také „ratingové výhledy“, které vyjadřují stanovisko k
 pravděpodobnému budoucímu vývoji ratingu. Návrh Komise rozšiřuje
 oblast působnosti pravidel o ratinzích tak, aby se případně
 vztahovala i na „ratingové výhledy“. Změněný text zejména požaduje,
 aby ratingové agentury zveřejňovaly i časový horizont,
 během nějž se změna ratingu očekává (viz příloha I
 oddíl D část II bod 2 písm. f)). Nařízení o ratingových
 agenturách je tedy konkrétně změněno na různých místech:
 jsou to článek 3, čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 5, čl. 8
 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 a 2, příloha I oddíl B body 1, 3 a 7, oddíl
 C body 2, 3 a 7, oddíl D část I body 1, 2, 4 a 5 a oddíl E část I bod
 3. Níže popsané změny jsou případně také přizpůsobeny
 zavedení pojmu „ratingový výhled“.
 3.4.2. Změny týkající
 se použití ratingů
 Nový článek 5a vložený do nařízení o
 ratingových agenturách po určitých finančních institucích vyžaduje,
 aby si prováděly vlastní hodnocení úvěrového rizika. Neměly by
 se tedy při posuzování spolehlivosti investice do aktiv výhradně nebo
 mechanicky spoléhat na externí ratingy. Příslušné orgány by měly
 dohlížet na přiměřenost procesů, které tyto finanční
 firmy používají pro posuzování bonity, včetně sledování, zda se
 finanční firmy nadměrně nespoléhají na ratingy. Toto pravidlo
 pramení ze zásad Rady pro finanční stabilitu pro snížení závislosti na
 hodnocení ratingových agentur z října 2010.
 V souladu s novým článkem 5b by
 rovněž Evropský výbor pro cenné papíry a trhy, Evropský
 orgán pro bankovnictví a Evropský orgán pro pojišťovnictví a
 zaměstnanecké penzijní pojištění ve svých pokynech, doporučeních
 a návrzích technických norem neměly odkazovat na ratingy, jestliže by tyto
 odkazy mohly vést k mechanické závislosti příslušných orgánů nebo
 účastníků finančního trhu na ratinzích. Navíc by měly
 patřičně přizpůsobit své stávající pokyny a
 doporučení, a to nejpozději do dne 31. prosince 2013.
 Cílem dalších změn je řešení rizika
 nadměrné závislosti účastníků finančního trhu na ratinzích,
 pokud jde o strukturované finanční nástroje, a zvýšení kvality
 ratingů týkajících se těchto nástrojů:
 –
 Článek 8a: tento nový článek od
 emitentů (nebo od původců či sponzorů) vyžaduje
 průběžné zveřejňování konkrétních informací o
 strukturovaných finančních produktech, zejména o hlavních prvcích
 portfolia podkladových aktiv u strukturovaných finančních produktů,
 aby si investoři mohli provést vlastní hodnocení bonity, a nemuseli se
 tedy spoléhat na externí ratingy. Tyto údaje se budou zveřejňovat
 prostřednictvím centralizovaných internetových stránek provozovaných
 Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
 –
 Článek 8b: tento nový článek vyžaduje od
 emitentů (nebo spřízněných třetích osob), již si objednají
 rating, aby oslovili dvě na sobě nezávislé ratingové agentury, které
 souběžně vydají dva nezávislé ratingy týchž strukturovaných
 finančních nástrojů.
 Konečně je třeba uvést, že
 Komise současně navrhuje změny směrnice Evropského
 parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se
 subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných
 papírů (SKIPCP)[10] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8.
 června 2011 o správcích alternativních
 investičních fondů, aby byla zajištěna integrace zásady omezení
 nadměrného spoléhání se na ratingy do vnitrostátních právních
 předpisů, kterými se tyto směrnice provádějí.
 3.4.3. Změny týkající se
 nezávislosti ratingových agentur
 Tato skupina změn stanovuje
 přísnější pravidla nezávislosti s cílem řešit střety
 zájmů, pokud jde o obchodní model ratingu placeného emitentem a
 vlastnickou strukturu ratingových agentur:
 –
 Článek 6a: tento nový článek zakazuje
 podílníkovi nebo akcionáři ratingové agentury, který v ní drží podíl
 nejméně 5 %, aby držel 5% nebo vyšší podíl v jiné ratingové
 agentuře, pokud dotčené ratingové agentury nejsou členy téže
 skupiny.
 –
 Článek 6b: tento nový článek zavádí
 pravidlo rotace pro ratingové agentury najaté emitentem (tj. netýká se
 nevyžádaných ratingů) za účelem provedení ratingu buď samotného emitenta,
 nebo jeho dluhových nástrojů. Najaté ratingové agentury by neměly být
 využívány déle než tři roky, nebo déle než rok, jestliže hodnotí více než
 deset po sobě jdoucích dluhových nástrojů emitenta. Pravidlo jednoho
 roku by však nemělo vést ke zkrácení povolené délky obchodního vztahu na
 dobu kratší než jeden rok. Pokud emitent vyžaduje více než jeden rating pro
 sebe nebo pro své nástroje, ať z důvodu zákonem stanovených
 povinností nebo dobrovolně, musí rotovat pouze jedna agentura. Maximální
 doba smluvního vztahu s každou z těchto ratingových agentur je však
 stanovena na období šesti let. Bývalá ratingová agentura (nebo jiná ratingová
 agentura patřící ke stejné skupině nebo mající majetkové vazby s
 bývalou ratingovou agenturou) by neměla mít dovoleno hodnotit stejného
 emitenta nebo jeho nástroje až do uplynutí příslušné čekací
 lhůty. Tento článek také stanoví, že odcházející ratingová agentura
 poskytne nastupující ratingové agentuře předávací dokumentaci
 s příslušnými údaji.
 Očekává se, že toto pravidlo rotace
 výrazně omezí potenciální problémy střetů zájmů, které
 souvisejí s obchodním modelem ratingu placeného emitentem. Komise navíc
 bude dále sledovat vhodnost modelů odměňování ratingových
 agentur a do 7. prosince 2012 o tom předloží zprávu Evropskému
 parlamentu a Radě, jak vyžaduje čl. 39 odst. 1 nařízení.
 V této souvislosti rovněž zváží obsáhlejší řešení této otázky,
 jaká se v současné době posuzují v jiných jurisdikcích,
 včetně Spojených států.
 Článek 6b se nevztahuje na ratingy států.
 –
 Příloha I oddíl C bod 8 ve vztahu
 k čl. 7 odst. 4: pravidla o vnitřní rotaci zaměstnanců
 v rámci ratingové agentury jsou upravena s ohledem na nový
 článek 6b. Nová pravidla stanoví, že vedoucí ratingový analytik by se neměl
 podílet na ratingu stejného subjektu pod dobu delší než 4 roky, aby se tím
 zabránilo přechodu těchto analytiků do jiné ratingové agentury
 se spisem zákazníka. Jsou navíc stanovena pravidla interní rotace pro
 případ, že ratingová agentura vydává nevyžádané ratingy nebo ratingy států.
 –
 Příloha I oddíl B bod 3: nařízení zabrání
 ratingové agentuře vydávat ratingy (nebo bude vyžadovat, aby ratingová
 agentura zveřejnila, že rating může být ovlivněn), jestliže
 existují skutečné nebo potenciální střety zájmů v důsledku
 účasti osob (vedle ratingové agentury a jejích zaměstnanců, na
 něž se již pravidla vztahují), které drží více než 10 % kapitálu nebo
 hlasovacích práv ratingové agentury nebo které jsou jinak způsobilé
 vykonávat významný vliv na podnikatelskou činnost ratingové agentury
 v určitých situacích, jako jsou například investice do hodnocené
 osoby, členství ve správní radě hodnocené osoby, atd.
 –
 Příloha I oddíl B bod 4: osoby, které drží
 podíl přesahující 5 % kapitálu nebo hlasovacích práv ratingové agentury
 nebo které jsou jinak způsobilé vykonávat významný vliv na podnikatelskou
 činnost ratingové agentury, by neměly mít dovoleno poskytovat
 hodnocené osobě konzultační nebo poradenské služby týkající se
 podnikové nebo právní struktury, majetku, závazků nebo činností této
 hodnocené osoby.
 3.4.4. Změny týkající se zveřejňování informací o
 metodice ratingových agentur, ratingů a ratingových výhledů
 Další skupina změn posiluje pravidla o
 zveřejňování ratingových metodik s cílem prosazovat řádné
 ratingové postupy a v konečném důsledku zlepšit kvalitu
 ratingů:
 –
 Čl. 8 odst. 5a, čl. 8 odst. 6 písm. aa) a
 čl. 22a odst. 3: tato navrhovaná ustanovení stanoví postupy pro
 přípravu nové ratingové metodiky nebo změnu metodiky stávající.
 Vyžadují konzultování zainteresovaných osob, pokud jde o novou metodiku nebo
 navrhované změny a jejich odůvodnění. Ratingové agentury by
 měly navíc předložit navrhovanou metodiku Evropskému orgánu pro cenné
 papíry a trhy pro posouzení, zda vyhovuje stávajícím požadavkům. Novou
 metodiku lze použít pouze po schválení Evropským orgánem pro cenné papíry a
 trhy. Pravidla také vyžadují zveřejnění nové
 metodiky společně s podrobným vysvětlením.
 –
 Čl. 8 odst. 7: každá ratingová agentura bude
 mít povinnost opravit chyby ve své metodice nebo jejím použití a také o
 těchto chybách informovat Evropský orgán pro cenné papíry a trhy,
 hodnocené osoby i širokou veřejnost.
 –
 Příloha I oddíl D část I bod 2a:
 požadavek na poskytnutí pokynů k metodice a základním
 předpokladům ratingů se rozšiřuje ze strukturovaných
 finančních produktů na všechny druhy aktiv. Pokyny poskytované
 ratingovými agenturami by měly být jasné a srozumitelné.
 Jsou posíleny i další povinnosti ratingových
 agentur týkající se zveřejňování:
 –
 Příloha I oddíl D část I bod 3: toto
 ustanovení se týká informací o hlavních skutečnostech, na nichž je rating
 nebo výhled postaven, které mají ratingové agentury před
 zveřejněním ratingu nebo výhledu poskytnout emitentům, aby
 měla hodnocená osoba příležitost zjistit případné chyby
 v ratingu. Navrhované pravidlo po ratingových agenturách vyžaduje, aby
 emitenty informovaly během pracovní doby hodnocené osoby a nejméně
 jeden celý pracovní den před zveřejněním. Toto pravidlo platí
 pro všechny ratingy, vyžádané i nevyžádané, a pro výhledy.
 –
 Příloha I oddíl D část I bod 6: ratingové
 agentury by měly zveřejňovat údaje o všech subjektech nebo
 dluhových nástrojích, které jim byly předloženy pro úvodní posouzení nebo
 předběžný rating. Nové pravidlo tedy rozšiřuje tuto povinnost i
 mimo ratingy strukturovaných finančních produktů. Tato změna obnáší
 odpovídající zrušení bodu 4 v části II oddíle D přílohy I.
 3.4.5. Změny týkající se ratingu
 států
 Pravidla platící konkrétně pro ratingy
 států (rating státu, regionálního nebo místního orgánu státu nebo
 nástroje, u něhož je emitentem dluhového nástroje nebo finančního
 závazku stát nebo regionální nebo místní orgán státu) jsou zvlášť posílena
 s cílem zlepšit kvalitu těchto ratingů:
 –
 Čl. 8 odst. 5 nový druhý pododstavec:
 ratingové agentury musejí ratingy států hodnotit častěji:
 každých šest měsíců namísto každých dvanácti měsíců.
 –
 Příloha I oddíl D: doplňuje se nová
 část III o dodatečných povinnostech týkajících se prezentace
 ratingů států. Ratingové agentury musí při vydávání a
 změnách ratingu států zejména zveřejňovat úplné hodnotící
 zprávy za účelem zvýšení transparentnosti a lepšího porozumění
 uživatelů. Ratingy států lze zveřejňovat pouze po
 uzavření obchodování a nejméně hodinu před otevřením
 obchodních míst v EU.
 –
 Příloha I oddíl E část III body 3 a 7:
 pravidla pro zveřejňování zprávy o transparentnosti ratingovými
 agenturami jsou posílena tím, že se od ratingových agentur požaduje, aby byly
 transparentní, pokud jde o přidělení zaměstnanců
 k vypracování ratingů různých druhů aktiv (tj. ratingy
 podniků, strukturovaných finančních produktů, států).
 Ratingové agentury musejí také poskytovat neagregované údaje o svém obratu,
 včetně informací o obdržených platbách za rating
 v členění podle různých druhů aktiv. Tyto informace by
 měly umožnit posouzení, do jaké míry ratingové agentury využívají pro vydávání
 ratingů států své zdroje.
 3.4.6. Změny týkající se
 srovnatelnosti ratingů a honorářů za ratingy
 Dalším cílem tohoto návrhu je podpora
 hospodářské soutěže na ratingovém trhu a zvýšení kvality
 ratingů. Tento cíl je sledován zejména těmito změnami, které
 prosazují srovnatelnost ratingů a stanoví vyšší transparentnost
 poplatků za ratingy:
 –
 Článek 11a: tento nový článek vyžaduje,
 aby ratingové agentury sdělovaly své ratingy Evropskému orgánu pro cenní
 papíry a trhy, který zajistí zveřejnění všech dostupných ratingů
 dluhových nástrojů v podobě evropského ratingového indexu
 (EURIX), volně dostupného investorům.
 –
 Čl. 21 odst. 4a: tento nový odstavec
 zmocňuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy k vypracování návrhu
 technických norem pro schválení Komisí pro harmonizovanou ratingovou stupnici,
 která má sloužit ratingovým agenturám. Veškeré ratingy se budou muset
 řídit týmiž standardy, čímž se zajistí snazší srovnání ratingů
 investory. Toto ustanovení zvýší užitečnost indexu EURIX pro investory a
 další zúčastněné osoby.
 –
 Příloha I oddíl B bod 3a: poplatky účtované
 ratingovými agenturami zákazníkům za poskytnutí ratingu (a
 doplňkových služeb) by neměly být diskriminační (tj. měly
 by být založené na skutečných nákladech a průhledných cenových
 měřítcích) a neměly by být založené na žádné
 nepředvídatelné události (tj. neměly by záviset na výsledku
 prováděné činnosti). Cílem tohoto nového ustanovení je také zabránit
 střetům zájmů (např. hodnocené osoby by mohly platit vyšší
 poplatky výměnou za nadměrně příznivé ratingy).
 –
 Příloha I oddíl E část II bod 2 písm. a) a
 bod 2 písm. aa): změněný bod 2 písm. a) vyžaduje, aby ratingové
 agentury každý rok sdělovaly Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy
 seznam poplatků účtovaných každému klientovi za jednotlivé ratingy a
 případně doplňkové služby. Uveřejnění poplatků je
 doplněno novým ustanoveným v oddílu E části III bodě 7
 přílohy I. Nový bod 2 písm. aa) od ratingových agentur požaduje, aby
 rovněž sdělily Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy svoji
 cenovou politiku, včetně kritérií pro tvorbu cen ratingů
 různých druhů aktiv.
 Navrhované nařízení požaduje, aby
 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy sledoval koncentraci trhu (viz čl.
 21 odst. 5) a aby Komise vypracovala k této otázce zprávu (čl. 39 odst.
 4).
 3.4.7. Změny týkající se
 občanskoprávní odpovědnosti ratingových agentur vůči
 investorům
 Ačkoli tento návrh nařízení obsahuje
 také ustanovení zaměřená na snížení rizika nadměrného spoléhání
 se na externí ratingy (viz oddíl 3.4.2 této důvodové zprávy), ratingy bez
 ohledu na to, zda jsou vydané pro regulatorní účely či nikoli, budou
 mít v dohledné budoucnosti nadále dopad na investiční rozhodnutí.
 Ratingové agentury tudíž mají významnou odpovědnost vůči
 investorům a musí zajistit soulad s pravidly nařízení o
 ratingových agenturách. To se odráží v navrhovaném článku 35a nařízení
 o ratingových agenturách, který zakládá odpovědnost ratingové agentury
 v případě, že vědomě nebo hrubou nedbalostí poruší
 nařízení o ratingových agenturách, a tím způsobí škodu
 investorovi, který se spolehl na rating této ratingové agentury, za předpokladu,
 že dotčené porušení rating ovlivnilo.
 3.4.8. Jiné změny
 Text nařízení je také
 přizpůsoben tak, aby objasnil některé závazky s ohledem na
 „certifikované“ ratingové agentury usazené ve třetích zemích.
 Příslušně je tak upraven čl. 5 odst. 8, čl. 11 odst. 2,
 čl. 19 odst. 1 a čl. 21 odst. 4 písm. e) nařízení o ratingových
 agenturách.
 V návaznosti na další změny
 nařízení byl upraven i seznam porušení povinnosti v příloze III
 a čl. 36a odst. 2 nařízení o ratingových agenturách.
 Za účelem uvedení směrnice o
 ratingových agenturách do souladu s terminologií Lisabonské smlouvy se
 odkazy na „Společenství“ nahrazují odkazy na „Unii“.
 3.4.9 Otázka evropské ratingové
 agentury
 Cílem tohoto návrhu není založení evropské
 ratingové agentury. Jak požadoval Evropský parlament ve své zprávě o
 ratingových agenturách ze dne 8. června 2011, tato možnost byla
 podrobně posouzena v hodnocení dopadů připojeném
 k tomuto návrhu. V hodnocení dopadů bylo zjištěno, že i
 když veřejně financovaná ratingová agentura může mít
 některé výhody, pokud jde o zvýšení rozmanitosti stanovisek na ratingovém
 trhu a poskytnutí alternativy k obchodnímu modelu ratingu placeného
 emitentem, bylo by obtížné řešit problémy týkající se střetu
 zájmů a její důvěryhodnosti, zejména pokud by tato ratingová agentura
 hodnotila stát z hlediska zadlužení. Tato zjištění by však žádným
 způsobem neměla odrazovat jiné účastníky od zakládání nových
 ratingových agentur. Komise bude sledovat, do jaké míry nově příchozí
 soukromí účastníci ratingového trhu zvýší rozmanitost.
 Některá opatření ve stávajícím
 návrhu by měla přispět k vyšší rozmanitosti a větší
 nabídce v oblasti ratingu:
 –
 navrhované pravidlo rotace bude vyžadovat
 pravidelné změny ratingových agentur, což otevře trh ratingových
 agentur pro nově příchozí účastníky a
 –
 navrhovaný zákaz akvizic jiných ratingových agentur
 ze strany velkých ratingových agentur po dobu deseti let.
 Komise rovněž zkoumá možnosti, zda a do
 jaké míry mohou být prostředky Unie použity na podporu vytváření sítí
 menších ratingových agentur, které by jim umožnily sdružovat zdroje a dosahovat
 úspor z rozsahu.
 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh Komise nemá žádný dopad na rozpočet
 Evropské unie. Konkrétně úkoly, které budou svěřeny Evropskému
 orgánu pro cenné papíry a trhy, jak je uvedeno v návrhu, nebudou vyžadovat
 dodatečné financování ze strany EU.
 Je třeba rovněž poznamenat, že
 článek 19 nařízení o ratingových agenturách[11]
 stanoví, že náklady Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy nezbytné pro
 registraci ratingových agentur a dohled nad nimi podle tohoto nařízení
 budou plně hrazeny z poplatků účtovaných ratingovým
 agenturám.
 2011/0361 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 kterým se mění nařízení (ES)
 č. 1060/2009 o ratingových agenturách
 (Text s významem pro EHP)
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropské centrální
 banky[12],
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[13],
 v souladu s řádným legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách[14]
 vyžaduje, aby ratingové agentury dodržovaly pravidla chování, jejichž cílem je
 omezení možných střetů zájmů, zajištění vysoké kvality a
 dostatečné transparentnosti ratingů a ratingového procesu. V
 důsledku změn zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady
 (EU) č. 513/2011[15] získal Evropský orgán
 pro cenné papíry a trhy (ESMA) pravomoc provádět registraci ratingových
 agentur a vykonávat nad nimi dohled. Předkládané změny stávající
 regulační rámec pro ratingové agentury doplňují. Některé řešené
 otázky (střety zájmů vyplývající z obchodního modelu ratingu
 placeného emitentem, zveřejňování u strukturovaných finančních
 nástrojů) byly zjištěny již dříve, ale v současných
 pravidlech nebyly zcela vyřešeny. Současná krize státního dluhu
 zvýraznila potřebu přezkoumat požadavky na průhlednost a
 procesní požadavky konkrétně pro ratingy států.
 (2)
 Dne 8. června 2011 vydal Evropský parlament
 usnesení o ratingových agenturách, v němž požaduje větší
 regulaci ratingových agentur[16]. Na neformálním zasedání
 Rady ECOFIN ve dnech 30. září a 1. října 2010 Rada Evropské unie
 potvrdila, že je třeba dále se snažit o vyřešení řady otázek
 týkajících se ratingových činností, včetně rizika
 nadměrného spoléhání se na ratingy a rizika střetů zájmů vyplývajícího
 z modelu odměňování ratingových agentur. Evropská rada dne 23.
 října 2011 dospěla k závěru, že je třeba dosáhnout
 pokroku při omezování nadměrného spoléhání se na ratingy.
 (3)
 Na mezinárodní úrovni vydala Rada pro finanční
 stabilitu dne 20. října 2010 zásady pro omezování spoléhání se státních
 orgánů a finančních institucí na ratingy. Tyto zásady
 v listopadu 2010 schválil Summit G‐20 v Soulu.
 (4)
 Význam ratingových výhledů pro investory a
 emitenty a jejich účinky na trhy jsou srovnatelné s významem a
 účinky ratingů. Proto by měly všechny požadavky nařízení (ES)
 č. 1060/2009, jejichž cílem je zajistit, aby byly veškeré ratingové úkony
 prosté střetu zájmů, přesné a transparentní, platit i pro
 ratingové výhledy. V souladu se stávající dohledovou praxí řada
 požadavků nařízení platí i na ratingové výhledy. Toto nařízení
 zavádí definici ratingových výhledů a objasňuje, která konkrétní
 ustanovení pro tyto výhledy platí. To by mělo vyjasnit pravidla a
 poskytnout právní jistotu. Definice ratingových výhledů podle tohoto
 nařízení by měla rovněž zahrnout stanoviska týkající se
 pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátkodobém horizontu,
 která se běžně označují jako úvěrové signály (credit
 watches).
 (5)
 Ratingové agentury jsou důležití
 účastníci finančních trhů. V důsledku toho má
 nezávislost a integrita ratingových agentur a jejich ratingové činnosti
 zvláštní význam jako záruka jejich důvěryhodnosti vzhledem
 k účastníkům trhu, zejména investorům a jiným
 uživatelům ratingů. Nařízení č. 1060/2009 stanoví, že
 ratingové agentury musí podléhat registraci a dohledu, neboť jejich služby
 mají významný vliv na veřejný zájem. Ratingy, na rozdíl od
 investičního průzkumu, nejsou pouhé názory na hodnotu nebo cenu
 finančního nástroje nebo finančního závazku. Ratingové agentury
 nejsou pouhými finančními analytiky nebo investičními poradci. Ratingové
 agentury mají regulační hodnotu pro regulované investory, jako jsou
 například úvěrové instituce, pojišťovny a jiní institucionální
 investoři. Ačkoli je motivace k nadměrnému spoléhání se na
 ratingy postupně snižována, investiční rozhodnutí se stále ratingy
 řídí, zejména z důvodu informačních asymetrií a pro
 účely efektivnosti. V této souvislosti musí být ratingové agentury
 nezávislé a musí jako takové být vnímány účastníky trhu.
 (6)
 Nařízení (ES) č. 1060/2009 již stanovilo
 první soubor opatření k řešení otázky nezávislosti a integrity
 ratingových agentur a jejich ratingové činnosti. Cíl zaručit
 nezávislost ratingových agentur a cíl zjistit a zvládnout případný
 střet zájmů, který by mohl nastat, a pokud možno se mu vyhnout, byl
 již základem několika ustanovení uvedeného nařízení v roce 2009.
 Třebaže stávající pravidla poskytují řádný základ, zjevně
 neměla v tomto ohledu dostatečný dopad. Ratingové agentury stále
 nejsou považovány za dostatečně nezávislé aktéry. Výběr a
 odměňování ratingových agentur hodnocenou osobou (v obchodním modelu
 ratingu placeného emitentem) vyvolává inherentní střety zájmů, které
 stávající pravidla řeší nedostatečně. V rámci tohoto modelu
 mají ratingové agentury motivaci vydávat příliš tolerantní ratingy
 emitenta za účelem zajištění dlouhodobého obchodního vztahu, který
 zaručí příjmy, nebo za účelem zajištění další práce a
 příjmů. Navíc vztahy mezi akcionáři ratingových agentur a
 hodnocenými osobami mohou způsobit střety zájmů, které stávající
 pravidla dostatečně neřeší. V důsledku toho mohou být
 ratingy vydané v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem
 vnímány jako ratingy, které vyhovují emitentovi, spíše než jako ratingy, které
 potřebuje investor. Aniž by tím byly dotčeny závěry zprávy o
 obchodním modelu ratingu placeného emitentem, která má být podle čl. 39
 odst. 1 nařízení (ES) č. 1060/2009 Komisí předložena do prosince
 2012, je nezbytné posílit podmínky nezávislosti platné pro ratingové agentury
 za účelem zvýšení úrovně důvěryhodnosti ratingů
 vydaných v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem.
 (7)
 Na ratingovém trhu se ukazuje, že ratingové
 agentury a hodnocené osoby obvykle vstupují do dlouhodobých vztahů. To
 zvyšuje riziko důvěrné známosti, neboť ratingové agentury se
 mohou stát příliš nakloněné přáním hodnocené osoby. Za
 těchto okolností by mohla být časem zpochybněna nestrannost
 ratingových agentur. Ratingové agentury jednající z pověření
 emitenta‐podniku, který je platí, mají motivaci vydávat
 nadměrně příznivé ratingy o této hodnocené osobě nebo
 jejích dluhových nástrojích za účelem udržení obchodního vztahu
 s tímto emitentem. Na emitenty také působí stimuly ve prospěch
 dlouhodobých vztahů, například efekt zablokování: emitent se
 může vyhýbat změně ratingové agentury, neboť by to mohlo
 vyvolat obavy investorů o bonitu emitenta. Tento problém byl již
 zjištěn v nařízení (ES) č. 1060/2009, které po ratingových
 agenturách požadovalo použití rotačního mechanismu, který by zajistil
 postupné změny v analytických týmech a ratingových výborech, aby
 nebyla ohrožena nezávislost ratingových analytiků a osob schvalujících
 ratingy. Úspěch těchto pravidel ovšem do značné míry závisel na
 zásadách chování uvnitř ratingové agentury: na skutečné nezávislosti
 a profesionalitě zaměstnanců ratingové agentury ve vztahu
 k obchodním zájmům samotné ratingové agentury. Tato pravidla nebyla
 vytvořena tak, aby třetím stranám poskytovala dostatečnou
 záruku, že střety zájmů vyplývající z dlouhodobých vztahů
 budou efektivně zmírněny a že jim bude zabráněno. Jeví se tudíž
 jako nezbytné zajistit strukturální odezvu s větším dopadem na
 třetí strany. Toho by bylo možné účinně dosáhnout omezením
 lhůty, během níž může ratingová agentura nepřetržitě
 poskytovat ratingy téhož emitenta nebo jeho dluhových nástrojů. Stanovení
 maximálního trvání obchodního vztahu mezi emitentem, který je hodnocen nebo
 který vydal hodnocené dluhové nástroje, a ratingovou agenturou by mělo
 odstranit motivaci pro vydávání příznivých ratingů tohoto emitenta.
 Navíc požadavek na rotaci ratingových agentur jako normální a regulérní tržní
 praxi by měl rovněž účinně řešit efekt zablokování v
 případě, že se emitent vyhýbá změně ratingové agentury,
 neboť by to mohlo vyvolat obavy investorů o jeho bonitu. Rotace
 ratingových agentur by měla mít kladné účinky na ratingový trh,
 neboť usnadní vstup nových účastníků na trh a stávajícím
 ratingovým agenturám nabídne příležitost rozšířit jejich podnikání do
 nových oblastí.
 (8)
 Pravidelná rotace ratingových agentur, které
 vydávají ratingy emitenta nebo jeho dluhových nástrojů, by měla
 přinést větší rozmanitost do hodnocení bonity emitenta, který
 ratingovou agenturu vybírá a platí. Početnější a různé názory,
 perspektivy a metodiky používané ratingovými agenturami by měly vést
 k větší rozmanitosti ratingů a v konečném
 důsledku k lepšímu posouzení bonity emitentů. Aby tato
 rozmanitost hrála roli a aby se předešlo vzájemné solidárnosti
 emitentů a ratingových agentur, musí být nejdelší doba trvání obchodního
 vztahu mezi ratingovou agenturou a platícím emitentem omezena na úrovni, která
 zaručí pravidelné čerstvé pohledy na bonitu emitentů. Jako
 vhodná se tedy jeví lhůta tří let, rovněž vzhledem
 k potřebě zajistit určitou kontinuitu ratingů. Riziko
 střetu zájmů se zvyšuje tehdy, když ratingová agentura často
 vydává ratingy dluhových nástrojů téhož emitenta v rámci krátké
 lhůty. V těchto případech by v zájmu zaručení
 podobných výsledků měla být maximální doba trvání obchodního vztahu
 kratší. Obchodní vztah by tedy měl být ukončen po vydání ratingu na
 deset dluhových nástrojů téhož emitenta. Aby však na emitenty a ratingové
 agentury nebylo uvaleno nepoměrně velké břemeno, neměl by
 být během prvních 12 měsíců obchodního vztahu stanoven žádný
 požadavek na změnu ratingové agentury. Pokud si emitent najme více než
 jednu ratingovou agenturu, ať již proto, že jako emitent strukturovaných
 finančních nástrojů je k tomu povinen, nebo dobrovolně,
 mělo by postačovat, aby se striktní lhůty rotace vztahovaly
 pouze na jednu z těchto ratingových agentur. Avšak i v tomto
 případě by délka obchodního vztahu mezi emitentem a ostatními
 najatými ratingovými agenturami neměla přesáhnout dobu šesti let.
 (9)
 Aby pravidlo vyžadující rotaci ratingových agentur
 bylo smysluplné, musí být prosazováno důvěryhodně. Pravidlo
 rotace by nevedlo k dosažení svých cílů, kdyby odcházející ratingová
 agentura měla za příliš krátkou dobu znovu dovoleno poskytovat
 ratingové služby stejnému emitentovi. Je tudíž důležité stanovit vhodnou
 lhůtu, během níž tato ratingová agentura nemůže být najata týmž
 emitentem k poskytování ratingových služeb. Tato lhůta by měla být
 dostatečně dlouhá, aby umožnila přicházející ratingové
 agentuře účinně poskytovat své ratingové služby emitentovi,
 zajistila, že emitent bude vystaven novému zkoumání v rámci jiného
 přístupu, a zaručila, že ratingy vydané novou ratingovou agenturou budou
 vykazovat dostatečnou kontinuitu. Tato lhůta by měla umožnit,
 aby se emitent nemohl spoléhat na pohodlné ujednání pouze se dvěma
 ratingovými agenturami, které by se průběžně neustále navzájem
 střídaly, neboť to by vedlo k zachování rizika důvěrné
 známosti. Lhůta, během níž by odcházející ratingová agentura
 neměla poskytovat ratingové služby emitentovi, by tudíž měla být obecně
 stanovena na čtyři roky.
 (10)
 Změna ratingové agentury nevyhnutelně
 zvyšuje riziko ztráty znalostí o hodnocené osobě získaných odcházející
 ratingovou agenturou. V důsledku toho by přicházející ratingová
 agentura musela vynaložit značné úsilí na získání znalostí nezbytných pro
 výkon své práce. Měl by však být zajištěn plynulý přechod
 stanovením požadavku, aby odcházející ratingová agentura převedla
 příslušné informace o hodnocené osobě nebo nástrojích
 přicházející ratingové agentuře.
 (11)
 Požadovat po emitentech, aby pravidelně
 měnili ratingovou agenturu, kterou pověřili vydáváním
 ratingů, je přiměřené sledovanému cíli. Tento požadavek
 platí pouze pro určité regulované instituce (registrované ratingové
 agentury), které poskytují službu dotýkající se veřejného zájmu (ratingy,
 které lze využít pro regulatorní účely) za určitých podmínek
 (obchodní model ratingu placeného emitentem). Výsada poskytování služeb, které
 jsou uznávány jako významný faktor regulace trhu finančních služeb, a
 získání povolení pro výkon této funkce s sebou nese nutnost plnit
 určité povinnosti, aby byla za všech okolností zaručena nezávislost a
 vnímání nezávislosti. Ratingová agentura, která nesmí poskytovat ratingové
 služby určitému emitentovi, bude stále moci poskytovat ratingové služby
 jiným emitentům. Na trhu, na němž pro všechny účastníky platí
 pravidlo rotace, vzniknou obchodní příležitosti, neboť všichni
 emitenti budou potřebovat změnit ratingovou agenturu. Ratingové
 agentury budou moci navíc vydávat nevyžádané ratingy téhož emitenta a využívat
 při tom svých zkušeností. Nevyžádané ratingy nejsou omezené obchodním
 modelem ratingu placeného emitentem, a tudíž jsou méně ovlivněné
 možnými střety zájmů. Maximální doba trvání obchodního vztahu
 s ratingovou agenturou nebo pravidlo využívání více než jedné ratingové
 agentury představuje i pro emitenty omezení jejich svobody podnikání. Toto
 omezení je však vzhledem k vlivu obchodního modelu ratingu placeného
 emitentem na nezbytnou nezávislost ratingových agentur nezbytné
 z důvodů veřejného zájmu za účelem zaručení
 nezávislých ratingů, které mohou investoři využít pro regulatorní
 účely. Tato omezení zároveň nepřekračují nezbytnou míru a
 je třeba je spíše považovat za prvek zvyšující bonitu emitenta ve vztahu
 k jiným stranám, a v konečném důsledku vzhledem
 k trhu.
 (12)
 Jednou ze zvláštností ratingů států je,
 že zde obvykle neplatí obchodní model ratingu placeného emitentem. Většina
 ratingů se místo toho provádí jako nevyžádané ratingy, které slouží jako
 základ pro vyžádané i nevyžádané ratingy finančních institucí
 dotčeného státu. Vyžadovat rotaci ratingových agentur, které vydávají ratingy
 států, tedy není nezbytné.
 (13)
 Nezávislost ratingové agentury ve vztahu
 k hodnocené osobě je také ovlivněna možným střetem
 zájmů mezi některým z jejích významných akcionářů
 a hodnocenou osobou: Akcionář ratingové agentury by mohl být
 členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo
 spřízněné třetí osoby. Pravidla nařízení (ES) č.
 1060/2009 se touto situací zabývala, pouze pokud jde o střety zájmů
 způsobené ratingovými analytiky, osobami schvalujícími ratingy nebo jinými
 zaměstnanci ratingové agentury. Nařízení však neuvádělo nic,
 pokud jde o možné střety zájmů způsobené akcionáři nebo
 podílníky ratingových agentur. S cílem posílit vnímání nezávislosti
 ratingových agentur ve vztahu k hodnoceným osobám je vhodné rozšířit
 stávající pravidla, která platí pro střety zájmů způsobené
 zaměstnanci ratingových agentur, také na střety zájmů
 způsobené akcionáři nebo podílníky, kteří mají v ratingové
 agentuře významný podíl. Ratingová agentura by se tudíž měla zdržet
 vydávání ratingů, nebo by měla zveřejnit, že rating může
 být ovlivněný, jestliže akcionář nebo podílník, který drží 10% podíl
 na hlasovacích právech této agentury, je zároveň členem správní nebo
 dozorčí rady hodnocené osoby nebo do hodnocené osoby investoval. Navíc,
 jestliže je akcionář nebo podílník v pozici, kdy může významně
 ovlivnit obchodní činnost ratingové agentury, tato osoba by neměla
 hodnocené osobě nebo spřízněné třetí osobě poskytovat
 konzultační ani poradenské služby týkající se její podnikové nebo právní
 struktury, majetku, závazků nebo činností.
 (14)
 Pravidla nezávislosti a předcházení
 střetu zájmů by mohla pozbýt účinnosti, pokud by ratingové
 agentury nebyly na sobě nezávislé. Pro proveditelné použití těchto
 pravidel je nezbytný dostatečně vysoký počet ratingových
 agentur, které nejsou spojeny ani s odcházející ratingovou agenturou
 v případě rotace, ani s ratingovou agenturou, která
 současně poskytuje ratingové služby témuž emitentovi. Jestliže
 emitent na stávajícím trhu nemá dostatečnou možnost výběru mezi
 ratingovými agenturami, hrozí riziko, že provedení těchto pravidel
 zaměřených na posílení podmínek nezávislosti bude neefektivní. Je
 proto vhodné vyžadovat přísné oddělení odcházející agentury od
 přicházející ratingové agentury v případě rotace a také
 v případě dvou ratingových agentur současně
 poskytujících ratingové služby stejnému emitentovi. Dotčené ratingové
 agentury by navzájem neměly být spojeny kontrolou, příslušností ke
 stejné skupině ratingových agentur ani tím, že by byly akcionářem
 nebo podílníkem nebo by mohly vykonávat hlasovací práva v některé z ostatních
 dotčených agentur nebo by byly způsobilé jmenovat členy jejich
 správních, řídících nebo dozorčích rad.
 (15)
 Vnímání nezávislosti ratingových agentur by bylo
 zvlášť ohroženo, pokud by titíž akcionáři nebo podílníci investovali
 do různých ratingových agentur, které nepatří do stejné skupiny
 ratingových agentur, přinejmenším pokud by tato investice dosáhla
 určité výše, která by těmto akcionářům nebo podílníkům
 umožnila vykonávat určitý vliv na fungování agentury. Za účelem
 zajištění nezávislosti (a vnímání nezávislosti) ratingových agentur je
 vhodné stanovit přísnější pravidla týkající se vztahů mezi
 ratingovými agenturami a jejich akcionáři. Z toho důvodu by
 žádná osoba neměla současně držet 5% a vyšší podíl ve více než
 jedné ratingové agentuře, jestliže dotčené agentury nepatří do
 téže skupiny.
 (16)
 Cíl zajištění dostatečné nezávislosti
 ratingových agentur souvisí s tím, že investoři by neměli mít
 investice ve výši 5 a více procent současně ve více než jedné
 ratingové agentuře. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES
 ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost
 týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k
 obchodování na regulovaném trhu[17], požaduje, aby osoby
 kontrolující 5 % hlasovacích práv kotované společnosti tuto
 skutečnost zveřejnili, neboť je mimo jiné v zájmu investorů
 vědět o změnách ve struktuře hlasování takové
 společnosti. Podíl na hlasovacích právech ve výši 5 % se tedy
 považuje za významnou účast, s níž je možno ovlivnit strukturu hlasování
 ve společnosti. Je proto vhodné použít tuto 5% prahovou hodnotu pro
 účely omezení souběžných investic ve více než jedné ratingové
 agentuře. Toto opatření nelze považovat za nepřiměřené
 vzhledem k tomu, že všechny registrované ratingové agentury v Unii
 jsou podniky nezapsané na burze cenných papírů, a tudíž nepodléhající
 pravidlům v oblasti transparentnosti a procesním pravidlům,
 která platí pro společnosti zapsané na burze cenných papírů
 v EU. Podniky nezapsané na burze cenných papírů se často řídí
 protokoly nebo dohodami akcionářů a počet akcionářů
 nebo podílníků je obvykle nízký. Tudíž i menšinové postavení
 v ratingové agentuře nezapsané na burze cenných papírů by mohlo
 hrát velkou roli. Aby však byla stále zajištěna možnost čistě
 ekonomických investic do ratingových agentur, toto omezení současných
 investic do více než jedné ratingové agentury by se nemělo vztahovat na
 investice prováděné prostřednictvím programů kolektivního
 investování spravovaných třetími stranami nezávislými na investorovi a
 nepodléhajícími jeho vlivu.
 (17)
 Nová pravidla, která omezují dobu trvání obchodního
 vztahu mezi emitentem a ratingovou agenturou, výrazně změní podobu
 ratingového trhu v Unii, který nyní zůstává značně
 koncentrovaný. Vzniknou nové tržní příležitosti pro malé a střední
 ratingové agentury, které budou muset prodělat vývoj, aby mohly řešit
 tyto úkoly v prvních letech po vstoupení nových pravidel v platnost.
 Tento vývoj pravděpodobně přinese na trh novou rozmanitost. Cíle
 a účinnost nových pravidel by však byly značně ohrožené, kdyby
 velké zavedené ratingové agentury během těchto počátečních
 let prostřednictvím akvizic konkurentů těmto konkurentům
 bránili v rozvoji důvěryhodných alternativ. Důsledkem další
 konsolidace ratingového trhu vyvolané velkými zavedenými účastníky by bylo
 snížení počtu dostupných registrovaných ratingových agentur, a tím by
 emitentům vznikly potíže s výběrem v okamžiku, kdy
 pravidelně potřebují jmenovat novou ratingovou agenturu nebo více
 nových ratingových agentur, a narušilo by se hladké fungovaní nových pravidel.
 Ještě důležitější je, že další konsolidace vyvolaná velkými
 zavedenými ratingovými agenturami by zejména bránila vzniku větší
 rozmanitosti na trhu.
 (18)
 Účinnost pravidel pro nezávislost a
 předcházení střetům zájmů, která vyžadují, aby ratingové
 agentury neposkytovaly ratingové služby po dlouhou dobu témuž emitentovi, by
 mohla být omezena, pokud by se ratingové agentury mohly stát přímo nebo
 nepřímo akcionáři nebo podílníky jiných ratingových agentur.
 (19)
 Je důležité zajistit, aby se
 v důsledku změn metodik ratingu nesnížila přesnost a
 důslednost metodik. Proto by emitenti, investoři a další
 zúčastněné strany měli mít možnost vyjádřit se ke všem
 zamýšleným změnám metodik ratingu. To jim pomůže pochopit důvody
 zavedení nových metodik a dotčených změn. Vyjádření
 emitentů a investorů k návrhu metodik může ratingovým
 agenturám poskytnout cenné podklady pro definování metodik. Evropský orgán pro
 cenné papíry a trhy by měl před uplatněním metodik v praxi navíc
 ověřit a potvrdit soulad nových ratingových metodik s čl. 8
 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 a příslušnou regulační
 technickou normou. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měl
 ověřit, zda jsou navrhované metodiky přesné a důsledné,
 systematické, stabilní a které podléhají vyhodnocování založenému na
 zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování. Tento
 postup ověřování by však neměl Evropskému orgánu pro cenné
 papíry a trhy přiznávat žádnou pravomoc posuzovat vhodnost navrhované
 metodiky ani obsah ratingů vydaných následně po použití metodik.
 (20)
 Vzhledem ke složitosti strukturovaných
 finančních nástrojů se ratingovým agenturám ne vždy dařilo
 zajišťovat dostatečně vysokou kvalitu vydávaných ratingů
 těchto nástrojů. To vedlo ke ztrátě tržní důvěry
 v tento druh ratingů. Za účelem obnovení důvěry bude
 vhodné od emitentů nebo jejich spřízněných třetích osob
 vyžadovat, aby si pro poskytnutí ratingu strukturovaných finančních
 nástrojů najaly dvě různé ratingové agentury, což by mohlo vést
 k různým a konkurenčním ratingům. To by také mohlo omezit
 nadměrné spoléhání se na jediný rating.
 (21)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady
 xxxx/xx/EU ze dne [...] o přístupu k činnosti úvěrových
 institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a
 investičními podniky[18] zavedla ustanovení,
 které od bank a investičních podniků vyžaduje provést hodnocení úvěrového
 rizika subjektů a finančních nástrojů, do nichž investují, a ne
 se v tomto ohledu pouze spoléhat na externí ratingy. Toto pravidlo by
 mělo být rozšířeno i na jiné finanční podniky regulované podle
 práva Unie, včetně správců investičních fondů. Členské
 státy by neměly být oprávněny ukládat pravidla umožňující
 větší spoléhání se těchto investorů na externí ratingy.
 (22)
 Dále by se zlepšily možnosti investorů
 informovaně hodnotit spolehlivost investice do strukturovaných
 finančních nástrojů, jestliže investoři získají dostatečné
 informace o těchto nástrojích. Tím se sníží závislost investorů
 na ratingu. Navíc zveřejnění příslušných informací o
 strukturovaných finančních nástrojích pravděpodobně posílí
 hospodářskou soutěž mezi ratingovými agenturami, protože by mohlo
 vést ke zvýšení počtu nevyžádaných ratingů.
 (23)
 Investoři, emitenti a jiné
 zúčastněné strany by měli mít přístup k aktuálním
 ratingovým informacím na centrální internetové stránce. Evropský ratingový
 index (EURIX) zavedený Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy by měl
 investorům umožňovat snadné srovnání všech existujících ratingů
 týkajících se konkrétní hodnocené osoby a poskytnout jim průměrné
 ratingy. Aby investoři mohli porovnávat ratingy téže hodnocené osoby
 vydané různými ratingovými agenturami, je nezbytné, aby ratingové agentury
 používaly harmonizovanou ratingovou stupnici, kterou by měl jako
 regulační technickou normu vypracovat Evropský orgán pro cenné papíry a
 trhy a přijmout Komise. Použití harmonizované ratingové stupnice by
 mělo být povinné pouze při zveřejnění ratingů na
 internetové stránce pro EURIX, zatímco při zveřejnění
 ratingů na vlastních internetových stránkách ratingových agentur by
 ratingové agentury měly mít možnost používat vlastní ratingové stupnice.
 Povinné používání harmonizované ratingové stupnice by nemělo mít
 sjednocující vliv na metodiky a postupy ratingových agentur, nýbrž by mělo
 být omezeno na zajištění srovnatelnosti výsledků ratingového procesu.
 Je důležité, aby na internetových stránkách pro EURIX byly vedle souhrnného
 ratingového indexu uvedeny všechny dostupné ratingy pro jednotlivé nástroje,
 aby investoři mohli před přijetím rozhodnutí o investici
 posoudit celou škálu názorů. Souhrnný ratingový index může
 investorům pomoci udělat si prvotní obrázek o bonitě subjektu. Menším
 a novým ratingovým agenturám by měl pomoci se zviditelnit. Evropský
 ratingový index doplní informace o výkonnosti v minulosti, které mají
 ratingové agentury zveřejňovat v centrálním archivu Evropského
 orgánu pro cenné papíry a trhy. Evropský parlament podpořil vytvoření
 takovéhoto evropského ratingového indexu ve svém usnesení o ratingových
 agenturách ze dne 8. června 2011[19].
 (24)
 Ratingy, ať už vydané pro regulatorní
 účely, nebo ne, mají významný dopad na investiční rozhodnutí.
 Ratingové agentury tedy mají významnou odpovědnost vůči
 investorům spočívající v dodržování pravidel nařízení (ES)
 č. 1060/2009, aby tak jejich ratingy byly nezávislé, objektivní a
 přiměřeně kvalitní. Při neexistenci smluvního vztahu
 mezi ratingovou agenturou a investorem však investoři vždy nemohou vymáhat
 odpovědnost agentury vůči sobě. Je tudíž důležité
 stanovit přiměřené právo na odškodnění pro investory,
 kteří se spolehli na rating vydaný agenturou, pokud porušila pravidla
 nařízení (ES) č. 1060/2009. Investor by měl mít možnost hnát
 ratingovou agenturu k odpovědnosti za škodu způsobenou porušením
 tohoto nařízení, které ovlivnilo výsledek ratingu. Porušení povinnosti,
 které neovlivnilo výsledek ratingu, například porušení povinnosti
 transparentnosti, by nemělo vést k nárokům
 z občanskoprávní odpovědnosti.
 (25)
 Ratingové agentury by měly nést
 odpovědnost pouze tehdy, jestliže úmyslně nebo z hrubé
 nedbalosti poruší povinnosti stanovené nařízením (ES) č. 1060/2009.
 Toto měřítko zavinění znamená, že na ratingové agentury by se
 neměly vznášet nároky z odpovědnosti za škodu, jestliže
 zanedbají individuální požadavky nařízení, aniž by své povinnosti porušily
 závažně. Toto měřítko zavinění je přiměřené,
 protože činnost ratingových agentur obnáší určitý stupeň
 hodnocení složitých hospodářských činitelů a používání
 různých metodik může vést k různým výsledkům ratingu,
 z nichž žádný nemůže být kvalifikován jako nesprávný.
 (26)
 Je důležité poskytnout investorům
 účinné právo na odškodnění ve vztahu k ratingovým agenturám.
 Vzhledem k tomu, že investoři nemají podrobný přehled o vnitřních
 postupech ratingových agentur, jeví se jako vhodné částečné
 převrácení důkazního břemene, pokud je o existenci porušení
 povinnosti a dopad porušení povinnosti na výsledek ratingu, jestliže investor
 přiměřeně doložil existenci tohoto porušení. Ovšem důkazní
 břemeno, pokud je o existenci škody a příčinnou souvislost mezi
 porušením povinnosti a škodou, z nichž obojí je bližší sféře
 investora, by mělo zcela spočívat na investorovi.
 (27)
 Pokud jde o záležitosti, které se týkají
 občanskoprávní odpovědnosti ratingové agentury a nevztahuje se na
 ně toto nařízení, tyto záležitosti upravuje platné vnitrostátní právo
 určené příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Soud
 příslušný k rozhodnutí o nároku z občanskoprávní
 odpovědnosti vzneseném investorem by měly určit příslušné
 normy o mezinárodní soudní příslušnosti.
 (28)
 Skutečnost, že institucionální investoři,
 včetně správců investičních fondů, mají povinnost
 provádět vlastní hodnocení spolehlivosti investice do aktiv, by
 neměla bránit soudům dospět k závěru, že porušení tohoto
 nařízení ratingovou agenturou způsobilo investorovi škodu, za niž je
 ratingová agentura odpovědná. I když toto nařízení zlepší možnosti
 investorů pro provádění vlastního posouzení rizika, investoři
 budou mít nadále k informacím omezenější přístup než samotné
 ratingové agentury. Navíc zejména malým investorům bude často
 chybět schopnost kriticky přezkoumat externí rating poskytnutý
 ratingovou agenturou.
 (29)
 V zájmu omezení střetů zájmů a
 usnadnění spravedlivé hospodářské soutěže na ratingovém trhu je
 důležité zajistit, aby poplatky účtované ratingovými agenturami
 zákazníkům nebyly diskriminační. Rozdíly v poplatcích účtovaných
 za službu téhož druhu by měly být odůvodnitelné pouze rozdílem ve
 skutečných nákladech při poskytování této služby různým
 zákazníkům. Navíc by poplatky účtované za ratingové služby danému
 emitentovi neměly záviset na výsledcích nebo závěru provedené práce
 nebo na poskytnutí souvisejících (doplňkových) služeb. Dále by
 v zájmu umožnění účinného dohledu nad těmito pravidly ratingové
 agentury měly Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy sdělit
 poplatky přijaté od každého z jejich zákazníků i svou obecnou
 cenovou politiku.
 (30)
 V zájmu aktuálnosti a důvěryhodnosti
 vydávaných ratingů států a snazšího porozumění uživatelů je
 důležité ratingy pravidelně přezkoumávat. Je také důležité
 zvýšit transparentnost týkající se prováděného průzkumu,
 zaměstnanců pověřených přípravou ratingů a
 základních předpokladů ratingů, které ratingové agentury
 přijímají ve vztahu ke státnímu dluhu.
 (31)
 Stávající pravidla již stanoví, že ratingy je
 třeba hodnocené osobě oznámit 12 hodin před
 zveřejněním. Aby k tomuto oznámení nedošlo mimo pracovní dobu a
 aby hodnocená osoba měla dostatek času na ověření správnosti
 údajů, na nichž se rating zakládá, mělo by být vyjasněno, že
 rating nebo ratingový výhled by hodnocené osobě měl být sdělen
 celý pracovní den před jeho zveřejněním.
 (32)
 S ohledem na zvláštnosti ratingů
 států a v zájmu snížení rizika volatility je vhodné od ratingových
 agentur vyžadovat, aby tyto ratingy zveřejňovaly teprve po
 uzavření obchodování na obchodních místech zřízených v Unii a
 nejméně jednu hodinu před jejich otevřením.
 (33)
 Technické normy ve finančních službách by
 měly zajistit přiměřenou ochranu vkladatelů,
 investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vypracování návrhu
 regulačních a prováděcích technických norem, které neobsahují volby
 politiky, pro předložení Komisi bude efektivní a vhodné svěřit
 Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy jako orgánu s vysoce
 specializovanými odbornými znalostmi.
 (34)
 Komise by měla přijmout návrhy
 regulačních technických norem vypracované Evropským orgánem pro cenné
 papíry a trhy, týkající se obsahu předávací dokumentace v okamžiku,
 kdy jednu ratingovou agenturu nahrazuje jiná ratingová agentura, obsahu, četnosti
 a prezentace informací o strukturovaných finančních nástrojích, které mají
 poskytovat emitenti, harmonizace standardní ratingové stupnice, kterou mají
 ratingové agentury používat, prezentace informací, včetně struktury,
 formátu, metod a časového rozvrhu vykazování, které mají ratingové
 agentury sdělovat Evropskému výboru pro cenné papíry a trhy v souvislosti
 s EURIX, a obsahu a formátu pravidelných výkazů poplatků
 účtovaných ratingovými agenturami předkládaných Evropskému výboru pro
 cenné papíry a trhy pro účely průběžného dohledu. Komise by
 měla tyto normy přijmout prostřednictvím aktů
 v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy
 a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č.
 1095/2010.
 (35)
 Nařízení (ES) č. 1060/2009 umožňuje
 použití ratingů vydaných v třetích zemích pro regulatorní účely,
 pokud jsou vydány ratingovými agenturami certifikovanými podle článku 5
 nebo přejaty ratingovými agenturami usazenými v Unii v souladu s čl.
 4 odst. 3 uvedeného nařízení. Certifikace vyžaduje, aby Komise
 přijala rozhodnutí o rovnocennosti regulatorního režimu třetí
 země pro ratingové agentury, a převzetí vyžaduje, aby postup
 ratingové agentury ze třetí země splňoval požadavky, jež jsou
 alespoň stejně přísné jako příslušná pravidla EU.
 Některá ustanovení zaváděná tímto nařízením by se neměla
 vztahovat na posuzování rovnocennosti a převzetí. Jedná se o ustanovení,
 jež ukládají povinnosti pouze emitentům, nikoli však ratingovým agenturám.
 V této souvislosti by se dále nemělo přihlížet k článkům,
 jež se týkají struktury ratingového trhu v EU, a nikoli stanovení pravidel
 jednání ratingových agentur. Aby měly třetí země dostatek
 času k úpravě svých regulatorních rámců vzhledem ke zbývajícím
 novým hmotněprávním ustanovením, měla by se tato ustanovení pro
 účely posuzování rovnocennosti a převzetí používat až od 1.
 června 2014. V této souvislosti je nutno připomenout, že regulatorní
 režim třetí země nemusí obsahovat totožná pravidla, jako jsou
 pravidla tohoto nařízení. Jak bylo uvedeno již v nařízení
 č. 1060/2009, je k tomu, aby byl regulatorní režim třetí země
 považován za rovnocenný regulatornímu režimu EU nebo za stejně přísný
 jako regulatorní režim EU, postačující, aby dosahoval stejných cílů a
 účinků v praxi.
 (36)
 Jelikož cílů tohoto nařízení, tedy
 posílení nezávislosti ratingových agentur, prosazení řádných postupů
 a metodik ratingu, omezení rizik spojených s ratingy států, omezení rizik
 nadměrného spoléhání se účastníků trhu na ratingy a
 zajištění práva na odškodnění pro investory, nemůže být uspokojivě
 dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být
 z důvodu celoevropské struktury a dopadu ratingových činností,
 jež mají být předmětem dohledu, lépe dosaženo na úrovni Unie,
 může Unie přijmout opatření v souladu se zásadnou
 subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii.
 V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném
 článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je
 nezbytné pro dosažení těchto cílů.
 (37)
 Nařízení (ES) č. 1060/2009 by proto
 mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Změny nařízení (ES) č. 1060/2009
 Nařízení (ES) č. 1060/2009 se
 mění takto:
 1) Článek 1 se nahrazuje tímto:
 „Článek 1
 Předmět
 Toto nařízení zavádí společný
 regulatorní přístup v zájmu zvýšení integrity, transparentnosti,
 odpovědnosti, řádné správy a řízení a spolehlivosti ratingových
 činností, přispívá ke kvalitě ratingů vydávaných
 v Unii, a tím přispívá k řádnému fungování vnitřního
 trhu a zároveň dosahuje vysoké úrovně ochrany spotřebitelů
 i investorů. Stanoví podmínky pro vydávání ratingů a pravidla
 organizace a chování ratingových agentur, včetně jejích
 akcionářů a podílníků, v zájmu prosazování nezávislosti
 ratingových agentur, předcházení střetům zájmů a posílení
 ochrany spotřebitelů a investorů.
 Toto nařízení také stanoví povinnosti
 emitentů, původců a sponzorů usazených v Unii, které
 se týkají strukturovaných finančních nástrojů.“
 2) V čl. 2 odst. 1 se slova „ve
 Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“.
 3) Čl. 3 odst. 1 se mění
 takto:
 a) v písmenu g) se slovo „Společenství“
 nahrazuje slovem „Unie“;
 b) v písmenu m) se slova „ve
 Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“;
 c) doplňují se nová písmena, která
 znějí:
 „s) „emitentem“ emitent vymezený
 v čl. 2 odst. 1 písm. h) směrnice 2003/71/ES;
 t) „původcem“ původce vymezený
 v čl. 4 bodu 41 směrnice 2006/48/ES;
 u) „sponzorem“ sponzor vymezený
 v čl. 4 bodu 42 směrnice 2006/48/ES;
 v) „ratingem státu“:
 i) rating, u něhož je hodnocenou
 osobou stát nebo regionální či místní orgán státu,
 ii) rating, u něhož je emitentem
 dluhového nástroje nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo
 jiného finančního nástroje stát nebo regionální či místní orgán
 státu;
 w) „ratingovým výhledem“ stanovisko týkající
 se pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátké a středním
 časovém období.“.
 4) Článek 4 se mění takto:
 a) v odst. 1 druhém pododstavci se slova „ve
 Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“;
 b) v odstavci 2 se slova „ve
 Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“;
 c) odstavec 3 se mění takto:
 i) v úvodní větě se slova „ve
 Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“;
 ii) písmeno b) se nahrazuje tímto:
 „ratingová agentura ověřila a může
 Evropskému orgánu dohledu (Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy)
 zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 1095/2010(*) průběžně dokládat, že ratingovou činnost
 vedoucí k vydání ratingu, který má být přejat, vykonávala ratingová
 agentura ze třetí země způsobem, jenž splňuje požadavky
 alespoň stejně přísné, jako jsou požadavky stanovené v článcích
 6 až 12 s výjimkou článků 6a, 8a, 8b a 11a.
 (*) Úř. věst. L 331,
 15.12.2010, s. 84.“;
 d) v odstavci 4 se slova „ve
 Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“.
 5) Článek 5 se mění takto:
 a) v odstavci 1 se slova „ve
 Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“;
 b) v odstavci 6 se druhý pododstavec písm.
 b) nahrazuje tímto:
 „b) ratingové agentury v této třetí zemi
 jsou povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná
 pravidlům stanoveným v článcích 6 až 12 a v příloze I s
 výjimkou článků 6a, 8a, 8b a 11a, a“;
 c) odstavec 8 se nahrazuje tímto:
 „Články 20, 23b a 24 se vztahují na
 certifikované ratingové agentury a jimi vydávané ratingy.“.
 6) Doplňují se nové články 5a
 a 5b, které znějí:
 „Článek 5a
 Nadměrné spoléhání finančních institucí
 na ratingy
 Úvěrové instituce, investiční podniky,
 pojišťovny a zajišťovny, instituce zaměstnaneckého penzijního
 pojištění, správcovské a investiční společnosti, správci
 alternativních investičních fondů a ústřední protistrany
 vymezené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. xx/201x
 ze dne xx. xxx 201x o OTC derivátech, ústředních protistranách a
 registrech obchodních údajů[20] provádějí vlastní
 posouzení úvěrového rizika a nespoléhají se pro účely posouzení
 bonity osoby nebo finančního nástroje výhradně nebo mechanicky na
 ratingy. Příslušné orgány pověřené dohledem nad těmito
 podniky pečlivě sledují přiměřenost postupů
 úvěrového hodnocení těchto podniků.
 Článek 5b
 Spoléhání evropských orgánů dohledu a
 Evropské rady pro systémová rizika na ratingy
 Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro
 bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 1093/2010 (*) (EBA), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro
 pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený
 nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (**) (EIOPA)
 a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy nebudou ve svých
 pokynech, doporučeních a návrzích technických norem odkazovat na ratingy,
 jestliže by tyto odkazy u příslušných orgánů nebo účastníků
 finančního trhu mohly vést k mechanickému spoléhání se na ratingy.
 V souladu s tím a nejpozději do 31. prosince 2013 Evropský orgán
 pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a
 zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropský
 orgán pro cenné papíry a trhy ve stávajících pokynech a doporučeních
 přezkoumají a případně odstraní všechny odkazy na ratingy.
 Evropská rada pro systémová rizika zřízená
 nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24.
 listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem
 na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika
 (***) nebude ve svých varováních a doporučeních odkazovat na ratingy,
 jestliže by tyto odkazy mohly vést k mechanickému spoléhání se na ratingy.
 * Úř. věst. L , , s. .
 ** Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 48.
 *** Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.“
 7) V článku 6 se odstavec 1
 nahrazuje tímto:
 „1. Ratingová agentura přijme všechny
 nezbytné kroky, aby zajistila, že vydání ratingu nebo ratingového výhledu
 nebude ovlivněno žádným stávajícím nebo možným střetem zájmů ani
 obchodním vztahem, jehož stranou je ratingová agentura vydávající rating nebo
 ratingový výhled, její řídící pracovníci, ratingoví analytici,
 zaměstnanci, jiné fyzické osoby, které poskytují služby pro ratingovou
 agenturu nebo podle jejích příkazů, nebo jiná osoba s ní
 přímo nebo nepřímo spojená kontrolou.“
 8) Vkládají se články 6a a 6b, které
 znějí:
 „Článek 6a
 Střety zájmů týkající se investic do
 ratingových agentur
 1. Akcionář nebo podílník ratingové agentury,
 který drží nejméně 5 % kapitálu nebo hlasovacích práv této agentury,
 nesmí
 a) držet podíl rovnající se nebo větší
 než 5 % kapitálu žádné jiné ratingové agentury. Tento zákaz neplatí pro
 podíly v programech diverzifikovaného kolektivního investování,
 včetně spravovaných fondů, jako jsou penzijní fondy nebo životní
 pojištění, za předpokladu, že podíly v programech diverzifikovaného
 kolektivního investování neumožňují vykonávat významný vliv na obchodní
 činnosti těchto programů;
 b) mít právo nebo pravomoc vykonávat
 5 % nebo více hlasovacích práv v žádné jiné ratingové agentuře;
 c) mít právo nebo pravomoc jmenovat nebo
 odvolávat členy správního, řídícího nebo dozorčího orgánu žádné
 jiné ratingové agentury;
 d) být členem správního, řídícího
 nebo dozorčího orgánu žádné jiné ratingové agentury;
 e) mít pravomoc vykonávat nebo
 skutečně vykonávat dominantní vliv nebo kontrolu nad jinou ratingovou
 agenturou.
 2. Tento článek se nepoužije na investice do
 jiných ratingových agentur, které patří do téže skupiny ratingových
 agentur.
 Článek 6b
 Maximální doba trvání smluvního vztahu
 s ratingovou agenturou
 1. Jestliže ratingová agentura uzavřela
 s emitentem nebo s ním spřízněnou třetí osobou smlouvu
 na vydávání ratingů emitenta, nebude vydávat ratingy tohoto emitenta po
 dobu delší než tři roky.
 2. Jestliže ratingová
 agentura uzavřela s emitentem nebo s ním spřízněnou
 třetí osobou smlouvu na vydávání ratingů dluhových nástrojů
 tohoto emitenta, platí toto:
 a) pokud jsou tyto
 ratingy vydány ve lhůtě delší než počáteční období dvanácti
 měsíců, avšak kratší než tři roky, ratingová agentura nevydá
 žádné další ratingy těchto dluhových nástrojů od okamžiku, kdy je
 ohodnoceno deset dluhových nástrojů;
 b) pokud je během
 počátečního období dvanácti měsíců vydáno nejméně
 deset ratingů, tato ratingová agentura nevydá po uplynutí tohoto období
 žádné další ratingy těchto dluhových nástrojů;
 c) pokud je vydáno
 méně než deset ratingů, ratingová agentura nevydá žádné další ratingy
 těchto dluhových nástrojů od okamžiku uplynutí lhůty tří
 let.
 3. Pokud emitent uzavřel smlouvu na stejný
 předmět smlouvy s více než jednou ratingovou agenturou, vztahují se
 omezení stanovená v odstavcích 1 a 2 pouze na jednu z těchto agentur.
 Smluvní vztah žádné z těchto agentur s emitentem však nesmí
 přesáhnout dobu šesti let.
 4. Ratingová agentura uvedená v odstavcích 1
 až 3 neuzavře s emitentem ani s ním spřízněnými
 třetími osobami smlouvu na vydávání ratingů emitenta nebo jeho
 dluhových nástrojů po dobu čtyř let od konce maximální doby
 trvání smluvního vztahu uvedené v odstavcích 1 až 3.
 První pododstavec se použije také na:
 a) ratingovou agenturu, která náleží do
 stejné skupiny ratingových agentur jako ratingová agentura uvedená
 v odstavcích 1 a 2;
 b) ratingovou agenturu, která je
 akcionářem nebo podílníkem ratingové agentury uvedené v odstavcích 1
 a 2;
 c) ratingovou agenturu, v níž je
 akcionářem nebo podílníkem ratingová agentura uvedená v odstavcích 1
 a 2.
 5. Odstavce 1 až 4 se nepoužijí na ratingy
 států.
 6. Jestliže po uplynutí maximální doby trvání
 smluvního vztahu v souladu s pravidly uvedenými v odstavcích 1 a
 2 nahradí ratingovou agenturu jiná ratingová agentura, odcházející ratingová
 agentura předá nastupující ratingové agentuře předávací
 dokumentaci. Tato dokumentace obsahuje důležité informace o hodnocené
 osobě a hodnocených dluhových nástrojích, jaké mohou být
 přiměřeně nezbytné pro zajištění srovnatelnosti
 s ratingy provedenými odcházející ratingovou agenturou.
 Odcházející ratingová agentura musí být schopna
 prokázat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, že tyto informace byly
 nastupující ratingové agentuře poskytnuty.
 7. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 vypracuje návrh regulačních technických norem, v nichž se stanoví
 technické požadavky na obsah předávací dokumentace uvedené v odstavci
 5.
 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 předloží tento návrh regulačních technických norem Komisi do 1. ledna
 2013.
 Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
 regulační technické normy uvedené v tomto odstavci postupem
 stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
 9) V článku 7 se odstavec 5
 nahrazuje tímto:
 „5. Odměňování a hodnocení výkonu
 ratingových analytiků a osob schvalujících ratingy nebo ratingové výhledy
 nesmí záviset na výši příjmů, které ratingové agentuře plynou od
 hodnocených osob nebo spřízněných třetích osob.“
 10) Článek 8 se mění takto:
 a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
 „2. Ratingová agentura přijímá,
 uplatňuje a prosazuje vhodná opatření k zajištění toho, aby
 ratingy a ratingové výhledy, které vydává, byly založeny na důkladné
 analýze veškerých informací, které má k dispozici a které jsou podle jejích
 metodik pro vydávání ratingů pro její analýzu relevantní. Přijme veškerá
 nezbytná opatření, aby informace, které při udělování
 ratingů a ratingových výhledů využívá, byly dostatečně
 kvalitní a pocházely ze spolehlivých zdrojů.“;
 b) v odstavci 5 se doplňuje druhý
 pododstavec:
 „Ratingy států se přezkoumávají
 nejméně každých šest měsíců.“;
 c) vkládá se odstavec 5a:
 „5a. Ratingová agentura, která zamýšlí změnit
 nebo používat případné nové ratingové metodiky, modely nebo základní
 ratingové předpoklady, na své webové stránce zveřejní navrhované
 změny nebo navrhované nové metodiky a vyzve zúčastněné osoby
 k podání připomínek ve lhůtě ne kratší než jeden
 měsíc, společně s podrobným vysvětlením
 důvodů pro navrhované změny nebo navrhované nové metodiky a
 jejich důsledků.
 Po uplynutí lhůty pro podávání
 připomínek uvedené v prvním pododstavci ratingová agentura zamýšlené
 změny nebo navrhované nové metodiky oznámí Evropskému orgánu pro cenné
 papíry a trhy.“;
 d) odstavec 6 se mění takto:
 i) úvodní věta se nahrazuje tímto:
 „6. Pokud po rozhodnutí Evropského orgánu pro
 cenné papíry a trhy uvedeném v čl. 22a odst. 3 dojde ke
 změně metodik, modelů nebo základních předpokladů
 používaných při ratingových činnostech, ratingová agentura:“;
 ii) vkládá se písmeno aa), které zní:
 „aa) ihned na svých webových stránkách
 zveřejní nové metodiky, společně s jejich podrobným
 vysvětlením;“;
 e) doplňuje se odstavec 7, který zní:
 „7. Jestliže ratingová agentura zjistí chyby ve
 svých metodikách nebo v jejich uplatňování, neprodleně:
 a) oznámí tyto chyby Evropskému orgánu pro
 cenné papíry a trhy a všem dotčeným hodnoceným osobám;
 b) zveřejní tyto chyby na svých
 webových stránkách;
 c) opraví tyto chyby v metodikách a
 d) použije opatření uvedená
 v odst. 6 písm. a) až c).“.
 11) Vkládají se články 8a a 8b,
 které znějí:
 „Článek 8a
 Informace o strukturovaných finančních
 nástrojích
 1. Emitent, původce a sponzor strukturovaného
 finančního nástroje usazení v Unii jsou povinni zveřejnit
 podle odstavce 4 informace o úvěrové kvalitě
 a výkonnosti jednotlivých podkladových aktiv tohoto strukturovaného
 finančního nástroje, struktuře sekuritizační transakce,
 peněžních tocích a jakémkoli kolaterálu zajišťujícím
 sekuritizační expozici, jakož i jakékoliv informace, které jsou
 potřebné pro provedení komplexního a řádně podloženého zátěžového
 testu peněžních toků a hodnot kolaterálu zajišťujícího
 podkladové expozice.
 2. Povinnost zveřejnit informace
 v souladu s odstavcem 1 nesmí být rozšířena na poskytování
 informací, které by měly za následek porušení zákonných ustanovení
 upravujících ochranu důvěrnosti informačních zdrojů nebo
 zpracování osobních údajů.
 3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění:
 a) informací, které jsou osoby uvedené
 v odstavci 1 povinny zveřejňovat, aby vyhověly povinnostem
 vyplývajícím z odstavce 1;
 b) frekvence aktualizací takových informací;
 c) předkládání informací pomocí
 standardizované předlohy pro zveřejňování informací.
 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna
 2013.
 Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
 regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem
 stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
 4. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 zřídí internetovou stránku pro zveřejňování informací o
 strukturovaných finančních nástrojích v souladu s odstavcem 1.
 Článek 8b
 Dvojitý rating strukturovaných finančních
 nástrojů
 1. Jestliže emitent nebo s ním
 spřízněná třetí osoba zamýšlí požádat o rating strukturovaného
 finančního nástroje, musí pověřit alespoň dvě ratingové
 agentury. Každá ratingová agentura poskytne svůj vlastní nezávislý rating.
 2. Ratingové agentury pověřené emitentem
 či s ním spřízněnou třetí osobou podle odstavce 1 musí
 splňovat tyto podmínky:
 a) ratingové agentury nesmí patřit do
 stejné skupiny ratingových agentur;
 b) žádná z ratingových agentur nesmí
 být akcionářem nebo podílníkem žádné z ostatních ratingových agentur;
 c) žádná z ratingových agentur nesmí
 mít právo nebo pravomoc vykonávat hlasovací právo v žádné z ostatních
 ratingových agentur;
 d) žádná z ratingových agentur nesmí
 mít právo nebo pravomoc jmenovat či odvolávat členy správního,
 řídícího nebo dozorčího orgánu žádné z ostatních ratingových
 agentur;
 e) žádný ze členů správního,
 řídícího nebo dozorčího orgánu jedné ratingové agentury nesmí být
 členem správního, řídícího nebo dozorčího orgánu žádné
 z ostatních ratingových agentur;
 f) žádná z ratingových agentur nesmí
 mít pravomoc vykonávat a ani skutečně nevykonává dominantní vliv nebo
 kontrolu nad žádnou z ostatních ratingových agentur.“
 12) V článku 10 se odstavce 1 a
 2 nahrazují tímto:
 „1. Ratingová agentura neselektivně a
 včas uveřejní každý rating nebo ratingový výhled i každé rozhodnutí o
 ukončení vydávání ratingu. V případě rozhodnutí o ukončení
 vydávání ratingu obsahuje uveřejněná informace také plné
 odůvodnění uvedeného rozhodnutí.
 První pododstavec se vztahuje také na ratingy,
 které jsou distribuovány na základě předplatného.
 2. Ratingové agentury zajistí, aby byly ratingy a
 ratingové výhledy prezentovány a zpracovávány v souladu s požadavky
 stanovenými v oddílu D přílohy I.“
 13) V článku 11 se
 odstavec 2 nahrazuje tímto:
 „2. Každá registrovaná a každá
 certifikovaná ratingová agentura poskytne do centrálního archivu zřízeného
 Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy informace o své historické
 výkonnosti, včetně četnosti přechodu ratingů, a
 informace o ratingových hodnoceních vydaných v minulosti a jejich změnách.
 Ratingová agentura poskytuje informace do tohoto archivu na standardním
 formuláři, který poskytne Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Evropský
 orgán pro cenné papíry a trhy zpřístupní tyto informace veřejnosti a
 každoročně zveřejní souhrnné informace o hlavních aspektech
 vývoje.“
 14) Vkládá se článek 11a, který zní:
 „Článek 11a
 Evropský ratingový index
 1. Každá registrovaná a každá certifikovaná
 ratingová agentura poskytne při vydávání ratingu či ratingového
 výhledu Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy ratingové informace
 včetně ratingu a výhledu hodnoceného nástroje, informace o druhu
 ratingu, druhu ratingové činnosti a datu a hodině
 zveřejnění. Poskytnutý rating je založen na harmonizované ratingové
 stupnici uvedené v čl. 21 odst. 4a písm. a).
 2. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zavede
 evropský ratingový index, který bude zahrnovat veškeré ratingy poskytnuté tomuto
 orgánu podle odstavce 1 a souhrnný ratingový index pro každý hodnocený dluhový
 nástroj. Index a jednotlivé ratingy budou zveřejňovány na webových
 stránkách Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy.“
 15) V čl. 14 odst. 1
 se slova „ve Společenství“ nahrazují slovy „v Unii“.
 16) V článku 18 se
 odstavec 2 nahrazuje tímto:
 „2. Jakékoli rozhodnutí podle článku 16, 17
 nebo 20 oznámí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy Komisi, Evropskému orgánu
 pro bankovnictví, Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké
 penzijní pojištění, příslušným orgánům a odvětvovým
 příslušným orgánům.“
 17) V článku 19 se odstavec 1
 nahrazuje tímto:
 „1. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 účtuje ratingovým agenturám poplatky v souladu s tímto
 nařízením a nařízením o poplatcích uvedeným v odstavci 2. Tyto
 poplatky plně pokrývají nezbytné výdaje Evropského orgánu pro cenné papíry
 a trhy související s registrací a certifikací ratingových agentur a dohledem
 nad nimi a s náhradami veškerých nákladů, jež mohou vzniknout
 příslušným orgánům na základě tohoto nařízení, zejména v
 důsledku přenesení úkolů podle článku 30.“
 18) Článek 21 se mění takto:
 a) odstavec 4 se mění takto:
 i) úvodní věta se nahrazuje tímto:
 „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje
 návrhy regulačních technických norem ohledně:“
 ii) písmeno e) se nahrazuje tímto:
 „e) obsahu a formátu pravidelného
 předkládání ratingových údajů, jež má Evropský orgán pro cenné papíry
 a trhy od registrovaných a certifikovaných ratingových agentur požadovat pro
 účely průběžného dohledu.“
 iii) za písmeno e) se doplňují
 pododstavce, které znějí:
 „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna
 2012.
 Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
 regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem
 stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
 b) vkládá se odstavec 4a, který zní:
 „4a. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění:
 a) harmonizované standardní ratingové
 stupnice, kterou budou registrované a certifikované ratingové agentury používat
 podle článku 11a a která bude založena na metrickém měření
 úvěrových rizik, počtu ratingových kategorií a mezních hodnotách
 každé ratingové kategorie;
 b) obsahu a způsobu předkládání
 informací, včetně struktury, formátu, metody a lhůt, které budou
 ratingové agentury poskytovat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle
 čl. 11a odst. 1;
 c) obsahu a formátu pravidelného
 předkládání údajů o poplatcích, jež má Evropský orgán pro cenné
 papíry a trhy od ratingových agentur požadovat pro účely
 průběžného dohledu.
 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna
 2013.
 Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
 regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem
 stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“
 c) v odstavci 5 se doplňuje nový
 pododstavec, který zní:
 „Tato zpráva rovněž posoudí míru koncentrace
 trhu, rizika plynoucí z vysoké koncentrace a dopad na celkovou stabilitu
 finančního odvětví.“
 19) Článek 22a se mění takto:
 a) nadpis článku se nahrazuje tímto:
 „Posuzování ratingových metodik“
 b) vkládá se odstavec 3, který zní:
 „3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy také
 ověřuje, zda zamýšlené změny ratingových metodik nahlášené
 ratingovou agenturou podle čl. 8 odst. 5a odpovídají kritériím
 stanoveným v čl. 8 odst. 3 podle upřesnění
 uvedeného v regulačních technických normách uvedených
 v čl. 21 odst. 4 písm. d). Ratingová agentura smí nové
 ratingové metodiky používat až poté, co Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 potvrdí jejich soulad s čl. 8 odst. 3.
 [Evropský orgán pro cenné papíry a trhy bude moci
 uplatňovat pravomoci uvedené v prvním pododstavci od data vstupu regulačních
 technických norem uvedených v čl. 21 odst. 4 písm. d)
 nařízení č. 1060/2009 v platnost.]
 V případě, že regulační
 technické normy uvedené v čl. 21 odst. 4 písm. d)
 nebudou v platnosti, nemůže Evropský orgán pro cenné papíry a trhy
 uplatňovat pravomoci uvedené v prvním pododstavci.“
 20) Za článek 35 se vkládá hlava
 IIIa, která zní:
 „HLAVA IIIa
 OBČANSKOPRÁVNÍ ODPOVĚDNOST RATINGOVÝCH
 AGENTUR
 Článek 35a
 Občanskoprávní odpovědnost
 1. Jestliže se ratingová agentura
 záměrně či z hrubé nedbalosti dopustila kteréhokoliv
 z porušení jmenovaných v příloze III, jež má dopad na rating, na
 který se investor spolehl při nákupu hodnoceného nástroje, může
 takový investor na uvedenou ratingovou agenturu podat žalobu za škody mu
 způsobené.
 2. Porušení se považuje za porušení
 ovlivňující rating tehdy, pokud rating vydaný ratingovou agenturou je
 odlišný od ratingu, který by byl vydán v případě, že by se
 ratingová agentura nedopustila uvedeného porušení.
 3. Ratingová agentura jedná s hrubou
 nedbalostí, pokud vážně zanedbává povinnosti, které na ni klade toto
 nařízení.
 4. Jestliže investor předloží fakta, ze
 kterých je možné odvodit, že se ratingová agentura dopustila jakéhokoliv
 z porušení uvedených v příloze III, je na ratingové
 agentuře, aby dokázala, že se porušení nedopustila nebo že dotyčné
 porušení nemělo na vydaný rating vliv.
 5. Občanskoprávní odpovědnost uvedená
 v odstavci 1 nemůže být předem vyloučena nebo omezena
 dohodou. Jakákoliv doložka v takové dohodě, která by předem
 vylučovala či omezovala občanskoprávní odpovědnost, se
 považuje za neplatnou.“
 21) Článek 36a se mění takto:
 a) v odstavci 2 se písmena a) až e)
 nahrazují tímto:
 „a) v případech porušení povinnosti
 uvedených v bodech 1 až 5, 11 až 15, 19, 20, 23, 26a až 26d, 28, 30, 32, 33,
 35, 41, 43, 50 a 51 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně
 500 000 EUR, přičemž nepřesáhne 750 000 EUR;
 b) v případech porušení povinnosti
 uvedených v bodech 6 až 8, 16 až 18, 21, 22, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37 až 40,
 42, 45 až 49a, 52 a 54 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty
 nejméně 300 000 EUR, přičemž nepřesáhne 450 000 EUR;
 c) v případech porušení
 povinnosti uvedených v bodech 9, 10, 26, 26e, 36, 44 a 53 oddílu I přílohy
 III dosahuje výše pokuty nejméně 100 000 EUR, přičemž
 nepřesáhne 200 000 EUR;
 d) v případech porušení povinnosti
 uvedených v bodech 1, 6, 7 a 8 a 9 oddílu II přílohy III dosahuje výše
 pokuty nejméně 50 000 EUR, přičemž nepřesáhne 150 000
 EUR;
 e) v případech porušení
 povinnosti uvedených v bodech 2, 3a, 3b, 4, 4a a 5 oddílu II přílohy III
 dosahuje výše pokuty nejméně 25 000 EUR, přičemž nepřesáhne
 75 000 EUR;“
 b) v odstavci 2 se písmena g) a h)
 nahrazují tímto:
 „g) v případech porušení povinnosti
 uvedených v bodech 1 až 3a a 11 oddílu III přílohy III dosahuje výše
 pokuty nejméně 150 000 EUR, přičemž nepřesáhne 300 000
 EUR;
 h) v případech porušení
 povinnosti uvedených v bodech 4, 4a, 4b, 4c, 6, 8 a 10 oddílu III přílohy
 III dosahuje výše pokuty nejméně 90 000 EUR, přičemž
 nepřesáhne 200 000 EUR;“
 22) V článku 38a se odstavec 1
 nahrazuje tímto:
 „1. Pravomoc přijímat akty v přenesené
 pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 6 třetím pododstavci, čl. 19
 odst. 2, čl. 23e odst. 7 a článku 37 je svěřena Komisi na
 dobu čtyř let počínaje dnem 1. června 2011. Komise
 vypracuje zprávu o výkonu přenesené pravomoci nejpozději šest
 měsíců před koncem tohoto čtyřletého období.
 Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období,
 pokud je Evropský parlament nebo Rada v souladu s článkem 38b nezruší.“
 23) V článku 38b se odstavec 1
 nahrazuje tímto:
 „1. Evropský parlament nebo Rada mohou
 přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 6 třetím
 pododstavci, čl. 19 odst. 2, čl. 23e odst. 7 a článku 37 kdykoli
 zrušit.“
 24) Článek 39 se mění takto:
 a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
 „Komise do 7. prosince 2012 vyhodnotí uplatňování
 tohoto nařízení, včetně hodnocení spoléhání na ratingy
 v Unii, dopadu na úroveň koncentrace ratingového trhu, nákladů a
 přínosů tohoto nařízení a přiměřenosti
 odměňování ratingových agentur hodnoceným subjektem (model „rating
 placený emitentem“), a předloží o tom zprávu Evropskému parlamentu a
 Radě.“
 b) doplňuje se odstavec 4, který zní:
 „4. Komise do 1. července 2015 vyhodnotí
 situaci na ratingovém trhu, především možnost dostatečného
 výběru mezi ratingovými agenturami, aby bylo možné splnit požadavky
 stanovené v článcích 6b a 8b. V tomto hodnocení rovněž posoudí
 potřebu rozšířit působnost povinností stanovených v článku
 8a na další finanční produkty včetně krytých dluhopisů.“
 25) Příloha I se mění
 v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
 26) Příloha II se mění
 v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
 27) Příloha III se mění
 v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
 Článek 2
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost prvním
 dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Pro
 účely posouzení ve smyslu čl. 4 odst. 3 písm. b) a
 čl. 5 odst. 6 druhého pododstavce písm. b) nařízení (ES) č.
 1060/2009, jehož předmětem je zjistit, zda jsou požadavky třetí
 země alespoň stejně přísné jako požadavky uvedené
 v článcích 6 až 12 uvedeného nařízení, se čl. 1 body 7),
 9), 10), 12), 13) a 25) tohoto nařízení použijí ode dne 1. června
 2014.
 Pokud jde o akcionáře nebo podílníka
 ratingové agentury, který k 15. listopadu 2011 držel nejméně 5 %
 kapitálu více než jedné ratingové agentury, použije se čl. 1 bod 8) tohoto
 nařízení ve vztahu k článku 6a odst. 1 písm. a) nařízení
 (ES) č. 1060/2009 ode dne [1 rok od vstupu tohoto nařízení
 v platnost].
 Toto nařízení je závazné v celém
 rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu,
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda / předsedkyně předseda
 / předsedkyně
 PŘÍLOHA I
 Příloha I nařízení (ES) č.
 1060/2009 se mění takto:
 1) Oddíl B se mění takto:
 a) bod 1 se nahrazuje tímto:
 „1. Ratingová agentura zjišťuje,
 odstraňuje nebo řídí a jasně a zřetelně
 uveřejňuje veškeré skutečné nebo potenciální střety
 zájmů, které by mohly ovlivnit analýzy a úsudky jejích ratingových
 analytiků, zaměstnanců nebo jiných fyzických osob, které
 poskytují služby pro ratingovou agenturu nebo podle jejích příkazů,
 kteří se přímo podílejí na výkonu ratingových činností, a dále
 osob, které ratingy a ratingové výhledy schvalují.“;
 b) bod 3 se mění takto:
 i) úvodní věta prvního pododstavce se
 nahrazuje tímto:
 „3. Ratingová agentura nevydá rating
 nebo ratingový výhled za následujících okolností, nebo v případě
 stávajícího ratingu nebo ratingového výhledu neprodleně oznámí, že tento
 rating nebo ratingový výhled mohl být potenciálně ovlivněn
 následujícími okolnostmi:“
 ii) za písmeno a) se vkládá nové písmeno
 aa), které zní:
 „aa) akcionář nebo podílník ratingové
 agentury držící přímo nebo nepřímo 10 % nebo více kapitálu nebo
 hlasovacích práv dané ratingové agentury nebo se jinak nacházející v pozici s
 významným vlivem na obchodní činnosti ratingové agentury přímo nebo
 nepřímo vlastní finanční nástroje hodnocené osoby nebo
 spřízněné třetí osoby nebo má jakýkoliv jiný přímý nebo
 nepřímý majetkový podíl na hodnocené osobě nebo třetí
 osobě, přičemž se nejedná o podíl na programech
 diverzifikovaného kolektivního investování, včetně spravovaných
 fondů, jako jsou penzijní fondy nebo životní pojištění, který jej
 nestaví do pozice s významným vlivem na obchodní činnosti programu;“
 iii) za písmeno b) se vkládá nové písmeno
 ba), které zní:
 „ba) úvěrový rating se vydává pro
 hodnocenou osobu nebo spřízněnou třetí osobu, které přímo
 nebo nepřímo drží 10 % nebo více kapitálu nebo hlasovacích práv dané
 ratingové agentury;“
 iv) za písmeno c) se vkládá nové písmeno
 ca), které zní:
 „ca) akcionář nebo podílník ratingové
 agentury držící přímo nebo nepřímo 10 % nebo více kapitálu nebo
 hlasovacích práv dané ratingové agentury nebo se jinak nacházející v pozici s
 významným vlivem na obchodní činnosti ratingové agentury je členem
 správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo spřízněné
 třetí osoby;“
 v) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
 „Ratingová agentura rovněž ihned vyhodnotí,
 zda existují důvody pro nový rating nebo pro stažení stávajícího ratingu
 nebo ratingového výhledu.“;
 c) vkládá se nový bod 3a, který zní:
 „3a. Ratingová agentura zajistí, aby poplatky
 účtované klientům za poskytnutí ratingu a doplňkových služeb
 nebyly diskriminační a aby se zakládaly na skutečných nákladech.
 Poplatky účtované za ratingové služby nezávisí na úrovni ratingu vydaného
 ratingovou agenturou nebo na jakémkoliv jiném výsledku nebo důsledku
 vykonané práce.“;
 d) v bodě 4 se první pododstavec
 nahrazuje tímto:
 „4. Ratingová agentura ani jakákoliv osoba
 držící přímo nebo nepřímo nejméně 5 % kapitálu nebo hlasovacích
 práv ratingové agentury nebo se jinak nacházející v pozici s významným
 vlivem na obchodní činnosti ratingové agentury nesmí poskytovat
 konzultační nebo poradenské služby hodnocené osobě nebo
 spřízněné třetí osobě ohledně podnikové nebo právní
 struktury, majetku, závazků nebo činností dané hodnocené osoby nebo
 spřízněné třetí osoby.“;
 e) bod 7 se mění takto:
 i) písmeno a) se nahrazuje tímto:
 „a) u každého rozhodnutí o ratingu a
 ratingovém výhledu totožnost ratingových analytiků podílejících se na
 stanovení ratingu nebo ratingového výhledu, totožnost osob, které rating nebo
 ratingový výhled schválily, informace ohledně toho, zda byl rating
 vyžádaný či nevyžádaný, a datum, kdy bylo ratingové hodnocení provedeno;“
 ii) písmeno d) se nahrazuje tímto:
 „d) záznamy dokumentující zavedené postupy a
 metodiky, jež ratingová agentura pro vypracování ratingů a ratingových
 výhledů použila;“
 iii) písmeno e) se nahrazuje tímto:
 „e) vnitřní záznamy a dokumenty,
 včetně neveřejných informací a pracovních dokumentů, které
 byly použity jako základ pro rozhodnutí o vydání ratingu a ratingového
 výhledu;“.
 2) Oddíl C se mění takto:
 a) v bodě 2 se úvodní věta
 nahrazuje tímto:
 „2. Osoby uvedené v bodě 1 se
 nesmějí podílet na stanovení ratingu nebo ratingového výhledu hodnocené
 osoby ani je jakkoli ovlivňovat, pokud:“;
 b) v bodě 3 se písmeno b) nahrazuje
 tímto:
 „b) nezpřístupňovaly žádné
 informace o ratingu, možném budoucím ratingu nebo ratingovém výhledu ratingové
 agentury, s výjimkou zpřístupnění hodnocené osobě nebo s ní
 spřízněné třetí osobě;“;
 c) bod 7 se nahrazuje tímto:
 „7. Osoba uvedená v bodě 1 nesmí
 přijmout klíčovou vedoucí pozici v hodnocené osobě nebo s
 ní spřízněné třetí osobě dříve než po uplynutí šesti
 měsíců od vydání příslušného ratingu nebo ratingového výhledu.“;
 d) bod 8 se nahrazuje tímto:
 „8. Pro účely čl. 7 odst. 4:
 a) ratingové agentury zajistí, aby vedoucí
 ratingoví analytici nebyli zapojeni do výkonu ratingových činností
 týkajících se téže hodnocené osoby nebo s ní spřízněných třetích
 osob po dobu delší než čtyři roky;
 b) ratingové agentury jiné než ty, které
 pověřil emitent nebo s ním spřízněná třetí osoba, a
 všechny ratingové agentury vydávající ratingy států zajistí, aby:
 i) ratingoví analytici nebyli zapojeni do
 výkonu ratingových činností týkajících se téže hodnocené osoby nebo s ní
 spřízněných třetích osob po dobu delší než pět let;
 ii) osoby schvalující ratingy nebyly
 zapojeny do výkonu ratingových činností týkajících se téže hodnocené osoby
 nebo s ní spřízněných třetích osob po dobu delší než sedm let.
 Doba, po jejímž uplynutí mohou být osoby uvedené v
 prvním pododstavci písm. a) a b) zapojeny do výkonu ratingových činností
 týkajících se téže hodnocené osoby nebo s ní spřízněných třetích
 osob podle uvedených písmen, nesmí být kratší než dva roky od konce období
 stanovených v těchto písmenech.“.
 3) Název oddílu D se nahrazuje tímto:
 „Pravidla pro prezentaci ratingů a
 ratingových výhledů“
 4) Část I oddílu D se mění
 takto:
 a) bod 1 se nahrazuje tímto:
 „1. Ratingová agentura zajistí, aby v
 ratingu a ratingovém výhledu bylo jasně a výrazně uvedeno jméno a
 pracovní zařazení vedoucího ratingového analytika v rámci dané ratingové
 činnosti a jméno a postavení osoby, která byla primárně
 odpovědná za schválení ratingu nebo ratingového výhledu.“;
 b) bod 2 se mění takto:
 i) písmeno a) se nahrazuje tímto:
 „a) byly uvedeny všechny důležité zdroje
 použité pro přípravu ratingu nebo ratingového výhledu, včetně
 hodnocené osoby nebo s ní spřízněné třetí osoby, spolu s údajem,
 zda byl rating nebo ratingový výhled před vydáním zpřístupněn
 hodnocené osobě nebo s ní spřízněné třetí osobě a zda
 byl po tomto zpřístupnění následně před vydáním
 změněn;“
 ii) písmena d) a e) se nahrazují tímto:
 „d) bylo jasně a výrazně uvedeno
 datum, kdy byl rating poprvé uveřejněn a kdy byl naposledy
 aktualizován, včetně případných ratingových výhledů;
 e) byla uvedena informace o tom, zda se
 rating týká nově vydaného finančního nástroje a zda ratingová
 agentura hodnotí tento finanční nástroj poprvé; a“
 iii) doplňuje se nové písmeno f), které
 zní:
 „f) v případě ratingového výhledu
 byl poskytnut časový horizont, během kterého se očekává změna
 ratingu.“;
 c) vkládá se nový bod 2a, který zní:
 „2a. Ratingová agentura uveřejní spolu s
 metodikami, modely a klíčovými předpoklady pro vydávání ratingu
 poučení, v němž vysvětlí předpoklady, parametry, omezení a
 nejasnosti týkající se modelů a metodik pro vydávání ratingů,
 včetně simulací výjimečných zátěžových situací, které
 agentura při stanovování ratingů provádí, ratingových informací o
 analýze finančních toků, kterou provedla nebo o niž se opírá, a případně
 údaj o očekávané změně ratingu. Toto poučení bude jasné a
 snadno srozumitelné.“;
 d) bod 3 se nahrazuje tímto:
 „3. Ratingová agentura informuje hodnocenou
 osobu v pracovní době hodnocené osoby a alespoň jeden celý pracovní
 den před zveřejněním ratingu nebo ratingového výhledu. Tyto
 informace budou zahrnovat hlavní skutečnosti, na kterých je rating nebo
 výhled založen, aby měla hodnocená osoba možnost upozornit ratingovou
 agenturu na případné věcné chyby.“;
 e) v bodě 4 se první pododstavec
 nahrazuje tímto:
 „4. Ratingová agentura při
 uveřejňování ratingů nebo ratingových výhledů jasně a
 výrazně uvede všechny znaky a všechna omezení daného ratingu nebo
 ratingového výhledu. Při uveřejňování každého ratingu nebo
 ratingového výhledu ratingová agentura zejména výrazně uvede, zda považuje
 kvalitu dostupných informací o hodnocené osobě za uspokojivou a v
 jakém rozsahu prověřila informace, které jí byly poskytnuty
 hodnocenou osobou nebo s ní spřízněnou třetí osobou. Jestliže se
 rating nebo výhled týká typu osoby nebo finančního nástroje, pro který
 jsou historické údaje omezené, ratingová agentura na viditelném místě
 jasně uvede omezení tohoto ratingu.“;
 f) v bodě 5 se první pododstavec
 nahrazuje tímto:
 „5. Při oznámení ratingu nebo
 ratingového výhledu ratingová agentura vysvětlí v tiskových
 prohlášeních nebo zprávách klíčové prvky, na nichž je rating nebo
 ratingový výhled postaven.“;
 g) doplňuje se bod 6, který zní:
 „6. Ratingová agentura musí na svých
 internetových stránkách průběžně zveřejňovat informace
 o veškerých osobách nebo dluhových nástrojích jí předložených k úvodnímu
 posouzení nebo předběžnému ratingu. Toto uveřejnění bude
 provedeno bez ohledu na to, zda emitent s ratingovou agenturou uzavře
 smlouvu na konečný rating.“.
 5) V oddílu D části II se zrušují
 body 3 a 4.
 6) V oddílu D se doplňuje
 část III, která zní:
 „III. Další povinnosti související s ratingem
 států
 1. Vydá-li ratingová agentura rating států
 nebo související ratingový výhled, vydá spolu s ratingem nebo ratingovým
 výhledem podrobnou hodnotící zprávu vysvětlující veškeré předpoklady,
 parametry, omezení a nejasnosti a jakékoliv jiné prvky, k nimž bylo při
 stanovení daného ratingu nebo výhledu přihlédnuto. Tato zpráva musí být
 jasná a snadno srozumitelná.
 2. Hodnotící zpráva vydaná spolu se změnou
 dřívějšího ratingu státu nebo souvisejícího ratingového výhledu
 zahrnuje tyto prvky:
 a) podrobné hodnocení změn
 kvantitativního předpokladu dokládající důvody pro změnu ratingu
 a jejich relativní váhu. Podrobné hodnocení by mělo zahrnovat popis
 těchto prvků: národní důchod v přepočtu na 1
 obyvatele, růst HDP, inflaci, rozpočtové saldo, vnější saldo,
 zahraniční dluh, ukazatel ekonomického rozvoje, ukazatel neplnění
 závazků a jakýkoliv jiný příslušný faktor, k němuž se
 přihlíží. To by mělo být doplněno relativní vahou každého
 faktoru;
 b) podrobné hodnocení změn
 kvalitativního předpokladu dokládající důvody pro změnu ratingu
 a jejich relativní váhu;
 c) podrobný popis rizik, omezení a
 nejasností týkajících se změny ratingu; a
 d) shrnutí zápisů ze schůze
 ratingového výboru, který rozhodl o změně ratingu.
 3. Vydává-li ratingová agentura ratingy států
 nebo související ratingové výhledy, vydává je až po uzavření obchodování
 na obchodních místech zřízených v Unii a minimálně jednu hodinu
 před jejich otevřením. Oddíl D část I bod 3 zůstává beze
 změny.“
 7) V oddílu E se část I mění
 takto:
 a) bod 3 se nahrazuje tímto:
 „3. pravidla ratingové agentury pro
 uveřejňování ratingů a dalších souvisejících sdělení
 včetně ratingových výhledů;“;
 b) bod 6 se nahrazuje tímto:
 „6. všechny zásadní změny svých
 systémů, zdrojů nebo postupů;“.
 8) V oddílu E se část II bod 2
 první pododstavec mění takto:
 a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
 „a) seznam poplatků účtovaných
 každému klientovi za individuální rating a veškeré doplňkové služby;“;
 b) vkládá se nové písmeno aa), které zní:
 „aa) svoji cenovou politiku, včetně
 struktury poplatků a cenových kritérii ve vztahu k ratingům pro
 různé druhy aktiv;“.
 9) V oddílu E se část III
 mění takto:
 a) bod 3 se nahrazuje tímto:
 „3. statistiku přidělení
 zaměstnanců na vypracování nových ratingů, přezkumy
 ratingů, hodnocení metodik a modelů a mezi vedoucí osoby a statistiku
 přidělení osob k výkonu ratingových činností s ohledem na
 různé druhy aktiv (podnikové nástroje – strukturované finanční
 produkty – státy);“;
 b) bod 7 se nahrazuje tímto:
 „7. finanční informace o tržbách ratingové
 agentury, včetně celkového obratu, v členění na
 poplatky za rating a za doplňkové služby s úplným popisem obou,
 včetně tržeb z doplňkových služeb poskytnutých klientům
 ratingových služeb a přidělení poplatků k ratingům
 různých druhů aktiv. Informace o celkovém obratu zahrnují též
 zeměpisné rozdělení daného obratu na tržby vytvořené na území
 Unie a tržby vytvořené po celém světě;“.
 PŘÍLOHA II
 V bodě 1 přílohy II nařízení
 (ES) č. 1060/2009 se slova „ve Společenství“ nahrazují slovy
 „v Unii“.
 PŘÍLOHA III
 Příloha III nařízení (ES) č.
 1060/2009 se mění takto:
 1) Část I se mění takto:
 a) body 19, 20 a 21 se nahrazují tímto:
 „19. Ratingová agentura porušuje čl. 6
 odst. 2 ve spojení oddílem B bodem 1 přílohy I tím, že
 nezjišťuje, neodstraňuje nebo neřídí a jasně a
 zřetelně neuveřejňuje veškeré skutečné nebo
 potenciální střety zájmů, které by mohly ovlivnit analýzy a úsudky
 jejích ratingových analytiků, zaměstnanců nebo jiných fyzických
 osob, které poskytují služby ratingové agentuře nebo podle jejích
 příkazů, kteří se přímo podílejí na výkonu ratingových
 činností, či osob, které schvalují ratingy či ratingové výhledy.
 20. Ratingová agentura porušuje čl. 6 odst. 2
 ve spojení s oddílem B bodem 3 prvním pododstavcem přílohy I tím, že vydá rating
 nebo ratingový výhled v případech uvedených v prvním pododstavci
 zmíněného bodu nebo v případě stávajícího ratingu
 neprodleně neoznámí, že rating či ratingový výhled mohl být uvedenými
 případy potenciálně ovlivněn.
 21. Ratingová agentura porušuje čl. 6 odst. 2
 ve spojení s oddílem B bodem 3 druhým pododstavcem přílohy I tím, že
 ihned nevyhodnotí, zda existují důvody pro vydání nového ratingu nebo pro
 stažení stávajícího ratingu či ratingového výhledu.“;
 b) vkládají se nové body 26a až 26f, které
 znějí:
 „26a. Ratingová agentura, která uzavřela
 s emitentem nebo s ním spřízněnou třetí osobou smlouvu
 o vydání ratingů emitenta, porušuje čl. 6b odst. 1 tím, že
 vydává ratingy tohoto emitenta po dobu delší než tři roky.
 26b. Ratingová agentura, která uzavřela
 s emitentem nebo s ním spřízněnou třetí osobou smlouvu
 o vydání ratingů dluhových nástrojů emitenta, porušuje čl. 6b
 odst. 2 tím, že vydá ratingy na nejméně deset dluhových nástrojů
 téhož emitenta v době delší než 12 měsíců nebo vydává
 ratingy dluhových nástrojů emitenta po dobu delší než tři roky.
 26c. Ratingová agentura, která uzavřela
 smlouvu s emitentem vedle nejméně jedné další ratingové agentury, porušuje
 čl. 6b odst. 3 tím, že má s emitentem smluvní vztah po dobu delší než šest
 let.
 26d. Ratingová agentura, která uzavřela
 s emitentem nebo s ním spřízněnou třetí osobou smlouvu
 o vydání ratingu emitenta nebo ratingu dluhových nástrojů emitenta,
 porušuje čl. 6b odst. 4 tím, že nedodrží zákaz vydávání
 ratingů emitenta nebo ratingů dluhových nástrojů emitenta po
 dobu čtyř let od skončení maximální doby trvání smluvního vztahu
 uvedené v čl. 6b odst. 1 až 3.
 26e. Ratingová agentura, která uzavřela
 s emitentem nebo s ním spřízněnou třetí osobou smlouvu
 o vydání ratingu emitenta nebo ratingu dluhových nástrojů emitenta,
 porušuje čl. 6b odst. 6 tím, že po skončení maximální doby
 trvání smluvního vztahu s emitentem nebo s ním spřízněnou
 třetí osobou neposkytne předávací dokumentaci s požadovanými
 údaji nové ratingové agentuře, která s emitentem nebo s ním
 spřízněnou třetí osobou uzavře smlouvu o vydání ratingu
 emitenta nebo ratingu dluhových nástrojů emitenta.“;
 c) bod 33 se nahrazuje tímto:
 „Ratingová agentura porušuje čl. 7 odst. 3 ve
 spojení s oddílem C bodem 2 přílohy I tím, že nezajistí, aby se osoba
 uvedená v bodě 1 zmíněného oddílu nepodílela na stanovení
 ratingu nebo ratingového výhledu či je jakkoli neovlivňovala, jak
 stanoví bod 2 zmíněného oddílu.“;
 d) bod 36 se nahrazuje tímto:
 „36. Ratingová agentura porušuje čl. 7
 odst. 3 ve spojení s oddílem C bodem 7 přílohy I tím, že nezajistí,
 aby osoba uvedená v oddíle C bodě 1 nepřijala klíčovou
 vedoucí pozici v hodnocené osobě nebo s ní spřízněné
 třetí osobě dříve než po uplynutí šesti měsíců od
 vydání příslušného ratingu či ratingového
 výhledu.“;
 e) body 38, 39 a 40 se nahrazují tímto:
 „38. Ratingová agentura porušuje čl. 7
 odst. 4 ve spojení s oddílem C bodem 8 prvním pododstavcem písm. b)
 podbodem i) přílohy I tím, že nezajistí, aby v případě, že
 poskytuje nevyžádané ratingy, ratingový analytik nebyl po dobu delší než
 pět let zapojen do výkonu ratingové činnosti týkající se téže
 hodnocené osoby nebo s ní spřízněných třetích osob.
 39. Ratingová agentura porušuje čl. 7
 odst. 4 ve spojení s oddílem C bodem 8 prvním pododstavcem písm. b)
 podbodem ii) přílohy I tím, že nezajistí, aby v případě, že
 poskytuje nevyžádané ratingy, osoba schvalující ratingy nebyla po dobu delší
 než sedm let zapojena do výkonu ratingové činnosti týkající se téže
 hodnocené osoby nebo s ní spřízněných třetích osob.
 40. Ratingová agentura porušuje čl. 7
 odst. 4 ve spojení s oddílem C bodem 8 druhým pododstavcem
 přílohy I tím, že nezajistí, aby osoba uvedená v
 prvním pododstavci písm. a) a b) zmíněného bodu nebyla zapojena do výkonu
 ratingových činností týkajících se hodnocené osoby nebo s ní spřízněných
 třetích osob zmíněných v uvedených písmenech dříve než po uplynutí dvou let od konce období stanovených v
 uvedených písmenech.“;
 f) bod 42 se nahrazuje tímto:
 „Ratingová agentura porušuje čl. 8
 odst. 2 tím, že nepřijímá, neuplatňuje a neprosazuje vhodná
 opatření k zajištění toho, aby ratingy a ratingové výhledy, které
 vydává, byly založeny na důkladné analýze veškerých informací, které má
 k dispozici a které jsou podle jejích metodik pro vydávání ratingů
 relevantní z hlediska prováděné analýzy.“;
 g) bod 46 se nahrazuje tímto:
 „Ratingová agentura porušuje čl. 8 odst. 5
 první pododstavec první větu tím, že nesleduje své ratingy s výjimkou
 ratingů států nebo že své ratingy, s výjimkou ratingů
 států, a metodiky průběžně, nejméně však jednou
 ročně nepřezkoumává.“;
 h) vkládá se bod 46a, který zní:
 „46a. Ratingová agentura porušuje
 čl. 8 odst. 5 druhý pododstavec ve spojení
 s čl. 8 odst. 5 prvním pododstavcem první větou tím,
 že nesleduje své ratingy států nebo že své ratingy států
 průběžně, nejméně však jednou za 6 měsíců
 nepřezkoumává.“;
 i) vkládá se bod 49a, který zní:
 „49a. Ratingová agentura porušuje čl. 8
 odst. 7 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 6
 písm. c) tím, že nevydá nový rating v případech, kdy vydání
 zmíněného ratingu ovlivnily chyby v metodice či jejím
 uplatňování.“.
 2) Část II se mění takto:
 a) vkládají se body 3a a 3b, které
 znějí:
 „3a. Ratingová agentura porušuje čl. 8
 odst. 5a druhý pododstavec tím, že neoznámí Evropskému orgánu pro cenné
 papíry a trhy zamýšlené změny ratingových metodik, modelů nebo
 klíčových předpokladů pro vydání ratingu nebo navrhované nové
 metodiky, modely či klíčové předpoklady pro vydání ratingu.
 3b. Ratingová agentura porušuje čl. 8
 odst. 7 písm. a) tím, že neoznámí Evropskému orgánu pro cenné papíry a
 trhy zjištěné chyby ve svých metodikách nebo jejich uplatňování.“;
 b) vkládá se bod 4a, který zní:
 „4a. Ratingová agentura porušuje čl. 11a
 odst. 1 tím, že neposkytne požadované informace nebo je neposkytne
 v požadovaném formátu podle zmíněného odstavce.“.
 3) Část III se mění takto:
 a) vkládá se bod 3a, který zní:
 „3a. Ratingová agentura porušuje čl. 8
 odst. 5a druhý pododstavec tím, že na svých webových stránkách
 nezveřejní zamýšlené změny ratingových metodik, modelů nebo
 klíčových předpokladů pro vydání ratingu nebo navrhované nové
 metodiky, modely či klíčové předpoklady pro vydání ratingu
 společně s podrobným vysvětlením důvodů a
 důsledků navrhovaných změn.“;
 b) vkládají se body 4a, 4b a 4c, které
 znějí:
 „4a. Ratingová agentura porušuje čl. 8
 odst. 6 písm. aa) tím, že pokud zamýšlí použít nové metodiky, tyto nové
 metodiky ihned nezveřejní na svých webových stránkách spolu s podrobným
 vysvětlením.
 4b. Ratingová agentura porušuje čl. 8
 odst. 7 písm. a) tím, že neoznámí dotčeným hodnoceným osobám
 zjištěné chyby v metodikách či jejich uplatňování.
 4c. Ratingová agentura porušuje čl. 8 odst. 7
 písm. b) tím, že nezveřejní na svých webových stránkách zjištěné
 chyby v metodikách či jejich uplatňování.“;
 c) body 6 a 7 se nahrazují tímto:
 „6. Ratingová agentura porušuje čl. 10 odst. 2
 ve spojení s oddílem D částí I bodem 1 nebo 2, bodem 2a, bodem 4 prvním
 pododstavcem či body 5 nebo 6 přílohy I nebo ve spojení s oddílem D
 částí II nebo III přílohy I tím, že při prezentaci ratingu
 či ratingového výhledu neposkytne informace požadované v uvedených
 ustanoveních.
 7. Ratingová agentura porušuje čl. 10
 odst. 2 ve spojení s oddílem D částí I bodem 3 přílohy I tím, že
 neinformuje hodnocenou osobu o vydání ratingu či ratingového výhledu
 v pracovní době hodnocené osoby nejméně jeden celý pracovní den
 před jejich vydáním.“.
 [1] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách, Úř.
 věst. L 302, 17.11.2009.
 [2] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 513/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se mění nařízení (ES)
 č. 1060/2009 o ratingových agenturách, Úř. věst. L 145,
 31.5.2011.
 [3] KOM(2010) 301 v konečném znění.
 [4] Dostupné na http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/cra_en.htm.
 [5] http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do?lang=en&procnum=INI/2010/2302.
 [6] http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_101027.pdf.
 [7] Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o
 přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním
 dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky a o
 změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES o
 doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a
 investičními podniky ve finančním konglomerátu, KOM(2011) 453
 v konečném znění, předložený Komisí 20. července 2011.
 Viz čl. 77 písm. b).
 [8] Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou
 se mění směrnice 2009/65/ES o koordinaci právních a správních
 předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do
 převoditelných cenných papírů (SKIPCP) a směrnice 2011/61/EU o
 správcích alternativních investičních fondů, pokud jde o
 nadměrné spoléhání na rating, KOM(2011) xxx v konečném
 znění, předložený Komisí 15. listopadu 2011.
 [9] Jako „lavinový efekt“ se označuje náhlé jednání
 spuštěné poklesem ratingu pod určitou hranici, kdy snížení ratingu u
 jednoho cenného papíru může mít nepřiměřený kaskádový
 účinek.
 [10] Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 32.
 [11] „1. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy účtuje
 ratingovým agenturám poplatky v souladu s tímto nařízením a nařízením
 o poplatcích uvedeným v odstavci 2.
 Tyto poplatky plně pokrývají výdaje Evropského orgánu pro cenné papíry a
 trhy nezbytné pro registraci ratingových agentur a dohled nad nimi a pro
 náhradu veškerých nákladů, jež mohou příslušným orgánům
 vzniknout na základě tohoto nařízení, zejména v důsledku
 přenesení úkolů podle článku 30.“
 [12] Úř. věst. C , , s.
 [13] Úř. věst. C , , s.
 [14] Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 1.
 [15] Úř. věst. L 145, 31.5.2011, s. 30.
 [16] 2010/2302/INI.
 [17] Úř. věst. L 390, 31.12.2004, s. 38.
 [18] Úř. věst. C , , s.
 [19] 2010/2302(INI).
 [20] Úř. věst. L ... , s.