type: other

text:
����, ����, ���� / Lola Rennt / Run Lola Run (1998) HDRip + HDRip-AVC + BDRip-AVC(720p) + BDRip 1080p » ������� ���������, ��� ����������� - ���������, ����, MP3, ������, �������
 ������� ����, ����, ���� / Lola Rennt / Run Lola Run (1998) HDRip + HDRip-AVC + BDRip-AVC(720p) + BDRip 1080p �����: gena6307
 ���������� � ��������������: ����, ����, ���������������� ��������: Lola Rennt / Run Lola Run��� ������: 1998����: ������, ���������������: ��� ������� �����: ������ �������, ����� ���������, ������� ����, ���� �����, ����� ����, ������ ����, ������ ������, ���� �������, ������� �����, ����� ������, �� ������, ����� ����, ����� ����, ���� �����, ������ ���������� ������: ����� � ���� ����� � ������� � ������� ����� ���� �����. ����� ������� �������� � �������� ������� � ������� ������ ����� � �������� ������ �����, ������ ��� ����� ������ ����. �� �� ��, ����� ��������� ������ �� ��������� ����� � ��� ����� �����, � ������� ���� ������ 20 �����. ������ ������� ����� �������� ������� ����� ������ � �������. ��� ���, ��� ������� ���������� � ������������� � ������������������ � ������� �������� � �������� �� ������������� �����. � ���� ��� ���� �� ���� �������IMDB Rating: 7.80 (121 640 votes)��������: �������������������������: 01:19:31�������: ���������������� (������������ ����������), ���������������� (����������� ����������) ������: AVI��������: HDRip�����: XviD, 720x384, 23.976 fps, 2215 kbps, 0.33 bit/pixel����: ������� (���������������� ������������) - AC3, 6 ch, 384 kbps������: 1.46 Gb ������� ����, ����, ���� / Lola Rennt / Run Lola Run (1998) HDRip������� � letitbit.net������� � turbobit.net������� � vip-file.com+������� Rapidgator.net:Probejka.1998.HDRip.part1.rarProbejka.1998.HDRip.part2.rarProbejka.1998.HDRip.part3.rarProbejka.1998.HDRip.part4.rar� ������ ��������� 5% ��� ��������������������: MKV��������: HDRip-AVC�����: H.264, AVC 1152x624, 23.976 fps, 2345 kbps����: ������� (���������������� �����������) - AAC LC, 6 ch, 256 Kbps������: 1.45 Gb ������� ����, ����, ���� / Lola Rennt / Run Lola Run (1998) HDRip-AVC������� � letitbit.net������� � turbobit.net������� � vip-file.com+������� Rapidgator.net:Probejka.1998.HDRip.AVC.part1.rarProbejka.1998.HDRip.AVC.part2.rarProbejka.1998.HDRip.AVC.part3.rarProbejka.1998.HDRip.AVC.part4.rar� ������ ��������� 5% ��� ��������������������: MKV��������: BDRip-AVC(720p)�����: H.264, 1072x584, 23,976 fps, 3200 kbps����: ������� (���������������� ������������) - AC3, 6 ch, 384 kbps������� (������������ ������� / �.�����) - AC3, 6 ch, 448 kbps �������� (��������) - AC3, 6 ch, 448 kbps ���������� (������) - AC3, 6 ch, 448 kbps���������� (����������) - AC3, 2 ch, 192 kbps��������: �������, ����������������: 2.84 Gb ������� ����, ����, ���� / Lola Rennt / Run Lola Run (1998) BDRip-AVC(720p)������� � letitbit.net������� � turbobit.net������� � vip-file.com+������� Rapidgator.net:Probejka.1998.BDRip.AVC.part1.rarProbejka.1998.BDRip.AVC.part2.rarProbejka.1998.BDRip.AVC.part3.rarProbejka.1998.BDRip.AVC.part4.rarProbejka.1998.BDRip.AVC.part5.rarProbejka.1998.BDRip.AVC.part6.rarProbejka.1998.BDRip.AVC.part7.rar� ������ ��������� 5% ��� ��������������������: MKV��������: BDRip 1080p�����: H.264, 1920x1040, 23.976 fps, 7400 kbps����: ������� (���������������� ������������) - AC3, 6 ch, 384 kbps������: 4.23 Gb ������� ����, ����, ���� / Lola Rennt / Run Lola Run (1998) BDRip 1080p������� � letitbit.net������� � turbobit.net������� � vip-file.com+������� Rapidgator.net:Probejka.1998.BDRip.1080p.part01.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part02.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part03.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part04.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part05.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part06.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part07.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part08.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part09.rarProbejka.1998.BDRip.1080p.part10.rar� ������ ��������� 5% ��� ��������������
 ������, �������, ��� ������, ������ �������, ����� ���������, HDRip, HDRip-AVC, BDRip-AVC(720p), BDRip 1080p


text:
Informácie | Advokátska kancelária, právne poradenstvo
 Brázdil & Brázdilová advokátska kancelária s.r.o.
 v zmysle § 6 zák. č. 136/2010 Z.z. o službách na vnútornom trhu, § 1c, § 18 ods. 4 zák. č. 586/2003 Z.z. o advokácií, § 18 vyhlášky č. 655/2004 Z.z. o odmenách a náhradách advokátov za poskytovanie právnych služieb
 Všeobecné informácie Brázdil & Brázdilová advokátska kancelária s.r.o., so sídlom Trhová 992/1, Zvolen 960 01, IČO: 50492934, DIČ: 2120347361, IČ DPH: SK2120347361, zapísaná v obchodnom registri Okresného súdu Banská Bystrica, oddiel Sro, vl.č. 30402/S. Spoločníkmi a súčasne členmi štatutárneho orgánu sú JUDr. Dáša Brázdilová, advokátka a JUDr. Lukáš Brázdil, LL.M., advokát, spolupracujúcimi advokátmi je JUDr. Jozef Brázdil, advokát a JUDr. Jana Biroščáková, advokátka.
 JUDr. Dáša Brázdilová, advokátka, členka Slovenskej advokátskej komory zapísaná v zozname advokátov vedenom SAK pod č. 0013, akademický titul JUDr. jej bol udelený na území Slovenskej republiky
 JUDr. Lukáš Brázdil, LLM, advokát, advokát, člen Slovenskej advokátskej komory zapísaný v zozname advokátov vedenom SAK pod č. 6322, akademický titul JUDr. mu bol udelený na území Slovenskej republiky, akademický titul LL.M. mu bol udelený na území Veľkej Británie.
 JUDr. Jozef Brázdil, advokát, člen Slovenskej advokátskej komory zapísaný v zozname advokátov vedených SAK pod č. 0010, akademický titul JUDr. mu bol udelený na území Slovenskej republiky.
 JUDr. Jana Biroščáková, advokátka, advokátka, členka Slovenskej advokátskej komory zapísaná v zozname advokátov vedenom SAK pod č. 2118, akademický titul JUDr. jej bol udelený na území Slovenskej republiky.
 Kontakt : tel: +421/ 45 5333 722; fax: +421/ 45 5333 722
 e-mail: info@brazdil.sk;
 Všeobecné podmienky poskytovania právnej pomoci advokátom
 Advokát a právnik pomáha uplatňovať ústavné právo fyzických osôb na obhajobu a chrániť ostatné práva a záujmy fyzických osôb a právnických osôb v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi, zákonmi a s inými všeobecne záväznými právnymi predpismi podľa svojho presvedčenia a príkazov klienta. Výkon advokácie je zastupovanie klientov v konaní pred súdmi, orgánmi verejnej moci a inými právnymi subjektmi, obhajca v trestnom konaní, poskytovanie právnych rád, spisovanie listín o právnych úkonoch, spracúvanie právnych rozborov, správa majetku klientov a ďalšie formy právneho poradenstva a právnej pomoci, ak sa vykonáva sústavne a za odmenu. Advokát pri výkone advokácie je povinný chrániť a presadzovať záujmy klienta a riadiť sa jeho pokynmi. Advokát sa môže dať zastúpiť iným advokátom alebo advokátskym koncipientom, zodpovedá však za škodu spôsobenú klientovi. Advokát je povinný zachovať mlčanlivosť o všetkých skutočnostiach o ktorých sa dozvedel pri výkone advokácie.
 V zmysle § 15 ods. 1 zák. č. 586/2003 Z.z. o advokácií „advokáti môžu na účel výkonu advokácie založiť spoločnosť s ručením obmedzeným, ktorej predmetom podnikania je poskytovanie právnych služieb. Táto spoločnosť s ručením obmedzeným nesmie mať iný predmet podnikania, jej konateľmi môžu byť len advokáti a musí byť poistená pre prípad zodpovednosti za škodu, ktorá by mohla vzniknúť pri poskytovaní právnych služieb, minimálne s limitom poistného plnenia 1 500 000 EUR za každého spoločníka. Spoločníkom spoločnosti s ručením obmedzeným môže byť iba advokát.“
 Bližšie informácie vo veci výkonu činnosti advokácie možno získať na Slovenskej advokátskej komore, Kolárska 4, 813 42 Bratislava. Výkon advokácie je upravený viacerými právnymi predpismi – zákon o advokácii č. 586/2003 Z.z., vyhláška Ministerstva spravodlivosti SR č. 655/2004Z.z. o odmenách a náhradách advokátov za poskytovanie právnych služieb, zákon o službách na vnútornom trhu č. 136/2010Z.z., advokátsky poriadok a i.
 Odmena za poskytnutie právnych služieb
 Na základe zmluvy o poskytnutí právnej pomoci, sa advokát zaväzuje klientovi poskytnúť právnu pomoc a právne služby v právnej veci v zmysle zmluvy o poskytnutí právnej pomoci a klient sa za zaväzuje advokátovi za túto činnosti zaplatiť odmenu vo výške a spôsobom podľa príslušných ustanovení zmluvy. Advokát poskytuje právne služby za odmenu, pričom má nárok na náhradu hotových výdavkov ako aj náhradu za stratu času. Advokát môže požadovať za poskytovanie právnych služieb primeraný preddavok. Hotovými výdavkami sú napr. cestovné náhrady, poštovné, preklady, odpisy, telekomunikačné výdavky. Advokátovi pri vykonávaní právnych úkonov mimo svojho sídla za čas strávený cestou do tohto miesta a späť patrí náhrada za stratu času a cestovné výdavky.
 Spôsob určenia odmeny advokáta
 V zmysle zmluvy o poskytnutí právnych služieb sa v nej advokát môže dohodnúť na výške a spôsobe zmluvnej odmeny, pričom táto sa určuje podľa:
 a) počtu hodín účelne vynaložených na vybavenie veci hodinová odmena
 b) paušálnou sumou paušálna odmena
 c) podielom na hodnote veci podielová odmena
 d) tarifnou odmenou
 Spôsoby určenia zmluvnej odmeny tak ako sú vyššie uvedené je možné kombinovať.
 Úkonmi právnej pomoci sú :
 prevzatie a príprava zastúpenia alebo obhajoby vrátane prvej porady s klientom; písomné podanie na súd alebo iný orgán vo veci samej; účasť pri vyšetrovacích úkonoch, pri oboznámení sa s výsledkami vyšetrovania, vyhľadávania alebo za konanie pred súdom alebo iným orgánom; pri konaní o dohode o vine a treste; pri konaní o zmieri; vypracovanie právneho rozboru veci; návrh na obnovu konania; odvolanie; dovolanie; mimoriadne dovolanie; podnet na podanie sťažnosti pre porušenie zákona; vypracovanie listiny o právnom úkone alebo jej podstatné prepracovanie; rokovanie s protistranou; návrh na predbežné opatrenie; návrh na zabezpečenie dôkazu alebo dedičstva; sťažnosť
 Brázdil & Brázdilová advokátska kancelária s.r.o. je pre prípad zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone činnosti (poskytovanie právnej pomoci podľa slovenského práva a práva Európskej únie) poistená v poisťovni Wustenrot. Poistenie sa vzťahuje na poistné udalosti, ktoré boli spôsobené a pri ktorých škoda nastala na území Slovenskej republiky a v Európskej únií.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 23.10.2008
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 280/16
 BESCHLUSS DES GEMEINSAMEN EWR-AUSSCHUSSES
 Nr. 82/2008
 vom 4. Juli 2008
 zur Änderung des Anhangs XI (Telekommunikationsdienste) des EWR-Abkommens
 DER GEMEINSAME EWR-AUSSCHUSS —
 gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, geändert durch das Anpassungsprotokoll zum Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, nachstehend „Abkommen“ genannt, insbesondere auf Artikel 98,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Anhang XI des Abkommens wurde durch den Beschluss des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 67/2008 vom 6. Juni 2008 (1) geändert.
 (2)
 Die Entscheidung 2008/60/EG der Kommission vom 21. Dezember 2007 zur Änderung der Entscheidung 2003/548/EG betreffend die Streichung bestimmter Arten von Mietleitungen aus dem Mindestangebot an Mietleitungen (2) ist in das Abkommen aufzunehmen —
 BESCHLIESST:
 Artikel 1
 In Anhang XI des Abkommens wird unter Nummer 5cn (Entscheidung 2003/548/EG der Kommission) Folgendes angefügt:
 „, geändert durch:
 —
 32008 D 0060: Entscheidung 2008/60/EG der Kommission vom 21. Dezember 2007 (ABl. L 15 vom 18.1.2008, S. 32)“.
 Artikel 2
 Der Wortlaut der Entscheidung 2008/60/EG in isländischer und norwegischer Sprache, der in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht wird, ist verbindlich.
 Artikel 3
 Dieser Beschluss tritt am 5. Juli 2008 in Kraft, sofern dem Gemeinsamen EWR-Ausschuss alle Mitteilungen nach Artikel 103 Absatz 1 des Abkommens vorliegen (3).
 Artikel 4
 Dieser Beschluss wird im EWR-Abschnitt und in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht.
 Geschehen zu Brüssel am 4. Juli 2008.
 Für den Gemeinsamen EWR-Ausschuss
 Der Vorsitzende
 H.S.H. Prinz Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 (1) ABl. L 257 vom 25.9.2008, S. 30.
 (2) ABl. L 15 vom 18.1.2008, S. 32.
 (3) Ein Bestehen verfassungsrechtlicher Anforderungen wurde nicht mitgeteilt.


type: caselaw

text:
 10.4.2017
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 112/8
 2017 m. vasario 16 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Rechtbank van Koophandel te Gent (Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Agro Foreign Trade & Agency Ltd/Petersime NV
 (Byla C-507/15) (1)
 ((Prašymas priimti prejudicinį sprendimą - Savarankiškai dirbantys prekybos agentai - Direktyva 86/653/EEB - Valstybių narių įstatymų derinimas - Belgijos įstatymas, kuriuo perkelta direktyva - Komercinio atstovavimo sutartis - Atstovaujamasis, įsteigtas Belgijoje, ir agentas, įsteigtas Turkijoje - Išlyga dėl taikytinos Belgijos teisės - Netaikytinas įstatymas - EEB ir Turkijos asociacijos susitarimas - Atitiktis))
 (2017/C 112/12)
 Proceso kalba: nyderlandų
 Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
 Rechtbank van Koophandel te Gent
 Šalys pagrindinėje byloje
 Ieškovė: Agro Foreign Trade & Agency Ltd
 Atsakovė: Petersime NV
 Rezoliucinė dalis
 1986 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyva 86/653/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su savarankiškai dirbančiais prekybos agentais, derinimo ir Susitarimas, kuriuo įsteigiama Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacija, kuris 1963 m. rugsėjo 12 d. Ankaroje buvo pasirašytas Turkijos Respublikos, EEB valstybių narių ir Bendrijos ir kuris Bendrijos vardu buvo sudarytas, aprobuotas ir patvirtintas 1963 m. gruodžio 23 d. Tarybos sprendimu 64/732/EEB, turi būti aiškinami kaip nedraudžiantys nacionalinės teisės akto, kuriuo ši direktyva perkeliama į atitinkamos valstybės narės teisę ir kuriuo remiantis į jo taikymo sritį nepatenka komercinio atstovavimo sutartis, pagal kurią prekybos agentas įsteigtas Turkijoje, kur vykdo veiklą pagal šią sutartį, o atstovaujamasis įsteigtas šioje valstybėje narėje, todėl tokiomis aplinkybėmis prekybos agentas negali remtis teisėmis, pagal šią direktyvą užtikrinamomis prekybos agentams, kai nutraukiama tokia komercinio atstovavimo sutartis.
 (1) OL C 414, 2015 12 14.


jurisdiction: US

text:
 232 Md. 334 (1963)
 193 A.2d 56
 HOWARD COUNTY METROPOLITAN COMMISSION ET AL.
 v.
 WESTPHAL ET AL.
 [No. 128, September Term, 1963 (Adv.).]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided July 19, 1963.
 The cause was argued before BRUNE, C.J., and HENDERSON, HAMMOND, PRESCOTT, HORNEY, MARBURY and SYBERT, JJ.
 Robert E. Wieder and Everett L. Buckmaster, with whom were Charles Mindel and Wilbert H. Sirota on the brief, for appellants.
 Nelson R. Kerr for Earl C. Westphal, one of appellees.
 Richard W. Emory, with whom were William J. McCarthy and Venable, Baetjer & Howard and Charles A. Reese on the brief, for Herbert Lapp, and others, other appellees.
 *337 HORNEY, J., delivered the opinion of the Court.
 This action for declaratory and injunctive relief was brought by Earl C. Westphal, a resident and taxpayer of Howard County, on behalf of himself and others similarly interested, to test the constitutionality of subsections (a) and (c) of § 125 of the Howard County Code (1957 Ed.),[1] as amended by Chapter 530 of the Laws of 1961, and the validity of the action of the Howard County Metropolitan Commission in authorizing the issuance of $2,500,000 in bonds to finance the construction of approved water and sewerage systems in three sub-sanitary districts of the county. Other interested residents and taxpayers of the county subsequently sought and were permitted to intervene in the action.
 Chapter 991 of the Laws of 1943 created certain sanitary districts within Howard County and provided for the incorporation of a Howard County Metropolitan Commission (usually hereinafter referred to as the Commission) composed of three members appointed by the Board of County Commissioners of Howard County (usually hereinafter referred to as the Board), to govern the sanitary districts thereby created. In addition to the power to construct, maintain and operate the water, sewerage and drainage systems and to employ such personnel as was necessary to perform these functions, the Commission was authorized, among other things, to purchase and condemn property; to issue bonds on the faith and credit of the county; and to levy taxes, assessments and other charges for the payment of such bonds and the cost and expense of operating, maintaining and controlling such systems. It was further provided that each member of the Commission should receive a fixed annual salary.
 By Chapter 287 of the Laws of 1957, the original statute (as previously amended by Chapter 606 of the Laws of 1945 and Chapter 162 of the Laws of 1955) was repealed and reenacted to provide for increases in the salaries of the members of the *338 Commission and the appointment of one of the county commissioners to sit at meetings of the Commission. Chapter 530 of the Laws of 1961 amended § 125 (a) of the Howard County Code so as to provide for an increase in the membership of the Commission from three to four members, one of whom was to be a county commissioner designated by the Board to serve on the Commission. Section 125 (c) was also so amended as to provide that should any proposition before the Commission remain unresolved because of a tie vote or should any member of the Commission dissent with respect to any action taken by it, such proposition or action should be finally determined by the Board. However, § 125 (b) of the county code, relating to the payment of salaries to members of the Commission, was not amended to exclude payment of compensation to the county commissioner member.
 Lastly, Chapter 369 of the Laws of 1963 provided other and additional changes, the effect of which is to return to the Board some of the powers and duties which had theretofore vested in the Commission. Section 129 of the county code, however, was not altered. Under it the Commission still has authority to issue bonds on the faith and credit of the county.
 In April of 1961, the Commission, then consisting of three appointed members (Roger V. Laynor, Leroy C. Moser and J. Carroll Jenkins), approved surveys, plans, specifications and estimates for water and sewerage systems in the Elkridge and Dorsey sub-districts to be financed by grants in aid from the Federal Government and from the State of Maryland and in part by the issuance of bonds on the faith and credit of Howard County in the aggregate amount of $1,500,000.
 In February of 1963, the Commission, then consisting of four members (of whom Roger V. Laynor, Leroy C. Moser and J.F. Ammerman were appointed members, and David W. Force, a county commissioner, was the member designated by the Board), approved revised surveys, plans, specifications and estimates for water and sewerage systems in the Patuxent sub-district to be financed in part by the issuance of bonds in the amount of $1,000,000.
 On June 10, 1963, the Commission, then consisting of the same four members, authorized and gave final approval to the *339 issuance of bonds on the faith and credit of Howard County in the amount of $2,500,000 to finance the water and sewerage systems in the Elkridge, Dorsey and Patuxent sub-districts as theretofore approved by the Commission.
 Of the three appointed members presently serving on the Commission, two, Roger V. Laynor and Leroy C. Moser, are employed elsewhere. Laynor holds a position in the office of the Comptroller of the Treasury. Moser holds a position with the State Roads Commission.
 The lower court, in ruling on the questions raised by the amended bill of complaint, declared that both subsections (a) and (c) of § 125 of the county code were unconstitutional and void; declared that the action of the Commission  in approving the Elkridge, Dorsey and Patuxent water and sewerage systems and authorizing the issuance of the bonds to finance them  was valid; and denied the injunctive relief sought. These appeals followed. The Commission contends that both subsections of § 125 are constitutional and that the action of the Commission was valid. Westphal contends that both subsections are unconstitutional and that the action of the Commission was invalid. The intervenors contend that the decree of the lower court should be affirmed in its entirety.
 (i)
 The first question to be decided is whether subsections (a) and (c) of § 125 of the county code, as amended by Chapter 530 of the Laws of 1961, or either of them, are unconstitutional in that they violate Article 35 of the Declaration of Rights providing that "no person shall hold, at the same time, more than one office of profit, created by the Constitution or Laws of this State."
 Since it is not disputed that the office of a county commissioner is one of profit (see Hetrich v. County Commissioners of Anne Arundel County, 1960, 222 Md. 304, 306, 159 A.2d 642), it is clear that if membership on the Metropolitan Commission is also an office of profit within the meaning of Article 35, then § 125 (a) is unconstitutional and void.
 There is, as we see it, little room for doubt that a member of the Commission is a public officer. Although it is a fact *340 that none of the members received a commission, gave an official bond or took an oath of office, it is apparent, from a reading of the statute, that the duties conferred by law on the members of the Commission call for the exercise of a large portion of the sovereign power of government with respect to water, sewerage and drainage for the benefit of the people of Howard County. See Gary v. Board of Trustees, 223 Md. 446, 449, 165 A.2d 475 (1960); Hetrich v. County Commissioners, supra (at p. 307 of 222 Md.); Pressman v. D'Alesandro, 211 Md. 50, 55, 125 A.2d 35 (1956); Nesbitt v. Fallon, 203 Md. 534, 544, 102 A.2d 284 (1954); Buchholtz v. Hill, 178 Md. 280, 283, 13 A.2d 348 (1940). In addition to these tests, it must not be overlooked that the provisions of § 125 (b) of the county code do not preclude the county commissioner member from accepting (though in fact he did not) the emoluments of the office and that the refusal of the designated county commissioner to accept a salary did not validate his designation as a member of the Commission. See Hetrich v. County Commissioners, supra (at p. 310 of 222 Md.). Moreover, the contention of the Commission that the common law doctrine  to the effect that a member of an appointing body is ineligible for appointment to a conflicting office by that body  ought not to be applied here so as to invalidate the membership of the county commissioner because he was specifically designated to serve as a member of the Commission, ignores the very purpose of Article 35 of the Declaration of Rights. We hold therefore, as did the lower court, that § 125 (a) is unconstitutional because it permits the county commissioner member of the Commission to hold more than one office of profit at the same time. Cf. Day v. Sheriff, 162 Md. 221, 227, 159 A. 602 (1932).
 In reaching this conclusion, we have not overlooked the argument of the Commission  based on the holding in School Commissioners v. Goldsborough, 90 Md. 193, 44 A. 1055 (1899)  that the members of the Commission are not public officers because they corporately exercise the sovereign powers of government entrusted to them as a body corporate rather than in their individual capacities as members of the Commission.
 The essential question in Goldsborough was whether or not *341 a member of a board of county school commissioners was a civil officer subject to removal by the Governor under § 15 of Article II of the Constitution. The holding was that a school commissioner was not such an officer. Insofar as the reasoning in that case rested on the premise that a member of a school board is not a civil officer because he could exercise the power of the board only as a member thereof and not as an individual, we think the reasoning should not be extended so as to apply to the meaning of the term "office of profit, created by the Constitution or Laws of this State," as used in Article 35 of the Declaration of Rights, which is the constitutional provision with which we are here concerned. And, insofar as Clark v. Harford Agricultural and Breeders' Association, 118 Md. 608, 85 A. 503 (1912), followed and applied the reasoning in the Goldsborough case, in determining the meaning of "office of profit" as used in Article 35, supra, we think Clark was wrongly decided, and we decline to follow it.
 The correct rule, we think, is that which was applied in such cases as Sappington v. Slade, 91 Md. 640, 48 A. 64 (1900) and Riggin v. Lankford, 134 Md. 146, 105 A. 172 (1918), stating that a member of a board of supervisors of election is a civil officer; Truitt v. Collins, 122 Md. 526, 89 A. 850 (1914), holding that the office of councilman of a municipal corporation is an "office of profit"; and Nesbitt v. Fallon, supra, holding that a member of a board of license commissioners occupies a civil or public office. For other cases stating that the holders of certain offices or positions are public officers, see Calvert County v. Monnett, 164 Md. 101, 164 A. 155 (1933), (county treasurer); Buchholtz v. Hill, supra, (clerk to county commissioners); State use of Clark v. Ferling, 220 Md. 109, 151 A.2d 137 (1959), (superintendent of reformatory); and Hetrich v. County Commissioners, supra, (county business manager).
 The prior decisions show that the facts and circumstances in each case, and particularly the nature and effect of the statute involved therein, generally control the determination as to whether the office in question is one of profit. Accordingly, in the case at bar, we think that the circumstances and the relevant statute  which provides that the sanitary districts *342 thereby created should be under the jurisdiction of a commission of three members and delegated to the members of that commission certain obligatory and discretionary duties to be performed in the exercise of the sovereign power of government thereby conferred on them  clearly indicate that the individual members of the Metropolitan Commission hold an office of profit.
 We further hold, as did the lower court, that § 125 (c) is also unconstitutional. Since there is a clear indication in the recent legislative history of the statute that the purpose of re-enacting subsections (a) and (c) of § 125 by Chapter 530 of the Laws of 1961 was to limit the power and authority of the Metropolitan Commission and to give the Board of County Commissioners a measure of control over the actions of the Commission, we think it is apparent that the invalidity of subsection (a) has the effect of rendering subsection (c) incapable of effecting the purpose for which it was enacted; and that the entire amendment must therefore fall. Heubeck v. City of Baltimore, 205 Md. 203, 211, 107 A.2d 99 (1954). See also Rawlings v. Russell, 165 Md. 261, 167 A. 186 (1933); State v. Rice, 115 Md. 317, 80 A. 1026 (1911). Obviously, if subsection (a) had not increased the membership of the Commission from three to four members, there would have been no reason for subsection (c) to permit the Board to finally determine a proposition which remained unresolved because of a tie vote since there would have been no possibility of a tie vote with all members voting on a three member board.
 (ii)
 The next question is whether the two members of the Commission employed by the State, or either of them, hold more than one office of profit in violation of Article 35 of the Declaration of Rights. One of them, Roger V. Laynor, is Chief of the Alcoholic Beverages Division in the office of the Comptroller of Treasury. The other, Leroy C. Moser, is Chief of the Right-of-Way Department of the State Roads Commission. Neither of these positions is an office of profit under the decision of this Court in Gary v. Board of Trustees, supra, holding that the position of Deputy State Auditor is not a public office. Nor *343 do the holders of these positions, since there is no evidence of any present or prospective conflict of interest, hold incompatible positions and offices. See Hetrich v. County Commissioners, supra.
 Neither Laynor nor Moser exercises any portion of the sovereignty of the State in his own right. On the contrary, both serve the State under the direction and control of superiors. We hold therefore that both are mere employees, or at most, subagents, respectively, of the Comptroller of the Treasury and the State Roads Commission. See State Tax Commission v. Harrington, 126 Md. 157, 164, 94 A. 537 (1915).
 (iii)
 The final question is whether the action of the Commission, in approving the three water and sewerage systems and in authorizing the issuance of bonds to finance such systems, was valid. We think it was.
 The holding that Chapter 530 of the Laws of 1961 is invalid resulted in reinstating subsections (a) and (c) of § 125 of the county code as originally constituted and giving them such effect as they had prior to the enactment of the invalid amendment. See Cromwell v. Jackson, 188 Md. 8, 29, 52 A.2d 79 (1947); Humphreys v. Walls, 169 Md. 292, 305, 181 A. 735 (1935); Bangs v. Fey, 159 Md. 548, 556, 152 A. 508 (1930); State v. Rice, supra (p. 329 of 115 Md.). It follows that the action of three members who were qualified to act before the Commission had a fourth member was valid when they approved the construction of the Elkridge and Dorsey water and sewerage systems and the bond issues aggregating $1,500,000 to finance them, and that the action of the three duly qualified members was still valid when (along with the disqualified fourth member) they approved the construction of the Patuxent water and sewerage systems and the bond issue of $1,000,000 to finance it and finally authorized the issuance of bonds aggregating $2,500,000 to finance the three approved projects. So, even though the county commissioner designated by the Board to serve on the Commission was not a lawful member thereof, the three other members were lawfully qualified to act and did. We hold therefore that the action of the Commission was valid.
 *344 For the reasons stated herein, the decree of the lower court will be affirmed.
 Decree affirmed; the costs to be paid in equal parts by the Commission and Earl C. Westphal.
 NOTES
 [1] Such of the public local laws of Howard County as were in force "to and inclusive of the Acts of the General Assembly of 1929," are designated as Article 14 in the 1930 Code of Public Local Laws of Maryland.


type: wikipedia

text:
Сираково е село в Североизточна България. То се намира в община Генерал-Тошево, област Добрич.
 География
 История
 Сведенията за историята на селото са оскъдни. В една от книгите на краеведа Георги Топалов е отбелязано, че селището се споменава в турски регистър от 16 век като Етимеле. Повечето от днешните жители на Сираково са изселници от тулчанските села Долна Чамурла, Чамурлия де Жос и Исеки чешме. Когато изселниците пристигнали тук, заварили няколко румънски чифлика и цинцарски къщи, в които били настанени. Освен куцовласи, през 1941 г. в селото имало няколко български рода. Един от местните чокои – Братяну, осигурявал прехраната на военен полк от Букурещ. Сред българите също имало заможни хора. Един от тях – Васил Вълков, притежавал няколко магазина в Кюстенджа.
 Училището в Сираково е построено през 1946 г. В началото имало дори прогимназиални класове. Отдавна е закрито. Сградата, която е била общинска собственост, е закупена от местни хора и превърната в къща. Църква в селото никога не е имало. В началото на 40-те години румънските колонисти са имали намерение да издигнат православен храм, но след възвръщането на Южна Добруджа към България идеята отпаднала. Настанилите се тук изселници са имали по-неотложни задачи – да си построят къщи и да се устроят на новото място. След установяването на комунистическия режим през 1944 г. градежът на църква става немислим. На около километър-два от Сираково се е намирало село Крушово, закритото през 1955 г. и присъединено към село Сираково. Там е имало не повече от 20 къщи. Водило се е административно към кметство Сираково. През 40-те години на 20 век и в Крушово е имало богати чифликчии. Функционирали са бръснарница и кафене. След 1945 г. в Крушово е бил интерниран Величко Барев – активист на БЗНС. След закриването на селото той се преселил със семейството си в Спасово.
 Обществени институции
 Единствената административна сграда в центъра на селото е помещава кметството
 Население
 Постоянно живущите в Сираково са около петдесетина. Около 30 са къщите в Сираково, някои от тях не се обитават.
 От 2009 г. в селото има купени имоти от 3 германски, 2 английски, както и 1 руско семейства.
 Редовни събития
 Единственото редовно събитие е селския събор всяка година на 6 май (Гергьовден).
 Промишленост
 Жителите на Сираково се занимават основно с животновъдство, като основно се отглеждат овце и по-малко – крави. Един от известните животновъди е Станчо Георгиев, който отглежда най-голямото стадо овце в региона. Землището на селото е 16 500 дка. Земята се обработва от арендатора Димитър Катранджиев и няколко частни земеделски стопани.
 Преди май 2009 г. е ремонтиран основно пътят от с. Преселенци до с. Спасово.
 Села в област Добрич
 Населени места в община Генерал Тошево


type: legislation

text:
 |
 52011PC0036
 /* KOM/2011/0036 lõplik - NLE 2011/0016 */ Ettepanek NÕUKOGU OTSUS millega muudetakse komisjoni otsust 2006/197/EÜ geneetiliselt muundatud maisiliinist 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) toodetud olemasoleva sööda turuleviimise loa uuendamise osas vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1829/2003 (ainult prantsus-, hollandi- ja ingliskeelne tekst on autentsed) (EMPs kohaldatav tekst)
 [pic] | EUROOPA KOMISJON |Brüssel 3.2.2011KOM(2011) 36 lõplik2011/0016 (NLE)EttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega muudetakse komisjoni otsust 2006/197/EÜ geneetiliselt muundatud maisiliinist 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) toodetud olemasoleva sööda turuleviimise loa uuendamise osas vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1829/2003 (ainult prantsus-, hollandi- ja ingliskeelne tekst on autentsed) (EMPs kohaldatav tekst)SELETUSKIRILisatud nõukogu otsuse ettepanek käsitleb geneetiliselt muundatud maisiliinist 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) valmistatud olemasoleva sööda turuleviimise loa uuendamist. Vastava ühistaotluse esitasid 12. aprillil 2007 Pioneer Overseas Corporation äriühingu Pioneer Hi-bred International nimel ja Dow AgroSciences äriühingu Mycogen Seeds nimel kooskõlas geneetiliselt muundatud toitu ja sööta käsitleva määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikliga 23.Käesoleva ettepanekuga muudetakse komisjoni otsust 2006/197/EÜ, millega lubatakse viia turule geneetiliselt muundatud maisiliini 1507 sisaldavaid, sellest koosnevaid või sellest toodetud toidukaupu, laiendades selle kohaldamisala geneetiliselt muundatud maisiliinist 1507 toodetud olemasoleva sööda ja söödalisandite turuleviimise jätkamisega.Euroopa Toiduohutusamet esitas 11. juunil 2009 kooskõlas määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikliga 18 heakskiitva arvamuse. Selles järeldati lähtuvalt taotluses esitatud uuest teabest ja teaduslikest töödest, mis on avaldatud pärast toiduameti geneetiliselt muundatud organismide teaduskogus maisiliini 1507 kohta koostatud eelmisi teaduslikke arvamusi, et ei ole vaja muuta eelmisi maisiliini 1507 käsitlevaid teaduslikke arvamusi. Seetõttu korratakse arvamuse seisukohti, mille kohaselt on ebatõenäoline, et maisiliin 1507 avaldab kahjulikku mõju inimeste või loomadele tervisele või keskkonnale kavandatud kasutusalade korral.Arvestades seda teavet, esitati 15. novembril 2010 toiduahela ja loomatervishoiu alalisele komiteele hääletamiseks komisjoni otsuse eelnõu, millega muudetakse komisjoni otsust 2006/197/EÜ geneetiliselt muundatud maisiliinist 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) toodetud olemasoleva sööda turuleviimise loa uuendamise osas. Komitee ei esitanud arvamust: 13 liikmesriiki (183 häält) hääletasid eelnõu poolt, 7 liikmesriiki (73 häält) selle vastu ja 7 liikmesriiki (89 häält) loobusid hääletamisest.Seega peab komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 35 lõikele 2 ja kooskõlas nõukogu otsuse 1999/468/EÜ (muudetud nõukogu otsusega 2006/512/EÜ) artikliga 5 esitama nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta ja teavitama parlamenti ning nõukogu peab kolme kuu jooksul tegema kvalifitseeritud häälteenamusega otsuse.2011/0016 (NLE)EttepanekNÕUKOGU OTSUSmillega muudetakse komisjoni otsust 2006/197/EÜ geneetiliselt muundatud maisiliinist 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) toodetud olemasoleva sööda turuleviimise loa uuendamise osas vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1829/2003(ainult prantsus-, hollandi- ja ingliskeelne tekst on autentsed) (EMPs kohaldatav tekst)EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta,[1] eriti selle artikli 7 lõiget 3 ja artikli 19 lõiget 3,võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:1. Komisjoni 3. märtsi 2006. aasta otsusega 2006/197/EÜ, millega lubatakse liini 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) geneetiliselt muundatud maisi sisaldavate, sellest koosnevate või sellest toodetud toidukaupade turuleviimist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1829/2003, [2] ei hõlmata maisiliinist 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) (edaspidi „maisiliin 1507”) toodetud sööda turuleviimist.2. Maisiliinist 1507 toodetud sööta on viidud turule enne määruse (EÜ) 1829/2003 kohaldamise kuupäeva ja sellest on teatatud kõnealuse määruse artikli 20 lõike 1 punkti b kohaselt.3. 12. aprillil 2007 esitasid Pioneer Overseas Corporation äriühingu Pioneer Hi-bred International nimel ja Dow AgroSciences äriühingu Mycogen Seeds nimel kooskõlas määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikliga 23 komisjonile ühistaotluse maisiliinist 1507 toodetud olemasoleva sööda turuleviimise loa uuendamiseks.4. 11. juunil 2009 esitas Euroopa Toiduohutusamet (edaspidi „toiduohutusamet”) kooskõlas määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikliga 18 heakskiitva arvamuse ja tegi järelduse, et lähtuvalt taotluses esitatud uuest teabest ja teaduslikest töödest, mis on avaldatud pärast toiduameti geneetiliselt muundatud organismide teaduskogus maisiliini 1507 kohta koostatud eelmisi teaduslikke arvamusi[3], ei ole vaja eelmisi maisiliini 1507 käsitlevaid teaduslikke arvamusi muuta. Lisaks sellele kordas toiduohutusamet oma varasemaid seisukohti, mille kohaselt on ebatõenäoline, et maisiliin 1507 avaldab kahjulikku mõju inimeste või loomadele tervisele või keskkonnale kavandatud kasutusalade korral. Nende hulka kuulub ka maisiliinist 1507 valmistatud sööda kasutamine[4].5. Toiduohutusamet võttis oma arvamuses arvesse kõiki liikmesriikide konkreetseid küsimusi ja kaalutlusi, mida tõstatati nõupidamisel riiklike pädevate asutustega, nagu on ette nähtud kõnealuse määruse artikli 18 lõikega 4.6. 21. jaanuari 2010. aasta kirjas kinnitas taotluse esitaja, et ta teab, et maisiliinist 1507 toodetud olemasoleva sööda loa uuendamine komisjoni otsuse 2006/197/EÜ kohaldamisala laiendamise ja sellise toote lisamise teel tähendab, et selle tootekategooria suhtes kohaldatakse kõnealuse otsuse sätteid.7. Toiduameti arvamuse kohaselt ei peeta maisiliinist 1507 toodetud sööda puhul vajalikuks muid märgistuse erinõudeid kui määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 25 lõikes 2 sätestatud nõuded.8. Samuti ei peeta toiduameti arvamuses õigustatuks määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 18 lõike 5 punktis e nimetatud turuleviimise, kasutamise ja käitlemise eritingimuste ja/või piirangute rakendamist, sealhulgas turustamisjärgset järelevalvet sööda kasutamise kohta.9. Selguse huvides on taotluse esitajaga käesolevas otsuses sätestatud meetmete asjus nõu peetud.10. Nimetatud kaalutluste alusel tuleks uuendada luba maisiliinist 1507 toodetud olemasoleva sööda turuleviimiseks.11. Kuna üldise tava kohaselt antakse luba nii toidu kui ka sööda turuleviimiseks ühes otsuses, tuleks maisiliinist 1507 toodetud olemasoleva sööda turuleviimise loa uuendamine lisada otsusesse 2006/197/EÜ. Seepärast tuleks otsust 2006/197/EÜ vastavalt muuta.12. Toiduahela ja loomatervishoiu alaline komitee ei ole oma eesistuja kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul arvamust avaldanud,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1 MuudatusedOtsust 2006/197/EÜ muudetakse järgmiselt:(1) Pealkiri asendatakse järgmisega:„Komisjoni otsus, 3. märts 2006, millega lubatakse viia turule geneetiliselt muundatud maisiliini 1507 (DAS-Ø15Ø7-1) sisaldavaid, sellest koosnevaid või sellest toodetud toidukaupu ning uuendatakse sellest maisist toodetud sööda turuleviimise luba vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1829/2003”(2) Otsuse 2006/197/EÜ artiklid 1, 2 ja 3 asendatakse järgmisega:„Artikkel 1 TootedKäesolevas otsuses käsitletakse geneetiliselt muundatud maisi 1507 ( Zea mays L.) sisaldavaid, sellest koosnevaid või sellest toodetud toitu, toidu koostisosi ja sööta.Geneetiliselt muundatud maisiliinile 1507 ( Zea mays L.), mida on kirjeldatud käesoleva otsuse lisas, on määruse (EÜ) nr 65/2004 kohaselt omistatud kordumatu tunnus DAS-Ø15Ø7-1.Artikkel 2 TuruleviimineToodete turuleviimiseks vastavalt käesolevas otsuses ja selle lisas sätestatud tingimustele antakse luba määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 4 lõike 2 ja artikli 16 lõike 2 tähenduses.Artikkel 3 MärgistamineMääruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 13 lõikes 1 ja artikli 25 lõikes 2 sätestatud märgistamise erinõuete kohaldamisel on „organismi nimetus” „mais”.”(3) Lisa muudetakse järgmiselt:a) Punkt b asendatakse järgmisega:„ b) Toote nimetus ja kirjeldus:i) maisi DAS-Ø15Ø7-1 sisaldav, sellest koosnev või sellest toodetud toit ja toidu koostisosad;ii) maisist DAS-Ø15Ø7-1 toodetud sööt.Taotluses kirjeldatud geneetiliselt muundatud mais DAS-Ø15Ø7-1 on vastupidav Euroopa varreleediku ( Ostrinia nubilalis ) ja teatavate liblikaliste taimekahjurite suhtes ning talub taimekaitsevahendit glufosinaatammooniumi. Geneetiliselt muundatud mais DAS-Ø15Ø7-1 sisaldab järgmisi DNA järjestusi kahes ahelas:- 1. ahel:Bacillus thuringiensis subsp. Aizawai -st saadud kärbitud geeni cry 1F sünteetiline versioon, mis annab vastupidavuse Euroopa varreleediku ( Ostrinia nubilalis ) ja teatavate teiste liblikaliste taimekahjurite suhtes ning mida kontrollivad Zea mays L.-ist saadud ubikvitiini promootor ubi ZM1(2) ja Agrobacterium tumefaciens pTi15955 stoppkoodon ORF25PolyA.- 2. ahel:Streptomyces viridochromogenes -i tüvest Tü494 saadud geeni PAT sünteetiline versioon, mis annab vastupidavuse taimekaitsevahendi glufosinaatammooniumi suhtes ning mida kontrollivad promootor 35S ja lillkapsa mosaiikviiruse stoppkoodon.”b) Punkt c asendatakse järgmisega:„c) Märgistamine:„Kohaldatakse vaid määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 13 lõikes 1 ja artikli 25 lõikes 2 sätestatud erinõudeid.Määruse (EÜ) nr 1829/2003 artikli 13 lõike 1 ja artikli 25 lõike 2 kohaldamisel on „organismi nimetus” „mais””.Artikkel 2 AdressaadidKäesolev otsus on adresseeritud:a) äriühingule Pioneer Overseas Corporation, Avenue des Arts 44, B-1040 Brüssel, Belgia ningb) äriühingule Dow AgroSciences Europe, European Development Centre, 3 Milton Park, Abingdon, Oxon, OX14 4RN, Ühendkuningriik.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] ELT L 268, 18.10.2003, lk 1.[2] ELT L 70, 9.3.2006, lk 82.[3] Euroopa Toiduohutusameti avaldatud arvamused:- 24. september 2004 (maisiliini 1507 turuleviimine importimiseks ja töötlemiseks);http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question=EFSA-Q-2004-011- 19. jaanuar 2005 (maisiliini 1507 turuleviimine importimiseks, söödaks, töötlemiseks tööstuses ja kasvatamiseks);http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question=EFSA-Q-2004-011- 19. jaanuar 2005 (maisiliini 1507 turuleviimine kasutamiseks toidus) http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question=EFSA-Q-2004-087[4] http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question=EFSA-Q-2007-144


text:
23.10.2010
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 C 288/62
 Ricorso presentato il 30 agosto 2010 — Rubinetterie Teorema/Commissione
 (Causa T-370/10)
 ()
 (2010/C 288/111)
 Lingua processuale: l’italiano
 Parti
 Ricorrente: Rubinetterie Teorema SpA (Flero (Brescia), Italia) (rappresentanti: R. Cavani, avvocato, M. Di Muro, avvocato, P. Preda, avvocato)
 Convenuta: Commissione europea
 Conclusioni della ricorrente
 —
 Annullare la decisione C(2010) 4185 del 23 giugno 2010.
 —
 In subordine, irrogare un’ammenda simbolica.
 —
 Un ulteriore subordine, ridurre sostanzialmente l’importo, nella misura che parrà di giustizia, della ammenda comminata dalla decisione.
 —
 Condannare la Commissione alle spese.
 Motivi e principali argomenti
 La decisione impugnata nel presente procedimento è la stessa della causa T-368/10, Rubinetteria Cisal/Commissione.
 I motivi e argomenti principali sono simili a quelli invocati in questa causa.
 In particolare, la ricorrente fa valere:
 La violazione del diritto di difesa di Teorema e conseguente invalidità della decisione per:
 —
 ritardo nella comunicazione a Teorema delle accuse da parte della Commissione;
 —
 onerosità dell’accesso al fascicolo e mancanza di proroga adeguata;
 L’insussistenza di un’intesa avente per oggetto o effetto di impedire, restringere o falsare il gioco della concorrenza e/o difetto di pregiudizio al commercio comunitario, nonché,
 l’erronea valutazione del materiale probatorio in relazione alla partecipazione di Teorema alle riunioni di Euroitalia.


text:
Skat.dk: Projektprovision betalt til pengeinstitut
 03 Jul 2019 14:17
 SKM2019.350.SR
 19-0283925
 Afvisning, provision, fradrag, afskrivning
 Skatterådet kunne heller ikke bekræfte, at udgiften til projektprovision kunne anses som et tillæg til anskaffelsessummen, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 5, da det kun er udgifter, der angår berigtigelse og gennemførelse af selve købet, der kan indgå i afskaffelsessummen.
 Endelig kunne Skatterådet ikke bekræfte, at udgiften kunne fradrages efter ligningslovens § 8, stk. 3, litra c, eller er en fradragsberettiget låneomkostning.
 Ejendomsavancebeskatningslovens § 5
 Ligningslovens § 8, stk. 3, litra c
 Lov nr. 149 af 10. april 1922 om Indkomst- og Formueskat til Staten
 Lovbekendtgørelse nr. 66 af 22. januar 2019 om påligningen af indkomstskat til staten (ligningsloven)
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit A.A.3.2.
 Den juridiske vejledning 2019-1, afsnit C.C.2.2.1.4.
 Den juridiske vejledning 2019-1, afsnit C.C.2.4.4.3.
 Den juridiske vejledning 2019-1, afsnit C.H.2.1.8.4.
 Den juridiske vejledning 2019-1, afsnit C.A.11.2.3.1.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit A.A.3.9.10
 Kan Skatterådet bekræfte, at en omkostning til projektprovision til Pengeinstituttet E A/S på 4 millioner kroner er tilstrækkeligt dokumenteret?
 Kan Skatterådet bekræfte, at der er tale om en fradragsberettiget driftsomkostning?
 Hvis Skatterådet svarer ”nej” på spørgsmål 2, kan Skatterådet så bekræfte, at den afholdte udgift kan anses som et tillæg til købesummen, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 5
 Hvis Skatterådet svarer ”nej” til spørgsmål 2 og 3, kan Skatterådet så bekræfte, at den afholdte udgift er fradragsberettiget efter ligningslovens § 8, stk. 3, litra c?
 Hvis Skatterådet svarer ”nej” til spørgsmål 2, 3 og 4 kan Skatterådet så bekræfte, at der er tale om en fradragsberettiget låneomkostning?
 A ApS er et 100% ejet datterselskab af B A/S. Selskabet blev erhvervet den 1. december 2017 fra C A/S, der var ejet af den tidligere direktør i selskabet, D. Ved købet erhvervede B A/S samtlige anparter i A ApS fra C A/S.
 A ApS blev stiftet den 3. februar 2017 med første regnskabsår 3. februar 2017 - 30. september 2017.
 Købesummen for anparterne i A ApS blev aftalt til at modsvare egenkapitalen pr. 1. december 2017.
 I den overtagelsesbalance, der blev udarbejdet af C A/S til brug for opgørelse af egenkapitalen (og dermed købesummen), var der på aktivsiden indregnet et skatteaktiv, hvoraf størstedelen vedrørte en udgift til projektprovision betalt til pengeinstituttet E A/S. C A/S’ daværende ejer og ledelse havde således til brug for udarbejdelse af overtagelsesbalancen lagt til grund, at projektprovisionen var en udgift, der kunne fradrages ved indkomstopgørelsen.
 A ApS ejede den 1. december 2017 alene en grund i X-By, som det erhvervede i perioden mellem stiftelsen den 3. februar 2017 og 30. september 2017, som var dato for afslutning af første regnskabsår. Grunden var erhvervet for 8.000.000 kr. med henblik på opførelse af et boligbyggeri. Opførelse af boliger på grunden var i regnskabsperioden 3. februar 2017 til 30. september 2017 ikke blevet igangsat på grund af manglende afklaring af finansieringsmæssige forhold.
 A ApS har afholdt en udgift på 4.000.000 kr. til ”projektprovison” til pengeinstituttet E A/S, og har i sit første regnskabsår udgiftsført beløbet. Beløbet er tillige fratrukket skattemæssigt. Som dokumentation herfor har A ApS modtaget en faktura fra pengeinstituttet E A/S. Endvidere har den tidligere direktør og ejer D udarbejdet en redegørelse vedrørende projektprovisionen. I forbindelse med anmodningen om bindende svar, er der fremsendt kopi af de nævnte bilag.
 Fakturaen er den 30. september 2017 udstedt af Pengeinstituttet E A/S og stilet til A ApS. Fakturaen er på 4.000.000 kr. og vedrører: ”Tilgodehavende projektprovision, Engagement vedr. matr. nr. ---, Y-By Bygrunde Beliggende ----".
 Redegørelsen fra direktør D har følgende ordlyd:
 ”FORTROLIG REDEGØRELSE
 B A/S KØB AF A ApS PR.01.10.2017
 REDEGØRELSE I FORBINDELSE MED SKATTEMÆSSIGT FRADRAG FOR UDGIFTSFØRT PROJEKTPROVISION KR. 4 MIO., I DEN TIL BRUG FOR HANDELEN UDARBEJDET OVERTAGELSESBALANCE AF SAMME DATO.
 A ApS var oprindelig var et 100 % ejet datterselskab af C A/S, og blev alene oprettet med det formål at eje et aktiv i form af et ubebygget areal på i alt 5.911 m2, til brug for fremtidigt boligbyggeri, matr. nr. -- X-BY. Begge selskaber var med D som legal ejer via sit holdingselskab.
 Aftale om projektprovision
 Pengeinstituttet E A/S stillede finansiering til rådighed for købet af den ubebyggede grund, tilbage i juli 2016. Det blev i denne forbindelse mundtligt aftalt med D på vegne af A, at pengeinstituttet E A/S skulle arbejde aktivt for, og deltage i, formidling af køberemner, forhandlinger med potentielle investorer, projektmagere m. fl, med henblik på at højne værdien af selskabets aktiv mest muligt og dermed styrke selskabets værdi i forbindelse med et tiltænkt frasalg efter endt projektbearbejdning.
 Som betaling for den ydede salgsformidling, samt for den til købet bevilliget finansiering, blev det aftalt, at Pengeinstituttet E A/S af A ApS, skulle modtage en resultatafhængig projektprovision (formidlings- og låneprovision), der skulle modsvare 50 % af det til enhver tid opnåede salgsprovenu, beregnet efter fradrag for de til grundkøbet samtlige afholdte udgifter, herunder projektomkostninger, øvrige garantiprovisioner, lånesagsgebyrer og renter mv.
 Projektprovisionen til Pengeinstituttet E A/S skulle opgøres ved en intern resultatopgørelse udarbejdet af selskabets (A ApS) tilknyttet revisor, og resultatet skulle derfor indgå med 50% (Pengeinstituttets provision), som en almindelig driftsomkostning i regnskabet (overtagelsesbalancen) for selskabet. Resultatopgørelsen blev således også godkendt af Pengeinstituttet E A/S.
 Aftalen var og er naturligvis stadig fortrolig.”
 Selskabet har i sit første regnskabsår regnskabsmæssigt udgiftsført et beløb på 4.000.000 kr. i ”projektprovision” til Pengeinstituttet E A/S. Beløbet er tidligere fratrukket skattemæssigt. Som dokumentation herfor har A ApS modtaget en faktura fra Pengeinstituttet E A/S. Endvidere har A ApS fået udleveret redegørelse fra den tidligere direktør og ejer D.
 Spørgsmål 1:”ja”.
 Spørgerens advokat gør gældende, at det ved fremlæggelse af kopi af fakturaen fra Pengeinstituttet E A/S og ved fremlæggelse af redegørelsen fra D er tilstrækkeligt dokumenteret, at selskabet har afholdt en udgift på 4.000.000 kr. til projektprovision. Advokaten mener derfor, at spørgsmål 1 bør besvares med ”ja”.
 Spørgsmål 2:”ja”.
 Spørgerens advokat gør gældende, at projektprovisionen efter den materielle skatteret er fradragsberettiget efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, da projektprovisionen har været med til at erhverve, sikre og vedligeholde indkomsten. Advokaten mener således, at spørgsmål 2 bør besvares med ”ja”.
 Spørgsmål 3: bortfalder, ellers ”ja”.
 Hvis Skatterådet svarer ”nej” til spørgsmål 2, gør advokaten subsidiært gældende, at projektprovisionen kan kvalificeres som et tillæg til købesummen, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 5.
 Spørgsmål 4: bortfalder, ellers ”ja”.
 Hvis Skatterådet både svarer ”nej” til spørgsmål 2 og 3 gør advokaten mere subsidiært gældende, at udgiften til projektprovision er fradragsberettiget efter ligningslovens § 8, stk. 3, litra c.
 Spørgsmål 5: bortfalder, ellers ”ja”.
 Hvis Skatterådet både svarer ”nej” til spørgsmål 2, 3 og 4, gør advokaten mest subsidiært gældende, at projektprovision kan anses for en fradragsberettiget låneomkostning.
 Det ønskes bekræftet, at en omkostning til projektprovision til Pengeinstituttet E A/S på 4 millioner kroner er tilstrækkeligt dokumenteret.
 Efter skatteforvaltningslovens § 21, stk.1, kan enhver få et bindende svar på spørgsmål om den skattemæssige virkning for spørgeren af en disposition, når told- og skatteforvaltningen i øvrigt har kompetence til at afgøre spørgsmålet. Det kan både være om en disposition, som spørgeren har foretaget eller påtænker at foretage.
 I spørgsmål 1 spørges der om, hvorvidt en afholdt udgift kan anses for tilstrækkeligt dokumenteret. Dette er ikke et spørgsmål, der angår den skattemæssige virkning af en påtænkt eller gennemført disposition. Der kan derfor ikke gives bindende svar på spørgsmålet.
 Skattestyrelsen indstiller, at spørgsmål 1 besvares med ”afvises”.
 Det ønskes bekræftet, at en omkostning til projektprovision til Pengeinstituttet E A/S på 4 millioner kroner er en fradragsberettiget driftsomkostning.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse er det omhandlede honorar sammenligneligt med det udbyderhonorar, der var omhandlet i SKM2008.967.HR. I den sag udtalte Højesteret, at der ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget for nogle bygninger efter praksis – udover købesummen – alene indgik sådanne udgifter, som kan henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve købet af de afskrivningsberettigede aktiver, jf. herved Højesterets domme gengivet i SKM2007.773.HR og SKM2007.775.HR.
 Højesteret fandt, at det omtvistede honorar vedrørte den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af et investeringsprojekt. Der var således tale om en udgift, der ikke kunne henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve ejendomskøbet, men som angik etablering af erhvervsvirksomheden, jf. statsskattelovens § 6.
 Det bemærkes, at anskaffelsessummen skal opgøres ens efter afskrivningsloven og ejendomsavancebeskatningsloven, jf. SKM2014.236.HR.
 Med henvisning til højesteretsdommen finder Skattestyrelsen således, at projektprovisionen vedrører den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet, er en udgift, der knytter sig til etableringen af virksomheden. Projektprovisionen kan således ikke anses for en driftsudgift omfattet af statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. Skattestyrelsen finder således, at der bør svares ”nej” til spørgsmål 2.
 Hvis Skatterådet svarer ”nej” på spørgsmål 2, ønskes det bekræftet, at en omkostning til projektprovision til Pengeinstituttet E A/S på 4 millioner kroner kan anses som et tillæg til købesummen, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 5.
 Som det fremgår af Skattestyrelsens indstilling vedrørende spørgsmål 2, har Højesteret i flere domme udtalt, at der ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget – udover købesummen alene indgår sådanne udgifter, som kan henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve købet af de afskrivningsberettigede aktiver. Udgifter til projektprovision vedrører ikke berigtigelse og gennemførelse af selve det omhandlede køb, og kan efter Skattestyrelsens ikke kvalificeres som et tillæg til købesummen, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 5.
 Som nævnt under indstillingen vedrørende spørgsmål 2 skal anskaffelsessummen opgøres ens efter afskrivningsloven og ejendomsavancebeskatningsloven, jf. SKM2014.236.HR.
 Styrelsen finder således, at der bør svares ”nej” til spørgsmål 3.
 Hvis Skatterådet svarer ”nej” til spørgsmål 2 og 3, ønskes det bekræftet, at en omkostning til projektprovision til Pengeinstituttet E A/S på 4 millioner kroner er fradragsberettiget efter ligningslovens § 8, stk. 3, litra c.
 Det følger af ligningslovens § 8, stk. 3, litra c, at skattepligtige ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst kan fradrage stiftelsesprovisioner, engangspræmier og lignende engangsydelser for lån, sikring af tilgodehavender eller kaution, omfattet af ligningslovens § 8, stk. 3, litra a og b, såfremt løbetiden er mindre end 2 år.
 Efter ligningslovens § 8, stk. 3, litra a, kan der ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst fradrages løbende provisioner eller præmier for lån, som den skattepligtige optager, eller for sikring af hans tilgodehavende, mens der efter ligningslovens § 8, stk. 3, litra b, kan fradrages præmier og lignende løbende ydelser for kaution for den skattepligtiges gæld.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse er den omhandlede projektprovision ikke en udgift af en type, der er nævnt i ligningslovens § 8, stk. 3, litra c. Styrelsen finder derfor ikke, at der kan foretages fradrag for udgiften til projektprovision efter denne bestemmelse, hvorfor der bør svares ”nej” til spørgsmål 4.
 Hvis Skatterådet svarer ”nej” til spørgsmål 2, 3 og 4, ønskes det bekræftet, at en omkostning til projektprovision til Pengeinstituttet E A/S på 4 millioner kroner er en fradragsberettiget låneomkostning.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse vedrører projektprovision den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet og kan derfor ikke fradrages som en låneomkostning. Se svar og begrundelse under spørgsmål 2 og 3.
 a. Driftsomkostninger, d.v.s. de Udgifter, som i Aarets Løb er anvendt til at erhverve, sikre og vedligeholde Indkomsten, derunder ordinære Afskrivninger.
 Højesteret udtalte, at honoraret til udbyderen af et ejendomsinvesterings-projekt (”10-mandsprojekt) vedrørte den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af et investeringsprojekt. Der var således tale om en udgift, som ikke kunne henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve ejendomskøbet, men som angik etablering af selve erhvervsvirksomheden. Højesteret henviste herved til, at afskrivningsgrundlaget for den omhandlede hotelejendoms bygninger og installationer efter den dagældende bestemmelse i afskrivningslovens § 19 A omfatter den kontante anskaffelsessum. Heri indgår efter praksis – ud over købesummen – alene sådanne udgifter, som kan henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve købet af de afskrivningsberettigede aktiver, jf. herved Højesterets domme gengivet i SKM2007.773.HR og SKM2007.775.HR.
 Stk. 1. Anskaffelsessummen forhøjes med et tillæg på 10.000 kr. for anskaffelsesåret og hvert af de efterfølgende kalenderår, hvori den skattepligtige har ejet ejendommen. For ejendomme, som er omfattet af § 4, stk. 3, ydes tillægget fra og med 1993. Tillægget gives dog ikke for det kalenderår, hvori ejendommen afstås, medmindre afståelsen sker i samme kalenderår som anskaffelsen. Såfremt den skattepligtige kun afstår en del af en fast ejendom, nedsættes tillægget efter forholdet mellem anskaffelsessummen for hele ejendommen og anskaffelsessummen for den del af ejendommen, der afstås, jf. dog § 9, stk. 3. Såfremt den skattepligtige ejede ejendommen i sameje med andre, udgør tillægget kun så stor en del af 10.000 kr. årlig, som svarer til den skattepligtiges andel af ejendommen.
 Stk. 2. Anskaffelsessummen forhøjes endvidere med afholdte udgifter til vedligeholdelse eller forbedring, i det omfang disse har oversteget 10.000 kr. pr. kalenderår. For ejendomme, som er omfattet af § 4, stk. 3 [...]
 Stk 3-5 [...]
 SKM2014.236.HR
 Spørgsmålet i sagen var, om honoraret til en udbyder af et investeringsprojekt skulle indgå i anskaffelsessummen for en ejendom ved opgørelsen af avancen i medfør af ejendomsavancebeskatningslovens § 4. Højesteret henviste til, at Højesteret i tidligere domme allerede havde fastslået, at der ved opgørelse af anskaffelsessummen – ud over købesummen – alene kan modtages udgifter, som kan henføres til berigtigelsen og gennemførelsen af selve ejendomskøbet. Hvis udgiften f.eks. angår den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet kan den derimod ikke indgå i anskaffelsessummen og dermed afskrivningsgrundlaget, jf. SKM2008.967.HR. Højesteret fandt, at der ikke er holdepunkter for at anlægge en anden bedømmelse af, hvad der indgår i anskaffelsessummen efter ejendomsavancebeskatningsloven end af, hvad der indgår efter afskrivningsloven. Højesteret fastslog, at honoraret ikke kunne henføres til berigtigelsen og gennemførelsen af selve ejendomskøbet og derfor ikke skulle medregnes ved opgørelsen af anskaffelsessummen efter ejendomsavancebeskatningsloven. Investoren var heller ikke omfattet af skattemyndighedernes dagældende praksis vedrørende "brugte anparter". Landsretten og byretten var nået til samme resultat.
 Afgørelse om nægtelse af afskrivning på investors udgift til honorar til udbyderen af et ejendomsinvesteringsprojekt (såkaldt "finders fee") var ikke udtryk for en praksisskærpelse med tilbagevirkende kraft. Det var således ikke dokumenteret, at der forud for de lignende myndigheders afgørelse i 2001 havde foreligget en afgørelse fra de overordnede skattemyndigheder om godkendelse af afskrivninger. Et rådgivningshonorar skulle bedømmes som en del af det samlede honorar til projektudbyderen og var derfor ikke fradragsberettiget.
 SKM2009.576.LSR
 Et honorar på 300.000 for markedsundersøgelser kunne ikke indgå i den afskrivningsberettigede anskaffelsessum for en ejendom, da det ikke havde den fornødne snævre tilknytning ti berigtigelsen og gennemførelsen af ejendomskøbet.
 Se referat under spørgsmål 1.
 Sagen omhandlede spørgsmålet, hvorvidt et selskab efter ligningslovens § 8 J var berettiget til fradrag for revisor- og advokatudgifter afholdt i forbindelse med køb af selskaber. Højesteret lagde til grund, at der ved selskabets køb skete en udvidelse af en bestående erhvervsvirksomhed omfattet af ligningslovens § 8 J, stk. 1.Højesteret fandt videre, at de udgifter, som sagen vedrører, navnlig var for undersøgelse af de overtagne virksomheder (due diligence), rådgivning om skattemæssige og strukturelle forhold, forhandlinger, udarbejdelse af kontrakter og bistand ved gennemførelsen af erhvervelsen, var almindeligt forekommende ved den foreliggende form for virksomhedsudvidelse. Videre lagde Højesteret vægt på, at hvis udgifterne, som anført af Skatteministeriet skulle tillægges anskaffelsessummen for aktierne i medfør af ligningslovens § 8 J, stk. 3, ville det omfatte stort set alle advokat- og revisorudgifter afholdt i forbindelse med udvidelser ved køb af selskaber. Højesteret fandt ikke, at dette ville være i overensstemmelse med ordlyden af og sammenhængen mellem bestemmelser eller med lovforslagets bemærkninger, hvorefter der typisk ville være fradrag for honorarer, rådgivning og udfærdigelse af kontrakter m.v. Videre ville der ikke blive givet skattefradrag for almindeligt forekommende udgifter til advokat og revisor ved en sædvanlig form for virksomhedsudvidelse som køb af selskaber. Dette vil også være i strid med lovens formål om at fremme virksomhedsvækst, bl.a. ved skattefradrag for omkostninger til advokat og revisor i forbindelse med udvidelser. Højesteret fandt, at ligningslovens § 8 J, stk. 3, om tillæg til anskaffelsessummen alene omfattede udgifter til advokat og revisor, som kan henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve aktiekøbet, herunder udgifter til udfærdigelse af transportpåtegninger, noteringer og anmeldelser.
 Ligningslovens § 8, stk. 3, litra a-c
 Ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst fradrages:


text:
 7.12.2011
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 324/23
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 1268/2011
 zo 6. decembra 2011,
 ktorým sa ustanovujú paušálne dovozné hodnoty na určovanie vstupných cien niektorých druhov ovocia a zeleniny
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (1),
 so zreteľom na vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 543/2011 zo 7. júna 2011, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o sektory ovocia a zeleniny a spracovaného ovocia a zeleniny (2), a najmä na jeho článok 136 ods. 1,
 keďže:
 Vykonávacím nariadením (EÚ) č. 543/2011 sa v súlade s výsledkami Uruguajského kola mnohostranných obchodných rokovaní ustanovujú kritériá, na základe ktorých Komisia stanovuje paušálne hodnoty na dovoz z tretích krajín, pokiaľ ide o výrobky a obdobia uvedené v časti A prílohy XVI k uvedenému nariadeniu,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Paušálne dovozné hodnoty uvedené v článku 136 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 543/2011 sú stanovené v prílohe k tomuto nariadeniu.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť 7. decembra 2011.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 6. decembra 2011
 Za Komisiu v mene predsedu
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 generálny riaditeľ pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka
 (1) Ú. v. EÚ L 299, 16.11.2007, s. 1.
 (2) Ú. v. EÚ L 157, 15.6.2011, s. 1.
 PRÍLOHA
 Paušálne dovozné hodnoty na určovanie vstupných cien niektorých druhov ovocia a zeleniny
 (EUR/100 kg)
 Číselný znak KN
 Kód tretej krajiny (1)
 Paušálna dovozná hodnota
 0702 00 00
 AL
 58,7
 MA
 47,0
 MK
 68,6
 TR
 87,1
 ZZ
 65,4
 0707 00 05
 TR
 103,7
 ZZ
 103,7
 0709 90 70
 MA
 31,6
 TR
 122,9
 ZZ
 77,3
 0805 10 20
 AR
 41,5
 BR
 41,5
 MA
 56,6
 TR
 45,8
 UY
 42,5
 ZA
 51,9
 ZZ
 46,6
 0805 20 10
 MA
 64,0
 ZZ
 64,0
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 HR
 32,0
 IL
 76,9
 JM
 129,1
 TR
 77,0
 ZZ
 78,8
 0805 50 10
 TR
 53,9
 ZZ
 53,9
 0808 10 80
 CA
 120,5
 CL
 90,0
 CN
 71,1
 US
 123,5
 ZA
 180,1
 ZZ
 117,0
 0808 20 50
 CN
 48,8
 TR
 133,1
 ZZ
 91,0
 (1) Nomenklatúra krajín stanovená nariadením Komisie (ES) č. 1833/2006 (Ú. v. EÚ L 354, 14.12.2006, s. 19). Kód „ZZ“ znamená „iného pôvodu“.


text:
Flash-lager eller flash-kort er et skrivbart digitalt lagringsmedie baseret på halvleder-chips og altså uden bevægelige dele, i modsætning til diske, cd'er o.lign.
 Kan læses fra vilkårligt mange gange og skrives til et stort, men begrænset antal gange.
 Benyttes meget i hukommelseskort (2006) til datalagring i mp3-afspillere, digitale kameraer, flash-kortadaptere og mobiltelefoner, og til dataoverførsel fra disse til andre computere. Nyere udstyr kan faktisk også anvende flashlagre som opstartsmedie i stedet for en harddisk og diskette.
 Det skal bemærkes at flashlager-kort som regel er billigere end "løse" flash-ROM chips. Og det er på trods af, at mange flash-lager kort typer har en indbygget mikrocontroller, som kan gøre flashlager-kortet mere driftsikkert og bredere anvendeligt (flashblokskrivningsfordeling, transparent fejlfinding og fejlhåndtering).
 Egenskaber
 Disse flash-lager kort har følgende egenskaber:
 En mængde hukommelse: 2 MB – 64 GB (2007).
 Et bestemt spændingsområde f.eks. for SD-kort: 2,7-3,6V. SD-standarden foreskriver: opstart 2,0-3,6V. Operation: 3,1-3,5V.
 Har forskelligt strømforbrug, selv for samme hukommelsesmængde eller mulig højere hastighed.
 Nogle kort har en mekanisk skrivebeskyttelse (lille tab der kan forskydes).
 En grænseflade (et antal elektriske ben og kommunikationsprotokoller):
 CompactFlash, CF-kort (start 1994) 50 ben (også kompatibelt med 68 ben stik, oprindelig SanDisk), 43mm * 36mm * 3,3mm, CF Type I, tykkelse = 3,3 mm). PCMCIA-ATA grænseflade. PCMCIA kaldes i dag for PC-card, op til 16MB/sek og op til 137GB hukommelse.
 MemoryStick 10 ben, (oprindelig Sony) – op til 2,45 MB/sek.
 xD-Picture Card, xD Card 18 ben, (oprindelig Fuji og Olympus) – ingen indbygget mikrocontroller.
 SmartMedia 22 ben, (1996, 2 gram‚ oprindelig ?).
 MMC 7 ben (= MultiMedia Card, start 1997, oprindelig Sandisk og Siemens), 32 mm * 24 mm * 1,4 mm (ældre kort).
 RS-MMC 7 ben, (2003?, 24 mm * 18 mm * 1,4 mm)
 Secure Digital, SD 9 ben (2 gram, oprindelig Matsushita Electric (Panasonic), Toshiba og SanDisk), 32 mm * 24 mm * 2,1 mm. I princippet MMC kort med mulighed for kryptering. Vistnok bagudkompatibelt med MMC, bortset fra tykkelsen. SD er hurtigere, specielt i Hi-Speed udgaverne. Kortet har som standard FAT16 formatering.
 miniSD 11 ben (start 2003, 1 gram, 20 mm * 21,5 mm * 1,4 mm) – men kan anvendes i en Secure Digital adapter med 9 ben.
 microSD 8 ben? (start juli 2005, 0,4 gram), 11 mm * 15 mm * 1 mm – men kan anvendes i bl.a. en Secure Digital og miniSD adapter.
 Secure Digital High Capacity, SDHC 9 ben (sommer 2006, 2 gram), 32 mm * 24 mm * 2,1 mm. SDHC-kort har hukommelse på mindst 4GByte og op til 2048 GByte = 2 TByte (8 GByte max i 2006). Flash-lagrene fås (2006) i udgaverne Class 2 (garanteret overførselshastighed 2 MByte/sek=16 Mbit/sek), Class 4 (4 MByte/sek), Class 6 (6 MByte/sek). Kortet har som standard FAT32 formatering.
 Næsten alle ovenstående korttyper kan læses og skrives af en billig flash-kortadapter. PC med Windows og MacOS X har indbyggede drivere til primært FAT16 kompatibilitet.
 USB-flash 4 ben (dog 9 for USB3) – USB-stik.
 Den mindst internt adresserbare flashblok kan kun skrives til et vist antal gange. Normalt mere end 10.000-100.000 gange.
 Indbygget mikrocontroller, der er kommunikationscentral, som bl.a. sørger for dynamisk adresseoversættelse, med formålet:
 Automatisk fordeling af flashblokskrivninger over hele flashlageret, så bestemte områder ikke rammer skrivningsgrænsen før andre.
 Forskellige flash-lagre kan hver især kommunikere via en busbredde forhandlet "når som helst". F.eks. kan Secure Digital kort anvende 1 bit og 4 bit busbredder. Kun Full-Speed kort kan understøtte 4 bit.
 Forskellige flash-lagre kan hver især kommunikere via en bushastighed forhandlet "når som helst". F.eks. kan Secure Digital kort understøtte fra 0 – 100 Mbit/s. Kun Full-Speed og SDHC-baserede kort kan klare mere end 400 kbit/s.
 Secure Digital-kort eksempelbushastigheder:
 Understøttes af standard-kort; 0 til 400 kbit/s. SPI mode (separat serial in og serial out).
 Understøttes af mange kort; 0 til 400 kbit/s? 1 bit SD mode (separat command og data channels og et proprietary transfer format).
 Understøttes af Full-Speed kort; 0 til 25 Mbit/s. SPI mode (separat serial in og serial out).
 Understøttes af mange Full-Speed kort?; 0 til 25 Mbit/s? 1 bit SD mode (separat command og data channels og et proprietary transfer format).
 Understøttes af Full-Speed kort; 0 til 100 Mbit/s. 4 bit SD mode (anvender ekstra ben og nogle reassigned pins) to support 4 bit parallel busbredde overførsel.
 Dog er det interne flash-lager normalt langsommere, derfor kan det betale sig at se på:
 Flashlagerets "pålydende" hastighed:
 Står der blot Secure Digital er det som regel standardversionen.
 Står der "Pro", "Ultra", "II" er det Full-Speed kort med understøttede hastigheder på mere end 400 kbit/s; f.eks. 5-10 Mbit/s.
 De hurtigste Full-Speed kort har yderligere "47x", "60x", "80x", "150x" og evt. "extreme" på og kan læse mere end 22 Mbit/s og skrive mere end 12 Mbit/s.
 Nogle flash-lagre har transparent fejlfinding: "Error Correction Technology" f.eks. ECC (Error Correcting Code), Hamming kodning.
 Nogle flash-lagre har transparent fejlhåndtering: "Built-in Dynamic Defect Management" – gør sikkert brug af "Error Correction Technology".
 Kort med denne egenskab har typisk MTBF > 1,000,000 timer.
 Nogle flash-lagre har mulighed for indbygget mikrocontroller firmwareopgradering: "In System Programming (ISP) function".
 Nogle flash-lagre har anti-piratkopiering: CPRM "Content Protection for Recordable Media".
 Kompatibilitet
 Ovenstående egenskaber er noget der er kommet efterhånden, det er muligt at et mobiltelefon, mp3-afspiller, digitalkamera og flash-kortlæser ikke kan læse hvis der er for "nye" egenskaber, i de tilfælde er der 3 muligheder:
 Få firmwareopgraderet udstyret (kamera...). Standarden foreskriver at flash-drivere skal være "robuste".
 Opgradere flashlageret. Kun nogle flashlagre kan opgraderes.
 Byt til eller køb et "ældre" flashlager.
 SD, SDHC formattering og formattering med datasletning
 Anvend dette program anbefalet af sdcard.org. Der er en manual på bl.a. engelsk.
 Standarder
 SD Card specification 1.00 (2001).
 SD Memory Card Security Specification Version 1.01 Compliant (CPRM Based).
 SD Specification Version 2.0 for the SDHC (SD High Capacity) Memory Card.
 Kilder/henvisninger
 Terminologiudvalget
 :en:Secure Digital
 sdcard.org
 CompactFlash Association, CF and CompactFlash®: Frequently Asked Questions
 March 14, 2005, mobilemag: MicroSD to Phase out TransFlash Citat: "...MicroSD is much smaller than normal SD cards, measuring 11mm x 15mm x 1mm. The microSD cards will come with an adapter which allows them to be used in SD compatible devices..."
 Eksterne henvisninger
 Jul 15, 2005, brighthand: TransFlash Transformed into microSD Citat: "...officially adopted by the SD Card Association (SDA). As part of this, the format has been renamed "microSD."...microSD card is only 11 mm by 15 mm by 1 mm..."
 Med billede af alle 3: Mar 15, 2005, engadget.com: SD, miniSD, and microSD Citat: "...With physical size of 17mm x 12mm x 1.0mm, about 1/3 the volume of RS-MMC or miniSD...capacity up to 2048GB...speed up to 120MB/s...adapters for C-Flash such as SD, miniSD, MMC, RS-MMC and USB..."
 Generel SD information fra SanDisk


text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0132
 ETA:n sekakomitean päätös N:o 132/2002, tehty 27 päivänä syyskuuta 2002, ETA-sopimuksen liitteen XIII (Liikenne) muuttamisesta
 Virallinen lehti nro L 336 , 12/12/2002 s. 0032 - 0032
 ETA:n sekakomitean päätösN:o 132/2002,tehty 27 päivänä syyskuuta 2002,ETA-sopimuksen liitteen XIII (Liikenne) muuttamisestaETA:N SEKAKOMITEA, jokaottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä "sopimus", ja erityisesti sen 98 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Sopimuksen liite XIII muutettiin 12 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 106/2002(1).(2) Yksirunkoisiin öljysäiliöaluksiin sovellettavien kaksoisrunkoa tai vastaavaa rakennetta koskevien rakennevaatimusten nopeutetusta käyttöönotosta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2978/94 kumoamisesta 18 päivänä helmikuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 417/2002(2) olisi otettava osaksi sopimusta,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaMuutetaan sopimuksen liite XIII seuraavasti:1) Lisätään 56l kohdan (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/6/EY) jälkeen kohta seuraavasti:"56m. 32002 R 0417: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 417/2002, annettu 18 päivänä helmikuuta 2002, yksirunkoisiin öljysäiliöaluksiin sovellettavien kaksoisrunkoa tai vastaavaa rakennetta koskevien rakennevaatimusten nopeutetusta käyttöönotosta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2978/94 kumoamisesta (EYVL L 64, 7.3.2002, s. 1)."2) Poistetaan 55c kohta (neuvoston asetus (EY) N:o 2978/94) 31 päivästä joulukuuta 2007 alkaen.2 artiklaAsetuksen (EY) N:o 417/2002 islanniksi ja norjaksi laaditut tekstit, jotka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-täydennysosassa, ovat todistusvoimaisia.3 artiklaTämä päätös tulee voimaan 28 päivänä syyskuuta 2002, jos kaikki sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty ETA:n sekakomitealle(3).4 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.Tehty Brysselissä 27 päivänä syyskuuta 2002.ETA:n sekakomitean puolestaPuheenjohtajaGunnar Snorri Gunnarsson(1) EYVL L 298, 31.10.2002, s. 27.(2) EYVL L 64, 7.3.2002, s. 1.(3) Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.


text:
 23.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/24
 Žaloba podaná dne 17. srpna 2017 – Liaño Reig v. SRB
 (Věc T-557/17)
 (2017/C 357/32)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Španělsko) (zástupce: F. López Antón, advokát)
 Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 na základě úvah v bodě 3.1 až 3.4 žaloby zrušil akt podle čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí, kterým se nařizuje konverze dluhopisů vydaných BPE Financiaciones, SA, s číslem ISIN XS0550098569, identifikovaných jako #4, na akcie nové emise společnosti Banco Popular Español, S.A., kapitálového nástroje úrovně 2, neboť uvedený akt je neopodstatněný a v rozporu s nařízením a s Listinou základních práv Evropské unie;
 —
 vzhledem k tomu, že v souladu s bodem 91 odůvodnění a čl. 85 odst. 4 poslední odrážkou směrnice se zrušení rozhodnutí orgánu příslušného k řešení krize neovlivňuje správní akty nebo pozdější úkony učiněné na základě zrušeného rozhodnutí, v případě, že Tribunál vyhoví předchozímu návrhovému žádání, uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí (SRB), v souladu s čl. 87 odst. 3 nařízení, nahradit žalobkyni ztrátu utrpěnou v důsledku zrušení rozhodnutí uvedeného v předchozím bodě.
 Pro tento účel je ztráta utrpěná žalobkyní vyčíslena na částku 50 000 eur odpovídající nominální hodnotě dluhopisu se splatností 22. října 2020 vydaného BPE Financiaciones, S.A, s číslem ISIN XS0550098569, který patřil ke dni přijetí rozhodnutí žalobkyni, navýšená o úroky s pevnou roční sazbou 6,873 %, které by dluhopis vynášel ode dne 7. června 2017 (datum přijetí rozhodnutí) do dne 22. října 2020 (datum splatnosti dluhopisu), přičemž nominální hodnota dluhopisu a úroky jsou aktualizovány ke skutečnému dni zaplacení;
 —
 podpůrně k návrhovým žádáním uvedeným v předchozích bodech a ja ke uvedeno v bodě 3.5 žaloby, aby SRB uložil vyplatit náhradu škody utrpěnou žalobkyní ve výši rovnající se částce, kterou by žalobkyně obdržela jako majitelka dluhopisu označeného ISIN XS0550098569 a vydaného BPE Financiones, S.A., pokud by uvedená společnost byla zlikvidována ke dni přijetí rozhodnutí v důsledku řádného insolvenčního řízení, a s hledem na to, že žalobkyně neobdržela kompenzaci či protiplnění ani v důsledku převedení uvedeného dluhopisu na akcie nové emise Banco Popular Español, S.A., ani z titulu převedení uvedených akcií na Banco Santander, S.A.;
 —
 v případě, že nejsou (jak si myslí žalobkyně) splněna kritéria stanovená španělským právem pro zahájení řádného insolvenčního řízení proti společnosti BPE Financiaciones, SA, které by vedlo k likvidaci společnosti ke dni přijetí rozhodnutí, stanoví se částka, kterou má žalobkyně obdržet, ve výši 50 000 eur a odpovídá nominální hodnotě uvedeného dluhopisu vydaného společností BPE Financiaciones, SA;
 —
 v případě, že jsou splněna kritéria stanovená španělským právem pro zahájení řádného insolvenčního řízení proti společnosti BPE Financiaciones, SA, které by vedlo k likvidaci společnosti ke dni přijetí rozhodnutí, je požadovaná částka stanovena ve výši, která vyplyne z posouzení, které musí být provedeno v souladu s čl. 20 odst. 16 až 18 nařízení;
 —
 podpůrně, na základě úvah vyjádřených v bodě 3.6 žaloby, uložit SRB, aby žalobkyni nahradil poměrnou částku, která by jí příslušela, pokud by všechny dluhopisy vydané společností Banco Popular Español, SA, které nebyly konvertovány na akcie uvedené společnosti a které existovaly ke dni přijetí rozhodnutí, byly konvertovány na akcie společnosti Banco Popular Español, SA, v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 21996D0725(09)
 Hivatalos Lap L 186 , 25/07/1996 o. 0083 - 0083
 Az EGT-Vegyesbizottság 30/96 határozata(1996. április 26.)Az EGT-megállapodás IX. mellékletének (pénzügyi szolgáltatások) módosításárólAZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG,tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított megállapodásra (a továbbiakban: a Megállapodás), és különösen annak 98. cikkére,mivel a Megállapodás IX. mellékletét a 2/96 EGT-vegyesbizottsági határozat [1] módosította;mivel a hitelintézetek szolvenciamutatójáról szóló 89/647/EGK tanácsi irányelvnek a "multilaterális fejlesztési bankok" meghatározása vonatkozásában történő technikai módosításáról szóló, 1995. december 15-i 95/67/EK bizottsági irányelvet [2] be kell építeni a Megállapodásba,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA Megállapodás IX. mellékletének 18. pontja (89/647/EGK tanácsi irányelv) a következő francia bekezdéssel egészül ki:"- 395 L 0067: A Bizottság 1995. december 15-i 95/67/EK irányelve (HL L 314., 1995.12.28., 72. o.)."2. cikkA 95/67/EK irányelv izlandi és norvég nyelvű szövegei, melyek e határozat megfelelő nyelvi változatának mellékletét képezik, hitelesek.3. cikkEz a határozat 1996. május 1-én lép hatályba, amennyiben a Megállapodás 103. cikkének (1) bekezdése szerint előírt összes értesítést eljuttatták az EGT-Vegyesbizottsághoz.4. cikkEzt a határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészítésében közzé kell tenni.Kelt Brüsszelben, 1996. április 26-án.Az EGT-Vegyesbizottság részérőlaz elnökP. Benavides[1] HL L 90., 1996.4.11., 39. o.[2] HL L 314., 1995.12.28., 72. o.--------------------------------------------------


text:
11.10.2008
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 C 260/11
 Ricorso proposto l'11 agosto 2008 — Commissione delle Comunità europee/Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord
 (Causa C-367/08)
 (2008/C 260/21)
 Lingua processuale: l'inglese
 Parti
 Ricorrente: Commissione delle Comunità europee (rappresentante: N. Yerrel, agente)
 Convenuto: Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord
 Conclusioni della ricorrente
 —
 Dichiarare che il Regno Unito, non avendo adottato o, comunque, avendo omesso di comunicare alla Commissione tutte le disposizioni legislative, regolamentari, e amministrative necessarie per conformarsi alla direttiva del Parlamento europeo e del Consiglio 15 marzo 2006, 2006/22/CE (1), sulle norme minime per l'applicazione dei regolamenti (CEE) n. 3820/85 e (CEE) n. 3821/85 del Consiglio relativi a disposizioni in materia sociale nel settore dei trasporti su strada e che abroga la direttiva 88/599/CEE del Consiglio, è venuto meno agli obblighi ad esso incombenti ai sensi dell'art. 16 di detta direttiva;
 —
 condannare il Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda del Nord alle spese.
 Motivi e principali argomenti
 Il termine entro il quale la direttiva avrebbe dovuto essere trasposta è venuto a scadere il 1o aprile 2007.
 (1) GU L 102, pag. 35.


text:
 30.1.2010
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 24/71
 2009 m. lapkričio 30 d. Tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje Zangerl-Posselt prieš Komisiją
 (Byla F-83/07) (1)
 (Viešoji tarnyba - Atviras konkursas - Neleidimas laikyti praktinio egzamino ir egzamino žodžiu - Reikalaujami diplomai - Aukštojo mokslo sąvoka - Diskriminacija dėl amžiaus)
 2010/C 24/128
 Proceso kalba: vokiečių
 Šalys
 Ieškovė: Brigitte Zangerl-Posselt (Mercigas, Vokietija), atstovaujama advokato S. Paulmann
 Atsakovė: Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama J. Currall ir B. Eggers
 Dalykas
 2007 m. birželio 18 d. konkurso, skirto sudaryti vokiečių kalbą mokančių sekretorių asistentų (AST1) rezervo sąrašą, komisijos sprendimo neleisti ieškovei laikyti praktinio egzamino ir egzamino žodžiu panaikinimas.
 Sprendimo rezoliucinė dalis
 1.
 Atmesti ieškinį.
 2.
 Europos Bendrijų Komisija, be savo išlaidų, padengia du trečdalius B. Zangerl-Posselt išlaidų.
 3.
 B. Zangerl-Posselt padengia vieną trečdalį savo bylinėjimosi išlaidų
 (1) OL C 235, 2007 10 6, p. 32.