type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 16.11.2015
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 381/37
 Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2015. – Slovačka protiv Komisije
 (Predmet T-779/14) (1)
 ((„Tužba za poništenje - Vlastita sredstva Unije - Financijska odgovornost država članica - Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava - Dopis Komisije - Akt protiv kojeg nije dopušten pravni lijek - Nedopuštenost”))
 (2015/C 381/43)
 Jezik postupka: slovački
 Stranke
 Tužitelj: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)
 Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Grønfeldt, A. Tokár i M. Wasmeier, agenti)
 Predmet
 Zahtjev za poništenje navodne odluke Glavne uprave za proračun Komisije sadržane u dopisu BUDG/B/03MV D (2014) 3139078 od 24. rujna 2014., kojim Komisija poziva Slovačku Republiku da joj stavi na raspolaganje bruto iznos od 1 4 53 723,12 eura (od čega treba odbiti 25 % na temelju troškova ubiranja) koji odgovara gubitku tradicionalnih vlastitih sredstava, i to najkasnije prvog sljedećeg radnog dana nakon devetnaestog dana dvanaestog mjeseca nakon slanja tog dopisa.
 Izreka
 1.
 Tužba se odbacuje.
 2.
 Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju Savezne Republike Njemačke i Rumunjske.
 3.
 Nalaže se Slovačkoj Republici snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.
 4.
 Slovačka Republika, Komisija, Savezna Republika Njemačka i Rumunjska zasebno će snositi vlastite troškove koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.
 (1) SL C 89, 16. 3. 2015.


text:
C 226/44 EL Επι ́σημη Εφημερι ́δα των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των 7.8.1999
 Προσφυγη ́ Hortiplant, S.A.T. κατα ́ της Επιτροπη ́ς των Προς στη ́ριξη των ισχυρισμω ́ν της η προσφευ ́γουσα προβα ́λλει:
 Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των που ασκη ́θηκε στις 12 Ιουνι ́ου 1999
 — την εσφαλμε ́νη εφαρμογη ́ του α ́ρθρου 24, παρα ́γραφος 2, του
 (Υπο ́θεση Τ-143/99) κανονισμου ́ 4253/88 (2) στις ενε ́ργειες της προσφευ ́γουσας·
 πρω ́τον, επειδη ́ δεν συντρε ́χουν στην περι ́πτωση αποφα ́σεων οι
 καταγγελλο ́μενες απο ́ την Επιτροπη ́ πλημμε ́λειες και, δευ ́τερον,
 (1999/C 226/77) επειδη ́ η εν λο ́γω δια ́ταξη δεν αποτελει ́ επαρκε ́ς νομικο ́ ́ερεισμα
 για ́ενα με ́τρο καταργη ́σεως ο ́πως το αιτου ́μενο, εφο ́σον το
 κατα ́ γρα ́μμα περιεχο ́μενο ́ της πληροι ́ μο ́νο τη δυνατο ́τητα
 (Γλω
 ́ σσα διαδικασι ́ας: η ισπανικη ́) μειω ́σεως η ́ αναστολη ́ς της συνδρομη ́ς·
 Η Hortiplant, S.A.T., με ́εδρα την Amposta, Tarragona (Ισπανι ́α), — την προσβολη ́ των δικαιωμα ́των α ́μυνας, επειδη ́ δεν τηρη ́θηκαν,
 εκπροσωπου ́μενη απο ́ τις δικηγο ́ρους Concepción Fernández κατα ́ τη δια ́ρκεια της διεξαγωγη ́ς της διαδικασι ́ας, κα ́ποιες
 Vicién και Eva Contreras Ynzenga, με το ́πο επιδο ́σεων το ελα ́χιστες διαδικαστικε ́ς εγγυη ́σεις, κυρι ́ως αν ληφθου ́ν υπο ́ψη
 Cuatrecasas Abogados, Avenue d’Auderghem 78, 1040 οι ποινικε ́ς συνε ́πειες που μπορου ́ν να προκυ ́ψουν απο ́ το ́διο ι
 Βρυξε ́λλες, α ́σκησε στις 12 Ιουνι ́ου 1999 ενω ́πιον του Πρωτοδι- γεγονο ́ς. Πρω ́τον, το απο ́ 3 Απριλι ́ου 1998 ́εγγραφο της
 κει ́ου των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των, προσφυγη ́ κατα ́ της Επιτροπη ́ς Επιτροπη ́ς το οποι ́ο, κατα ́ την α ́ποψη της προσφευ ́γουσας, θα
 των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των. μπορου ́σε να θεωρηθει ́ ως ́εγγραφο αιτια ́σεων, ́επασχε λο ́γω
 ελλει ́ψεως σαφη ́νειας ως προς τον καταλογισμο ́ των φερομε ́νων
 Η προσφευ ́γουσα ζητει ́ απο ́ το Πρωτοδικει ́ο: πλημμελειω ́ν. Επιπλε ́ον, η Επιτροπη ́, πα ́ντα κατα ́ την α ́ποψη
 της προσφευ ́γουσας, ́ελαβε υπο ́ψη συγκεκριμε ́να ́εγγραφα που
 — να ακυρω ́σει την απο ́φαση της Επιτροπη ́ς της 4ης Μαρτι ́ου της ει ́χαν σταλει ́ εκ λα ́θους και δεν διευκρι ́νισε ο ́τι θεωρου ́σε
 1999, καθο ́σον καταργει ́ την χορηγηθει ́σα στην Hortiplant, ανεπαρκη ́ την αιτιολογι ́α σχετικα ́ με τις δαπα ́νες του προσωπι-
 S.A.T. συνδρομη ́· κου ́. Απο ́ την α ́λλη πλευρα ́, δεν αμφισβητει ́ ο ́τι η προσφευ ́γο-
 υσα ει ́χε περατω ́σει τη διαδικασι ́α του α ́ρθρου 24, παρα ́γρα-
 φος 1, του κανονισμου ́ 4253/88 προκειμε ́νου να προβει ́ στην
 — επικουρικω ́ς, να κηρυ ́ξει εν με ́ρει α ́κυρη την απο ́φαση και να
 αναστολη ́ η ́ μει ́ωση της χορηγηθει ́σας συνδρομη ́ς.
 μειω ́σει αναλο ́γως τη συνδρομη ́ που αποτελει ́ αντικει ́μενο της
 αποφα ́σεως C (92) 3125 της Επιτροπη ́ς, της 3ης ∆εκεμβρι ́ου
 1992· Τε ́λος, η προσφευ ́γουσα προβα ́λλει την παραβι ́αση της αρχη ́ς της
 αναλογικο ́τητας και την παρα ́βαση της υποχρεω ́σεως αιτιολο-
 — να καταδικα ́σει την Επιτροπη ́ σε ο ́λα τα δικαστικα ́ ́εξοδα. γη ́σεως των πρα ́ξεων.
 Λο ́γοι της προσφυγη ́ς και κυ ́ρια επιχειρη ́ματα (1) Κανονισμο ́ς (ΕΟΚ) 4256/88 του Συμβουλι ́ου, της 19ης ∆εκεμβρι ́ου
 1988, για διατα ́ξεις εφαρμογη ́ς του κανονισμου ́ (ΕΟΚ) 2052/88,
 σχετικα ́ με το Ευρωπαϊκο ́ Γεωργικο ́ Ταμει ́ο Προσανατολισμου ́ και
 Η παρου ́σα προσφυγη ́ ́εχει ως αντικει ́μενο να αρθει ́ η απο ́φαση της Εγγυη ́σεων, Τμη ́μα Προσανατολισμου ́ (ΕΕ L 374, της 31.12.1988,
 Επιτροπη ́ς της 4ης Μαρτι ́ου 1999, καθο ́σον καταργει ́τη συνδρομη ́ σ. 25).
 που χορηγη ́θηκε στην προσφευ ́γουσα επιχει ́ρηση δυνα ́μει της (2) Κανονισμο ́ς (ΕΟΚ) 4253/88 του Συμβουλι ́ου, της 19ης ∆εκεμβρι ́ου
 αποφα ́σεως C (92) 3125 της Επιτροπη ́ς, της 3ης ∆εκεμβρι ́ου 1988, για τις διατα ́ξεις εφαρμογη ́ς του κανονισμου ́ (ΕΟΚ) 2052/88,
 1992, σχετικα ́ με την χορη ́γηση συνδρομη ́ς του τμη ́ματος προσα- ο ́σον αφορα ́ τον συντονισμο ́ των παρεμβα ́σεων των διαφο ́ρων διαρθρω-
 νατολισμου ́ του ΕΓΤΠΕ, συ ́μφωνα με τον κανονισμο ́ 4256/88 (1), τικω ́ν ταμει ́ων μεταξυ ́ τους καθω ́ς και με τις παρεμβα ́σεις της
 αναποκρινομε ́νη στο προ ́γραμμα αριθ. 92 ES.06.022 με τι ́τλο: Ευρωπαϊκη ́ς Τρα ́πεζας Επενδυ ́σεων και των λοιπω ́ν υφισταμε ́νων
 «Πρωτοβουλι ́α υπο ́ τη μορφη ́ προγρα ́μματος πιλο ́του επιδει ́ξεως χρηματοδοτικω ́ν οργα ́νων (ΕΕ L 374, της 31.12.1988, σ. 1).
 νε ́ου συστη ́ματος μεγα ́λης αποτελεσματικο ́τητας στην παραγωγη ́
 των φυτωρι ́ων: εφαρμογη ́ σε διακοσμητικα ́ και δασικα ́ ει ́δη».
 Αφορμη ́ για το προ ́γραμμα αυτο ́ ́εδωσαν οι ́ερευνες στις οποι ́ες
 προε ́βη η προσφευ ́γουσα, οι οποι ́ες κατε ́στησαν σαφη ́ την καλυ ́τερη
 συμπεριφορα ́, απο ́ α ́ποψη βλαστη ́σεως και παραγωγη ́ς, των φυτω ́ν
 που φυτευ ́ονται σε ́ενα νε ́ου τυ ́που μεταλλικο ́ δοχει ́ο, το οποι ́ο
 ονομα ́στηκε FIFTON PLANT και φαι ́νεται να προσαρμο ́ζεται
 ευ ́κολα στην παραγωγη ́ διακοσμητικω ́ν και δασικω ́ν ειδω ́ν δενδρυ- Προσφυγη ́ του Rui Teixeira Neves κατα ́ ∆ικαστηρι ́ου των
 λι ́ων και θα ́μνων με ειδικε ́ς απαιτη ́σεις ο ́σον αφορα ́ το βα ́θος Ευρωπαϊκω ́ ν Κοινοτη ́των, που ασκη ́θηκε στις15 Ιουνι ́ου 1999
 του εδα ́φους προκειμε ́νου τα ει ́δη αυτα ́ να ριζω ́νουν και να
 αναπτυ ́σσονται καλα ́. (Υπο ́θεση T-146/99)
 Η αιτιολογι ́α της αποφα ́σεως που αποτελει ́ αντικει ́μενο της
 διαφορα ́ς στηρι ́ζεται σε συγκεκριμε ́νες οικονομικε ́ς και λογιστικε ́ς (1999/C 226/78)
 πλημμε ́λειες οι οποι ́ες, κατα ́ τη γνω ́μη της προσφευ ́γουσας,
 παρη ́χθησαν κατα ́ τη δια ́ρκεια της καταρτι ́σεως του αναφερθε ́ντος
 προγρα ́μματος· οι εν λο ́γω πλημμε ́λειες αναφε ́ρονται, ειδικο ́τερα ́ σσα διαδικασι ́ας: η πορτογαλικη ́)
 (Γλω
 στη συγχρηματοδο ́τηση του ιδι ́ου απο ́ την επιχει ́ρηση Resteya,
 καθω ́ς και στην αιτιολογι ́α βεβαι ́ων δαπανω ́ν του προσωπικου ́ και
 των λογαριασμω ́ν που πληρω ́θηκαν στις επιχειρη ́σεις Genforsa και Ο Rui Teixeira Neves, κα ́τοικος 10, Am Gronn, L-5222
 Cedarcliff. Sandweiler, εκπροσωπου ́μενος απο ́ τον Adriano Encarnação,
 ---pagebreak--- 7.8.1999 EL Επι ́σημη Εφημερι ́δα των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των C 226/45
 δικηγο ́ρο Porto, με αντι ́κλητο στο Λουξεμβου ́ργο τον ́διο ι τον 2) Προσβολη ́ των αρχω ́ν της ́σης ι μεταχειρι ́σεως και της
 προσφευ ́γοντα, α ́σκησε ενω ́πιον του Πρωτοδικει ́ου των Ευρωπαϊ- αντικειμενικο ́τητας της επιλογη ́ς. Ανυπαρξι ́α βαθμολογι ́ας. Κατα ́
 κω ́ν Κοινοτη ́των στις 15 Ιουνι ́ου 1999 προσφυγη ́ κατα ́ του τον προσφευ ́γοντα, τα κριτη ́ρια και οι διαδικασι ́ες που επελε ́γησαν
 ∆ικαστηρι ́ου των Ευρωπαϊκω ́ν Κοινοτη ́των. για την προφορικη ́ εξε ́ταση προσβα ́λλουν επι ́σης τις αρχε ́ς της
 ́σης
 ι μεταχειρι ́σεως των υποψηφι ́ων και της αντικειμενικη ́ς επιλογη ́ς
 στην οποι ́α πρε ́πει να προβαι ́νει η εξεταστικη ́ επιτροπη ́, καθ'
 Ο προσφευ ́γων ζητει ́ απο ́ το Πρωτοδικει ́ο: ο ́σον οι τεθει ́σες ερωτη ́σεις, ο ́ντας υπερβολικα ́ ευ ́κολες, γενικε ́ς,
 περιγραφικε ́ς και πρακτικε ́ς δημιου ́ργησαν δια ́κριση εις βα ́ρος των
 1) να ακυρω ́σει την απο ́φαση της εξεταστικη ́ς επιτροπη ́ς του υποψηφι ́ων με υψηλο ́τερα προσο ́ντα και δεν κατε ́στησαν ́ετσι
 διαγωνισμου ́ CJ 41/98 της 15.3.1999, να μην εγγρα ́ψει τον στοιχειωδω ́ς δυνατη ́ την αντικειμενικη ́ και ουσιαστικη ́ συ ́γκριση
 προσφευ ́γοντα στον πι ́νακα επιτυχο ́ντων· των προσο ́ντων των υποψηφι ́ων, αδυναμι ́α την οποι ́α ενι ́σχυσε το
 γεγονο ́ς ο ́τι δεν δο ́θηκαν βαθμοι ́.
 2) να ακυρω ́σει ο ́λες τις επακολουθη ́σασες πρα ́ξεις του εν 3) Ανεπαρκη ́ς, πλημμελη ́ς και ανακο ́λουθη αιτιολογι ́α. Ως ́ενας
 λο ́γω διαγωνισμου ́, περιλαμβανομε ́νου και του διορισμου ́ του απο ́ τους λο ́γους αποκλεισμου ́ του προσφευ ́γοντος φε ́ρεται η
 υποψηφι ́ου που επελε ́γη για τη θε ́ση νομικου ́ συμβου ́λου επι ́ περιορισμε ́νη του πει ́ρα σε θε ́ματα συμβα ́σεων, πρα ́γμα που, κατα ́
 διοικητικω ́ν υποθε ́σεων· τον προσφευ ́γοντα, αντιφα ́σκει προς την απο ́φαση της ́διας ι της
 εξεταστικη ́ς επιτροπη ́ς να του επιτρε ́ψει να συμμετα ́σχει στην
 3) να καταδικα ́σει το καθου ́ στα δικαστικα ́ ́εξοδα. προφορικη ́ εξε ́ταση, θεωρω ́ντας ο ́τι ο προσφευ ́γων πληρου ́σε ο ́λες
 τις προϋποθε ́σεις συμμετοχη ́ς που ορι ́ζονταν στην προκη ́ρυξη του
 διαγωνισμου ́, μεταξυ ́ των οποι ́ων συγκαταλεγο ́ταν η εμπεριστα-
 Λο ́γοι ακυρω ́ σεως και κυ ́ρια επιχειρη ́ματα τωμε ́νη επαγγελματικη ́ πει ́ρα σε καθη ́κοντα συναφη ́ με τα της προς
 πλη ́ρωση θε ́σεως. Πε ́ραν του ́του, πε ́ραν του ο ́τι η μη —συνολικη ́
 η ́ τμηματικη ́— βαθμολο ́γηση των υποψηφι ́ων, η οποι ́α αναγνωρι ́ζε-
 ται στην αιτιολογι ́α, παραβια ́ζει την αρχη ́ της αντικειμενικο ́τητας
 1) Παρα ́βαση της προκηρυ ́ξεως του διαγωνισμου ́. Κατα ́ τον της επιλογη ́ς της εξεταστικη ́ς επιτροπη ́ς, το γεγονο ́ς ο ́τι η
 προσφευ ́γοντα, το περιεχο ́μενο της προφορικη ́ς εξετα ́σεως υπερ- αιτιολογι ́α αγνοει ́ ολοσχερω ́ς την ποσοτικη ́ αποτι ́μηση των αποτε-
 βαι ́νει το πλαι ́σιο που περιγρα ́φεται στην προκη ́ρυξη του διαγω- λεσμα ́των των υποψηφι ́ων συνιστα ́ μη θεραπευ ́σιμη πλημμε ́λεια.
 νισμου ́ και δεν αντιστοιχει ́ προς τους σκοπου ́ς της εξετα ́σεως και
 του διαγωνισμου ́. Και του ́το διο ́τι η σχετικη ́ βαρυ ́τητα και ο 4) Κατα ́χρηση εξουσι ́ας. Κατα ́ τον προσφευ ́γοντα, εξ αρχη ́ς η
 χρο ́νος που δο ́θηκαν για το προαιρετικο ́ θε ́μα (δι ́καιο των δημοσι ́ων προ ́θεση της Α∆Α δεν η ́ταν να διοργανω ́ σει δι ́καιο διαγωνισμο ́, για
 συμβα ́σεων και διαγωνισμω ́ν), που η ́σαν ́σα
 ι προς τη βαρυ ́τητα και να προσδιορι ́σει τον καλυ ́τερο υποψη ́φιο, αλλα ́ να προετοιμα ́σει
 τον χρο ́νο που δο ́θηκαν για το κυ ́ριο και υποχρεωτικο ́ θε ́μα τον διορισμο ́ του υποψηφι ́ου τον οποι ́ο ει ́χε επιλε ́ξει εκ των
 (κοινοτικο ́ και δημοσιοϋπαλληλικο ́ δι ́καιο), συνιστου ́ν παρα ́βαση προτε ́ρων βα ́σει κριτηρι ́ων ασχε ́των προς την επαγγελματικη ́
 της διατα ́ξεως της προκηρυ ́ξεως κατα ́ την οποι ́α η γνω ́ση του ικανο ́τητα και να αποκλει ́σει προληπτικω ́ς υποψηφι ́ους με υπε ́ρ-
 δικαι ́ου των δημοσι ́ων συμβα ́σεων η ́ταν απλω ́ς επιθυμητη ́ και δεν τερα προσο ́ντα, γι'αυτο ́ και το περιεχο ́μενο της προφορικη ́ς
 συνιστου ́σε προϋπο ́θεση εκ των ων ουκ α ́νευ για τη συμμετοχη ́ εξετα ́σεως επελε ́γη απο ́ την εξεταστικη ́ επιτροπη ́ κατα ́ τρο ́πον ω ́στε
 στην προφορικη ́ εξε ́ταση (και, α ́ρα, κατα ́ μει ́ζονα λο ́γο, για την να μη δω ́σει τη δυνατο ́τητα στους καλυτε ́ρους νομικου ́ς να
 εγγραφη ́ στον πι ́νακα επιτυχο ́ντων). διακριθου ́ν.


text:
 11.7.2016
 PT
 Jornal Oficial da União Europeia
 C 251/3
 Ação intentada em 18 de março de 2016 – Comissão Europeia/República Helénica
 (Processo C-160/16)
 (2016/C 251/04)
 Língua do processo: grego
 Partes
 Demandante: Comissão Europeia (representantes: G. Zavvos e K. Talabér-Ritz)
 Demandada: República Helénica
 Pedidos da demandante
 —
 Declarar que, uma vez que não apresentou a lista dos níveis ótimos de rentabilidade, prevista no artigo 5.o, n.o 2, da Diretiva 2010/31/UE (1) do Parlamento Europeu e do Conselho, de 19 de maio de 2010, relativa ao desempenho energético dos edifícios, conforme complementada pelo Regulamento Delegado (UE) n.o 244/2012 (2) da Comissão, de 16 de janeiro de 2012, que complementa a Diretiva 2010/31/UE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa ao desempenho energético dos edifícios, através do estabelecimento de um quadro metodológico comparativo para o cálculo dos níveis ótimos de rentabilidade dos requisitos mínimos de desempenho energético dos edifícios e componentes de edifícios, a República Helénica não cumpriu as obrigações que lhe incumbiam por força dessa disposição;
 —
 condenar República Helénica nas despesas.
 Fundamentos e principais argumentos
 1.
 Em 18 de março de 2016, a Comissão intentou uma ação contra a República Helénica em que pediu ao Tribunal de Justiça que declarasse que, uma vez que não apresentou a lista dos níveis ótimos de rentabilidade, prevista no artigo 5.o, n.o 2, da Diretiva 2010/31/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 19 de maio de 2010, relativa ao desempenho energético dos edifícios, conforme complementada pelo Regulamento Delegado (UE) n.o 244/2012 da Comissão, de 16 de janeiro de 2012, que estabelece um quadro metodológico comparativo para o cálculo dos níveis ótimos de rentabilidade dos requisitos mínimos de desempenho energético dos edifícios e componentes de edifícios, a República Helénica não cumpriu as obrigações que lhe incumbem por força dessa disposição.
 2.
 Com a sua ação, a Comissão alega que, não obstante os pedidos reiterados nesse sentido, as autoridades gregas ainda não comunicaram a lista definitiva dos níveis ótimos de rentabilidade dos requisitos mínimos de desempenho energético dos edifícios e dos seus componentes, utilizando o quadro metodológico comparativo previsto no Regulamento Delegado n.o 244/2012 da Comissão, e, consequentemente, incorreram numa violação do artigo 5.o, n.o 2, da Diretiva 2010/31/EU.
 (1) JO L 153, de 18.6.2010, p. 13.
 (2) JO L 81, de 21.3.2012, p. 18.


text:
 14.12.2013
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 367/8
 Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.10.2013 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Alankomaiden valtio v. Essent NV ym.
 (Yhdistetyt asiat C-105/12–C-107/12) (1)
 (Ennakkoratkaisupyyntö - Pääomien vapaa liikkuvuus - SEUT 63 artikla - Omistusoikeusjärjestelmät - SEUT 345 artikla - Sähkön tai kaasun jakeluverkonhaltijat - Yksityistämiskielto - Kielto, jolla kielletään yhteydet sähköä tai kaasua tuottaviin, toimittaviin tai myyviin yrityksiin - Verkonhallintaa mahdollisesti haittaavan toiminnan kielto)
 2013/C 367/12
 Oikeudenkäyntikieli: hollanti
 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
 Hoge Raad der Nederlanden
 Pääasian asianosaiset
 Kantaja: Alankomaiden valtio
 Vastaajat: Essent NV (C-105/12), Essent Nederland BV (C-105/12), Eneco Holding NV (C-106/12) ja Delta NV (C-107/12)
 Oikeudenkäynnin kohde
 Ennakkoratkaisupyynnöt — Hoge Raad der Nederlanden — SEUT 63 ja SEUT 345 artiklan tulkinta — Pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitukset — Omistusoikeusjärjestelmät — Käsite — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään energianjakeluverkonhaltijoiden ehdottomasta yksityistämiskiellosta
 Tuomiolauselma
 1)
 SEUT 345 artiklaa on tulkittava siten, että se kattaa pääasioissa kyseessä olevan kaltaisen yksityistämiskiellon, joka tarkoittaa sitä, että Alankomaiden alueella toimivan sähkön tai kaasun jakeluverkonhaltijan osakkeiden on oltava suoraan tai välillisesti kansallisessa lainsäädännössä määritettyjen viranomaisten omistuksessa. Tästä tulkinnasta ei kuitenkaan seuraa, ettei SEUT 63 artiklaa sovelleta pääasioissa kyseessä olevan kaltaisiin kansallisiin säännöksiin, joissa kielletään sähkön tai kaasun jakeluverkonhaltijoiden yksityistäminen tai lisäksi kielletään yhtäältä sellaiseen konserniin kuuluvien yhtiöiden, johon kuuluu Alankomaiden alueella toimiva sähkön tai kaasun jakeluverkonhaltija, ja sellaiseen konserniin kuuluvien yhtiöiden, johon kuuluu sähköä tai kaasua tällä samalla alueella tuottava, toimittava tai myyvä yritys, väliset omistus- tai määräysvaltasiteet sekä toisaalta tällaisen haltijan ja konsernin, johon se kuuluu, verkonhallinnan etua mahdollisesti haittaavat toimenpiteet tai toiminnot.
 2)
 Pääasioissa kyseessä olevan yksityistämiskiellon järjestelmän, joka kuuluu SEUT 345 artiklan soveltamisalaan, osalta voidaan ottaa huomioon ne tavoitteet, joiden vuoksi lainsäätäjä on valinnut kyseisen omistusoikeusjärjestelmän, sellaisina yleistä etua koskevina pakottavina syinä, jotka voivat oikeuttaa pääomien vapaan liikkuvuuden rajoittamisen. Muiden kieltojen osalta tavoitteet, jotka ovat laajasti tulkittavan ristikkäistuen (johon sisältyy myös strateginen tietojen vaihto) torjuminen, sähkön ja kaasun markkinoiden avoimuuden takaaminen ja kilpailun vääristymien estäminen, voivat oikeuttaa yleisen edun mukaisina pakottavina syinä pääasioissa kyseessä olevien kaltaisten kansallisten säännösten aiheuttamat pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitukset.
 (1) EUVL C 151, 26.5.2012.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21979A0412(08)
 Acordos multilaterais resultantes das negociações comerciais de 1973-1979 (GATT) - Acordo relativo aos procedimentos em matéria de licenças de importação
 Jornal Oficial no L 071 de 17/03/1980 p. 0102 - 0106 Edição especial finlandesa: Capítulo 11 Fascículo 9 p. 0104 Edição especial sueca: Capítulo 11 Fascículo 9 p. 0104 Edição especial grega: Capítulo 11 Fascículo 19 p. 0105 Edição especial espanhola: Capítulo 11 Fascículo 12 p. 0138 Edição especial portuguesa: Capítulo 11 Fascículo 12 p. 0138
 ACORDO RELATIVO AOS PROCEDIMENTOS EM MATËRIA DE LICENÇAS DE IMPORTAÇÃO PREÂMBULO Tendo em atenção as negociações comerciais multilaterais, AS PARTES NO PRESENTE ACORDO RELATIVO AOS PROCEDIMENTOS EM MATÉRIA DE LICENÇAS DE IMPORTAÇÃO (a seguir denominados «Partes» e «Acordo»), DESEJOSAS de prosseguir os objectivos do Acordo Geral sobre Pautas Aduaneiras e Comércio (a seguir denominado «Acordo Geral» ou «GATT»); TENDO EM CONTA as necessidades especiais do comércio, do desenvolvimento e das finanças dos países em vias de desenvolvimento; RECONHECENDO que as licenças de importação são úteis para certos fins, mas não devem ser utilizadas para restringir as trocas comerciais; RECONHECENDO que as licenças de importação podem ser utilizadas para a administração de medidas tais como as adoptadas por força das disposições pertinentes do Acordo Geral; RECONHECENDO igualmente que a utilização inadequada dos procedimentos em matéria de licenças de importação pode entravar o fluxo do comércio internacional; DESEJOSAS de simplificar os procedimentos e práticas administrativas utilizados no comércio internacional e de assegurar a sua transparência, agindo no sentido de estes procedimentos e práticas serem aplicados e administrados de forma justa e equitativa; DESEJOSAS de providenciarem no sentido do estabelecimento de um mecanismo de consulta e de resolução rápida, eficaz e equitativa dos diferendos que possam surgir no âmbito do presente Acordo, ACORDARAM no seguinte: Artigo 1o Disposições gerais 1. Para efeitos do presente Acordo, as formalidades de «licenças de importação» são, por definição, os procedimentos administrativos (1) utilizados na aplicação de regimes de importação que exigem a apresentação, ao órgão administrativo competente, de um pedido ou de outros documentos (distintos dos documentos exigidos para fins aduaneiros), como condição prévia para a importação no território aduaneiro do país importador. 2. As Partes farão com que os procedimentos administrativos utilizados na aplicação dos regimes de licenças de importação estejam em conformidade com as disposições pertinentes do Acordo Geral, dos seus anexos e protocolas, com a interpretação que lhes é dada no presente Acordo, tendo em vista impedir as distorções das correntes comerciais que possam resultar de uma aplicação inadequada desses procedimentos, tendo em conta os objectivos de desenvolvimento económico e as necesidades financeiras e comerciais dos países em vias de desenvolvimento. 3. As regras relativas aos procedimentos em matéria de licenças de importação serão neutras na sua aplicação e administradas de forma justa e equitativa. 4. As regras e todas as informações relativas aos procedimentos para a apresentação dos pedidos, incluindo os requisitos de legitimidade das pessoas, empresas ou instituições para poderem apresentar tais pedidos, bem como as listas dos produtos sujeitos a licença, serão publicadas no mais curto prazo possível, de modo a permitir aos governos e aos comerciantes tomarem conhecimento das mesmas. Qualquer modificação das regras relativas aos procedimentos de licenças ou das listas dos (1) Os procedimentos designados pelo termo «licenças», bem como outros procedimentos administrativos similares. produtos sujeitos a licença, será igualmente publicada no mais curto prazo possível e pela mesma forma. Serão também postos à disposição do Secretariado do GATT exemplares dessas publicações. 5. Os formulários do pedido e, se for caso disso, de renovação, serão tão simples quanto possível. Podem ser exigidos aquando do pedido os documentos e informações considerados estritamente necessários ao bom funcionamento do regime. 6. Os procedimentos do pedido e, se for caso disso, de renovação, serão tão simples quanto possível. No que respeita aos seus pedidos, os requerentes terão que se dirigir apenas a um órgão administrativo, previamente especificado nas regras referidas no 4 do presente artigo, e disporão para o efeito de um prazo razoável. Nos casos em que, relativamente a um pedido, for estritamente indispensável que um requerente se dirija a mais que um órgão administrativo, o número desses órgãos será o menor possível. 7. Não serão rejeitados pedidos em razão de erros de pequena importância na documentação que não modifiquem as informações de base fornecidas. Às omissões ou erros nos documentos ou nos procedimentos, manifestamente sem qualquer intenção fraudulenta ou que não constituam negligência grave, não será aplicada qualquer penalidade pecuniária que exceda a soma necessária para constituir uma simples advertência. 8. As mercadorias importadas sob licença não serão recusadas por motivos de pequenas variações de valor, de volume ou de peso em relação aos montantes indicados na licença, devidas a diferenças resultantes do transporte, a diferenças resultantes do carregamento a granel das mercadorias ou a outras diferenças menores, compatíveis com a prática comercial normal. 9. As divisas necessárias para o pagamento das importações efectuadas ao abrigo de licença serão colocadas à disposição dos detentores das licenças na mesma base que a que for aplicada aos importadores de mercadorias para as quais não é exigida licença de importação. 10. No que respeita às excepções relativas à segurança, são aplicáveis as disposições do artigo XXI do Acordo Geral. 11. Das disposições do presente Acordo não decorre a obrigação para uma Parte de revelar informações confidenciais, cuja divulgação constitua obstáculo à aplicação das leis, seja contrária ao interesse público ou prejudique os interesses comerciais legítimos de empresas públicas ou privadas. Artigo 2o Licenças de importação automáticas (1) 1. Por licenças de importação automáticas entendem-se as licenças de importação que são concedidas sem restrições na sequência da apresentação da um pedido. 2. Para aeém dos nos 1 a 11 do artigo 1o e do no 1 do presente artigo, aplicar-se-ão aos procedimentos de licenças de importação automáticas as seguintes disposições (2): a) Os procedimentos de licenças automáticas não serão administrados de modo a terem efeitos restritivos sobre as importações sujeitas ao regime de licenças automáticas; b) As Partes reconhecem que as licenças de importação automáticas podem ser necessárias quando não existirem outros procedimentos apropriados. As licenças automáticas de importação podem ser mantidas enquanto subsistirem as circunstâncias motivaram a sua aplicação ou enquanto os objectivos administrativos prosseguidos não puderem ser alcançados de forma mais apropriada; c) Todas as pessoas, empresas ou instituições que preencham as condições legais prescritas pelo país importador para efectuarem operações de importação respeitantes a produtos sujeitos a uma licença automática, terão direito, em igualdade de condições, a pedirem e a obterem licenças de importação; d) Os pedidos de licenças podem ser apresentados em qualquer dia útil antes do desalfandegamento das mercadorias; e) Os pedidos de licenças apresentados de forma apropriada e completa serão concedidos imediatamente após a sua recepção, desde que administrativamente possível e, em qualquer caso, no prazo máximo de dez dias úteis. (1) Os procedimentos das licenças de importação que obriguem ao depósito de uma caução e que não exerçam efeitos restritivos sobre as importações, devem considerar-se abrangidos pelas disposições dos nos 1 e 2 do artigo 2o (2) Os países em vias de desenvolvimento que sejam Partes no presente Acordo, e a que as prescrições das alíneas d) e e) deste número causem dificuldades específicas, podem diferir a aplicação dessas alíneas por um período que não excederá dois anos a contar da data de entrada em vigor do Acordo para as Partes em causa, mediante notificação ao Comité referido no no 1 do artigo 4o Artigo 3o Licenças de importação não automáticas Para além das disposições dos nos 1 a 11 do artigo 1o, aplicar-se-ão aos procedimentos das licenças de importação não automáticas, isto é, aos procedimentos das licenças de importação não abrangidas pelas disposições dos nos 1 e 2 do artigo 2o, as disposições seguintes: a) Os procedimentos de licença adoptados e as práticas de emissão das licenças seguidos para administrar os contingentes ou aplicar outras restrições à importação, não devem ter efeitos restritivos sobre o comércio de importação que acresçam aos causados pela aplicação da restrição; b) As Partes fornecerão, a pedido, a qualquer parte interessada no comércio do produto em causa, todas as informações úteis: i) Sobre a aplicação da restrição; ii) Sobre as licenças de importação concedidas no decurso de um período recente; iii) Sobre a repartição dessas licenças entre os países fornecedores; iv) Quando for possível na prática, as estatísticas das importações (em valor e/ou em volume) respeitantes aos produtos sujeitos a licenças de importação. Não se espera dos países em vias de desenvolvimento que estes assumam, a este título, encargos administrativos ou financeiros adicionais; c) As Partes que administrarem contingentes por meio de licenças publicarão o volume total e/ou o valor total dos contingentes a aplicar, as suas datas de abertura e de encerramento, e qualquer modificação a eles relativa; d) No caso de contingentes repartidos entre os países fornecedores, a Parte que aplica a restrição informará, no mais curto prazo possível, todas as outras partes interessadas no fornecimento do produto em causa, da parte do contingente, expresso em volume ou em valor, atribuída aos diferentes países fornecedores para o período em curso, e publicará todas as informações úteis a esse respeito; e) Quando uma data precisa de abertura for fixada para a apresentação dos pedidos de licenças, as regras e as listas dos produtos referidas no no 4 do artigo 1o serão publicadas com a maior antecedência possível relativamente a essa data, ou imediatamente após o anúncio do contingente ou de qualquer outra medida que implique a obrigação de obter uma licença de importação; f) Todas as pessoas, empresas ou instituições, que preencham as condições legais prescritas pelo país importador, terão direito, em igualdade de condições, a pedirem licenças e a que os seus pedidos sejam tomados em consideração. Se um pedido de licença não for deferido, as razões serão comunicadas ao requerente a seu pedido, o qual terá direito de recurso ou de pedir a revisão, em conformidade com a legislação ou com os procedimentos internos do país importador; g) O prazo para o exame dos pedidos será o mais curto posível; h) O período de validade das licenças será razoável e não tão curto que impeça as importações. Não impedirá as importações de proveniências distantes, salvo em casos especiais, quando as importações forem indispensáveis para fazer face a necessidades imprevistas de curto prazo; i) Na administração dos contingentes, as Partes não impedirão que as importações se efectuem em conformidade com as licenças emitidas e não desencorajarão a utilização completa dos contingentes; j) Na emissão das licenças, as Partes terão em consideração que é desejável emitir licenças correspondentes para quantidades de produtos que revistam interese económico; k) Aquando da repartição das licenças, as Partes devem considerar as importações anteriores efectuadas pelo requerente, incluindo o facto de as licenças que lhe foram anteriormente concedidas terem sido integralmente utilizadas, no decurso de um período de referência recente; l) Será tomada em consideração uma atribuição razoável de licenças aos novos importadores, tendo em conta que é desejável emitir as licenças para quantidades de produtos com interesse económico. A este respeito uma atenção especial deve ser dada aos imprtadores que importem produtos originários de países em vias de desenvolvimento e, em especial, dos países menos avançados; m) No caso dos contingentes administrados por meio de licenças e que não são repartidos por países fornecedores, os detentores das licenças (1) terão liberdade de escolha das fontes de importação. No caso de contingentes repartidos por países fornecedores, a licença estipulará claramente o ou os países: n) Na aplicação do no 8 do artigo 1o, as repartições futuras de licenças poderão ser ajustadas para compensar as importações efectuadas em excesso em relação a um nível de licenças anterior. (1) Por vezes designados como «detentores de contingentes». Artigo 4o Instituições, consultas e resolução dos diferendos 1. Por força do presente Acordo, será instituído um Comité das Licenças de Importação (denominado no texto do Acordo «o Comité»), composto por representantes de cada uma das Partes. O Comité elegerá o seu presidente ; reunir-se-á quando for necesário para dar às Partes a possibilidade de procederem a consultas sobre qualquer questão relativa à aplicação do Acordo ou à prossecução dos seus objectivos. 2. As consultas e a resolução dos diferendos, no que respeita a qualquer questão que afecte a aplicação do presente Acordo, ficarão sujeitas aos procedimentos dos artigos XXII e XXIII do Acordo Geral. Artigo 5o Disposições finais 1. Aceitação e adesão a) O presente Acordo ficará aberto à aceitação, mediante asinatura ou por qualquer outra forma, dos governos que sejam Partes Contratantes no Acordo Geral e da Comunidade Económica Europeia; b) O presente Acordo ficará aberto à aceitação, mediante assinatura ou por qualquer outra forma, dos governos que tiverem aderido a título provisório ao Acordo Geral, em condições, relativamente à aplicação efectiva dos direitos e obrigações que resultam do presente Acordo, que terão em conta os direitos e as obrigações enunciados nos seus instrumentos de adesão provisória; c) O presente Acordo ficará aberto à adesão de qualquer outro governo em condições, relativamente à aplicação efectiva dos direitos e obrigações que resultam do presente Acordo, a acordar entre esse governo e as Partes, através do depósito, junto do Director-Geral das Partes Contratantes no Acordo Geral, de um instrumento de adesão enunciando as condições assim acordadas; d) No que se refere à aceitação, serão aplicáveis as disposições do no 5, alíneas a) e b), do artigo XXVI do Acordo Geral. 2. Reservas Não podem ser formuladas reservas no que diz respeito às disposições do presente Acordo sem o consentimento das outras Partes. 3. Entrada em vigor O presente Acordo entra em vigor em 1 de Janeiro de 1980 para os governos (1) que o tiverem aceite ou que a ele tiverem aderido nesa data. Para os outros governos, entrará em vigor no trigésimo dia seguinte ao da sua aceitação ou adesão. 4. Legislação nacional a) Cada governo que aceitar o presente Acordo, ou que a ele aderir, assegurará, no que lhe diz respeito, o mais tardar na data em que o referido Acordo entrar em vigor, a conformidade das suas leis, regulamentos e procedimentos administrativos com as disposições do referido Acordo; b) Cada Parte informará o Comité de qualquer modificaçao introduzida nas suas leis e regulamentos relacionada com as disposições do presente Acordo, bem como na aplicaçßão dessas leis e regulamentos. 5. Exame O Comité procederá a um exame da execução e da aplicação do presente Acordo, quando necessário, mas pelo menos uma vez de dois em dois anos, tendo em conta os seus objectivos. O Comité informará as Partes Contratantes do Acordo Geral dos factos ocorridos durante o período sobre o qual incidir o exame. 6. Alterações As Partes podem alterar o presente Acordo tendo em conta, designadamente, a experiência da sua execução. Quando uma alteração tiver sido aprovada pelas Partes em conformidade com os procedimentos estabelecidos pelo Comité, entrará em vigor, relativamente a uma Parte, depois de esta a ter aceite. 7. Denúncia Qualquer Parte pode denunciar o presente Acordo. A denúncia produzirá efeitos no fim de um prazo de sessenta dias a contar do dia em que em que o Director-Geral das Partes Contratentes no Acordo Geral tiver recebido a respectiva notificação por escrito. A partir da recepção desta notificação, qualquer Parte pode (1) Para efeitos do presente Acordo considera-se que o termo «governo» abrange as autoridades competentes da Comunidade Económica Europeia. solicitar a reunião imediata do Comité. 8. Não aplicação do presente Acordo entre as Partes O presente Acordo não se aplica entre duas Partes se qualquer uma de entre elas, no momento da sua aceitação ou adesão, não consentir nessa aplicação. 9. Secretariado O Secretariado do GATT assegurará o Secretariado do presente Acordo. 10. Depóstio O presente Acordo será depositado junto do Director-Geral das Partes Contratantes no Acordo Geral que remeterá, no mais curto prazo, a cada uma das Partes no presente Acordo e a cada uma das Partes Contratantes no Acordo Geral, uma cópia autenticada do Acordo e de qualquer alteração que nele tiver sido introduzida, nos termos do no 6, bem como uma notificação de cada aceitação nos termos do no 1, e de cada denúncia nos termos do no 7, do presente artigo. 11. Registo O presente Acordo será registado nos termos do artigo 102o da Carta das Nações Unidas. Feito em Genebra, aos doze de Abril de mil novecentos e setenta e nove, num único exemplar, em língua francesa, inglesa e espanhola, fazendo fé qualquer dos textos.


type: legislation

text:
 17.3.2021
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 91/3
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2021/458
 z 10. marca 2021,
 ktorým sa schvaľuje podstatná zmena špecifikácie názvu zapísaného do registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení „Πατάτα Νάξου“ (Patata Naxou) (CHZO)
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (1), a najmä na jeho článok 52 ods. 2,
 keďže:
 (1)
 V súlade s článkom 53 ods. 1 prvým pododsekom nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 Komisia preskúmala žiadosť Grécka o schválenie zmeny špecifikácie chráneného zemepisného označenia „Πατάτα Νάξου“ (Patata Naxou) zapísaného do registra na základe vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 1250/2011 (2).
 (2)
 Vzhľadom na to, že nejde o nepodstatnú zmenu v zmysle článku 53 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, Komisia danú žiadosť o zmenu uverejnila v zmysle článku 50 ods. 2 písm. a) uvedeného nariadenia v Úradnom vestníku Európskej únie (3).
 (3)
 Vzhľadom na to, že Komisii nebola oznámená žiadna námietka v zmysle článku 51 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, zmena špecifikácie by sa mala schváliť,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Zmena špecifikácie uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie týkajúca sa názvu „Πατάτα Νάξου“ (Patata Naxou) (CHZO) sa schvaľuje.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 10. marca 2021
 Za Komisiu
 v mene predsedníčky
 Janusz WOJCIECHOWSKI
 člen Komisie
 (1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.
 (2) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 1250/2011 z 29. novembra 2011, ktorým sa do registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení zapisuje názov [Πατάτα Νάξου (Patata Naxou) (CHZO)] (Ú. v. EÚ L 319, 2.12.2011, s. 41).
 (3) Ú. v. EÚ C 383, 13.11.2020, s. 12.


text:
 Avis juridique important
 |
 22000D0317(01)
 Décision no 1/2000 du Conseil d'association UE-République tchèque, du 17 février 2000, prorogeant pour la période du 1er janvier au 31 décembre 2000 le système de double contrôle institué par la décision no 3/97 du Conseil d'association
 Journal officiel n° L 069 du 17/03/2000 p. 0053 - 0053
 DÉCISION N° 1/2000 DU CONSEIL D'ASSOCIATION UE-RÉPUBLIQUE TCHÈQUEdu 17 février 2000prorogeant pour la période du 1er janvier au 31 décembre 2000 le système de double contrôle institué par la décision n° 3/97 du Conseil d'association(2000/219/CE)LE CONSEIL D'ASSOCIATION,considérant ce qui suit:(1) Le groupe de contact visé à l'article 10 du protocole n° 2 de l'accord européen établissant une association entre les Communautés européennes et leurs États membres, d'une part, et la République tchèque, d'autre part, qui est entré en vigueur le 1er février 1995, s'est réuni le 16 septembre 1999 et est convenu de recommander au Conseil d'association, institué par l'article 104 de l'accord, que le système de double contrôle institué en 1998 par la décision n° 3/97 du Conseil d'association(1) et prorogé par la décision n° 7/98(2) pour la période du 1er janvier au 31 décembre 1999, soit prorogé pour la période du 1er janvier au 31 décembre 2000.(2) Le Conseil d'association, au vu de toutes les informations utiles qui lui ont été fournies, a accepté cette recommandation,DÉCIDE:Article premierLe système de double contrôle institué par la décision n° 3/97 continue de s'appliquer pour la période du 1er janvier au 31 décembre 2000. Dans le préambule et à l'article 1er, paragraphes 1 et 3, de la décision n° 3/97, les références à la période du 1er janvier au 31 décembre 1999 sont remplacées par les références à la période du 1er janvier au 31 décembre 2000.Article 2La présente décision entre en vigueur le jour de son adoption.Elle est applicable à partir du 1er janvier 2000.Fait à Bruxelles, le 17 février 2000.Par le Conseil d'associationLe présidentJ. KAVAN(1) JO L 13 du 19.1.1998, p. 57.(2) JO L 29 du 3.2.1999, p. 26.


type: wikipedia

text:
Sojuz T-4 – radziecka czternasta załogowa misja kosmiczna na stację Salut 6 a zarazem piąta i ostatnia stała wyprawa (Salut 6 EO-5). Kod wywoławczy «Фотон» - (Foton).
 Załoga
 Start
 Władimir Kowalonok (3) – ZSRR
 Wiktor Sawinych (1) – ZSRR
 Dublerzy
 Wiaczesław Zudow (2) – ZSRR
 Borys Andriejew (1) – ZSRR
 Lądowanie
 Władimir Kowalonok (3) – ZSRR
 Wiktor Sawinych (1) – ZSRR
 Przebieg misji
 Ostatnia załogowa misja na stacje orbitalną Salut 6 rozpoczęła się 12 marca 1981. Dzień później załoga połączyła Sojuza z kompleksem orbitalnym i przeszła na jego pokład. Dokowanie ze stacją opóźniono, gdy komputer pokładowy Argon ustalił, że nastąpiłoby poza zasięgiem radiowej łączności z kontrolą lotów. Kowalonok i Sawinych spędzili w kosmosie podczas tej wyprawy 2,5 miesiąca. W tym czasie kosmonauci przyjęli dwie międzynarodowe załogi programu Interkosmos. Pod koniec marca Sojuza 39 z załogą: Władimir Dżanibekow, Żugderdemidijn Gurragczaa (Mongolia). W maju byli to Leonid Popow i Dumitru Prunariu z Rumunii, którzy dotarli na statku kosmicznym Sojuz 40. Podczas lotu kosmonauci zrealizowali program badań zasobów naturalnych Ziemi, eksperymenty technologiczne i obserwacje astrofizyczne oraz badania medyczno-biologiczne. 26 maja 1981 załoga powróciła na Ziemię lądując w odległości około 120 km SE od Żezkazganu.
 Zobacz też
 Lista startów statków kosmicznych typu Sojuz
 Program Salut
 Program Sojuz
 Linki zewnętrzne
 Sojuz T-4 na stronie Spacefacts
 Lot Sojuza T-4 do Saluta 6
 Program Sojuz
 Załogowe loty kosmiczne w 1981


text:
 |
 52013PC0521
 Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta /* COM/2013/0521 final - 2013/0247 (COD) */
 SELETUSKIRI
 1. ETTEPANEKU TAUST
 Suurendatud kaasrahastamismäärasid kasutada
 võimaldava erandi kehtivusaja pikendamine liikmesriikidele, keda ähvardavad
 tõsised finantsstabiilsusega seotud probleemid
 · Ettepaneku põhjused ja eesmärgid
 Jätkuv finants- ja majanduskriis on muutnud
 liikmesriikide finantsvahendite olukorra pingeliseks, kuna liikmesriigid viivad
 ellu eelarve konsolideerimiseks vajalikku poliitikat. Seepärast on eriti tähtis
 tagada maaelu arengu programmide maksimaalne rakendamine.
 Programmide rakendamine on sageli keeruline, ning
 tihti on selle põhjuseks eelarve konsolideerimisega seotud
 likviidsusprobleemid. Eespool öeldu kehtib eelkõige nende liikmesriikide
 suhtes, keda majanduskriis on kõige tugevamalt tabanud ning kes on saanud
 kohandamiskava alusel rahalist abi. Praeguseks on rahalist abi saanud ja
 komisjoniga makromajandusliku kohandamiskava suhtes kokkuleppele jõudnud seitse
 riiki. Need riigid on Küpros, Ungari, Rumeenia, Läti, Portugal, Kreeka ja
 Iirimaa (edaspidi „programmi osalisriigid”). Ungari, Rumeenia ja Läti
 kohandamiskavas enam ei osale.
 Tagamaks, et kõnealused liikmesriigid (või mõni
 muu liikmesriik, kes võib kõnealuse programmi kaudu tulevikus abi saada)
 jätkaksid maaelu arengu programmide kohapealset rakendamist ja projektide jaoks
 vahendite väljamaksmist, sisaldab käesolev ettepanek sätteid, mis võimaldavad
 neil liikmesriikidel kasutada suurendatud kaasrahastamismäära, muutmata
 seejuures nende jaoks maaelu arengu poliitika 2007–2013 raames ette nähtud
 üldsummasid. Sellega antakse liikmesriikidele kriitilisel ajal täiendavaid
 vahendeid ja lihtsustatakse programmide kohapealse rakendamise jätkamist.
 ·
 Üldine taust ja ettepaneku valdkonnas kehtivad
 õigusnormid
 Määruse (EÜ) nr 1698/2005
 artikli 70 lõikes 4c on sätestatud erand sama artikli lõigetes 3, 4
 ja 5 sätestatud ülemmääradest Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD)
 toetuse ülemmäärade suurendamiseks kuni 95 protsendini abikõlblikest avaliku
 sektori kuludest lähenemiseesmärgi alusel abikõlblikes piirkondades, äärealadel
 ja väiksematel Egeuse mere saartel ning kuni 85 protsendini abikõlblikest
 avaliku sektori kuludest muudes piirkondades. Erandit kohaldatakse praegu
 üksnes makseasutuste poolt 31. detsembrini 2013 tehtud kulutuste suhtes.
 ·
 Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete
 ja eesmärkidega
 Ettepanek on kooskõlas muude ettepanekute ja
 algatustega, mille komisjon on vastusena finantskriisile vastu võtnud.
 2. HUVITATUD ISIKUTEGA
 KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED
 ·
 Konsulteerimine huvitatud isikutega
 Väliste sidusrühmadega ei konsulteeritud.
 · Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine
 Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.
 ·
 Mõjuanalüüs
 Rahalist toetust saavatel liikmesriikidel on
 võimalik esitada komisjonile taotlus muuta programmiperioodi 2007–2013 maaelu
 arengu programmi ja kasutada erandit, mis võimaldab kohaldada tavalisest
 suuremat kaasrahastamismäära. Praegu kasutavad seda erandit Kreeka, Iirimaa ja
 Portugal, kuid mitte alati maksimaalses ulatuses. Kuna nimetatud ajavahemikuks
 asjaomastele riikidele ja programmidele EAFRDst ettenähtud rahaline kogueraldis
 ei muutu, siis vähendavad ELi suuremad kaasrahastamismäärad oluliselt maaelu
 arengu programmidele programmiperioodil eraldatavat avaliku sektori
 toetussummat. Rahalist toetust saavatele liikmesriikidele antud võimalus
 suurendada EAFRD toetusmäärasid praeguste, programmiperioodi 2007–2013 maaelu
 arengu programmide raames, kehtib üksnes kuni 31. detsembrini 2013 tehtud
 kulutustele (ajavahemiku kohta, mil liikmesriik saab rahalist toetust) ning
 seetõttu ei saa seda pikendada kulutuste abikõlblikkuse lõppkuupäevani, 31.
 detsembrini 2015.
 Uue, 2014.–2020. aasta programmiperioodi raames
 tehtud kulutuste puhul võib määruse (EL) nr .../... [ühissätete määrus] artikli 22
 kohaselt suurendada EAFRD panuse määra 10 protsendipunkti võrra iga meetme
 puhul kohaldatavast EAFRD kaasrahastamise määrast. Kõnealune uus süsteem, mis
 hõlmab ühtset lisatoetust kõikide meetmete puhul, võib mõnel juhul tähendada
 EAFRD rahastamismäära suuremaid või väiksemaid muudatusi võrreldes määruse
 (EÜ) nr 1698/2005 artikli 70 lõike 4c kohase praeguse
 süsteemiga.
 Kui määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 70 lõike 4c
 kohane võimalus kasutada praeguste arenguprogrammide puhul tavalisest suuremat
 EAFRD rahastamismäära kehtib ainult 2013. aasta lõpuni (ja üksnes ajavahemiku
 kohta, mil liikmesriik saab rahalist toetust), on oht, et see mõjutab oluliselt
 EAFRD vahendite maksimaalset ja optimaalset kasutamist asjaomaste maaelu arengu
 programmide rahastamisel, enne kui tekib selline võimalus seoses uute programmide
 raames antavate lisatoetustega.
 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
 ·
 Kavandatud meetmete kokkuvõte
 Tehakse ettepanek muuta määruse (EÜ) nr 1698/2005
 artikli 70 lõiget 4c, et võimaldada finantsabi saavatel liikmesriikidel
 kasutada abikõlblikkuse lõpptähtajani 10 protsendipunkti suurust tõusu üksnes
 programmiperioodi 2007–2013 avatud kulukohustuste puhul, ning taotleda seda
 lõppmakse taotluses, isegi kui nad rahalist toetust enam ei saa.
 ·
 Õiguslik alus
 Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 42 ja 43.
 · Subsidiaarsuse põhimõte
 Ettepanek on subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas
 niivõrd, kuivõrd selle eesmärk on anda EAFRD kaudu täiendavat toetust
 teatavatele liikmesriikidele, kes on sattunud tõsistesse raskustesse, mis on
 eelkõige seotud majanduskasvu ja finantsstabiilsuse puudumise ning suureneva
 eelarvepuudujäägi ja võlakoormusega, seda ka rahvusvahelise majandus- ja
 rahanduskeskkonna tõttu. Seepärast on vaja Euroopa Liidu tasandil luua ajutine
 mehhanism, mis võimaldab rakendada erandit EAFRD tavapärastest kaasfinantseerimise
 määradest.
 ·
 Proportsionaalsuse põhimõte
 Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega
 kooskõlas.
 Suurema kaasrahastamismäära kohaldamise tähtaja
 pikendamine on proportsionaalne jätkuva majanduskriisi ja kõnealuste
 liikmesriikide abistamiseks tehtud muude jõupingutustega.
 ·
 Vahendi valik
 Kavandatud õigusakt: praeguse õigusakti muutmine.
 Komisjon on uurinud õigusraamistiku pakutavat
 tegevusruumi ja peab saadud kogemustele tuginedes vajalikuks teha ettepanek
 määruse (EÜ) nr 1698/2005 muutmiseks.
 4. MÕJU EELARVELE
 Mõju kulukohustuste assigneeringutele puudub, kuna
 programmiperioodiks 2007–2013 ettenähtud rakenduskavades sätestatud EAFRD
 toetuse ülemmäära ei ole kavas muuta.
 Siiski võib vajadus makseassigneeringute järele
 2014. aasta eelarves 90 miljoni euro võrra suureneda, kui liikmesriigid
 jätkavad suurendatud kaasfinantseerimismäärade kohaldamist.
 Pidades silmas liikmesriikide soovi seda meedet
 kasutada ja võttes arvesse vahemaksete edastamisel toimunud arengut, kontrollib
 komisjon, kas on vaja täiendavaid maksete assigneeringuid, ning teeb vajaduse
 korral asjakohaste meetmete ettepaneku.
 2013/0247 (COD)
 Ettepanek:
 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,
 millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr
 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu
 arengu toetuste kohta
 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU
 NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise
 lepingut, eriti selle artikleid 42 ja 43,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 pärast õigusakti eelnõu esitamist riikide
 parlamentidele,
 võttes arvesse Euroopa Majandus- ja
 Sotsiaalkomitee arvamust[1],
 võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[2],
 toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
 ning arvestades järgmist:
 (1) Enneolematu ulatusega
 ülemaailmne finantskriis ja majanduslangus on oluliselt pärssinud mitme
 liikmesriigi majanduskasvu ja kahjustanud finantsstabiilsust ning seega järsult
 halvendanud nende finants- ja majandustingimusi. Teatavad liikmesriigid on
 sattunud tõsistesse raskustesse või ähvardavad neid raskused, nagu
 majanduskasvu ja finantsstabiilsuse puudumine ning suurenev eelarvepuudujääk ja
 võlakoormus, seda ka rahvusvahelise majandus- ja rahanduskeskkonna tõttu.
 (2) Kuigi peamised meetmed kriisi
 negatiivse mõju tasakaalustamiseks on juba võetud, sealhulgas on muudetud
 õiguslikku raamistikku, on finantskriisi mõju reaalmajandusele laialdaselt
 tuntav ning surve riikide rahanduslikele vahenditele suureneb.
 (3) Võttes arvesse asjaolu, et
 mitmel liikmesriigil on tõsiseid raskusi finantsstabiilsuse säilitamisega ning
 selleks, et piirata sellest tulenevat negatiivset mõju üleminekul praeguselt
 programmiperioodilt tulevasele, võimaldades selleks maksimaalselt kasutada
 EAFRD kaudu kättesaadavad assigneeringuid, tuleks pikendada nõukogu määruse
 (EÜ) nr 1698/2005[3]
 artikli 70 lõikes 4c sätestatud erandit, millega suurendatakse EAFRDi panuse
 ülemmäärasid, kuni programmiperioodi 2007–2013 kulutuste abikõlblikkuse
 lõppkuupäevani, 31. detsembrini 2015.
 (4) Võimalust suurendada
 vahemakseid ja lõppmakseid üle tavalise kaasfinantseerimismäära ei tuleks
 piirata ajavahemikuga, mil liikmesriik saab finantsabi vastavalt määrusele (EL)
 nr 407/2010, määrusele (EÜ) nr 332/2002 või Euroopa stabiilsusmehhanismi
 asutamislepingule, kuna liikmesriikidel on jätkuvalt tõsiseid raskusi kaasrahastamise
 tagamisega riigieelarvest isegi pärast seda, kui finantsabi andmine on
 lõppenud.
 (5) Kooskõlas Euroopa Ülemkogu
 7.–8. veebruari 2013. aasta järeldustega ja vastavalt [ühissätete määruse]
 artiklile 22 kohaldatakse 10 protsendipunkti võrra suurendatud
 kaasfinantseerimismäära programmiperioodi 2014–2020 suhtes kuni 30. juunini
 2016, mil suurendamise võimalus läbi vaadatakse. Programmiperioodide 2007–2013
 ja 2014–2020 kattuvust arvestades on vaja tagada kahel programmiperioodil
 toetust saavate liikmesriikide järjekindel ja ühesugune kohtlemine. Seepärast
 peaksid finantsabi saavad liikmesriigid saama kasutada suurendatud
 kaasfinantseerimismäära kuni abikõlblikkuse lõppkuupäevani ja taotleda seda oma
 lõppmaksetaotlustes, isegi kui nad rahalist toetust enam ei saa.
 (6) Võttes arvesse asjaolu, et
 artikli 70 lõikes 4c sätestatud tähtaeg langeb kokku programmiperioodi lõpuga,
 samuti asjaomaseid programmitöö- ja menetlusnõudeid, on asjakohane, et käesolev
 määrus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval.
 (7) Seetõttu tuleks määrust (EÜ)
 nr 1698/2005 vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
 Artikkel 1
 Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 70 lõiget 4c
 muudetakse järgmiselt:
 (a)
 esimese lõigu sissejuhatav osa asendatakse
 järgmisega:
 Erandina lõigetes 3, 4 ja 5 sätestatud
 ülemmääradest võib EAFRD toetusmäära suurendada kuni 95 %-ni abikõlblikest
 avaliku sektori kuludest lähenemiseesmärgi alusel abikõlblikes piirkondades,
 äärealadel ja väiksematel Egeuse mere saartel ning 85 %-ni abikõlblikest
 avaliku sektori kuludest muudes piirkondades. Neid toetusmäärasid kohaldatakse
 selliste uute abikõlblike kulude suhtes, mille liikmesriigid on deklareerinud
 igas tõendatud kuludeklaratsioonis pärast [OPOCE, palun lisada käesoleva
 määruse jõustumise kuupäev], kui liikmesriik vastab ühele järgmistest tingimustest:”
 (b)
 teine lõik asendatakse järgmisega:
 „Esimeses lõigus sätestatud erandit kasutada
 sooviv liikmesriik esitab komisjonile taotluse oma maaelu arengu programmi
 vastavalt muuta. Erandit kohaldatakse alates programmi muutmise heakskiitmisest
 komisjoni poolt.”
 Artikkel 2
 Käesolev määrus jõustub selle Euroopa Liidu
 Teatajas avaldamise kuupäeval.
 Käesolev
 määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
 Brüssel,
 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu
 nimel
 president eesistuja
 FINANTSSELGITUS
 FINANTSSELGITUS || AGRI/I1/2013/1278200
 6.20.2013.6
 || KUUPÄEV: 17.05.2013
 1. || EELARVERUBRIIK: 05 04 Maaelu areng ||
 2. || PEALKIRI: Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta
 3. || ÕIGUSLIK ALUS: Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 2
 4. || EESMÄRGID: Käesoleva määrusega pikendatakse kuni 2015. aasta lõpuni erandit, mis võimaldab suurendada rahalist toetust saavate liikmesriikide puhul EAFRD toetusmäära kuni 95 %ni lähenemiseesmärgiga hõlmatud piirkondades, äärealadel ja väiksematel Egeuse mere saartel ning kuni 85 protsendini muudes piirkondades.
 5. || FINANTSMÕJU || 12-KUULINE PERIOOD (miljonit eurot) || JOOKSEV EELARVE- AASTA 2013 (miljonit eurot) || JÄRGMINE EELARVEAASTA 2014 (miljonit eurot)
 5.0 || KULUD - ELi EELARVEST MAKSTAVAD (TOETUSED/SEKKUMISED) - RIIGIASUTUSED - MUUD || || || CA: - PA: + 90
 5.1 || TULUD - ELi OMAVAHENDID (MAKSUD/TOLLIMAKSUD) - SISERIIKLIKUD || || ||
 || || 2015 || 2016 || 2017 || 2018
 5.0.1 || KAVANDATUD KULUD || || || PA: - 90 ||
 5.1.1 || KAVANDATUD TULUD || || || ||
 5.2 || ARVUTUSMEETOD: -
 6.0 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAKOHASES PEATÜKIS KIRJENDATUD ASSIGNEERINGUTEST? || ei kohaldata
 6.1 || KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL? || ei kohaldata
 6.2 || KAS ON VAJA LISAEELARVET? || NO
 6.3 || KAS TULEVASTESSE EELARVETESSE ON VAJA KIRJENDADA ASSIGNEERINGUID? || NO
 MÄRKUSED: Kulukohustuste assigneeringute osas ei ole määruse 1698/2005 muudatustel finantsmõju, kuna maaelu arengu jaoks ettenähtud vahendite hulk ja nende jaotumine aastas jäävad samaks. Erand, mis võimaldab kohaldada suuremat kaasrahastamise määra, võib tähendada maksete suuremat hüvitamist asjaomastele liikmesriikidele. Ettepanekuga ei kaasne aastal 2013 mingit mõju. Liikmesriikide kõige viimaste prognooside kohaselt võib vajadus lisatoetuste järele ulatuda 2014. aastal hinnanguliselt 90 miljoni euroni (võrreldes olukorraga, kui suurendatud toetusmäärade kohaldamine lõpeks 2013. aastal). See summa hüvitatakse programmide lõpetamisel, kõige tõenäolisemalt aastal 2017. Pidades silmas liikmesriikide soovi seda meedet kasutada ja võttes arvesse vahemaksete edastamisel toimunud arengut, kontrollib komisjon, kas on vaja täiendavaid maksete assigneeringuid, ning teeb vajaduse korral asjakohaste meetmete ettepaneku.
 [1] ELT C [...], lk [...].
 [2] ELT C [...], lk [...].
 [3] ELT L 277, 21.10.2005, lk 1.


jurisdiction: US

text:
By a promissory note under seal, dated May 5th, 1927, the appellant promised to pay, three years after date, to the order of Thomas Cameron, $1,000 with interest. Beneath the signature and seal of the maker there was written the following statement: "If he should be dead at the expiration of this note it becomes null and void." That notation was made by the appellant in the payee's presence, when the note was executed. The payee died about eleven months after it matured. During the period between the date of its maturity and the payee's death, the appellant made seven payments of fifty dollars each on the note. These payments were duly credited on the back of the note by the payee, who retained possession of the instrument until the time of his death. Suit on the note was brought by the ancillary administrator of his estate in Maryland; the principal administration being in the State of New York, where the decedent had his domicile. The trial of the suit resulted in a judgment in favor of the plaintiff for $939.86. The appeal is from that judgment.
 In refusing to grant certain prayers proposing a directed verdict for the defendant, the trial court made the only rulings presented for review on appeal.
 The grounds of action and defense in the case involve conflicting interpretations of the memorandum that the note was to become null and void if the payee should be dead at its "expiration." That provision is construed by the defendant as a defeasance clause preventing the enforcement of the note if the payee should die at any time before it became extinguished by payment or barred by the statute of limitations. The opposing theory is that the term "expiration" referred to the ending of the period which must elapse before the note matured. It is further contended by the plaintiff that the adoption of the defendant's interpretation of the memorandum would place her in the position of relying upon a gift which was ineffectual because it was not designed to be accomplished in the donor's lifetime.
 The clause which has produced this litigation, if intelligible at all, readily admits of differences of opinion as to its *Page 452
 meaning. Neither of the theories as to its probable intent seems to us satisfactory. The word "expiration," as applied to the note itself, would not appropriately be used to indicate the termination of its period of immaturity. On the other hand, the acceptance of the defendant's view as to the significance of the term "expiration" would tend to the conclusion that the clause was superfluous. It provided that the note was to become void "at its expiration," if the payee were then dead. A declaration to that effect would have been wholly unnecessary if "expiration" is construed as equivalent to extinguishment of the liability by limitations or payment.
 The contingency mentioned in the memorandum was not to be determined until the death of the payee. At any time prior to that event, his right to collect in full the matured note could have been successfully asserted. It was in fact being periodically curtailed after maturity, and the conduct of the parties justifies a presumption that complete payment would have been made and accepted if the payee had continued to live until that result could have been accomplished. To the extent of the unpaid balance, the note of the defendant was an asset of the payee's estate in his lifetime, and remained such until his death, upon any of the theories advanced in the case. However the notation may be interpreted or characterized, it was not incompatible with the existence and enforceability by the payee himself of the obligation to which it was appended.
 In order that the memorandum on the note may be the basis of a valid defense to this suit, it must be found to have a meaning which can be understood. If the intent of the parties has not been expressed with adequate clearness and certainty, the court is not at liberty to supply that deficiency by conjecture as to the real purpose. Neither as a gratuitous provision, nor as one contractual in its nature, could the memorandum operate as a bar to the liability sued on, unless it has an ascertainable and definite significance supporting such a result. In our judgment the language of the clause does not admit of an interpretation sufficiently free from doubt to make it available as a defense to this action. It is *Page 453
 too obscure in its import to serve as the ground of a decision in which we could have the requisite degree of confidence. Consequently we must approve the refusal of the trial court to direct a verdict for the defendant.
 The contention that the plaintiff, as ancillary administrator, had no authority to maintain this action on a note held by a decedent in New York without an assignment of it to the plaintiff by the administrator in that state is answered in principle by decisions of this court in Citizens' National Bank v. Sharp,53 Md. 521, and Wright v. Gilbert, 51 Md. 146.
 A question of variance between the declaration and the evidence is presented in the appellant's brief. It was an objection which could readily have been cured by amendment at the trial. But the prayer which is said to have raised the objection was too general in its reference to the pleadings to permit us to consider the question on appeal. Weiss v. Northern Dredge Dock Co.,155 Md. 351, 142 A. 253; General Automobile Owners' Assn. v. State,use of Penn, 154 Md. 204, 140 A. 48; Fidelity Deposit Co. v.Beneficial Loan Assn., 153 Md. 188, 137 A. 902; Ditto v. Wolf,153 Md. 449, 138 A. 331.
 Judgment affirmed, with costs. *Page 454


text:
 24.11.2007
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 283/4
 Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 27. septembri 2007. aasta otsus — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Portugali Vabariik
 (Kohtuasi C-5/07) (1)
 (Liikmesriigi kohustuste rikkumine - Direktiiv 2003/109/EÜ - Pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanikud - Ettenähtud tähtajaks üle võtmata jätmine)
 (2007/C 283/05)
 Kohtumenetluse keel: portugali
 Pooled
 Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: M. Condou-Durande ja P. Guerra e Andrade)
 Kostja: Portugali Vabariik (esindajad: L. Fernandes ja F. Fraústo de Azevedo)
 Kohtuasja ese
 Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta (ELT L 16, lk 44; ELT eriväljaanne 19/06, lk 272) täitmiseks vajalike õigus- ja haldusnormide ettenähtud tähtajaks vastu võtmata jätmine
 Resolutiivosa
 1)
 Kuna Portugali Vabariik ei ole vastu võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta täitmiseks või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis on Portugali Vabariik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
 2)
 Mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.
 (1) ELT C 42, 24.2.2007.


type: other

text:
Uchwała nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011r. w sprawie ustalenia wzorów formularzy deklaracji
 PORTAL INFOR.PLKsiegowość firmSektor publicznyKsiegowość budżetowaBiznesKadryPrawoBiura rachunkoweSklep | IFK | IRB | INFORLEX | GAZETA PRAWNA | INFORORGANIZER | APLIKACJA MOBILNA | SKLEPSzukajSzukajKsięgowość firmKSIĘGOWOŚĆ FIRMPodatkiRachunkowośćObrót gospodarczyZUS i kadryVademecumPublikacjeAktualnościPoradnikiForumBiura rachunkoweBIURA RACHUNKOWEZakładam biuroProwadzę biuroKorzystam z biuraKsięgowość budżetowaKSIĘGOWOŚĆ BUDŻETOWARachunkowość budżetowaSprawozdawczośćPodatkiKadry i płaceZUSZamówienia publiczneForumSektor publicznySEKTOR PUBLICZNYOrganizacjaFinanseZadaniaRozwój i promocjaForumKadryKADRYKodeks pracyZatrudnienieUrlopyWynagrodzeniaWypowiedzenieUbezpieczenia społeczneZUSBHPNarzędziaForumBiznesBIZNESPrawo dla firmMoja firmaZarządzanieFinanseMotoNieruchomościForumPrawoPRAWONowościPracaSprawy rodzinneSprawy karneKonsument i umowySprawy urzędoweForum prawneVAT 2017Prenumerata 2017Aplikacja WideoakademiaSklepNarzędzia:KalkulatoryWskaźniki i stawkiAkty prawne ujednoliconeFormularze PITDzienniki UstawTerminarzPKWIUNewsletterreklamaJesteś tutaj: STRONA GŁÓWNA > Akty prawneUchwała nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy
 w sprawie ustalenia wzorów formularzy deklaracji na
 podatek leśny, rolny i od nieruchomości oraz wzorów formularzy
 informacji w sprawie podatku leśnego, rolnego i od
 MetrykaTekst pierwotny Na podstawie art. 18 ust. 2 pkt. 8, art. 41 ust. 1, art. 42 ustawy z dnia 8 marca 1990r o samorządzie gminnym (tekst jednolity Dz. U. z 2001 r. Nr 142, poz. 1591 z późn. zm.) w związku z art. 6a ust. 11 ustawy z dnia 15 listopada 1984r o podatku rolnym ( Dz. U. z 2006r Nr 136, poz. 969 z późn. zm.), art. 6 ust. 13, ustawy z dnia 12 stycznia 1991r o podatkach i opłatach lokalnych ( Dz. U. z 2010r Nr 95, poz. 613 z późn. zm.) oraz art. 6 ust. 9 ustawy z dnia 30 października 2002r o podatku leśnym (Dz. U. z 2005r Nr 200, poz. 1682 z późn. zm.) Rada Miasta i Gminy Szczekociny uchwała: § 1. Ustalić wzór formularza deklaracji na podatek leśny, rolny i nieruchomości dla osób prawnych, jednostek organizacyjnych, spółek nie mających osobowości prawnej, jednostek organizacyjnych Agencji Nieruchomości Rolnej, jednostek organizacyjnych lasów państwowych i organizacji prowadzących odpłatną statutową działalność pożytku publicznego stanowiących załącznik 1, 2 i 3 do uchwały. § 2. Ustalić wzór formularza informacji w sprawie podatku leśnego, rolnego i od nieruchomości dla osób fizycznych stanowiący załącznik 4, 5 i 6 do uchwały. § 3. Wykonanie uchwały powierza się Burmistrzowi Miasta i Gminy Szczekociny. § 4. Traci moc Uchwała Nr 12/III/2010 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 30 grudnia 2010 roku w sprawie: ustalenia wzorów formularzy deklaracji na podatek leśny, rolny i od nieruchomości oraz wzorów formularzy informacji w sprawie podatku leśnego, rolnego i od nieruchomości obowiązujących w 2011 roku. § 5. Uchwała wchodzi w życie po upływie 14 dni od dnia ogłoszenia w Dzienniku Urzędowym Województwa Śląskiego z mocą obowiązującą od 1 stycznia 2012 roku. Przewodnicząca Rady Miasta i Gminy Szczekociny mgr Teresa Niechciał Załącznik Nr 1 do Uchwały Nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011 r. Załącznik Nr 2 do Uchwały Nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011 r. Załącznik Nr 3 do Uchwały Nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011 r. Załącznik Nr 4 do Uchwały Nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011 r. Załącznik Nr 5 do Uchwały Nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011 r. Załącznik Nr 6 do Uchwały Nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011 r. Załącznik Nr 1 do Załącznika Nr 6 Uchwały Nr 131/XIV/2011 Rady Miasta i Gminy Szczekociny z dnia 17 listopada 2011 r. reklamaPOLECANEKodeks pracy 2017Wideoakademia kadrowych i HRJPK - Ewidencja VAT od 1 stycznia 2017Koszty zatrudnienia pracownika na umowie o pracę w 2017 r.Zwolnienie na dziecko - ile płatneZmiany w prawie pracy od 1 stycznia 2017 r.Komu przysługuje zasiłek dla bezrobotnych 2016/2017Minimalna stawka godzinowa w 2017 r. to 12 złPrzewodnik po zmianach przepisów 2016/2017


text:
 Avis juridique important
 |
 51999PC0173
 Ehdotus neuvoston asetukseksi perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 1868/94 muuttamisesta - (komission esittämä) /* KOM/99/0173 lopull. */
 Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 1868/94 muuttamisesta(komission esittämä)PERUSTELUTMaatalousministereiden neuvoston Agenda 2000:sta tekemässä sovintoratkaisussa korotetaan perunatärkkelyksestä maksettavaa korvausta vastineena kiintiöiden alentamiselle. Tätä varten neuvosto pyysi komissiota tekemään ehdotuksen perunatärkkelyskiintiöiden alentamiseksi. Tämä ehdotus on hyväksyttävä samanaikaisesti kun asetuksen (EY) N:o 1766/92 muutos, jolla vahvistetaan edellä mainittujen korvausten taso.Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 1868/94 muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),(1) EYVL C , ..... 1999, s. ...ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),(2) EYVL C , ..... 1999, s. ...ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),(3) EYVL C , ..... 1999, s. ...sekä katsoo, että(1) 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1868/94 (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1284/98 (5), 2 artiklassa vahvistetaan tuottajajäsenvaltioiden perunatärkkelyskiintiöt markkinointivuosiksi 1998/1999, 1999/2000 ja 2000/2001, (4) EYVL L 197, 30.7.1994, s 4.(5) EYVL L 178, 23.6.1998, s 3.(2) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (6) , sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o .../1999 (7), 8 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan perunatärkkelyksen valmistamiseen tarkoitettujen perunoiden tuottajille maksettavan korvauksen määrä; neuvosto on korottanut korvauksen määrää markkinointivuodeksi 2000/2001 sekä sen jälkeisiksi markkinointivuosiksi edellyttäen, että asetuksessa (EY) N:o 1868/94 vahvistettuja kiintiöitä alennetaan niiden jäsenvaltioiden osalta, joiden kiintiö on yli 100 000 tonnia, 2,81 prosentilla markkinointivuodeksi 2000/2001 ja 5,74 prosentilla markkinointivuodeksi 2001/2002 sekä niiden jäsenvaltioiden osalta, joiden kiintiö on alle 100 000 tonnia, 1,41 prosentilla markkinointivuodeksi 2000/2001 ja 2,87 prosentilla markkinointivuodeksi 2001/2002, (6) EYVL L 181, 1.7.1992, s 21.(7) EYVL C , ..... 1999, s. ...(3) markkinointivuodeksi 2000/2001 vahvistetut kiintiöt on muutettava ja markkinointivuodeksi 2001/2002 on vahvistettava kiintiöt; tuottajajäsenvaltioiden on jaettava kiintiönsä vuosiksi 2000/2001 ja 2001/2002 kaikille perunatärkkelystä tuottaville yrityksille markkinointivuodeksi 1999/2000 vahvistettujen kiintiöiden perusteella; on täsmennettävä, että markkinointivuonna 1999/2000 käytetyt alakiintiön ylittävät määrät vähennetään markkinointivuoden 2000/2001 osalta 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja(4) komissio antaa neuvostolle kyseisen ajanjakson lopulla kiintiöiden jakamista koskevan kertomuksen, johon on liitetty tarvittaessa aiheelliset ehdotukset; näissä ehdotuksissa otetaan huomioon korvauksiin mahdollisesti tehtävät muutokset,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaMuutetaan asetuksen (EY) N:o 1868/94 2 artikla seuraavasti:1. Poistetaan 1 ja 2 kohdasta viittaukset markkinointivuoteen 2000/2001.2. Lisätään uudet kohdat seuraavasti:"3. Jäljempänä mainituille tuottajajäsenvaltioille myönnetään seuraavat kiintiöt perunatärkkelyksen tuotantoon markkinointivuosiksi 2000/2001 ja 2001/2002:>TAULUKON PAIKKA>4. Tuottajajäsenvaltioiden on jaettava 3 kohdassa tarkoitettu kiintiö perunatärkkelystä tuottaville yrityksille markkinointivuosiksi 2000/2001 ja 2001/2002 sen mukaan, kuinka suuri alakiintiö kunkin yrityksen käytettävissä oli markkinointivuonna 1999/2000 ennen 6 artiklan 2 kohdan mukaista mahdollista korjausta.Markkinointivuonna 2000/2001 yritysten käytettävissä olevat alakiintiöt mukautetaan markkinointivuonna 1999/2000 tapahtuneiden kiintiöiden ylitysten ottamiseksi huomioon 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti."2 artiklaMuutetaan asetuksen (EY) N:o 1868/94 3 artikla seuraavasti:"3 artikla1. Komissio esittää neuvostolle viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2001 ja sen jälkeen kolmen vuoden välein kiintiöiden jakamista yhteisössä koskevan kertomuksen, johon on liitetty tarvittaessa aiheelliset ehdotukset. Tässä kertomuksessa on otettava huomioon korvausten mahdolliset muutokset sekä perunatärkkelyksen että viljatärkkelyksen markkinoiden kehitys. 2. Neuvosto jakaa perustamissopimuksen 43 artiklan mukaisesti viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001 ja sen jälkeen kolmen vuoden välein kolmivuotiskiintiöt jäsenvaltioille 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen perusteella. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2002 ja sen jälkeen kolmen vuoden välein niille, joita asia koskee, kiintiöiden jakamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmen seuraavan markkinointivuoden osalta."3 artiklaTämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2000.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja>TAULUKON PAIKKA>LIITEEhdotuksen vaikutukset talousarvioon on laskettu nykyisiin kiintiöihin suhteutettuina ottaen huomioon markkinointivuodeksi 2000/2001 ja sen jälkeisiksi markkinointivuosiksi säädetyt palkkiot neuvoston 11.3.1999 tekemän sopimuksen ja Eurooppa-neuvoston 24.-25.3.1999 pidetyn kokouksen päätelmien mukaisesti.>TAULUKON PAIKKA>