text:
IV/01024/2019
 . IV/01024/2019
 Az ügy tárgya: A Szombathelyi Törvényszék 8.Bf.172/2017/25. számú végzése elleni alkotmányjogi panasz (testi sértés okozása; indokolási kötelezettség elmulasztása)
 Az indítványozó - az Abtv. 27. §-a alapján - a Szombathelyi Járásbíróság 6.B.474/2015/99. számú ítélete, valamint a Szombathelyi Törvényszék 8.Bf.172/2017/25. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését kérte az Alkotmánybíróságtól.
 Az indítványozót gyermekkorú sérelmére elkövetett könnyű testi sértés miatt ítélte el az elsőfokú bíróság, a másodfokú bíróság az elsőfokú ítéletet helybenhagyta.
 Az indítványozó álláspontja szerint az elsőfokú bíróság nem folytatott le teljeskörű bizonyítást, mivel a szakértői vélemények egyértelműsítése céljából tett indítványozói javaslatot nem fogadta el. A másodfokú eljárásban a bíróság - észlelve a szakértői bizonyítás hiányosságait - végzéssel rendelte el a kezelőorvos szakértő tanúkénti meghallgatását, azonban az eljárás során a meghallgatásra - a szakértő távolléte miatt - nem került sor. A meghallgatás hiányában hozott döntését a bíróság nem is indokolta, és nem adott számot arról, hogy a korábban megalapozottnak ítélt bizonyítási indítványt végül miért találta megalapozatlannak. Mivel az eljárás nem volt átlátható, kiszámítható és érthető, az indítványozó szerint sérült a tisztességes bírósági eljáráshoz való joga..
 a Szombathelyi Járásbíróság 6.B.474/2015/99. számú ítélete, valamint a Szombathelyi Törvényszék 8.Bf.172/2017/25. számú végzése
 IV_1024_0_2019_inditvany_anonim.pdf
 A határozat száma: 3060/2020. (III. 2.) AB végzés
 3060_2020 AB végzés.pdf
 Az Alkotmánybíróság a Szombathelyi Járásbíróság 6.B.474/2015/99. számú ítélete, a Szombathelyi Törvényszék 8.Bf.172/2017/25. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló alkotmányjogi panaszt visszautasítja.
 [1] 1. Az indítványozó jogi képviselője (dr. Ipkovich Eszter ügyvéd) útján az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 27. §-a alapján kezdeményezte az Alkotmánybíróság eljárását.
 [2] Az alkotmányjogi panasz alapjául szolgáló ügyben a Szombathelyi Járásbíróság 6.B.474/2015/99. számú ítéletével az indítványozót bűnösnek mondta ki védekezésre képtelen személy sérelmére elkövetett könnyű testi sértés bűntettében, ezért őt 540 000 Ft pénzbüntetésre ítélte. Az indítványozó és védője által – felmentés végett – bejelentett fellebbezés alapján másodfokon eljáró Szombathelyi Törvényszék fellebbezési tárgyalás tartását követően meghozott 8.Bf.172/2017/25. számú végzésével helybenhagyta az elsőfokú ítéletet.
 [3] A jogerős ítélet tényállása szerint az indítványozó az ítéletben meghatározott helyen és időben bántalmazta a nála láthatáson lévő kiskorú gyermekét oly módon, hogy őt több alkalommal az ágyra lökte, amelynek során a gyermek nekiesett az ágy támlájának, beütötte a mellkasát, illetve egy esetben arccal esett neki az ágy támlájának, ekkor az indítványozó a gyermeket a nyakánál fogva lefelé nyomta, mindezek következtében kitört a gyermek tejfoga és a szája vérezni kezdett.
 [4] A büntetőeljárás során lefolytatott bizonyítási eljárás egyik fő kérdése az volt, hogy a gyermek sérülései keletkezhettek-e más módon, különös tekintettel arra, hogy a gyermek gerincproblémáira figyelemmel fűzőt (korzettet) viselt.
 [5] 2. Az indítványozó alkotmányjogi panaszában kifejtette, hogy Szombathelyi Járásbíróság 6.B.474/2015/99. számú ítélete és a Szombathelyi Törvényszék 8.Bf.172/2017/25. számú végzése az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdését sérti.
 [6] Az indítványozó álláspontja szerint a tisztességes bírósági eljáráshoz való jogának sérelmét jelentette, hogy a másodfokú eljárásban nyilvánvalóvá vált, hogy az ügyben kirendelt orvosszakértők a bizonyítás-felvétel egyik alapját képező kérdésben – jelesül a korzettől keletkeztethető sérülések kérdésében – nem rendelkeztek szakmai tapasztalattal, így tőlük megalapozott szakvélemény adása nem volt elvárható. Az indítványozó szerint ezt a tényt a másodfokú bíróság is észlelte, ezért tekintettel arra is, hogy a sértett egyedi korzettjéről, és a gyermek konkrét, szintén egyedi kezelésre szoruló egészségügyi problémájáról nem állt rendelkezésre elegendő információ, vádhatósági és védői közös indítványra elrendelte az orvosi dokumentációk beszerzése mellett a kezelőorvos tanúkénti meghallgatását. Erre viszont végül nem került sor, és az eljárást érdemben lezáró másodfokú döntésben nincs arra vonatkozó információ, hogy az elrendelt bizonyítás milyen okból nem került teljesítésre. Az indítványozó kifogásolta, hogy arra sem történt utalás, hogy egy végzéssel elrendelt bizonyítási cselekmény az elrendelését követő tárgyaláson hogyan kerülhetett elutasításra anélkül, hogy az elrendelését követően azt bármi indokolta volna. Az indítványozó szerint tehát azzal, hogy a bíróság indokolás nélkül felülbírálta saját döntését, ezzel az eljárást kiszámíthatatlanná, átláthatatlanná tette, valamint az indokolási kötelezettségét is megsértette.
 [7] Az indítványozó szerint sérült – a szintén a tisztességes eljáráshoz való jog részjogosítványának tekintendő – fegyverek egyenlőségének az elve is. Az elv fontos követelménye ugyanis egyes eljárási szereplők (például szakértők) semleges pozícióban való tartása a büntetőeljárás során. Az indítványozó szerint az eljárásban elsőként kirendelt orvosszakértő eljárása nem tekinthető tisztességesnek, tekintettel arra, hogy a már említett szakmai hiányosságát úgy kívánta pótolni, hogy állítása szerint konzultált a gyermek kezelőorvosával (akit végül a másodfokú bíróság tanúként nem hallgatott meg), aki – egyebek mellett – azt a nyilatkozatot tette, hogy a gyermek által viselt korzett nem okozhatta a sérülést.
 [8] Az indítványozó összefoglalóan úgy nyilatkozott, hogy a panaszában részletezett kifogások nem a büntetőeljárás írt szabályainak megszegésén alapulnak, hanem egy olyan összefüggő, egymáshoz kapcsolódó és egymást erősítő cselekménysorozaton, melyek összességükben lehetetlenítették el a vádlott büntetőeljárási törvényben biztosított jogait, ezáltal okozva az eljárás tisztességtelenségét.
 [9] Mindezekre figyelemmel az indítványozó kérte a Szombathelyi Járásbíróság 6.B.474/2015/99. számú ítélete, a Szombathelyi Törvényszék 8.Bf.172/2017/25. számú végzése alaptörvény-ellenességének megállapítását és megsemmisítését.
 [10] 3. Az Abtv. 56. § (1) bekezdésében meghatározottak szerint az Alkotmánybíróságnak elsődlegesen az alkotmányjogi panasz befogadhatóságáról szükséges döntenie.
 [11] 3.1. Az Abtv. 30. § (1) bekezdése szerint az alkotmányjogi panaszt a sérelmezett döntés kézbesítésétől számított hatvan napon belül lehet írásban benyújtani. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az indítványozó alkotmányjogi panasza határidőben benyújtottnak tekintendő.
 [12] 3.2. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az indítvány a határozott kérelem Abtv. 52. § (1b) bekezdésében előírt feltételeinek – az alábbiak szerint – megfelel. Az indítvány az Alkotmánybíróság hatáskörére és az indítványozó jogosultságára vonatkozó hivatkozást tartalmaz, megjelöli az Alaptörvényben biztosított jogok sérelmének lényegét, az Alaptörvény megsértett rendelkezéseit és megfelelő indokolást is tartalmaz. Ezenkívül megjelöli a sérelmezett bírói döntéseket és kifejezetten kéri azok megsemmisítését.
 [13] 3.3. Az Alkotmánybíróság az Abtv. 56. § (2) bekezdése alapján a továbbiakban azt vizsgálta meg, hogy az alkotmányjogi panasz az Abtv. 27. §-ában és az Abtv. 29–31. §-aiban foglalt tartalmi feltételeket kimeríti-e.
 [14] Az egyedi ügyben való érintettség megállapítható, mivel az indítványozó a panasszal támadott ügy terheltje, és szankciót szabtak ki vele szemben. Megállapítható továbbá, hogy az indítványozónak a támadott határozatokkal szemben további jogorvoslati lehetősége nem állt fenn.
 [15] Az Abtv. 29. §-a a befogadhatóság további tartalmi feltételeiként nevesíti, hogy a panasznak a bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet vagy alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést kell tartalmaznia.
 [16] Az Alkotmánybíróság a tisztességes eljáráshoz való jog részelemét képező indokolási kötelezettséggel kapcsolatban többször leszögezte, hogy az azt a minimális elvárást mindenképpen megfogalmazza, hogy a bíróság az eljárásban szereplő feleknek az ügy lényegi részeire vonatkozó észrevételeit kellő alapossággal megvizsgálja, és ennek értékeléséről határozatában számot adjon {7/2013. (III. 1.) AB határozat, Indokolás [34]}. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor a rendes bíróságoktól eltérően nem a felülbírálatra alkalmasság szempontjából vizsgálja a bíróságok indokolási kötelezettségének teljesítését {3003/2012. (VI. 21.) AB végzés, Indokolás [4]}. Nem vizsgálja, hogy a bírói döntés indokolásában megjelölt bizonyítékok és megjelenő érvek megalapozottak-e, mint ahogy azt sem vizsgálja, hogy a jogalkalmazó helytállóan értékelte-e az eljárásban beszerzett bizonyítékokat és előadott érveket, vagy a konkrét ügyben a bírói mérlegelés eredményeként megállapított tényállás és az abból levont következtetés megalapozott-e. A tényállás megállapítása, a bizonyítékok értékelése, és mérlegelése ugyanis az eljárási jogi szabályokban a jogalkalmazó számára fenntartott feladat {lásd: 3237/2012. (IX. 28.) AB végzés, Indokolás [12]; 3231/2012. (IX. 28.) AB végzés, Indokolás [4]}. A 30/2014. (IX. 30.) AB határozatban pedig megállapította az Alkotmánybíróság, hogy a bíróságok indokolási kötelezettségéből nem következik a felek által felhozott minden észrevétel egyenként való megcáfolási kötelezettsége, különösen nem az indítványozó szubjektív elvárásait kielégítő mélységű érvrendszer bemutatása {Indokolás [89]; 3298/2017. (XI. 20.) AB végzés, Indokolás [23]}.
 [17] A másodfokú bíróság indokolásában – a védőnek az egyik orvosszakértő által előadott véleménynek a szakértői kompetenciát meghaladó részére vonatkozó kifogásával összefüggésben – kitért arra, hogy a büntetőeljárás során irányadó szabályok nem tiltják azt, hogy a szakértő a szakvéleményének elkészítésekor az adott szakterületen speciális ismeretekkel rendelkező szakemberrel konzultáljon, márpedig az ügyben eljáró szakértők ezt tették, amikor a gyermek kezelőorvosával egyeztettek, és erről a tárgyaláson, szakvéleményük kiegészítése során számot adtak. A másodfokú végzésben szerepel továbbá, hogy a másodfokú bíróság azért nem hallgatta meg a kezelőorvost, mert a Be. hatályos rendelkezései nem ismerik a „szakértő-tanú” jogintézményét, így a másodfokú bíróság sértett által hordott fűző esetleges okozó szerepére vonatkozóan is a korábban már kirendelt igazságügyi orvosszakértőket hallgatta meg (lásd: Szombathelyi Törvényszék 8.Bf.172/2017/25. számú végzése, 7–8. oldal).
 [18] Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a fentieken túl az indítványozó alkotmányjogi panasza arra irányult, hogy az Alkotmánybíróság a büntetőeljárás során beszerzett bizonyítékokat a bíróságtól eltérő módon értékelje. Az Alkotmánybíróságnak ugyanakkor az Alaptörvény 24. cikk (2) bekezdés d) pontja, valamint az Abtv. 27. §-a alapján a bírósági eljárást befejező döntéseknek kizárólag az alkotmányossági szempontú felülvizsgálatára van hatásköre. A bírói döntések ellen benyújtott alkotmányjogi panasz nem tekinthető tehát a további jogorvoslattal nem támadható bírósági döntések általános felülvizsgálata eszközének, mivel az Alkotmánybíróság az alkotmányjogi panaszon keresztül is az Alaptörvényt és az abban biztosított jogokat védi {3111/2012. (VII. 26.) AB végzés, Indokolás [3]}. Ebből következően az Alkotmánybíróság a bírói döntés irányának, a bizonyítékok bírói mérlegelésének és értékelésének felülbírálatára sem rendelkezik hatáskörrel {3231/2012. (IX. 28.) AB végzés, Indokolás [4]}.
 [19] 3.4. A kifejtettek alapján az Alkotmánybíróság arra a következtetésre jutott, hogy az indítványozó panasza sem a Szombathelyi Járásbíróság 6.B.474/2015/99. számú ítéletében, sem a Szombathelyi Törvényszék
 8.Bf.172/2017/25. számú végzésében foglaltakkal kapcsolatosan nem állított bírói döntést érdemben befolyásoló alaptörvény-ellenességet, illetve alapvető alkotmányjogi jelentőségű kérdést sem vetett fel, így nem teljesítette az Abtv. 29. §-ában meghatározott befogadhatósági feltételt.
 [20] 4. Mindezekre figyelemmel az Alkotmánybíróság az Ügyrend 30. § (2) bekezdés a) pontja alapján, figyelemmel az Abtv. 56. § (2) és (3) bekezdésére is, az alkotmányjogi panaszt visszautasította.
 . Constitutional complaint against the judgement No. 8.Bf.172/2017/25 of the Szombathely Regional Court (causing physical injury; omission of the obligation to give reasoning)
 . 3060/2020. (III. 2.)


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 6.7.2015
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 221/17
 Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.5.2015 – Red Bull v. SMHV – Automobili Lamborghini (kuva kahdesta härästä)
 (Asia T-73/14) (1)
 ((Yhteisön tavaramerkki - Menettämistä koskeva vaatimus - Rekisteröinnin peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
 (2015/C 221/23)
 Oikeudenkäyntikieli: saksa
 Asianosaiset
 Kantaja: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Itävalta) (edustajat: aluksi asianajajat A. Renck, V. von Bomhard ja J. Fuhrmann sekä solicitor I. Fowler, sitten A. Renck et I. Fowler)
 Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)
 Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Automobili Lamborghini SpA (Sant’Agata Bolognese, Italia) (edustaja: asianajaja M. Hartmann)
 Oikeudenkäynnin kohde
 Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.11.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1263/2012-1), joka koskee Automobili Lamborghini SpA:n ja Red Bull GmbH:n välistä mitättömyysmenettelyä.
 Määräysosa
 1)
 Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.
 2)
 Red Bull GmbH ja Automobili Lamborghini SpA vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne kumpikin velvoitetaan korvaamaan puolet SMHV:n oikeudenkäyntikuluista.
 (1) EUVL C 102, 7.4.2014.


type: contracts

text:
 3.10.2019
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 254/50
 EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr. 237/2017
 (2017. gada 15. decembris),
 ar ko groza EEZ līguma VII pielikumu (Profesionālās kvalifikācijas savstarpēja atzīšana) [2019/1645]
 EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,
 tā kā:
 (1)
 EEZ līgumā jāiekļauj Komisijas 2015. gada 24. jūnija Īstenošanas regula (ES) 2015/983 par Eiropas profesionālās kartes izdošanu un brīdināšanas mehānisma piemērošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/36/EK (1).
 (2)
 Tādēļ būtu atbilstīgi jāgroza EEZ līguma VII pielikums,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 EEZ līguma VII pielikumā pēc 1.a punkta (Komisijas Lēmums 2007/172/EK) iekļauj šādu punktu:
 “1.b
 32015 R 0983: Komisijas 2015. gada 24. jūnija Īstenošanas regula (ES) 2015/983 par Eiropas profesionālās kartes izdošanu un brīdināšanas mehānisma piemērošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/36/EK (OV L 159, 25.6.2015., 27. lpp.).”
 2. pants
 Īstenošanas regulas (ES) 2015/983 teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā 2017. gada 16. decembrī, ja ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu (*1), vai dienā, kad stājas spēkā EEZ Apvienotās komitejas 2017. gada 5. maija Lēmums Nr. 94/2017 (2), atkarībā no tā, kurš no šiem datumiem ir vēlāk.
 4. pants
 Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.
 Briselē, 2017. gada 15. decembrī
 EEZ Apvienotās komitejas vārdā –
 priekšsēdētāja
 Sabine MONAUNI
 (1) OV L 159, 25.6.2015., 27. lpp.
 (*1) Konstitucionālas prasības nav norādītas.
 (2) OV L 36, 7.2.2019., 52. lpp.


text:
 4.5.2015
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 146/36
 Rozsudok Všeobecného súdu z 18. marca 2015 – Naazneen Investments/ÚHVT – Energy Brands (SMART WATER)
 (Vec T-250/13) (1)
 ((„Ochranná známka Spoločenstva - Konanie o výmaze - Slovná ochranná známka Spoločenstva SMART WATER - Riadne používanie - Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 - Povinnosť odôvodnenia - Článok 75 nariadenia č. 207/2009“))
 (2015/C 146/49)
 Jazyk konania: angličtina
 Účastníci konania
 Žalobkyňa: Naazneen Investments Ltd (Limassol, Cyprus) (v zastúpení: P. Goldenbaum, I. Rohr a T. Melchert, avocats)
 Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (v zastúpení: A. Pohlmann, splnomocnený zástupca)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom ÚHVT a vedľajší účastník v konaní pred Všeobecným súdom: Energy Brands, Inc.(New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: S. Malynicz, barrister, a D. Stone, solicitor)
 Predmet veci
 Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) R 1101/2011-2, ktorá sa týka konania o odvolaní medzi Energy Brands, Inc., a Naazneen Investment Ltd
 Výrok rozsudku
 1.
 Žaloba sa zamieta.
 2.
 Naazneen Investments Ltd je povinná nahradiť trovy konania.
 (1) Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.


text:
 27.11.2014
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 342/48
 DECIZIA NR. 140/2014 A COMITETULUI MIXT AL SEE
 din 27 iunie 2014
 de modificare a anexei XX (Mediul) la Acordul privind SEE
 COMITETUL MIXT AL SEE,
 având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), în special articolul 98,
 întrucât:
 (1)
 Decizia nr. 1359/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 decembrie 2013 de modificare a Directivei 2003/87/CE prin clarificarea dispozițiilor privind calendarul licitațiilor de cote de emisie de gaze cu efect de seră (1) trebuie încorporată în Acordul privind SEE.
 (2)
 Prin urmare, anexa XX la Acordul privind SEE ar trebui modificată în consecință,
 ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
 Articolul 1
 În anexa XX la Acordul privind SEE, la punctul 21al (Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului) se adaugă următoarea liniuță:
 „—
 32013 D 1359: Decizia nr. 1359/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 decembrie 2013 (JO L 343, 19.12.2013, p. 1).”
 Articolul 2
 Textele Deciziei nr. 1359/2013/UE în limbile islandeză și norvegiană, care urmează să fie publicate în suplimentul SEE al Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, sunt autentice.
 Articolul 3
 Prezenta decizie intră în vigoare la 28 iunie 2014, cu condiția să se fi efectuat toate notificările prevăzute la articolul 103 alineatul (1) din Acordul privind SEE (2).
 Articolul 4
 Prezenta decizie se publică în secțiunea SEE și în suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
 Adoptată la Bruxelles, 27 iunie 2014.
 Pentru Comitetul mixt al SEE
 Președintele
 Gianluca GRIPPA
 (1) JO L 343, 19.12.2013, p. 1.
 (2) Nu au fost semnalate obligații constituționale.


type: other

text:
Avaleht Teemad Inimõigused Eestis Inimõiguste aruanne Inimõigused Eestis 2013 Õigus austusele perekonna- ja eraelu vastu
 Aasta 2013 oli infoühiskonna jaoks pöördeline, mistõttu keskendubki käesolev peatükk pigem õigusele eraelu kaitsele. Perekonnaelu valdkonnas sedavõrd suuri pöördeid ei toimunud ja mõned muutused leiavad kajastamist teistes peatükkides (vt nt LGBTI inimeste õigused, lapse õigused). Orwellilikud aimdused ja kahtlused asendusid kindla teadmisega, et me oleme andmeteks taandatud, mõõdetud, loetud ja salvestatud. Jäi vaid välja mõelda, kuidas sellele väheüllatavale šokile reageerida – nii globaalsel kui ka riiklikul tasandil. Seni peaasjalikult erialajuristide, -aktivistide ja vandenõuteoreetikute meelisteemaks peetud andmekaitsest sai esmase tähtsusega küsimus iga õigusteadliku ja ühiskondlikult mõtleva inimese jaoks. Edward Snowdeni paljastustele järgnes ka Eestis enneolematult elav arutelu isikuandmete turvalisuse, krüptograafia, internetivabaduse ja küberspionaaži teemadel. Debatt ulatus (ja ulatub) kaugemale riikliku julgeoleku küsimustest ning puudutas ka esmapilgul süütumat isikuandmete kogumist ja töötlemist erasektori poolt. Praegust ajastut on nimetatud ka digitaalseks ärkamisajaks ja seda igati põhjendatult – kübersfääri ei nähta enam kui midagi külma, kauget ja anonüümset, vaid järjest enam adutakse oma enese kontrolli ja vastutust oma digitaalse identiteedi eest. Privaatsuse põhiõigus ei piirdu ainult internetiavarustega ja on möödunud aastal ka teistes kontekstides sagedaseks kõneaineks olnud. Valju poleemikat on tekitanud planeeritud kriminaalmenetluse seadustiku muudatused jälitustoimingute osas.
 EIÕK artikkel 8 võimaldab perekonna- ja eraelu puutumatuse riivamist mitmel põhjusel (See on demokraatlikus ühiskonnas vajalik riigi julgeoleku, ühiskondliku turvalisuse või riigi majandusliku heaolu huvides, korratuse või kuriteo ärahoidmiseks, tervise või kõlbluse või kaasinimeste õiguste ja vabaduste kaitseks.). Sisuliselt võib perekonna- ja eraelu sfääri tungida pea igal ettekäändel ning reservatsiooni sisustamine ning riive proportsionaalsuse hindamine on jäetud esmajoones kohtute ülesandeks. See aga viib olukorrani, kus tehnoloogia edestab kohtupraktikat aastate või aastakümnete võrra ning tänased kriitilised küsimused leiavad vastuse alles siis, kui need on tegelikkuses juba lootusetult aegunud. 2013. aasta septembris pöördus grupp nime alla Privacy not PRISM koondunud kodanikuaktiviste Euroopa Inimõiguste Kohtusse ja palus sellelt hinnangut Suurbritannia valitsusside peakorteri poolt TEMPORA programmi raames läbi viidud jälitustegevuse suhtes. Küsimuse kiireloomulisuse tõttu teatas inimõiguste kohus 14. jaanuaril 2014, et arutab antud kaasust eelisjärjekorras.[1]
 Eestis ei ole seoses PRISM-i paljastustega algatatud ühtegi kohtuasja ega ka eeluurimist ning riigivõimude valdavaks avalikuks seisukohaks on, et Eesti kodanike andmeid pole massijälitusprogrammide raames kogutud. Riigikogu jälitusasutuste järelvalve erikomisjoni sõnul illegaalset jälitustegevust tuvastatud pole.[2] Ometi on sellised avaldused saanud äärmiselt skeptilise vastuvõtu osaliseks.[3] Seda juba seetõttu, et paljude EL-i riikide kodanike andmed on jõudnud NSA-ni ilma, et nende riikide valitsused sellest teadlikud oleksid. Seega, kindlate andmete puudumine ei tähenda veel probleemi puudumist.
 Eesti poliitikutest on digitaalõiguste ja innovatsiooni eestkõnelejaks saanud president Toomas Hendrik Ilves. 2013. aasta privaatsuse põhiõiguse kaitsele ja tulevikule pühendatud Andmekaitse Inspektsiooni aastakonverentsil tõdes ta, et valitsuse lausjälgmisprogrammid kuuluvad pigem fantastika kui reaalsete probleemide valdkonda.[4] Pärast NSA paljastusi on tema valdavaks seisukohaks jäänud, et inimõiguslased ja teised kriitikud on lekkinud infole oma tehnoloogiavõhiklikkuse tõttu reageerinud pisut liiga tuliselt ning esmaseks mureks peaks jälitustegevuse asemel siiski olema andmekaitse.[5] President on selles valdkonnas kogunud arvamusliidrina kuulsust ka rahvusvahelisel areenil: novembrikuus asus ta juhtima Interneti Nimede ja Numbrite Määramise Organisatsiooni (ICANN-i)[6] poolt kokku kutsutud ekspertide komisjoni, mille eesmärgiks on töötada välja strateegia, mis võimaldaks küberrumil säilida vaba riikideülese keskkonnana, ohverdamata samas turvalisust.[7] Detsembris andis mainekas USA demokraatia edendamise eest seisev organisatsioon National Democratic Institute (NDI) aga Ilvesele auhinna e-riigi ja digitaalse kodanikuühiskonna arendamise eest.
 Teise olulise tegijana on esile tõusnud Inimõiguste Instituudist välja kasvanud Digitaalõiguste Instituut, mis avaldas 2013. aasta septembris Euroopa Nõukogu konverentsil „Läbipaistvus internetivabaduse kaitsel: jagatud kohustus“ raporti internetist sisu eemaldamise praktikate kohta Eestis. Raportist järeldub, et see, kes, millal ja millistel alustel internetis puhastustöid läbi saab viia, ei ole Eestis piisavalt läbipaistev, mistõttu on keeruline ka kontrollida selle seaduslikkust. Raportiga saab tutvuda aadressil 451.ee. 451 on Digitaalõiguste Instituudi initsiatiiv, mille eesmärgiks on luua efektiivne ja kasutajasõbralik internetirakendus, mis võimaldaks andmesubjektil endal nõuda internetist teda puudutavate materjalide eemaldamist eeldusel, et need on sinna üles laetud ilma subjekti nõusoleku või muu õigusliku aluseta.
 Euroopa Inimõiguste Kohus ei teinud Eesti suhtes seonduvalt Euroopa inimõiguste konventsiooni artikliga 8 2013. aastal ühtegi otsust. Riigikohtus tehtud lahenditest väärivad äramärkimist kaks:
 3-1-1-56-13, kus Riigikohus sätestas, et isikuandmete kaitse seaduse §-s 26 sisalduv kohustus hoida tööülesannete täitmisel teatavaks saanud isikuandmeid saladuses, käib mitte ainult delikaatsete, vaid kõigi isikuandmete kohta (p. 14.1).[8]
 3-2-1-80-13, kus Riigikohus veelkord kinnitas, et tegelikkusele vastava faktiväite avaldamine, isegi kui see kahjustab isiku mainet, ei ole iseenesest isikuõigusi rikkuv ega seega õigusvastane (p. 36.).[9] Samuti, et võlaandmete avalikustamisel, sooviga saada võlgnikult kätte tasumata võlg (surveabinõuna), võib avaldada võlgniku kohta ka kohaseid väärtushinnanguid, eeldusel, et võlgnik on tegelikult võlausaldajale võlgu ja võlgnikule on vähemalt üldjuhul enne võla tasumise kohustust meelde tuletatud, avaldamisel on järgitud sündsuse piire ega ole vastuollu mindud heade kommetega (p. 37). Kohtuasja arutamisel jõudis Riigikohus järeldusele, et seadus lubab võlausaldajal põhimõtteliselt avalikustada kolmandale isikule andmeid oma võlgnike kohta ja kolmandad isikud võivad andmed omakorda ka internetis avaldada tingimusel, et on järgitud isikuandmete kaitse seaduse sätteid ega ole avaldatud ebakohaseid väärtushinnanguid (p.38.).
 Riigikohtu hinnangul olid alama astme kohtud siiski jätnud hindamata mitmed olulised menetlus käigus esitatud asjaolud. Näiteks kaebuse esitaja isikuõiguste rikkumise enda internetis võlgnikuna kujutamises kui sellises. Seetõttu saatis Riigikohus kaasuse uueks läbivaatuseks samale ringkonnakohtule. Seega on lähitulevikus oodata kohtu hinnangut „häbipostile“ internetis.
 Võlgnike „häbiposti“ asetamine arvatakse Eestis olevat universaalne vahend sundimaks võlgnikke oma rahalisi kohustusi täitma ja võlgnike nimekirja sattumine sõltub ainult (väidetava) võla olemasolust. Seejuures ei küsita, kas võla tekkimine on tingitud objektiivsetest või subjektiivsetest asjaoludest. Teisalt ei mõelda häbistamise juures ka sellele, et ka pärast võla tasumist on internetist kättesadav teave, mis räägib võlgnikuks olemisest ilma ühegi viiteta sellele, et võlg on tasutud. Samas on kontroll erinevate võlgike nimekirjade üle puudulik ja sõltub ainult võlgnikust endast. Ilmekas näide sellest on Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja kodulehel peetav elatise võlgnike nimekiri, millel olevate andmete vastavust tegelikule olukorrale peale sisestamist enam ei kontrollita. Selline tegevusetus on ilmselges vastuolus isikuandmete kaitse seaduse §-i 6 p-ga 5, mille kohaselt peab isikuandmete töötleja jälgima, et isikuandmed on ajakohased ja täielikud.
 Nagu suurte muutustega aga sageli on, annavad need ka seekord tunda esmalt poliitilisel ja kodanikuühiskonna tasandil, õigus reageerib aeglasemalt. Euroopa õigustandril tegeletakse endiselt andmekaitse reformiga, mille rakendumine on nüüd lükatud 2015. aastasse.[10] Kohalikul maastikul on kirgikütvaks teemaks kriminaalmenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu 295 SE, mis oponentide sõnul, piirates radikaalselt võimalusi jälitustegevuseks, austab privaatsust ja isikuvabadust ehk isegi liiga palju, seades niiviisi ohtu ühiskondliku turvalisuse.[11] Pooldajad aga väidavad, et ainult nii suudame sammu pidada euroopaliku õigusemõistmise standarditega.
 Eelnõu piirab oluliselt süüdistuse võimalusi jälitustegevuseks, nähes ette, et jälitustegevus on õigustatud üksnes kohtu loal ja esimese astme kuritegude puhul ning teavet, mis on kogutud isiku põhiõigusi ebaproportsionaalselt riivates, või kohaldades jälitustegevust olukorras, kus oleks piisanud pehmematest meetmetest, ei saa kasutada kriminaalmenetluses tõendina. Et anda legitiimseid tõendeid, peab jälitustegevus olema isikule mõistlikult ettenähtav ning luba selleks ei tohi olla antud tuginedes tegelikust raskemale kriminaalmenetluse esemele või ebatõestele asjaoludele. Samuti välistab eelnõu tõenditena sellise jälitustegevuse tulemused, mis on läbi viidud materiaalselt või formaalselt vigase taotluse või loa alusel. Progressiivse uuendusena sätestab eelnõu, et advokaadi ja kliendi vaheline suhtlus on absoluutselt konfidentsiaalne ega tohi seetõttu olla jälitustegevuse objektiks ning teavet, mis on saadud selle jälgimise ja talletamise teel, kriminaalmenetluses kasutada ei saa. 2014. aasta veebruariks oli eelnõu 295 SE läbinud Riigikogus esimese lugemise. [12]
 Õiguskantsler esitas jaanuarikuus Riigikohtule taotluse tunnistada kehtetuks kriminaalmenetluse seadustiku rakendamise paragrahv, mille järgi ei pea enne 2013. aastat lõppenud loa alusel algatatud jälitustoimingutest teavitamise edasilükkamise õiguspärasust kohtulikult kontrollima. Õiguskantseri sõnul võimaldas see säte viia jälitustegevust läbi sisuliselt ilma kohtuliku kontrollita ja teavituskohustuseta. Riigikohus ei rahuldanud taotlust, kuna õiguskantsler ei olnud eelnevalt taotlenud Riigikogult mainitud sätte põhiseadusega kooskõlla viimist.[13] Septembris esitas õiguskantsler Riigikogule vastava ettepaneku, mis ei leidnud heakskiitu, misjärel pöördus õiguskantsler samasisulise taotlusega[14] taas Riigikohtu poole.
 Andmekaitse Inspektsiooni tegevus
 Lisaks seadustele, määrustele, EL-i õigusele ja rahvusvahelistele lepingutele, reguleerib andmekaitse valdkonda ka Andmekaitse Inspektsioon, mis avaldab regulaarselt nn soft law alla kuuluvaid juhiseid. Andmekaitse Inspektsioon on Eesti Vabariigi riiklik järelevalve asutus isikuandmete automatiseeritud töötlemisel isiku kaitse konventsiooni (Euroopa Nõukogu konventsioon 108) ja andmete liikumist üle piiri käsitleva lisaprotokolli artikli 1 ja EL-i direktiivi 95/46/EÜ artikli 18 tähenduses.
 2013. aastal avaldas Andmekaitse Inspektsioon mittesiduvad juhised järgmistel eraelu kaitset puudutavatel teemadel:[15]
 Kaamerate kasutamise juhend, kus selgitatakse pildi salvestamisega seonduvaid õigusi ja kohustusi erinevates situatsioonides sh enda tarbeks, tööalaseks kasutamiseks ja ka valve eesmärkidel.[16]
 Täiendati 2010. aastal avaldatud maksehäirete avaldamise juhist, kus selgitatakse maksehäirete avaldamisega seotud õigusi ja kohustusi, ja mis on oluliseks abimaterjaliks Riigikohtu lahendi nr 3-2-1-80-13 punkti 38 juures.[17] Tähelepanuväärne on, et Andmekaitse Inspektsioon ei piirdunud ainult isikuandmete kaitse seaduse sätete selgitamisega, vaid juhtis tähelepanu tsiviilseadustiku üldosa seaduse sätetele, mida tuleb maksehäire avaldamisel arvestada. Selliste laiapõhjaliste selgituste andmist tuleb igati tervitada.
 Töötajate arvutikasutuse privaatsuse juhend selgitab, kuidas tööandja peab tagama töötaja eraelu ja sellega seonduva kaitse seoses tööandja vahenditega teostatava elektroonilise andmetöötlusega.[18] Arvestades seda, et kuna seoses infotehnoloogia vahendite kasutamisega ei ole era- ja tööelu piirid enam nii selgesti eristatavad kui varasemalt, siis annab juhend selgust tööandaja ja töötaja omavaheliste õiguste ja kohustuste rakendamisel. Ka siin ei ole Andmekaitse Inspektsioon piirdunud isikuandmete kaitse seadusega, vaid on andnud selgitusi ka töölepinguseaduse kontekstis.
 Eestis ei toimunud 2013. aastal murrangulisi arenguid perekonna- ja eraelu kaitses ei seadusandluses ega kohtupraktikas. Küll aga tõusis nende teemade üle tormina ühiskondlik debatt. Jälitustegevus oli aasta üheks märksõnaks nii rahvusvahelisel kui ka kohalikul tasandil. Ilmselt leiavad 2013. aasta sündmused õigusliku väljundi lähiaastatel ning siis võib tõepoolest rääkida suurtest murrangutest.
 Võtta jälitustegevuse reguleerimisel senisest enam arvesse isikute õigust austusele perekonna- ja eraelu vastu.
 Viia Riigikogu julgeolekuasutuste järelvalve erikomisjonis läbi uurimine selle üle, kas ja kuivõrd on Eesti julgeolekuteenistus olnud seotud USA lausjälgimisprogrammidega.
 Andmekaitse Inspektsioon peaks kontrollima isikuandmete kaitse seaduse nõuete täitmist kohustusi mittetäitvate isikute andmete avalikustamisel
 Seadusandlik ja täidesaatev võim peaks üle vaatama isikute andmete internetis avaldamise korra, arvestades interneti eripära võrreldes paberkandjal avaldamisega.
 [1] Privacy not Prism kodulehekülg. Arvutivõrgus kättesaadav: www.privacynotprism.org.uk/
 [2] Riigikogu jälitusasutuste järelvalve erikomisjoni esimees Peep Aru e-kiri. 10. veebruar 2014.
 [3] Vt nt Eesti Interneti Kogukond. Pressiteade „Valitsus peab tagama eestlaste põhiseaduslikud õigused ka internetis”. Arvutivõrgus kättesaadav: http://kogukond.org/2013/06/valitsus-peab-tagama-eestlaste-pohiseaduslikud-oigused-ka-internetis/; Eesti Interneti Kogukond. Intervjuu jälitusasutuste järelvalve erikomisjoni endise esimehe Marek Strandbergiga. Arvutivõrgus kättesaadav: http://kogukond.org/2013/06/eksklusiivne-usutlus-kapo-komisjoni-endise-aseesimehega-komisjonil-puudub-ulevaade-luure-ja-vastuluure-tegevusest
 [4] President Ilves: Euroopa andmekaitse astugu maailma digitaalse arenguga ühte sammu. Arvutivõrgus kättesaadav: www.president.ee/et/meediakajastus/pressiteated/8469-2013-01-09-10-02-34/index.html#sthash.JqHlCxf3.dpuf
 [5] Postimees. „President Ilves nimetas NSA nuhkmise ümber puhkenud skandaali ülereageerimiseks“. 30. november 2013. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.postimees.ee/2615598/ilves-nimetas-nsa-nuhkimise-umber-puhkenud-skandaali-ulereageerimiseks
 [6] ICANN – Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (Interneti Nimede ja Numbrite Määramise Organisatsioon) – eraõiguslik rahvusvahelist internetiprotokolli ja domeenindust haldav organisatsioon.
 [7] Rohkem infot ekspertpaneeli kohta. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.icann.org/en/about/planning/strategic-engagement/cooperation-governance-mechanisms
 [8] Riigikohtu kriminaalkolleegium kohtuotsus asjas 3-1-1-56-13. 7. juuni 2013.
 [9] Riigikohtu tsiviilkolleegium kohtuotsus asjas 3-2-1-80-13. 25. september 2013.
 [10] European Council. Conclusions on meeting in Brussels on 25 and 26 October 2013. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/139197.pdf
 [11] Salu, Mikk. „Seadus, mida pätid ootavad“. Postimees. 27. märts 2013; Vaher, Ken-Marti. „Seadus, mille tegeliku eesmärgi kohta hämatakse“. Postimees. 24. aprill 2013; Maruste, Rait. „Seadus, mida euroopalik õigusemõistmine ootab“. Postimees. 1. aprill 2013; Glikman, Leon. „Põhiõiguste kaitseks“. Postimees. 12. aprill 2013.
 [12] Kriminaalmenetluse seadustiku ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Arvutivõrgus kättesaadav: http://www.riigikogu.ee/?page=en_vaade&op=ems&enr=295SE&koosseis=12
 [13] Õiguskantsleri kantselei. Pressiteade „Õiguskantsler pöördus jälitustoimingutest teavitamise korra põhiseadusvastasuse küsimuses Riigikohtusse“. 13. september 2013.
 [14] Õiguskantsleri taotlus nr 12/2013 kriminaalmenetluse seadustiku rakendamise seaduse § 251põhiseaduspärasuse kohta. 13. september 2013.
 [15] Andmekaitse Inspektsiooni koduleht. Arvutivõrgus kättesaadav: https://www.aki.ee/et/juhised
 [16] Andmekaitse Inspektsioon. Kaamerate kasutamise juhend. Arvutivõrgus kättesaadav: www.aki.ee/et/juhised
 [17] Andmekaitse Inspektsioon. Maksehäirete avaldamine. Arvutivõrgus kättesaadav: www.aki.ee/et/juhised
 [18] Andmekaitse Inspektsioon. Töötajate arvutikasutuse privaatsus. Arvutivõrgus kättesaadav: www.aki.ee/et/juhised


text:
 26.5.2012
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 151/8
 Arrest van het Hof (Zesde kamer) van 29 maart 2012 — Europese Commissie/Koninkrijk Zweden
 (Zaak C-607/10) (1)
 (Niet-nakoming - Milieu - Richtlijn 2008/1/EG - Geïntegreerde preventie en bestrijding van verontreiniging - Vergunningvoorwaarden voor bestaande installaties - Verplichting ervoor te zorgen dat deze installaties overeenkomstig eisen van richtlijn worden geëxploiteerd)
 2012/C 151/14
 Procestaal: Zweeds
 Partijen
 Verzoekende partij: Europese Commissie (vertegenwoordigers: A. Alcover San Pedro en K. Simonsson, gemachtigden)
 Verwerende partij: Koninkrijk Zweden (vertegenwoordiger: A. Falk, gemachtigde)
 Voorwerp
 Niet-nakoming — Schending van artikel 5, lid 1, van richtlijn 2008/1/EG van het Europees Parlement en de Raad van 15 januari 2008 inzake geïntegreerde preventie en bestrijding van verontreiniging (PB L 24, blz. 8) — Vergunningvoorwaarden voor bestaande installaties — Verplichting ervoor te zorgen dat deze installaties overeenkomstig de eisen van de richtlijn worden geëxploiteerd
 Dictum
 1)
 Het Koninkrijk Zweden is de krachtens artikel 5, lid 1, van richtlijn 2008/1/EG van het Europees Parlement en de Raad van 15 januari 2008 inzake geïntegreerde preventie en bestrijding van verontreiniging (gecodificeerde versie), op hem rustende verplichtingen niet nagekomen, door niet de nodige maatregelen te treffen om ervoor te zorgen dat de bevoegde autoriteiten, door middel van vergunningen overeenkomstig de artikelen 6 en 8 van die richtlijn, of op passende wijze door toetsing en, zo nodig, aanpassing van de voorwaarden, erop toezien dat de bestaande installaties worden geëxploiteerd overeenkomstig de eisen van de artikelen 3, 7, 9, 10, 13, 14, sub a en b, en 15, lid 2, van diezelfde richtlijn.
 2)
 Het Koninkrijk Zweden wordt verwezen in de kosten.
 (1) PB C 89 van 19.3.2011.


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 52002PC0474
 Förslag till EuropaparlamentetS och rådets beslut om gemenskapens deltagande i ett program för forskning och utveckling, som inletts av flera medlemsstater och Norge med syfte att utveckla nya kliniska interventioner för att bekämpa hiv/aids, malaria och tuberkulos genom ett långsiktigt partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna /* KOM/2002/0474 slutlig - COD 2002/0211 */
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT om gemenskapens deltagande i ett program för forskning och utveckling, som inletts av flera medlemsstater och Norge med syfte att utveckla nya kliniska interventioner för att bekämpa hiv/aids, malaria och tuberkulos genom ett långsiktigt partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGEn världsomfattande kris:Överförbara sjukdomar leder inte bara till omfattande fattigdom, utan är också en följd av fattigdom i utvecklingsländerna, inte minst i de afrikanska länderna söder om Sahara. Bara hiv/aids, malaria och tuberkulos (tbc) dödar över 5 miljoner människor varje år, varav 95 % i utvecklingsländerna. Eftersom fattigdomen i sig bidrar till spridningen av dessa sjukdomar uppstår en ond cirkel av sjukdom och fattigdom som leder till en djupgående ekonomisk och folkhälsorelaterad kris.Denna kris kräver radikala lösningar som går utöver enskilda länders resurser och som är ämne för en internationell politisk debatt, där det efterlyses snabba insatser (EG:s rundabordsdiskussion 2000, G8-meddelandet i Okinawa år 2000, UNGASS 2001). Som reaktion på det akuta läget lade kommissionen fram sitt handlingsprogram "Påskyndade insatser mot hiv/aids, malaria och tuberkulos som led i fattigdomsbekämpningen". I sitt svar på de strategiska ramar och det handlingsprogram som kommissionen lagt fram under 2000 och 2001 betonade rådet och Europaparlamentet att hiv/aids, malaria och tbc är mycket allvarliga epidemier och att stödet måste ökas på nationell, regional och global nivå (resolutioner av den 10 november 2000, 14 maj och 4 oktober 2001).Detta handlingsprogram fastställer breda strategiska ramar för en omfattande, global och sektorövergripande kamp mot fattigdomsrelaterade sjukdomar. Strategin går ut på att göra befintliga ingrepp effektivare, se till att viktiga läkemedel blir billigare och utveckla nya och effektivare hälsoprodukter. I detta sammanhang har kommissionen föreslagit att utveckla ett kliniskt försöksprogram som skall motsvara utvecklingsländernas behov. Målet är att påskynda utvecklingen av nya kliniska interventioner i kampen mot hiv/aids, malaria och tbc i utvecklingsländerna.Dagens situation:Medlemsstaterna och de associerade länderna kommer under åren 2002-2007 att investera över 1 miljard euro i grundforskning och klinisk forskning för att utveckla nya kliniska interventioner för hiv/aids, malaria och tbc. Men trots att stora mängder viktiga forskningsresultat produceras så leder de inte till verktyg för förbättring av hälsan i utvecklingsländerna. Följande orsaker kan nämnas till att de enskilda staternas investeringar får minskad effektivitet och genomslagskraft:1) Det saknas adekvata nät och samordning mellan de nationella programmen i Europa, vilket leder till att den europeiska forskningen på detta område är splittrad.2) Det finns stora organisatoriska och ekonomiska hinder för genomförandet av tillräckligt omfattande och ambitiös klinisk prövning för att resultaten skall bli meningsfulla.3) De utvecklingsländer där målsjukdomarna är endemiska är inte tillräckligt delaktiga, ofta på grund av bristen på adekvata anläggningar för klinisk forskning och utbildad personal.Partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning14 av EU:s medlemsstater samt Norge har insett att det krävs en politisk satsning för att lösa dessa problem. För att utnyttja Europas investeringar i kampen mot hiv/aids, malaria och tbc i utvecklingsländerna, och på initiativ och med stöd av kommissionen håller de på att upprätta "European and Developing Countries Clinical Trials Partnership - EDCTP" (partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning), ett flaggskeppsinitiativ som skall driva på utvecklingen av nya kliniska interventioner i kampen mot dessa sjukdomar, bland annat i de afrikanska länderna söder om Sahara.EDCTP är unikt till sitt omfång och sina ambitioner, och förenar praktiskt taget all relevant klinisk forsknings- och utvecklingsverksamhet som genomförs av de 14 EU-staterna och Norge, samt den inom gemenskapens verksamhet. EDCTP kommer också att ge en välbehövlig impuls för att främja och påskynda grundforskning och förklinisk forskning inom detta område.EDCTP:s viktigaste mål är att driva på utvecklingen och utvärderingen av nya vaccin, läkemedel och andra förebyggande och terapeutiska medel mot hiv/aids, malaria och tbc i ett fullfjädrat partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna. Forskning som genomförs inom ramen för EDCTP skall vara förenlig med grundläggande etiska principer, bland annat de som avses i artikel 6 i fördraget om upprättandet av Europeiska unionen och i stadgan om grundläggande rättigheter i Europeiska unionen.Detta nya samarbete grundas på ett gemensamt program för klinisk forskningsverksamhet i Europa och utvecklingsländerna. EDCTP har följande tre huvudmål, som överensstämmer med EU:s politik inom forskning, handel och utveckling:1) De deltagande ländernas nationella program skall sammanslutas i nätverk och samarbeten i syfte att öka deras effektivitet och genomslagskraft och motverka splittringen av den europeiska forskningen på detta område. Det effektivaste sättet att sammansluta forskningsprogram i nätverk är att genomföra program eller stora delar av program i gemensamma satsningar. Detta kommer också att bidra till att förverkliga principerna för det europeiska området för forskningsverksamhet inom detta forskningsområde.2) Utvecklingen av nya produkter skall påskyndas genom stöd till klinisk prövning i utvecklingsländerna. Därigenom främjas att forskningsresultat leder till praktiska kliniska tillämpningar, vilket bidrar till att stärka Europa's ledande FoTU-position på den globala marknaden.3) Den kliniska forskningskapaciteten i utvecklingsländerna skall förstärkas i kampen mot de tre fattigdomsrelaterade sjukdomarna, i överensstämmelse med Europas målsättningar för utveckling och samarbete. Detta mål skall också bidra till att ett verkligt, långsiktigt och hållbart samarbete mellan Europa och utvecklingsländerna etableras.Det gemensamma EDCTP-programmet kommer att sammankoppla och tillhandahålla en rad tjänster till stöd för sammanslutning i nät och annat samarbete. Det skall främja stödet till klinisk prövning från den privata och den offentliga sektorn (särskilt skapandet av nya offentligt-privata partnerskap för utveckling av nya och effektiva läkemedelsprodukter till ett rimligt pris genom klinisk prövning), och stärka utvecklingsländernas kapacitet inom logistik samt klinisk forskning och laboratorieforskning för att klinisk prövning skall kunna genomföras, t.ex. genom utbildning och stöd till lokala system för etisk översyn.För att EDCTP skall kunna reagera flexibelt på utmaningar krävs det en robust och dynamisk rättslig struktur. En lämplig rättslig struktur för det gemensamma EDCTP-programmet anses vara den europeiska ekonomiska intressegrupperingen (EEIG), eftersom den uttryckligen möjliggör utvecklingen av ny verksamhet utgående från medlemmarnas aktiviteter.De deltagande länderna är medvetna om att utvecklingsländerna måste vara verkligt delaktiga om EDCTP skall kunna uppnå sina mål. Utvecklingen av nya hälsoprodukter måste motsvara utvecklingsländernas behov, och utvecklingsländerna måste själva styra denna utveckling. Men om man inte främjar och utvecklar kapaciteten i utvecklingsländerna genom aktiva program kommer dessa länder inte att kunna spela den viktiga roll i partnerskapet som förväntas av dem. Därför delar utvecklingsländerna ansvaret för detta initiativ genom att till fullo delta i utvecklingen och genomförandet av EDCTP:s strategiska prioriteringar via sina företrädare i EDCTP:s styrelsestrukturer. Dessutom vill EDCTP uppmuntra Världshälsoorganisationen (WHO) och andra offentliga och privata organisationer till att delta i EDCTP:s program.Gemenskapens ekonomiska bidrag till EDCTPI den rapport om makroekonomi och hälsa som Världshälsoorganisationen (WHO) beställt fastställs att det behövs 3 miljarder dollar per år i extra investeringar i biomedicinsk och hälsoforskning om man på ett framgångsrikt sätt vill kunna bekämpa dessa tre sjukdomar genom att utveckla nya, effektiva behandlingsmetoder som globala, allmänna tillgångar. Utvecklingen av varje nytt vaccin, läkemedel eller andra innovativa behandlingsmetoder kräver att man genomför klinisk prövning i stor skala i utvecklingsländerna, till en kostnad av flera hundra miljoner euro. Det ekonomiska mål på 600 miljoner euro som EDCTP fastställt för de första fem åren visar vilka dimensioner problemet har. Det visar också att man måste mobilisera olika berörda parter, och att många hinder fortfarande måste övervinnas om man vill kunna utveckla nya kliniska interventioner på ett avgörande sätt.Gemenskapens bidrag på 200 miljoner euro utgör en betydande investering, men är samtidigt det minimum som krävs för att EDCTP-programmet skall kunna genomföras under de första fem åren. Gemenskapsbidraget bör ses som en katalysator som garanterar att en rad lovande nya hälsoprodukter snabbt kan genomgå klinisk prövning, som bidrar till att skapa den rättsliga struktur som behövs för EDCTP, och som kan främja kapacitetsutveckling och olika utbildningsprogram i utvecklingsländerna. Bidraget skall uppmuntra till samarbete mellan nationella verksamheter och skapa mervärde och kritisk massa på europeisk nivå och i utvecklingsländerna. Därför är gemenskapens bidrag av stor betydelse för det samordnade tillvägagångssätt som skall förena alla berörda parter i strävan efter att uppnå EDCTP:s mål och att bidra till dess hållbara utveckling på lång sikt.Artikel 169 som lämpligt instrument för finansiering av EDCTPTill grund för EDCTP-initiativet ligger det gemensamma program som består av de deltagande medlemsstaternas och associerade staternas nationella program och gemenskapens verksamhet.I artikel 169 i fördraget möjliggörs det uttryckligen att gemenskapen vid genomförandet av ramprogrammet får vidta åtgärder för ett deltagande i sådana program för forskning och utveckling som har inletts av flera medlemsstater. Artikel 169 är därför särskilt väl lämpad som ram för genomförandet av EDCTP-initiativet, eftersom den gör det möjligt för gemenskapen att delta i det gemensamma programmet.Genom att denna tillämpning av artikeln möjliggör en gemensam plattform för utnyttjande av forskningsresultat i utvecklingen av nya kliniska interventioner mot hiv/aids, malaria och tbc till förmån för utvecklingsländerna garanteras en effektiv användning av Europas investeringar i nationella program för klinisk forskning. De väntade effekterna på europeisk nivå kommer att vara större än summan av de nationella programmens effekter. Genom att man sammanför all tillgänglig sakkunskap och alla tillgängliga resurser och låter dessa komplettera varandra uppstår en kritisk massa, både i fråga om mänskliga resurser och rent ekonomiskt, som kan driva på utvecklingen av de nya medicinska produkter som behövs för att lindra de tre sjukdomarnas förödande verkan.På global nivå bidrar denna lösning dessutom till att samla Europas forskningsinsatser i kampen mot de tre sjukdomarna i utvecklingsländerna till en enad satsning, och på lång sikt möjliggör den en strukturering av både Europas och utvecklingsländernas forskningspolitik som gör det möjligt att integrera olika strategier till en sammanhängande helhet.I Europeiska gemenskapens sjätte ramprogram för forskning ges möjlighet att upprätta ett program för klinisk prövning. Artikel 169 i fördraget är det lämpligaste instrumentet för gemenskapens stöd till EDCTP-initiativet, eftersom den möjliggör både samordningen av nationella forskningsprogram och gemenskapens deltagande i det gemensamma programmet.Initiativets tidsschemaSedan juni 2001 har företrädare för fjorton medlemsstater (Österrike, Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Irland, Italien, Nederländerna, Portugal, Spanien, Sverige och Förenade kungariket) och Norge samarbetat med kommissionen för att utveckla ett koncept för EDCTP i nära samverkan med utvecklingsländerna. Man har utvecklat och antagit ett strategiskt "konceptdokument" som utgångspunkt för vidare utveckling av initiativet. I detta dokument, som medföljer förslaget utan att utgöra del av det, redogörs det för partnerskapskonceptet och för de mål, verksamheter och genomförandevillkor som skall gälla för det planerade gemensamma EDCTP-programmet.Utgående från detta konceptdokument håller de deltagande staterna nu på att utveckla de rättsliga, ekonomiska och operationella förfaranden som skall göra det möjligt att inleda EDCTP:s verksamhet under våren 2003, och att börja med de första EDCTP-finansierade kliniska prövningarna, kapacitetsutvecklingsinsatserna och utbildningsprogrammen i slutet av 2003.2002/0211 (COD)Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT om gemenskapens deltagande i ett program för forskning och utveckling, som inletts av flera medlemsstater och Norge med syfte att utveckla nya kliniska interventioner för att bekämpa hiv/aids, malaria och tuberkulos genom ett långsiktigt partnerskap mellan Europa och utvecklingsländernaEUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅDmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 169 och 172 andra stycket i detta,med beaktande av kommissionens förslag [1],[1] EGT C [...], [ ...], s. [...]med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [2],[2] EGT C [...], [ ...], s. [...]i enlighet med det förfarande som avses i artikel 251 i fördraget [3],[3] EGT C [...], [ ...], s. [...]och av följande skäl:(1) I Europaparlamentets och rådets beslut nr .../.../EG av den ... om Europeiska gemenskapens sjätte ramprogram för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet och inovation (2002-2006) [4] nedan kallat "sjätte ramprogrammet") ges möjlighet för gemenskapen att, i enlighet med artikel 169 i fördraget, delta i program för forskning och utveckling som genomförs på flera medlemsstaters initiativ, och att medverka i de strukturer som inrättas för genomförandet av sådana program.[4] EGT L [...], [ ...], s. [...](2) Den 30 maj 2001 lade kommissionen fram ett meddelande om genomförandet av artikel 169 och sammanslutning av nationella program i nät [5].[5] KOM(2001)282 slutlig(3) I resolutioner av den 10 november 2000 och den 14 maj 2001 betonade rådet att epidemierna av hiv/aids, malaria och tbc är mycket allvarliga och att det krävs förstärkta insatser för att bygga ut stödet på nationell, regional och global nivå.(4) Europaparlamentet har antagit en resolution och utarbetat en rapport [6] om kommissionens meddelanden om förstärkt kamp mot de viktigaste överförbara sjukdomarna inom ramen för bekämpningen av fattigdomen.[6] A5-0263/2001(5) I sina slutsatser av den 30 oktober 2001 uppmanade rådet medlemsstaterna att välja specifika teman för pilotprogram där det skulle kunna vara lämpligt att gemenskapen deltar i forsknings- och utvecklingsprogram som inletts på initiativ av flera medlemsstater i enlighet med artikel 169 i fördraget, om så behövs i nära samarbete med kommissionen.(6) I sina meddelanden till rådet och Europaparlamentet av den 20 september 2000 [7] respektive den 21 februari 2001 [8] lade kommissionen fram ett handlingsprogram för kampen mot de globala problem hiv/aids, malaria och tbc, och skisserade en rad olika strategier för detta. I handlingsprogrammet ingår elementet "forskning och utveckling" som särskilt går ut på att i samordning med genomförandet av detta beslut utveckla nya kliniska interventioner i kampen mot dessa tre sjukdomar inom ramen för ett långsiktigt samarbete mellan Europa och utvecklingsländerna.[7] KOM(2000)585 slutlig[8] KOM(2001)96 slutlig(7) I sitt beslut nr 36/2002/EG av den 19 december 2001 [9] fastställde Europaparlamentet och rådet att gemenskapen för år 2001 skall bidra med 60 miljoner euro till världsfonden för kampen mot hiv/aids, tuberkulos och malaria.[9] EGT L 7, 11.1.2002, s. 1(8) Tyskland, Österrike, Belgien, Danmark, Spanien, Finland, Frankrike, Grekland, Irland, Italien, Norge, Nederländerna, Portugal, Förenade kungariket och Sverige (nedan kallade "de deltagande länderna") genomför var och en för sig, på det nationella planet, program eller verksamheter inom forskning och utveckling som syftar till att ta fram nya kliniska interventioner i kampen mot de globala problemen hiv/aids, malaria och tuberkulos. Dessa program och verksamheter, för vilka de nödvändiga medlen ställts till förfogande, utgör delar av ett långsiktigt partnerskap.(9) För närvarande samordnas de enskilda programmen och verksamheterna för forskning och utveckling i de olika deltagande länderna inte på gemenskapsnivå, och det är inte möjligt att agera samordnat på europeisk nivå för att på ett effektivt sätt bekämpa hiv/aids, malaria och tbc.(10) De deltagande länderna strävar efter en samordnad satsning på europeisk nivå för att effektivt kunna bekämpa hiv/aids, malaria och tuberkulos, och har därför kommit överens om ett partnerskap mellan de europeiska länderna och utvecklingsländerna för klinisk prövning i syfte att uppnå en kritisk massa i fråga om mänskliga resurser och ekonomiska medel, och för att kunna kombinera den sakkunskap och de resurser som finns i de olika länderna runt om i Europa så att de kompletterar varandra ömsesidigt.(11) För att upprätta detta partnerskap har de deltagande länderna tillsammans med flera utvecklingsländer utvecklat ett program för forskning och utveckling med titeln "European and Developing Countries Clinical Trials Partnership - EDCTP" (samarbetet mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning) (nedan kallat EDCTP-programmet).(12) EDCTP-programmet, som enligt de deltagande ländernas beräkningar kommer att kosta 600 miljoner euro för fem år, syftar till snabb utveckling av nya kliniska interventioner i kampen mot hiv/aids, malaria och tuberkulos, till förmån för utvecklingsländerna, särskilt i de afrikanska länderna söder om Sahara. EDCTP-programmet har utvecklats i syfte att bygga ut samarbetet och sammankopplingen till nät mellan de nationella programmen i Europa, att driva på klinisk prövning med nya produkter i utvecklingsländerna, att främja stödet till kapacitetsutvecklingen i utvecklingsländerna och att förvärva kompletterande medel i kampen mot dessa sjukdomar.(13) De deltagande länderna har kommit överens om att tillsammans utveckla verksamheter i syfte att bidra till EDCTP-programmet under fem års tid. Det sammanlagda värdet av de deltagande ländernas bidrag uppskattas till 200 miljoner euro.(14) Inom ramen för genomförandet av EDCTP-programmet kommer åtgärder att vidtas för att skaffa ytterligare medel från privat eller offentligt håll, uppskattningsvis ytterligare 200 miljoner euro.(15) I syfte att öka EDCTP-programmets genomslagskraft är det lämpligt att gemenskapen deltar i programmet och bidrar med 200 miljoner euro.(16) De deltagande länderna har beslutat att inrätta en gemensam struktur för genomförandet av EDCTP-programmet, som skall vara ensam mottagare av gemenskapens bidrag. Denna struktur är en juridisk person som garanterar att genomförandet av EDCTP-programmet får en europeisk dimension.(17) Eftersom EDCTP-programmet motsvarar de vetenskapliga målen i sjätte ramprogrammet och eftersom EDCTP-programmets forskningsområden omfattas av det prioriterade tematiska området "Biovetenskap, genforskning och bioteknik för förbättrad hälsa" i sjätte ramprogrammet är det lämpligt att gemenskapens ekonomiska bidrag tas från den budget som är avsatt för detta prioriterade temaområde.(18) Eftersom EDCTP-programmet genomförs gemensamt av flera deltagande länder är det lämpligt att fastställa att dessa länder gemensamt och solidariskt bär ansvar för genomförandet av de verksamheter som bedrivs inom ramen för programmet.(19) Den forskningsverksamhet som genomförs inom ramen för EDCTP-programmet skall bedrivas med beaktande av grundläggande etiska principer, bland annat de som räknas upp i artikel 6 i EU-fördraget och i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.HAR FATTAT DETTA BESLUTArtikel 11. Inom ramen för genomförandet av Europeiska gemenskapens sjätte fleråriga ramprogram för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet (nedan kallat "sjätte ramprogrammet"), antaget genom beslut nr .../.../EG, skall gemenskapen delta i finansieringen av ett program för forskning och utveckling med titeln "European and Developing Countries Clinical Trials Partnership - EDCTP" (samarbetet mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning) (nedan kallat EDCTP-programmet), som genomförs gemensamt av Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Förenade kungariket, Grekland, Irland, Italien, Nederländerna, Norge, Portugal, Spanien, Sverige, Tyskland och Österrike (nedan kallade "de deltagande länderna").2. Gemenskapen skall betala ett ekonomiskt bidrag på maximalt 200 miljoner euro under sjätte ramprogrammets löptid.3. Gemenskapens ekonomiska bidrag skall betalas från de medel som avsatts för det prioriterade tematiska forskningsområdet "Biovetenskap, genforskning och bioteknik för förbättrad hälsa" i sjätte ramprogrammets särskilda program "Att integrera och stärka gemenskapens forskningsverksamhet".Artikel 21. Gemenskapens ekonomiska bidrag skall vara beroende av genomförandet av de aktiviteter i EDCTP-programmet som beskrivs i bilagan till detta beslut samt av genomförandet av de program för forskning och utveckling som genomförs på nationell nivå i de deltagande länderna.2. Gemenskapens ekonomiska bidrag skall betalas ut till den struktur som inrättats av de deltagande länderna för genomförandet av EDCTP-programmet (nedan kallad" den gemensamma strukturen"), och som är juridisk person.3. Villkoren för gemenskapens ekonomiska bidrag och reglerna för immaterialrätt antas gemensamt genom en överenskommelse som skall ingås mellan kommissionen och den gemensamma strukturen, i överensstämmelse med gemenskapens budgetförordning.Artikel 3De deltagande länderna skall solidariskt vara ansvariga för genomförandet av de verksamheter som beskrivs i bilagan.Artikel 4Kommissionen och revisionsrätten kan låta sina tjänstemän och övriga anställda genomföra de kontroller och inspektioner som krävs för att kunna försäkra sig om att gemenskapsmedlen förvaltas korrekt och att gemenskapens ekonomiska intressen skyddas mot bedrägerier och oegentligheter. För detta ändamål skall de deltagande länderna och den gemensamma strukturen ställa alla behövliga dokument till kommissionens och revisionsrättens förfogande.Artikel 5Kommissionen skall vidarebefordra all relevant information till Europaparlamentet, rådet och revisionsrätten, samt från de deltagande länderna och den gemensamma strukturen begära in de kompletterande uppgifter som Europaparlamentet, rådet eller revisionsrätten kan komma att önska avseende den gemensamma strukturens finansförvaltning.Artikel 6Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.Utfärdat i Bryssel denPå Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande OrdförandeBILAGARedogörelse för EDCTP-programmets verksamhetDe deltagande länderna har i samverkan med flera utvecklingsländer utvecklat ett program för forskning och utveckling med titeln "European and Developing Countries Clinical Trials Partnership - EDCTP" (samarbetet mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning).Gemenskapen bidrar ekonomiskt till följande typer av aktiviteter inom ramen för EDCTP-programmet, i enlighet med finansiella bestämmelser som skall fastställas i en överenskommelse mellan kommissionen och den gemensamma strukturen:1. Aktiviteter som berör sammanslutning till nätverk och samordning* av de europeiska deltagande ländernas nationella program,* av de aktiviteter som genomförs i utvecklingsländerna.Dessa aktiviteter skall främja de två grundläggande elementen i EDCTP-programmet, nämligen program/aktiviteter i Europa respektive i utvecklingsländerna.2. Aktiviteter som direkt berör utvecklingen av nya produkter mot de tre sjukdomarna (hiv/aids, malaria och tuberkulos):* Stöd till klinisk prövning i utvecklingsländerna.* Stöd till kapacitetsutvecklingen i utvecklingsländerna.3. Aktiviteter som skall bidra till EDCTP-programmets utveckling och göra det mer synligt och hållbart:* Aktiviteter för EDCTP-programmets representation i syfte att göra programmet synligt på europeisk och internationell nivå.* Aktiviteter som syftar till att samla tillräckliga medel för att ge EDCTP-programmet möjlighet att utvecklas planenligt och även utöver den period som omfattas av detta beslut.4. Grundläggande aktiviteter inom ramen för EDCTP-programmet, som sekretariatsverksamhet och hantering av information om kliniska interventioner mot de tre sjukdomarna.FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKTPolitikområde: ForskningVerksamhet: forskningsverksamhet enligt EG-fördragetÅtgärdens beteckning:Förslag EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT om gemenskapens deltagande i ett program för forskning och utveckling, som inletts av flera medlemsstater och Norge med syfte att utveckla nya kliniska interventioner för att bekämpa hiv/aids, malaria och tuberkulos genom ett långsiktigt partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna1. BERÖRDA BUDGETRUBRIKER (nummer och beteckning)Delavsnitt B6 6 Indirekta åtgärder, B6 611 "Biovetenskap, genforskning och bioteknik för förbättrad hälsa".2. ALLMÄNNA UPPGIFTER2.1. Åtgärdens sammanlagda budget: 200 miljoner euro i åtagandebemyndiganden (ÅB)2.2. Tillämpningsperiod2003-20062.3. Flerårig total utgiftsberäkning:a) Förfalloplan för åtagandebemyndiganden/betalningsbemyndiganden (BB) (finansiellt stöd) (se punkt 5)miljoner euro>Plats för tabell>Denna beräkning utgår ifrån att EDCTP fullt ut kan bedriva sin verksamhet i början av 2003.2.4. Förenlighet med den ekonomiska planeringen och budgetplanenx Förslaget är förenligt med gällande ekonomisk planering( Förslaget kräver omfördelningar under den berörda rubriken i budgetplanen,( i nödvändiga fall med stöd av bestämmelserna i det interinstitutionella avtalet3. RÄTTSLIG GRUNDArtikel 169 i EG-fördraget.Europaparlamentets och rådets beslut om Europeiska gemenskapens sjätte fleråriga ramprogram för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet (2002-2006).Rådets ändrade beslut om det särskilda programmet "Att integrera och stärka det europeiska området för forskningsverksamhet" för genomförandet av Europeiska gemenskapens sjätte ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration.4. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN OCH SKÄL FÖR ÅTGÄRDEN4.1. Allmän bakgrundI Europa bedrivs över 80 % av den offentliga forskning som avser utvecklingsländerna på nationell nivå, främst inom ramen för nationella och regionala forskningsprogram.Däremot är sambanden mellan de enskilda nationella forskningsprogrammen och mellan dessa program och gemenskapsprogrammen dåligt utvecklade.Så som det fastställts av Europeiska rådet vid dess möte i Lissabon i mars 2000, med kraftigt stöd av de Europeiska rådsmöten som ägt rum därefter, syftar det europeiska området för forskningsverksamhet till att skapa förbindelser mellan de olika forskningsinsatser som pågår i Europa. I detta syfte eftersträvas bland annat ökad samstämmighet och samordning mellan medlemsstaternas nationella forskningsverksamheter.Det effektivaste sättet att uppnå sammanslutning i nätverk är gemensamt genomförande av program eller stora delar av program.Gemenskapens ramprogram för forskning 2002-2006, som uttryckligen syftar till att främja upprättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet, omfattar i den form som det har i kommissionens förslag, en möjlighet för gemenskapen att i enlighet med artikel 169 i fördraget delta i nationella forskningsprogram som genomförs gemensamt av flera medlemsstater.Artikel 169, som hittills aldrig har utnyttjats, är- ett särskilt lämpligt instrument, i kombination med andra instrument, för genomförandet av ett ramprogram som särskilt syftar till skapandet av det europeiska området för forskningsverksamhet,- ett effektivt hjälpmedel för främjande av samarbete och samordning av den forskningsverksamhet som genomförs på nationell och regional nivå i Europa,- ett instrument som gör det möjligt att uppnå resultat som inte kan uppnås med de båda andra nya instrumenten (spetsforskningsnät och integrerade projekt) på grund av de mobiliserade medlens omfång och komplexitet och de strukturella effekterna av att de nationella insatserna slås samman.Ett sådant deltagande förutsätter att verksamheten eller initiativet är väl definierat (oavsett om det formellt sett rör sig om ett "program") och inriktat på ett visst tema eller område, att en budget anslagits, och att det skall genomföras under en fastställd tidsperiod med hjälp av klart definierade förfaranden.4.2. Behovet av gemenskapsåtgärderTre stora överförbara sjukdomar (hiv/aids, malaria, tuberkulos) undergräver den ekonomiska och sociala utvecklingen i utvecklingsländerna. Ett av de viktigaste målen för Europeiska gemenskapens strategier har därför blivit att lindra fattigdomen i utvecklingsländerna genom att bekämpa dessa tre stora sjukdomar. Det är också en av de sju prioriteringarna i kommissionens handlingsplan för 2002. Ett av elementen i kommissionens strategiska ramar, fastlagda i handlingsprogrammet för fattigdomsrelaterade sjukdomar, är att främja den offentliga finansieringen och samordna Europas insatser för att utveckla nya hälsoprodukter i kampen mot de tre sjukdomarna, särskilt i utvecklingsländerna. I detta sammanhang har GD Forskning för avsikt att bidra till skapandet av ett partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna för klinisk prövning. Slutmålet för detta partnerskap är att stödja klinisk prövning avseende nya produkter som kan användas i kampen mot hiv/aids, malaria och tuberkulos i utvecklingsländerna.På nationell nivå investerar Österrike, Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Irland, Italien, Norge, Portugal, Spanien, Sverige, Nederländerna och Förenade kungariket (de deltagande länderna) stora summor, över 200 miljoner euro per år, i forskningsprogram och liknande verksamhet med syfte att utveckla nya metoder för att bekämpa de tre fattigdomsrelaterade sjukdomarna. Detta leder visserligen till stora mängder viktiga forskningsresultat, men dessa kan inte alltid effektivt omsättas i kliniska tillämpningar som i praktiken kan användas i utvecklingsländerna.Denna brist, som gör de enskilda deltagande ländernas investeringar i klinisk forskning om hiv/aids, malaria och tuberkulos mindre effektiva och genomslagskraftiga, har följande orsaker:(1) Det saknas adekvata sammanslutningar till nätverk och adekvat samordning mellan de europeiska ländernas nationella program, vilket innebär att den europeiska forskningen på detta område är splittrad.(2) Det föreligger stora organisatoriska och ekonomiska hinder för genomförandet av klinisk prövning av tillräckligt omfång och tillräcklig ambitionsnivå för att man skall kunna uppnå meningsfulla resultat.(3) Utvecklingsländerna, där de berörda sjukdomarna är endemiska, är inte tillräckligt delaktiga, ofta på grund av att de inte har tillräckliga kliniska forskningsanläggningar på lokal nivå, och på att det saknas mänskliga resurser med adekvat utbildning.4.3. Stödets syfteFör att avlägsna dessa brister har de deltagande länderna upprättat "European and Developing Countries Clinical Trials Partnership - EDCTP" (samarbetet mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning), utgående från följande tre huvudmål, som är kopplade till den övergripande europeiska politiken:- Förbättrade sammanslutningar i nätverk och bättre samordning mellan de deltagande ländernas nationella program, i syfte att öka deras effektivitet och genomslagskraft och övervinna splittringen av den europeiska forskningen på detta område och bidra till skapandet av det europeiska området för forskningsverksamhet.- Påskyndad utveckling av nya ingrepp genom stöd till och/eller finansiering av klinisk prövning, vilket främjar tekniköverföring från forskningsresultat till kliniska tillämpningar och ökar Europas konkurrenskraft på världsmarknaden.- Förstärkning av kapaciteten för klinisk prövning i utvecklingsländerna i syfte att bygga upp ett verkligt, långsiktigt partnerskap mellan Europa och utvecklingsländerna i kampen mot de tre fattigdomsrelaterade sjukdomarna. Detta kommer att bidra till Europas politik för utveckling och samarbete.De deltagande länderna har kommit överens om att slå ihop de verksamheter i de nationella programmen som direkt bidrar till EDCTP:s mål genom att ansluta sig till EDCTP:s handlingsprogram.4.4. Planerade åtgärder och finansieringsmöjligheterDe deltagande länderna har, i samverkan med utvecklingsländerna, utvecklat ett program för forskning och utveckling med titeln "European and Developing Countries Clinical Trials Partnership - EDCTP" (samarbetet mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning). Budgeten för detta program uppgår till 600 miljoner euro för de första fem åren. 200 miljoner euro kommer från de deltagande länderna och 200 miljoner euro från gemenskapen. Denna budget räcker, som minimum, för att starta och utveckla EDCTP-programmet. Dessutom bör ytterligare 200 miljoner euro komma från andra källor, bland annat näringslivet.Fördelningen av budgeten på olika aktiviteter är följande:- Grundläggande verksamhet för EDCTP-programmet, som sekretariatsverksamhet (budget på 15 miljoner euro som skall täcka personalkostnader för ett litet centralt sekretariat, hyra av kontor och inköp av den viktigaste kontorsutrustningen samt tjänster, och för de obligatoriska mötena för organisationens rättsliga enheter) och hantering av information om klinisk forskning avseende nya produkter för bekämpning av de tre sjukdomarna, särskilt i utvecklingsländerna (budget på 5 miljoner euro för informationsinfrastrukturen samt uppbyggnad och löpande genomförande av informationsundersökningar).Verksamhet som berör sammankopplingen i nät och samordningen:- Nationella europeiska program (budget på 15 miljoner euro för stöd till samordningsåtgärder som gemensamma programmöten och informationsutbyte, och för att uppmuntra till gemensamt genomförande av klinisk forskning, t.ex. klinisk prövning, och att öppna nationella program för deltagande av grupper från andra länder).- Verksamhet i utvecklingsländerna (budget på 5 miljoner euro för att upprätta och underhålla en tillräckligt bemannad filial till EDCTP i Afrika, för hyra av lokaler och infrastruktur inbegripet den nödvändiga uppkopplingen av satellitsystem för telekommunikation, och att bidra till att insatser i utvecklingsländerna sammankopplas i nätverk, bland annat genom upprättandet av en fungerande samordningskommitté för utvecklingsländerna).Dessa aktiviteter skall förstärka EDCTP-programmets två element: programmen och verksamheten i Europa å ena sidan och i utvecklingsländerna å den andra.Verksamhet som direkt berör utvecklingen av nya produkter mot de tre sjukdomarna (hiv/aids, malaria och tuberkulos):- Stöd till klinisk prövning. Inom EDCTP-programmet uppgår budgeten för klinisk prövning till 400 miljoner euro, men man utgår ifrån att 250 miljoner euro skulle vara det absoluta minimum som skulle kunna räcka för att inleda och utveckla denna verksamhet (250 miljoner euro kan till en början räcka för 10-20 utvidgade kliniska prövningar för att visa interventionernas effektivitet i Afrika, inbegripet underhåll av försöksanläggningar under tre år). Resterande 150 miljoner euro bör mobiliseras från andra källor, främst näringslivet.- Stöd till kapacitetsutveckling i utvecklingsländerna. Inom EDCTP-programmet har 150 miljoner euro anslagits för detta, men man räknar med att 100 miljoner euro skulle vara det absoluta minimum som skulle kunna räcka för att inleda och utveckla denna verksamhet. Detta skulle räcka till att täcka kostnaderna för forskningsstöd för att bygga upp och förstärka en första grupp av ungefär 10-20 centraliserade anläggningar för klinisk prövning och att finansiera ett antal utbildningsprogram för afrikanska kliniker, forskare och tekniker både i Europa och i Afrika. Resterande 50 miljoner euro bör mobiliseras från andra källor.Verksamhet för att garantera EDCTP-programmets utveckling, synlighet och hållbarhet (10 miljoner euro):- Verksamhet som har med EDCTP-programmets representation att göra, och som skall leda till att programmet blir mer synligt och att följande åtgärder kan utvecklas: kostnader för professionell presentation på Internet, produktion av informationsmaterial, presskonferenser och presentationer av EDCTP-programmet vid andra globala initiativs möten samt vid andra relevanta vetenskapliga möten på internationell nivå.- Verksamhet för att mobilisera de medel som behövs för programmet (och som kan komma från näringslivet eller från andra sponsorer) och som gör det möjligt att utveckla programmet i enlighet med planerna (kostnader för ett antal professionella kampanjer för att söka sponsorer, som kräver anlitande av konsulter och olika medietjänster).De deltagande länderna kommer att inrätta en europeisk ekonomisk intressegruppering (EEIG) (nedan kallad "EDCTP - EEIG"), som skall vara en dynamisk och flexibel juridisk enhet för genomförandet av EDCTP-programmet.Gemenskapens finansiering, liksom även bidragen från andra sponsorer och från näringslivet, kommer att betalas ut till denna EDCTP - EEIG, som är den juridiska enhet som är ansvarig för genomförandet av EDCTP-programmets aktiviteter.5. BUDGETKONSEKVENSER5.1 Totala budgetkonsekvenser för del B (för hela programperioden)5.1.1 Budgetkonsekvenser ÅB i miljoner euroUppdelning på olika mål// TotaltAtt integrera och stärka det europeiska området för forskningsverksamhet // 12 585Biovetenskap, genforskning och bioteknik för förbättrad hälsa // 2 255Biovetenskap, genforskning och bioteknik för förbättrad hälsa 2003 // 477,9Budgetanslag inom ramen för EDCTP-programmet // 2006. EFFEKTER PÅ PERSONALRESURSER OCH DRIFTSKOSTNADERFörvaltningen av EDCTP-programmet under den första femårsfasen omfattas av de sammanlagda anslagen för administrativa kostnader inom forskning.7. UPPFÖLJNING OCH UTVÄRDERING7.1 Metod för uppföljningEDCTP-programmet kommer att följas upp och övervakas inom ramen för och i enlighet med de bestämmelser som fastställs i överenskommelsen mellan kommissionen och EEIG -EDCTP.7.2 Planerad form och tidsplan för utvärderingar- Utvärdering av EDCTP-programmet: kommissionen skall löpande granska genomförandet av EDCTP-programmet och kontrollera om de fastställda målen uppnås. I förekommande fall skall kommissionen härvid anlita lämpliga sakkunniga. Granskningen skall bland annat visa huruvida programmets mål, prioriteringar, verksamhet, budgetmedel och förvaltning fortfarande är anpassade till den rådande situationen, så som den utvecklats.- Årsrapport: genomförandet av artikel 169 i fördraget behandlas i den årsrapport för ramprogrammet som läggs fram inför Europaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 173 i fördraget. Årsrapporten omfattar bland annat resultaten av utvärderingen av EDCTP-programmet, en redogörelse för de aktiviteter som genomförts inom forskning och teknisk utveckling, skapandet av det europeiska området för forskningsverksamhet samt spridning av resultaten under det föregående året, och arbetsprogrammet för det innevarande året.8. BEDRÄGERIBEKÄMPNINGNär de deltagande länderna och EEIG - EDCTP lägger fram rapporter som kan leda till att intäkterna i EEIG - EDCTP:s bokföring prövas skall de ställa all finansiell dokumentation till kommissionens förfogande så att kommissionen kan genomföra finansrevisioner. Därvid skall de redogöra för tidsschemat och för granskningen av EEIG - EDCTP:s bokföring.Kommissionen kan i förekommande fall genomföra finansrevisioner, särskilt om det finns skäl att tvivla på bokföringen mot bakgrund av de verksamheter som beskrivs i verksamhetsrapporten.Kommissionens finansrevisioner kommer att genomföras av kommissionens egna revisorer eller av bemyndigade sakkunniga i enlighet med bestämmelserna för EEIG - EDCTP. Gemenskapen kan fritt välja sådana sakkunniga, förutsatt att man undviker sådana intressekonflikter som den deltagare som revisionen avser kan påtala.Dessutom skall kommissionen i samband med genomförandet av forskningsverksamheten se till att Europeiska gemenskapens finansiella intressen skyddas genom effektiva kontroller och, i fall oegentligheter uppdagas, genom proportionerliga och avskräckande sanktioner.I detta syfte kommer bestämmelserna om kontroller, åtgärder och sanktioner, med hänvisning till förordningarna nr 2988/95, 2185/96, 1073/1999 och 1074/1999 att ingå i det avtal som tecknas mellan kommissionen och EEIG - EDCTP.I synnerhet följande punkter skall tas upp i avtalet:- Införandet av särskilda klausuler för skydd av EG:s finansiella intressen genom kontroller och granskningar av användningen av det utbetalade stödet.- Genomförandet av administrativa kontroller inom området bedrägeribekämpning, i enlighet med bestämmelserna i förordningarna nr 2185/96, 1073/1999 och 1074/1999.- Administrativa sanktioner för alla oegentligheter, vare sig de är avsiktliga eller beror på försumlighet, i samband med genomförandet av avtalet, i överensstämmelse med den allmänna förordningen nr 2988/95.- Eventuella beslut om betalningsskyldighet vid oegentligheter och bedrägerier skall vara verkställbara i enlighet med artikel 256 i EG-fördraget.


text:
 7.3.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 109/5
 Ordú ó Uachtarán na Cúirte an 29 Deireadh Fómhair 2021 (iarraidh ar réamhrialú ón Landgericht Stuttgart – an Ghearmáin) – Société Air France SA v AQ agus Daoine Eile
 (Cás C-623/21)
 (2022/C 109/18)
 Teanga an cháis: an Ghearmáinis
 Níl san Iris Oifigiúil seo ach na fógraí maidir le cásanna ar cuireadh clabhsúr leo roimh an 1 Eanáir 2022 agus mar sin níl leagan Gaeilge ar fáil.


type: wikipedia

text:
(589) Croatia – planetoida z grupy pasa głównego asteroid okrążająca Słońce w ciągu 5 lat i 204 dni w średniej odległości 3,14 j.a. Została odkryta 3 marca 1906 roku w Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl w Heidelbergu przez Augusta Kopffa. Nazwa planetoidy pochodzi od Chorwacji, kraju w Europie Południowej. Przed jej nadaniem planetoida nosiła oznaczenie tymczasowe (589) 1906 TM.
 Zobacz też
 lista planetoid 1–1000
 lista ponumerowanych planetoid
 Bibliografia
 Linki zewnętrzne
 Nazwane planetoidy
 Planetoidy pasa głównego
 Obiekty astronomiczne odkryte w 1906


text:
 8.12.2011
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 325/44
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1275/2011
 z dne 7. decembra 2011
 o določitvi standardnih uvoznih vrednosti za določitev uvozne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (1),
 ob upoštevanju Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (2) ter zlasti člena 136(1) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 na podlagi izida večstranskih trgovinskih pogajanj urugvajskega kroga določa merila, po katerih Komisija določi standardne vrednosti za uvoz iz tretjih držav za proizvode in obdobja iz dela A Priloge XVI k tej uredbi –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Standardne uvozne vrednosti iz člena 136 Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 so določene v Prilogi k tej uredbi.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati 8. decembra 2011.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 7. decembra 2011
 Za Komisijo V imenu predsednika
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Generalni direktor za kmetijstvo in razvoj podeželja
 (1) UL L 299, 16.11.2007, str. 1.
 (2) UL L 157, 15.6.2011, str. 1.
 PRILOGA
 Pavšalne uvozne vrednosti za določitev vhodne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 (EUR/100 kg)
 Oznaka KN
 Oznaka tretjih držav (1)
 Pavšalna uvozna vrednost
 0702 00 00
 AL
 58,7
 MA
 51,1
 MK
 68,6
 TN
 95,6
 TR
 87,5
 ZZ
 72,3
 0707 00 05
 TR
 159,0
 ZZ
 159,0
 0709 90 70
 MA
 41,1
 TR
 152,1
 ZZ
 96,6
 0805 10 20
 AR
 29,4
 BR
 41,5
 MA
 56,6
 TR
 48,7
 UY
 42,5
 ZA
 55,6
 ZZ
 45,7
 0805 20 10
 MA
 81,2
 ZZ
 81,2
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 HR
 32,0
 IL
 76,9
 JM
 129,1
 TR
 78,6
 ZZ
 79,2
 0805 50 10
 TR
 54,3
 ZZ
 54,3
 0808 10 80
 CA
 120,5
 CL
 90,0
 CN
 71,1
 US
 137,2
 ZA
 180,1
 ZZ
 119,8
 0808 20 50
 CN
 56,5
 TR
 133,1
 ZZ
 94,8
 (1) Nomenklatura držav, določena v Uredbi Komisije (ES) št. 1833/2006 (UL L 354, 14.12.2006, str. 19). Oznaka „ZZ“ predstavlja „druga porekla“.


text:
 21.3.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 69/29
 Recours introduit le 30 janvier 2009 — Commission des Communautés européennes/République hellénique
 (Affaire C-44/09)
 (2009/C 69/54)
 Langue de procédure: le grec
 Parties
 Partie requérante: Commission des Communautés européennes (représentants: M. van Beek et M. Karanassou-Apostolopoulou)
 Partie défenderesse: République hellénique
 Conclusions
 —
 constater qu'en n'adoptant pas les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se mettre en conformité avec la directive 2004/113/CE (1) du Conseil, du 13 décembre 2004, mettant en œuvre le principe de l'égalité de traitement entre les femmes et les hommes dans l'accès à des biens et services et la fourniture de biens et services ou, en tout état de cause, en ne communiquant pas à la Commission lesdites dispositions, la République hellénique a manqué aux obligations qui lui incombent en vertu de cette directive;
 —
 condamner République hellénique aux dépens.
 Moyens et principaux arguments
 Le délai imparti pour transposer en droit interne la directive 2004/113/CE a expiré le 21 décembre 2007.
 (1) JO L 373 du 21 décembre 2004, p. 37.