text:
RP 183/2004 rd
 SOCIAL- OCH HÄLSOVÅRDSUTSKOTTETS BETÄNKANDE 27/2004 rd
 ShUB 27/2004 rd - RP 183/2004 rd
 Regeringens proposition med förslag till lag om pensionsstöd till vissa långtidsarbetslösa
 Riksdagen remitterade den 5 oktober 2004 en proposition med förslag till lag om pensionsstöd till vissa långtidsarbetslösa (RP 183/2004 rd) till social- och hälsovårdsutskottet för beredning.
 I enlighet med riksdagens beslut har arbetslivs- och jämställdhetsutskottet lämnat utlåtande i ärendet (AjUU 16/2004 rd). Utlåtandet ingår som bilaga till detta betänkande.
 riksdagsledamot Ilkka Taipale
 biträdande avdelningschef, regeringsråd Tuulikki Haikarainen ja överinspektör Carita Wuorenjuuri, social- och hälsovårdsministeriet
 jurist Minna Levander, Pensionsskyddscentralen
 jurist Tarja Waris, Folkpensionsanstalten
 socialpolitisk ombudsman Vesa Rantahalvari, Servicearbetsgivarna, samtidigt som representant för Industrins och Arbetsgivarnas Centralförbund
 socialpolitisk sekreterare Kaija Kallinen, Finlands Fackförbunds Centralorganisation FFC r.f.
 Regeringen föreslår att långtidsarbetslösa som är födda 1941—1947 och så gott som oavbrutet har varit arbetslösa fr.o.m. den 1 januari 1992 ska få rätt till pensionsstöd i stället för arbetsmarknadsstöd. Avsikten är att pensionsstödet, som till sitt belopp motsvarar folkpensionen och det arbetspensionsskydd som personen tjänat in fram till den 31 december 2004, ska betalas fram till dess att personen fyller 62 år.
 Den som får pensionsstöd har också rätt till barnförhöjning och till bostadsbidrag enligt lagen om bostadsbidrag för pensionstagare.
 Efter pensionsstödet har personen fr.o.m. 62 års ålder rätt till ålderspension enligt arbetspensionslagarna och folkpensionslagen. Ålderspensionen förtidsminskas inte. I propositionen ingår också ett förslag till ändring av inkomstskattelagen.
 Lagarna avses träda i kraft den 1 maj 2005.
 Med hänvisning till propositionens motivering och annan utredning anser utskottet att propositionen behövs och är angelägen. Det tillstyrker lagförslagen men med följande anmärkningar och ändringsförslag.
 Enligt utskottet är det socialpolitiskt motiverat att på en gång säkerställa att den i propositionen avgränsade grupp av äldre personer som i praktiken varit arbetslösa sedan 1992 får en bestående inkomst av samma storlek som arbetslöshetspensionen. Det handlar om dem som blev arbetslösa under lågkonjunkturen i början av 1990-talet då arbetskraftsförvaltningen saknade resurser att ta sig an den våldsamt ökade arbetslösheten och att upprätthålla de arbetslösas arbetsmarknadskompetens. När lågkonjunkturen var över var det lättare för de yngre åldersgrupperna att få arbete medan de äldre blev permanent arbetslösa. Trots alla de åtgärder som arbetsmarknadsförvaltningen riktat till de långtidsarbetslösa har det inte gått att sysselsätta dem även om arbetslösheten på det hela taget klart har gått ner.
 Enligt utredningar försvagas en persons arbetsförmåga mycket snabbt genom arbetslöshet. En del av de äldre personer som gått arbetslösa speciellt länge har i själva verket fått rätt till invalidpension på de villkor som finns i arbetspensionslagstiftningen. Genom projektet ELMA för utredning av långtidsarbetslösas pensionsmöjligheter har man sedan 2001 utifrån effektivare undersökningar av sådana långtidsarbetslösa som för gott har förlorat sin arbetsförmåga fått fram de invalidpensionsbeslut som i deras fall är motiverade. Men bland de långtidsarbetslösa finns det också en hel del personer som enligt det medicinskt betonade invaliditetsbegreppet i arbetspensionslagstiftningen inte är att betrakta som arbetsoförmögna, men som de facto inte heller är förmögna att arbeta. Den måttsydda engångslösningen med pensionsstöd för dem innebär att de inte längre behöver gå och stämpla på arbetskraftsbyrån. Den betyder samtidigt både en mera bestående utkomsttrygghet och för en del av de pensionsstödsberättigade också en bättre trygghet.
 Enligt lagförslaget har långtidsarbetslösa som är födda 1941—1947 rätt till pensionsstöd. Men bland de yngre åldersgrupperna finns det också personer med långt utdragen arbetslöshet. Som utskottet ser det gäller det primärt att hitta individuella rehabiliterings- och sysselsättningslösningar för dem, om de utifrån pensionsutredningarna inte har rätt till invalidpension. Utskottet anser precis som arbetslivs- och jämställdhetsutskottet att äldre personer som länge gått arbetslösa och som inte kommer att ha rätt till pensionsstöd behöver uppmärksammas alldeles särskilt på servicecentren för arbetskraft och arbetskraftsbyråerna och att det ses till att de också kommer med i ELMA-undersökningarna.
 Arbetslivs- och jämställdhetsutskottet framhåller i sitt utlåtande att lagen skyndsamt bör verkställas och de presumtiva pensionstagarna informeras. Social- och hälsovårdsutskottet understryker behovet av effektiv information om lagens innehåll. När den verkställs bör man särskilt bemöda sig om att fånga upp dem som har rätt till förmånen och ge dem råd. Det är bra att myndigheterna enligt planerna ska visa initiativ i att verkställa lagen genom att informera alla stödberättigade personligen per brev.
 Utskottet föreslår att hänvisningsbestämmelsen i det första lagförslagets 1 § 2 mom. preciseras så att den avser den nya sjukförsäkringslagen. Den avses träda i kraft den 1 januari 2005.
 Utskottet föreslår de ändringar i beloppen i det första lagförslagets 6 § 1 och 2 mom. som följer av den nivåhöjning av folkpensionen som riksdagen godkänt att träda i kraft i mars 2005. För klarhetens skull vill utskottet dessutom att ordet Folkpensionsanstalten skrivs in i stället för pensionsanstalten i 18 §.
 Utskottet påpekar i fråga om detaljmotiven till 9 och 10 § i det första lagförslaget att den som ansöker om pensionsstöd inte är skyldig att lämna uppgifter om sin egendom och att anmälningsskyldigheten i 9 § inte gäller förändringar i stödtagarens egendom eftersom den inte inverkar på om pensionsstödet beviljas eller inte eller på beloppet.
 att lagförslagen godkänns i enlighet med regeringens proposition men 1, 6 och 18 § i lagförslag 1 med följande ändringar:
 Som en i 1 mom. avsedd person som är berättigad till arbetsmarknadsstöd betraktas förutom mottagare av arbetsmarknadsstöd även personer enligt 7 kap. 2 § 1—8 punkten i lagen om utkomstskydd för arbetslösa och sådana arbetsoförmögna enligt 3 kap. 3 § 1 mom. i nämnda lag som får sjukdagpenning enligt sjukförsäkringslagen ( / ).
 Full folkpensionsdel är 5 795,76 euro om året i den första och 5 558,04 euro om året i den andra kommungruppen.
 Om den som får pensionsstöd är gift, är folkpensionsdelens fulla belopp 5 109,12 euro om året i den första och 4 906,68 euro om året i den andra kommungruppen.
 Kan utbetalning av pensionsstöd till stödtagaren själv inte anses vara ändamålsenligt på grund av stödtagarens levnadssätt eller på grund av att stödtagaren är sjuk eller av någon annan särskild orsak och har ingen intressebevakare förordnats för honom eller henne, kan Folkpensionsanstalten med stödtagarens samtycke besluta att stödet skall betalas till ett i 6 § 1 mom. i socialvårdslagen (710/1982) avsett organ i stödtagarens boningskommun för att användas för vård av stödtagaren och av i 42 § 3 mom. i folkpensionslagen avsedda anhöriga till honom eller henne. Pensionsstöd som betalts på detta sätt får inte i strid med stödtagarens uttryckliga samtycke användas för annan vård än sådan som ges under den månad för vilken pensionsstödet har betalts.
 I lågkonjunkturens kölvatten slogs tiotalstusen arbetstagare ut på arbetsmarknaden och utan specialåtgärder är det helt omöjligt att sysselsätta dem igen. Dessa personer borde inte längre hänga kvar som klienter inom arbetsförvaltningen, för äldre långtidsarbetslösa står de facto inte särskilt ofta till arbetsmarknadens förfogande. Komplicerade pensionsutredningar och pensionsansökningar skapar nuförtiden bara onödig byråkrati och är ett frustrationsmoment för klienterna. Också riksdagen konstaterade i samband med behandlingen av budgeten för 2001 att det bland de långtidsarbetslösa fanns sådana som det i praktiken inte är möjligt att sysselsätta ens genom effektiva åtgärder.
 ELMA-undersökningarna innebär ett positivt pensionsbeslut bara för en del av de långtidsarbetslösa. Också om det görs något fler undersökningar nästa år kommer en ganska betydande grupp arbetslösa som marginaliserats eller som hotar att marginaliseras på arbetsmarknaden att hamna utom räckhåll för pensionsstödet. En intervjuundersökning bland arbetskraftsbyråernas direktörer i maj 2004 avslöjar att minst 30 000 människor enligt arbetsförvaltningens expertbedömningar borde bli delaktiga av en mera bestående inkomst än utkomstskydd för arbetslösa.
 Genom regeringens proposition blir det möjligt för uppskattningsvis 3 900 äldre (födda 1941—1947) långtidsarbetslösa att få pensionsstöd. Men för att få pensionsstöd krävs det att den sökande har rätt till arbetsmarknadsstöd och är långtidsarbetslös i slutet av 2004 på det sätt som avses i 7 § 1 mom. 5 punkten i lagen om offentlig arbetsmarknadsservice. Enligt propositionen krävs det dessutom att den sökande i slutet av 2004 fått arbetsmarknadsstöd för minst 2 500 dagar eller inkomstrelaterat utkomstskydd för arbetslösa under maximitiden 500 dagar. Dessutom förutsätts den sökande ha fått arbetsmarknadsstöd för 1 500 dagar medan arbetslösheten fortgått (500 + 1 500 dagar). Social- och hälsovårdsutskottet befattar sig inte med villkoren för pensionsstöd i sitt betänkande och har därmed inte heller utvidgat kretsen av stödtagare jämfört med propositionen.
 Också vänsterförbundets riksdagsgrupp anser att lagförslaget är absolut nödvändigt. Tanken om en bestående pension för långtidsarbetslösa framkastades första gången 1995 av partiets tidigare ordförande, dåvarande riksdagsledamoten Claes Andersson. Tyvärr är propositionen till tröst bara för en mycket liten grupp långtidsarbetslösa som kämpar med allvarliga utkomstproblem och en rad andra problem som framför allt beror på marginalisering.
 Social- och hälsovårdsutskottet uppmärksammar helt riktigt i sitt betänkande att det trots alla ansträngningar inom projektet ELMA för att utreda de långtidsarbetslösas pensionsmöjligheter sedan 2001 fortfarande finns många sådana bland de långtidsarbetslösa som enligt det medicinskt betonade invaliditetsbegreppet i arbetspensionslagstiftningen inte är arbetsoförmögna, men som de facto inte heller är förmögna att arbeta. Utskottet menar att det måttsydda engångsstödet för dessa personer innebär att de inte längre behöver gå och stämpla på arbetskraftsbyrån. För dem som får pensionsstöd betyder lagändringen också en mera bestående och bättre utkomsttrygghet.
 Också arbetslivs- och jämställdhetsutskottet har fäst sig vid de partiellt arbetsföra och äldre långtidsarbetslösas villkor. Om det inte går att ordna pension för dem genom arbetsförvaltningens åtgärder är det enda raka alternativet att erbjuda dem en mera bestående inkomst än arbetsmarknadsstöd.
 De som är i behov av pensionsstöd är en avsevärt mycket större grupp än de som enligt propositionen föreslås få pensionsstöd och därför föreslog vi en utvidgning av kretsen i lagförslagets 1 §. Vi föreslog att den yngsta åldersgruppen som ska omfattas av stödet utsträcks till dem som är födda 1950 i stället för 1947 som i betänkandet. Dessutom föreslog vi att den som får pensionsstöd ska ha fått arbetsmarknadsstöd för 2 000 dagar den 31 december 2004 i stället för 2 500 dagar som i betänkandet och alternativt att de som fått inkomstrelaterat stöd ska ha fått inkomstrelaterat stöd och arbetsmarknadsstöd för 1 500 dagar (500 + 1 000) i stället för 2 000 (500 + 1 500) som i betänkandet. Det skulle också garantera att villkoret för utbetalning av utkomststöd för arbetslösa medger en viss tidsmässig flexibilitet så att kortvariga och/eller sporadiska avbrott i utkomstskyddet för arbetslösa inte helt oskäligt fäller de långtidsarbetslösa som avses i lagförslaget utanför hela systemet. Den risken finns om lagen godkänns enligt betänkandet.
 Med stöd av det ovansagda föreslår vi
 att lagförslagen godkänns enligt utskottets betänkande men 1 § i det första lagförslaget med följande ändringar:
 En i Finland bosatt person född åren 1941—1950 som är berättigad till arbetsmarknadsstöd och som den 31 december 2004 är långtidsarbetslös på det sätt som avses i 1 kap. 7 § 1 mom. 5 punkten i lagen om offentlig arbetskraftsservice (1295/2002) och till vilken har betalts arbetsmarknadsstöd på grund av arbetslöshet enligt lagen om utkomstskydd för arbetslösa (1290/2002) för minst 2 000 dagar eller till vilken har betalts dagpenning enligt lagen om utkomstskydd för arbetslösa för den maximala tiden och dessutom arbetsmarknadsstöd på grund av arbetslöshet för minst 1 500 dagar från den 1 januari 1992 till den 31 december 2004 har rätt till pensionsstöd enligt denna lag fram till utgången av den månad då han eller hon fyller 62 år.
 (2 och 3 mom. som i ShUB)


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22003D0133
 Úřední věstník L 331 , 18/12/2003 S. 0070 - 0071
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 133/2003ze dne 26. září 2003,kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XXI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 95/2003 ze dne 11. července 2003 [1].(2) Nařízení Komise (ES) č. 247/2003 ze dne 10. února 2003, kterým se přijímá specifikace modulu ad hoc pro rok 2004 o organizaci práce a úpravách pracovní doby stanoveného nařízením Rady (ES) č. 577/98 [2], by mělo být začleněno do Dohody.(3) Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na Lichtenštejnsko,ROZHODL TAKTO:Článek 1V příloze XXI Dohody se za bod 18ad (nařízení Komise (ES) č. 246/2003) vkládá nový bod, který zní:"18ae. 32003 R 0247: nařízení Komise (ES) č. 247/2003 ze dne 10. února 2003, kterým se přijímá specifikace modulu ad hoc pro rok 2004 o organizaci práce a úpravách pracovní doby stanoveného nařízením Rady (ES) č. 577/98 (Úř. věst. L 34, 11.2.2003, s. 5).Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:Toto nařízení se nevztahuje na Lichtenštejnsko."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 247/2003 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 27. září 2003 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 26. září 2003.Za Smíšený výbor EHPpředsedaJ. K. J. Prinz Nikolaus von Liechtenstein[1] Úř. věst. L 272, 23.10.2003, s. 32.[2] Úř. věst. L 34, 11.2.2003, s. 5.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 Важна правна забележка
 |
 21999A1211(01)
 Официален вестник n° L 318 , 11/12/1999 стр. 0021 - 0030 специално чешко издание глава 11 том 32 стр. 181 - 190 специално испанско издание глава 11 том 32 стр. 181 - 190 специално унгарско издание глава 11 том 32 стр. 181 - 190 специално литвийско издание глава 11 том 32 стр. 181 - 190 LV.ES глава 11 том 32 стр. 181 - 190 MT.ES глава 11 том 32 стр. 181 - 190 PL.ES глава 11 том 32 стр. 181 - 190 SK.ES глава 11 том 32 стр. 181 - 190 специално словенско издание глава 11 том 32 стр. 181 - 190
 Конвенция за ядрената безопасностПРЕАМБЮЛДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИ,i) съзнавайки важното значение за международната общност на осигуряване на безопасно, добре регулирано и екологически рационално използване на ядрената енергия;ii) потвърждавайки необходимостта от постоянно съдействие за поддържане високо ниво на ядрената безопасност в света;iii) потвърждавайки, че отговорността за ядрената безопасност носи държавата, под чиято юрисдикция попада ядрената инсталация;iv) желаейки да съдействат за ефективна култура на ядрената безопасност;v) съзнавайки, че авариите на ядрени инсталации имат потенциал за трансгранично въздействие;vi) вземайки предвид Конвенцията за физическа защита на ядрения материал (1979 г.), Конвенцията за оперативно уведомяване при ядрена авария (1986 г.) и Конвенцията за помощ в случай на ядрена авария или радиационна аварийна обстановка (1986 г.);vii) потвърждавайки важното значение на международното сътрудничество за повишаване на ядрената безопасност чрез използване на съществуващите двустранни и многостранни механизми и приемането на тази стимулираща конвенция;viii) признавайки, че тази конвенция предвижда задължението да се прилагат основополагащите принципи на безопасност за ядрените инсталации, а не детайлизирани норми на безопасност и че има формулирани на международно ниво ръководни правила за безопасност, които се актуализират от време на време и по такъв начин могат да служат за ръководство по отношение на съвременните средства за постигане високо ниво на безопасност;ix) потвърждавайки необходимостта да започне незабавно разработването на международна конвенция за безопасност при управлението на радиоактивните отпадъци, щом като в резултат на текущия процес на разработване основите на безопасност при управление на отпадъците бъде постигнато широко международно съгласие;x) признавайки полезността от продължаване на техническата дейност по осигуряване безопасността на другите стадии на ядрения горивен цикъл и че тази дейност може, с течение на времето, да способства за развитието на съществуващите или разработването на бъдещи международноправни документи,СЕ ДОГОВОРИХА за следното:ГЛАВА 1ЦЕЛИ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБХВАТ НА ПРИЛОЖЕНИЕЧлен 1ЦелиТази конвенция има за цел:i) да се постигне и поддържа високо ниво на ядрената безопасност в света чрез укрепване на националните мерки и международното сътрудничество, включително в съответните случаи, на основата на техническо сътрудничество в областта на безопасността;ii) да се създадат и поддържат в ядрените инсталации ефективни средства за защита от потенциална радиационна опасност с цел да се защитят отделните лица, обществото като цяло и околната среда от вредното въздействие на йонизиращите лъчения от такива съоръжения;iii) да се предотвратят аварии с радиологични последствия и смекчат тези последствия, ако те настъпят.Член 2ОпределенияЗа целите на тази конвенция:i) "ядрена инсталация" означава за всяка договаряща се страна всяка наземна гражданска атомна централа под нейната юрисдикция, включително и съоръжения за съхраняване, обработване и преработване на радиоактивните материали, които се намират на същата площадка и са свързани непосредствено с експлоатацията на атомната електроцентрала. Такава централа престава да бъде ядрена инсталация, когато всички ядрени горивни елементи са извадени окончателно от активната зона на реактора и са складирани безопасно в съответствие с утвърдените процедури и програмата за извеждане от експлоатация е съгласувана с регулаторния орган;ii) "регулаторен орган" означава по отношение на всяка договаряща се страна всеки орган или органи, на които тази договаряща се страна е предоставила юридически пълномощия да издават разрешителни и да регулират дейността по избор на площадка, проектиране, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация или извеждане от експлоатация на ядрените инсталации;iii) "разрешително" означава всяко разрешение, издадено от регулаторния орган на заявителя, в съответствие с което последният носи отговорност за избор на площадка, проектиране, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация или извеждане от експлоатация на ядрената инсталация.Член 3Област на прилаганеТази конвенция се прилага към безопасността на ядрените инсталации.ГЛАВА 2ЗАДЪЛЖЕНИЯа) Общи разпоредбиЧлен 4Мерки за изпълнениеВсяка договаряща се страна на основата на своите национални закони приема законодателни, регулаторни и административни мерки и други стъпки, необходими за изпълнение на нейните задължения по тази конвенция.Член 5Представяне на докладиВсяка договаряща се страна до началото на всяко съвещание, посочено в чл. 20, представя за разглеждане доклад за мерките, които тя е приела за изпълнение на всяко от задълженията по тази конвенция.Член 6Съществуващи ядрени инсталацииВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури във възможния най-кратък срок оценката на безопасността на ядрените инсталации, съществуващи по време на влизането в сила на конвенцията за тази договаряща се страна. Когато това е необходимо в контекста на тази конвенция, договарящата се страна осигурява колкото може по-скоро извършването на всички разумни практически подобрения за повишаване безопасността на ядрената инсталация. Ако такова повишаване не може да бъде постигнато, необходимо е да се осъществят планове за спиране на ядрената инсталация в най-краткия практически възможен срок. При определяне времето за спиране може да се вземе под внимание цялата енергийна ситуация и възможните алтернативи, а така също социалното, екологичното и икономическото въздействие.б) Законодателство и регулиранеЧлен 7Законодателна и регулаторна рамка1. Всяка договаряща се страна създава и поддържа законодателна и регулаторна рамка за управление на безопасността на ядрените инсталации.2. Законодателната и регулаторна рамка предвижда:i) въвеждане на съответни национални изисквания и приемане на нормативни актове в областта на ядрената безопасност;ii) система за лицензиране по отношение на ядрените инсталации и забрана на експлоатацията на ядрени инсталации без разрешение;iii) система на регулаторни инспекции и оценки за определяне на съответствието на ядрените инсталации с прилаганите нормативни актове и условията на разрешенията;iv) осигуряване изпълнението на съответните нормативни актове и условията на разрешителните, включително тяхното спиране, изменение или отмяна.Член 8Регулаторен орган1. Всяка договаряща се страна създава или назначава регулаторен орган, на който се възлага осъществяването на законодателната и регулиращата основа, посочена в чл. 7, и на който се предоставят достатъчни пълномощия, компетенция и финансови и човешки ресурси, необходими за изпълнение на възложените му задължения.2. Всяка договаряща се страна приема съответни мерки за осигуряване ефективно разделяне на функциите на регулаторния орган и функциите на друг орган или организация, които се занимават с въпросите по съдействие на внедряването или използването на ядрената енергия.Член 9Отговорност на притежателя на разрешителноВсяка договаряща се страна осигурява, че основната отговорност за безопасността на ядрената инсталация носи притежателят на разрешителното, и приема съответни мерки да осигури, че всеки такъв притежател на разрешение изпълнява своите задължения.в) Общи съображения, засягащи безопасносттаЧлен 10Приоритет на безопасносттаВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че всички организации, занимаващи се с дейности, непосредствено свързани с ядрените инсталации, са приели такава политика, която дава необходимия приоритет на ядрената безопасност.Член 11Финансови и човешки ресурси1. Всяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че достатъчно финансови ресурси се заделят за поддръжка на безопасността на всяко ядрена инсталация през целия срок на неговата експлоатация.2. Всяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури наличието на достатъчно количество квалифициран персонал със съответното ниво на образование, подготовка и преподготовка за всички дейности, свързани с безопасността, осъществявани на всяко ядрена инсталация или във връзка с такова съоръжение през целия срок на неговата експлоатация.Член 12Човешки факторВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че възможностите и ограниченията, свързани с дейността на човека, се вземат под внимание през целия срок на експлоатация на ядрената инсталация.Член 13Осигуряване на качествотоВсяка договаряща се страна приема съответни мерки, гарантиращи създаването и осъществяването на програмите за осигуряване на качеството с цел създаване на увереност, че посочените изисквания по отношение на всяка важна за ядрената безопасност дейност се изпълняват през целия срок на експлоатация на ядрената инсталация.Член 14Оценка и проверка на безопасносттаВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че:i) всеобхватни и систематични оценки на безопасността се извършват преди изграждането и въвеждането в експлоатация на ядрената инсталация и през целия срок на неговата експлоатация. Такива оценки се отразяват подробно в документите, впоследствие те се актуализират в светлината на опита от експлоатация и важната нова информация в областта на безопасността и се разглеждат в рамките на компетенцията на регулаторния орган;ii) проверка с помощта на анализ, наблюдения, изпитания и инспектиране се извършва с цел да се осигури постоянно съответствие на техническото състояние и условията за експлоатация на ядрената инсталация с неговия проект, действащите национални изисквания за безопасност и пределите и условията за експлоатация.Член 15Радиационна защитаВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че при всички експлоатационни състояния дозите на облъчване на персонала и населението, предизвикани от ядрената инсталация, се поддържат на разумно постижимото ниско ниво и че нито едно физическо лице не получава дози на облъчване, превишаващи предписаните национални дозови предели.Член 16Аварийна готовност1. Всяка договаряща се страна приема съответни мерки за осигуряване на аварийни планове за площадката на ядрените инсталации и извън нея, които периодически се проверяват и обхващат дейностите, които да бъдат извършени в случай на аварийна обстановка.За всяко ново ядрена инсталация такива планове се подготвят и проверяват, преди да започне експлоатацията му на мощност, превишаваща ниското ниво на мощност, съгласувано с регулаторния орган.2. Всяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че собственото ѝ население, както и компетентните органи на държавите в близост до ядрената инсталация, доколкото съществува вероятност те да бъдат засегнати в случай на радиационна аварийна обстановка, са получили съответна информация за аварийното планиране и действия.3. Договарящите се страни, които нямат на своята територия ядрени инсталации, доколкото съществува вероятност да бъдат засегнати в случай на радиационна аварийна обстановка на ядрена инсталация, разположено в близост, приемат съответни мерки за осигуряване подготовката и проверката на аварийни планове за своята територия, обхващащи дейностите, които трябва да бъдат извършени в случай на такава аварийна обстановка.г) Безопасност на съоръжениятаЧлен 17Избор на площадкаВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че са разработени и се прилагат съответни процедури за:i) оценка на всички съответни фактори, свързани с площадката, които могат да окажат влияние на безопасността на ядрената инсталация в продължение на проектния му срок за експлоатация;ii) оценка на възможното въздействие на предлаганото ядрена инсталация върху отделни лица, обществото като цяло и околната среда от гледна точка на безопасността;iii) преоценка, доколкото е необходима, на всички съответни фактори, посочени в букви i) и ii), с цел осигуряване на продължаваща приемливост на ядрената инсталация от гледна точка на безопасността;iv) консултации с договарящите се страни, в близост до предлаганото ядрена инсталация, доколкото съществува вероятност да бъдат засегнати от това съоръжение, и предоставяне при поискване на необходимата информация на такива договарящи се страни, за да могат те да направят оценка и собствен анализ на възможното въздействие на ядрената инсталация на своята собствена територия от гледна точка на безопасността.Член 18Проектиране и изгражданеВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че:i) проектът и изграждането на ядрената инсталация предвиждат няколко надеждни нива и методи на защита (дълбокоешалонирана защита) срещу изхвърляне на радиоактивни материали с цел предотвратяване на аварии и смекчаване на радиологичните им последствия, ако те настъпят;ii) технологиите, включени в проекта и използвани при изграждането на ядрените инсталации, да бъдат потвърдени от практиката или атестирани чрез изпитания или анализ;iii) проектът на ядрената инсталация позволява надеждна, устойчива и лесно управляема експлоатация със специфично отчитане на човешкия фактор и взаимодействието на човека и машината.Член 19ЕксплоатацияВсяка договаряща се страна приема съответни мерки да осигури, че:i) първоначалното разрешение за експлоатация на ядрената инсталация се основава на съответния анализ на безопасността и програмата за въвеждане в експлоатация, които показват, че съоръжението, както е изградено, отговаря на изискванията на проекта и безопасността;ii) за установяване границите на безопасна експлоатация са определени и при необходимост се преразглеждат пределите и условията за експлоатация, произтичащи от анализа на безопасността, изпитанията и експлоатационния опит;iii) експлоатацията, техническата поддръжка, инспектирането и изпитанията на ядрената инсталация се извършват в съответствие с утвърдените процедури;iv) създадени са процедури, определящи ответните действия в случай на очаквани експлоатационни събития и аварии;v) необходимата инженерно-техническа поддръжка се извършва във всички области, важни за безопасността в продължение на целия срок на експлоатация на ядрената инсталация;vi) инциденти, значими от гледна точка на безопасността, се докладват своевременно от притежателя на съответното разрешение на регулаторния орган;vii) разработени са програми за събиране и анализ на експлоатационния опит, приети са мерки по получените резултати и направените изводи и са използвани съществуващите механизми за предаване на важния опит на международни органи и на други експлоатиращи организации и регулиращи органи;viii) получаването на радиоактивни отпадъци в резултат на експлоатацията на ядрената инсталация се поддържа на минимално практически постижимо ниво за съответния процес както по активност, така и по обем, а така също при всяко необходимо третиране и съхраняване на отработилото гориво и отпадъците, свързани непосредствено с експлоатацията на същата площадка, на която е разположено ядрената инсталация, се отчитат аспектите за преработване и погребване.ГЛАВА 3СЪВЕЩАНИЯ НА ДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИЧлен 20Съвещания за преглед1. Договарящите се страни провеждат съвещания (наричани по-долу "съвещания за преглед") за разглеждане на докладите, представени съгласно чл. 5 в съответствие с процедурите, приети по чл. 22.2. Отчитайки разпоредбите на чл. 24, по време на съвещанията за преглед могат да се създават и функционират, ако е необходимо, подгрупи, състоящи се от представители на договарящите се страни, за разглеждане на конкретни въпроси, съдържащи се в докладите.3. Всяка договаряща се страна има възможност в разумни граници да обсъжда докладите, представени от другите договарящи се страни, и да получава разяснения по тези доклади.Член 21Разписание1. Подготвително съвещание на договарящите се страни се провежда не по-късно от шест месеца от датата на влизане в сила на тази конвенция.2. На това подготвително съвещание договарящите се страни определят датата за провеждане на първото съвещание за преглед. Това съвещание за преглед се провежда във възможния най-кратък срок, но не по-късно от тридесет месеца от датата на влизане в сила на тази конвенция.3. На всяко съвещание за преглед договарящите се страни определят датата за провеждане на следващото такова съвещание. Времето между съвещанията за преглед не трябва да превишава три години.Член 22Процедурни въпроси1. На подготвителното съвещание, провеждано съгласно чл. 21, договарящите се страни разработват и приемат с консенсус Правилата за процедура и Финансовите правила. Договарящите се страни установяват по-специално и в съответствие с Правилата за процедура:i) ръководните правила по отношение формата и структурата на доклада, който трябва да бъде представен съгласно чл. 5;ii) датата за представяне на такива доклади;iii) процеса за разглеждане на такива доклади.2. На съвещанията за преглед договарящите се страни могат, ако е необходимо, да разглеждат въпроси, предвидени в точки от i) до iii) , и да приемат изменения с консенсус, ако в Правилата за процедура не се предвижда друго. Те могат също да внасят поправки с консенсус в Правилата за процедура и Финансовите правила.Член 23Извънредни съвещанияИзвънредно съвещание на договарящите се страни се провежда:i) ако това е решено от мнозинството договарящи се страни, присъствали на съвещанието и участвали в гласуването, при това страна, въздържала се при гласуването, се счита, че е участвала в гласуването, илиii) по писмена молба на която и да е договаряща се страна не по-късно от шест месеца след предаването на договарящите се страни на такава молба и получаване от секретариата, посочен в чл. 28, на съобщение, че тази молба се поддържа от мнозинството договарящи се страни.Член 24Участие в съвещанията1. Всяка договаряща се страна участва в съвещанията на договарящите се страни и е представена на тях от един делегат и от такива заместници, експерти и съветници, които тя намира за необходими.2. Договарящите се страни могат да поканят с консенсус всяка междуправителствена организация, която е компетентна по въпросите, регламентирани с тази конвенция, да участва като наблюдател на всяко съвещание или на негови конкретни сесии. Наблюдателите са длъжни да приемат предварително в писмена форма разпоредбите на чл. 27.Член 25Кратки докладиДоговарящите се страни приемат с консенсус и предоставят на обществеността документ, в който се излагат въпросите, обсъждани по време на съвещанието, и направените изводи.Член 26Езици1. Езиците на съвещанията на договарящите се страни са английски, арабски, испански, китайски, руски и френски, освен ако в Правилата за процедура не се предвижда друго.2. Докладите, представяни съгласно чл. 5, се подготвят на официалния език на представящата ги договаряща се страна или на един определен език, който трябва да бъде съгласуван в Правилата за процедура. Ако докладът се представя на официален език, който не се явява определеният език, договарящата се страна осигурява превода на този доклад на определения език.3. Независимо от разпоредбите на параграф 2, ако бъде компенсиран, секретариатът поема превода на определения език на докладите, представени на всеки друг език на съвещанието.Член 27Поверителност1. Разпоредбите на тази конвенция не засягат правата и задълженията на договарящите се страни, установявани в техния закон за защита на информацията от разгласяване. За целите на този член "информация" включва, между другото, i) личните данни; ii) информацията, защитена от правата за интелектуална собственост или от промишлена или търговска поверителност, и iii) информацията, свързана с националната безопасност или с физическата защита на ядрените материали или ядрените инсталации.2. Ако в контекста на тази конвенция договаряща се страна предоставя информация, която е определена от нея като защитена, както е посочено в параграф 1, такава информация се използва само за тези цели, за които е била предоставена, и нейната поверителност се съблюдава.3. Съдържанието на дискусиите по време на разглеждане на докладите на договарящите се страни на всяко съвещание е поверително.Член 28Секретариат1. Международната агенция за атомна енергия (наричана по-долу "агенция") изпълнява функциите на секретариат за съвещанията на договарящите се страни.2. Секретариатът:i) свиква, подготвя и обслужва съвещанията на договарящите се страни;ii) предава на договарящите се страни информацията, получена или подготвена в съответствие с разпоредбите на тази конвенция.Разходите, направени от агенцията за изпълнение на функциите, посочени в букви i) и ii), се поемат от агенцията като част от редовния ѝ бюджет.3. Договарящите се страни могат с консенсус да поискат от агенцията да предостави други услуги в поддръжка на съвещанията на договарящите се страни. Агенцията може да предостави такива услуги, ако могат да бъдат извършени в рамките на нейната програма и редовния ѝ бюджет. Ако това е невъзможно, агенцията може да предостави такива услуги, ако е осигурено доброволно финансиране от друг източник.ГЛАВА 4ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ И ДРУГИ РАЗПОРЕДБИЧлен 29Решаване на разногласияВ случай на разногласие между две или няколко договарящи се страни относно тълкуването или прилагането на тази конвенция страните провеждат консултации в рамките на съвещанието на договарящите се страни за решаване на разногласието.Член 30Подписване, ратифициране, приемане, одобряване, присъединяване1. Тази конвенция ще бъде открита за подписване от всички държави в централните учреждения на агенцията във Виена от 20 септември 1994 г. до влизането ѝ в сила.2. Тази конвенция подлежи на ратифициране, приемане или одобряване от държавите, които са я подписали.3. След влизането в сила тази конвенция ще бъде открита за присъединяване към нея на всички държави.4. i) Тази конвенция ще бъде открита за подписване или за присъединяване към нея на регионални организации с интеграционен или друг характер, при условие че всяка такава организация се състои от суверенни държави и е компетентна за водене на преговори, сключване и прилагане на международни споразумения по въпроси, обхванати от тази конвенция;ii) по въпросите от тяхната компетентност такива организации от свое собствено име ползват правата и изпълняват задълженията, които тази конвенция дава на държавите участнички;iii) когато става участничка в тази конвенция, такава организация изпраща на депозитаря, посочен в чл. 34, декларация, в която се посочва кои държави са нейни членки и кои членове на тази конвенция се отнасят за нея, а така също сферата ѝ на компетентност в областите, обхванати от тези членове;iv) такава организация няма право на допълнителен глас към гласовете, които имат държавите участнички в нея.5. Документите за ратифициране, приемане, одобряване или присъединяване се предават на депозитаря за съхраняване.Член 31Влизане в сила1. Тази конвенция влиза в сила на деветдесетия ден след датата на предаването за съхраняване на депозитаря на двадесет и втория документ за ратифициране, приемане или одобряване, включително документите на седемнадесет държави, всяка една от които има поне едно ядрена инсталация, в което е постигнато критично състояние на активната зона на реактора.2. За всяка държава или регионална организация с интеграционен или друг характер, която ратифицира, приема или одобрява тази конвенция или която се присъединява към нея след датата на предаване за съхраняване на последния документ, необходим за изпълнение на условията, посочени в параграф 1, тази конвенция влиза в сила на деветдесетия ден след датата на предаване на депозитаря за съхраняване на съответния документ от такава държава или организация.Член 32Изменения на конвенцията1. Всяка договаряща се страна може да предложи изменение на тази конвенция. Предложените изменения се разглеждат на съвещанието за преглед или на извънредното съвещание.2. Текстът на всяко предложено изменение и аргументите за него се предават на депозитаря, който съобщава предложението на договарящите се страни незабавно и поне деветдесет дни преди съвещанието, на което предложението се представя за разглеждане. Всякакви бележки, получени по такова предложение, се изпращат от депозитаря на договарящите се страни.3. Договарящите се страни, след разглеждане на предложеното изменение, решават дали да го приемат с консенсус, или при отсъствието на такъв консенсус — да я представят на дипломатическа конференция. Решението да се представи предложеното изменение на дипломатическа конференция изисква мнозинство от две трети от гласовете на договарящите се страни, присъстващи на съвещанието и участващи в гласуването, при условие че по време на гласуването присъстват не по-малко от половината от договарящите се страни. Страните, въздържали се при гласуването, се считат за участвали в гласуването.4. Дипломатическа конференция за разглеждане и приемане на изменения на тази конвенция се свиква от депозитаря и се провежда не по-късно от една година след съответното решение, прието в съответствие с параграф 3 на този член. Дипломатическата конференция полага всички усилия да осигури измененията да се приемат с консенсус. Ако това не е възможно, измененията се приемат с мнозинство от две трети от гласовете на всички договарящи се страни.5. Измененията на тази конвенция, приети в съответствие с параграфи 3 и 4, подлежат на ратифициране, приемане, одобряване или потвърждаване от договарящите се страни и влизат в сила за тези договарящи се страни, които са ги ратифицирали, приели, одобрили или потвърдили, на деветдесетия ден след получаването от депозитаря на съответстващите документи от не по-малко от три четвърти от договарящите се страни. За договарящата се страна, която впоследствие ратифицира, приема, одобрява или потвърждава тези изменения, измененията влизат в сила на деветдесетия ден след предаването от тази договаряща се страна за съхраняване на съответстващия документ.Член 33Денонсиране1. Всяка договаряща се страна може да денонсира тази конвенция чрез писмено уведомяване на депозитаря.2. Денонсирането влиза в сила една година след датата на получаване на уведомяването от депозитаря или от такава по-късна дата, която може да бъде посочена в уведомяването.Член 34Депозитар1. Генералният директор на агенцията е депозитар на тази конвенция.2. Депозитарят информира договарящите се страни за:i) подписването на тази конвенция и предаването за съхраняване на документите за ратифициране, приемане, одобряване или присъединяване в съответствие с чл. 30;ii) датата, на която конвенцията влиза в сила в съответствие с чл. 31;iii) уведомяванията за денонсиране на конвенцията и за датата на такова денонсиране, направено в съответствие с чл. 33;iv) предложените поправки на тази конвенция, представени от договарящите се страни, поправките, приети от съответстващата дипломатическа конференция или от съвещанието на договарящите се страни, и за датата на влизане в сила на посочените поправки в съответствие с чл. 32.Член 35Автентични текстовеОригиналът на тази конвенция, чиито английски, арабски, испански, китайски, руски и френски текстове са еднакво автентични, се предава за съхраняване на депозитаря, който изпраща заверени копия на договарящите се страни.--------------------------------------------------Декларация от Европейската общност за атомна енергия съгласно разпоредбите на член 30, параграф 4, iii) от Конвенцията за ядрена безопасностСледните държави, които са понастоящем членки на Европейската общност за атомна енергия: Кралство Белгия, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Ирландия, Италианската република, Великото херцогство Люксембург, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Португалската република, Република Финландия, Кралство Швеция, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.Общността декларира, че член 15 и член 16, параграф 2 от Конвенцията се прилагат спрямо нея. Членове 1 — 5, член 7, параграф 1, член 14, ii) и членове 20 — 35 също се прилагат към нея само доколкото се засягат обхванатите от член 15 и член 16, параграф 2 области.Общността притежава компетентност, споделена с горепосочените държави-членки, в областите в обхвата на член 15 и член 16, параграф 2 от Конвенцията, както се предвижда в Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия в член 2, буква б) и съответните членове от дял II, глава 3, озаглавена "Здраве и безопасност".--------------------------------------------------


type: caselaw

text:
 14.4.2012
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 109/11
 Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2012 — Italia/Comisia
 (Cauza T-305/08) (1)
 (Acțiune în anulare - Regulamentul (CE) nr. 530/2008 - Redresarea stocurilor de ton roșu - Stabilirea capturilor totale admisibile (TAC) pentru anul 2008 - Nepronunțare asupra fondului)
 2012/C 109/23
 Limba de procedură: italiana
 Părțile
 Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: F. Arena, avvocato dello Stato)
 Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Banks și D. Nardi, agenți)
 Obiectul
 Cerere de anulare a articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008 de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană (JO L 155, p. 9)
 Dispozitivul
 1.
 Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.
 2.
 Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.
 (1) JO C 272, 25.10.2008.


jurisdiction: US

text:
When John W. Hall married a second time on November 25th, 1915, both he and his bride had children by former marriages. No other children were born to him, and when he died intestate on March 9th, 1922, he was survived by his wife, the appellee, and four sons, the appellants, and a granddaughter, who were his sole legal representatives. He was buried on Sunday, March 12th, and the next day the widow, Mary E. Hall, and his four children, R. Lee Hall, J. Keifford Hall, E. Roy Hall and Ralph W. Hall, and a granddaughter, Elizabeth R. Hall, the only child of his son, William C. Hall, who died before the intestate, met and entered into a purporting family settlement, which was later successfully assailed by the widow on the ground of fraud. The sons have brought this appeal in order to have reviewed the action of the court in avoiding the settlement by which (a) the widow waived both her claim to administer and her right to take one-third of the estate, and agreed instead, after the payment of the sum of $500 to the intestate's brother, Robert H. Hall, and the deduction of the necessary expenses and allowances, exclusive of any commissions to the administrator, to accept as her full share of the intestate's estate the one-fifth part of the funds coming into the hands of the administrator, *Page 186
 after the arbitrary addition thereto of $1,200 and the subtraction therefrom of $1,000; and assigned all other remaining interest in the estate to the four sons, share and share alike; and (b) the granddaughter agreed that her father's debts should be deducted from her distributive share in her grandfather's estate and to accept of the residue of said share the sum of $1,000 as her sole portion, assigning any amount left to the said four sons, share and share alike; and (c) J. Keifford Hall waived commissions as administrator on the estate, and (d) all the parties agreed that the judgment of the intestate against J. Keifford Hall should not be accounted for at the amount recovered, but be treated as being for the reduced amount of $3000 in the settlement of the estate.
 As the intestate left an estate of both real and personal property whose value was charged in the bill of complaint, and admitted by the answer of the appellants to be from forty to sixty thousand dollars, against which there was but little to be deducted by way of indebtedness, the division under the settlement widely and substantially diverged from the provisions of law which allotted one-third of the whole net estate to the widow, and the remaining two-thirds in five equal shares to every one of the four sons and the granddaughter. The parties, however, were the owners of the subject matter, and had capacity to contract, and in the division of their property a court of equity, favoring the amicable adjustment of family affairs, has no concern with the relative generosity of the actors, nor with the terms of settlement, and will not relieve the contracting parties from what they have stipulated unless the contract is voidable for fraud.
 An extended analysis of all the testimony will not be attempted, but the conclusion of the court as to what was established by the proof will be briefly stated. The court finds that several weeks before his death John W. Hall and his son, J. Keifford Hall, went through the father's private papers and discussed the disposition of his estate, and shortly after this the father sent to his attorney, A. Stengle Marine, *Page 187
 Esq., written instructions for the making of his will. Mr. Marine prepared the will and took it to the residence of John W. Hall on March 7th, where Mr. Marine remained for some time, but left without the will having been approved or executed, but with the understanding that he was to return later in the week, which was prevented by Mr. Hall's death two days later. J. Keifford Hall was acting as the intermediary between his father and Mr. Marine; and, after his father's death, but before the burial, he took possession of the safe in which his father's private papers were kept and removed the safe from the home to the bank, where it was kept unopened until the appraisement.
 While it is denied by the widow, it must be taken as established that, at a conference on Saturday afternoon at which she, J. Keifford Hall, his wife, his brothers, Ralph W. Hall and E. Roy Hall were present, it was agreed that, because of his knowledge of the intestate's estate and of his friendship for J. Keifford Hall, Mr. Marine would be asked to come down on Monday to advise what should be done towards quickly settling the estate. An engagement was made by telephone with Mr. Marine, who inquired if the widow knew he was to come, and he was informed that it was at her suggestion.
 The burial was on Sunday. J. Keifford Hall and E. Roy Hall stayed with the widow, and the next morning they were joined by Ralph W. Hall, another son, Elizabeth R. Hall, the granddaughter, and a little later by Dr. R. Lee Hall, the fourth son, and Mr. Marine, so that about ten o'clock in the morning the entire family and the attorney were together at the home. After some general conversation the widow was told by Mr. Marine and J. Keifford Hall that her husband had wished to have J. Keifford Hall settle his estate, and had intended to give his granddaughter, Elizabeth R. Hall, the sum of one thousand dollars only, and equally to divide the rest among his four sons and his wife, as he did not consider she was entitled to more than a child's portion. The widow testified that, the day after her husband's death, *Page 188
 J. Keifford Hall told her the estate was about $30,000, but she did not recall the discussion on that subject on Monday at the meeting, but all the sons did, and said that she and they concurred in estimating the value of the estate at about $35,000, while Mr. Marine testified it was approximated to be at the least $35,000, and from $35,000 to $40,000.
 Upon his understanding that the amount of the estate was about $35,000, and knowing that the widow wished to have the matter of her interest in the estate settled as soon as possible, in order that she might return to her former home in Baltimore, Dr. Hall opened the negotiations with the widow by offering her $5,000 in cash for her share. He reached this amount by deducting $5,000 for the expenses of administration, and dividing the $30,000, so as to give the widow, every one of the sons, and the granddaughter, $5,000 each. The widow declined this proposal, and Dr. Hall inquired what was her suggestion. She replied that she would be willing to share equally with the four boys, provided the granddaughter should receive only the sum of $1,000, and that if the granddaughter would not be willing to accept this amount, she would apply for letters of administration, settle the estate, charge the regular commissions, take her full one-third part of the estate, and then give the granddaughter her legal share; and add together her share, her commissions and the legal shares of the four sons and divide the aggregate equally among herself and the sons. The widow left the room while her proposal was being considered, and returned shortly to state that her offer should be modified by the additional requirement that the sum of $1,200 be added to the amount for distribution among her and the sons, and then $1,000 be deducted therefrom, and the residue should be equally apportioned so as to give her one-fifth thereof.
 The granddaughter declined to agree to this settlement, and asked to talk to Dr. Hall privately. The two went out of the room and this was what occurred between them, as narrated by Dr. Hall: "We talked the matter over, and believing as I did that Elizabeth was entitled to her father's *Page 189
 part of the estate, had he been living, I told her that I would assure her a thousand dollars, and felt that the boys would be willing to do likewise. She agreed that my proposition with her was satisfactory, we went into the room with the others in the presence of Mrs. Hall, and I said, it had been satisfactorily arranged with Elizabeth, and that she was willing to sign such an agreement or contract when drawn. That as far as I recall ended the discussion of the bill of arrangements or contract." The widow's recollection is substantially the same. She testified that the granddaughter refused because she wanted her father's share and that "R. Lee Hall said he would go out and talk to Elizabeth and see what he could do with her, and when he came in he said she would sign for $1,000."
 The secret arrangement made with the granddaughter by Dr. Hall in order to secure her signature to the agreement, and whereby she received $1,000 under the agreement, and $4,000 additional from the four sons, or $5,000 in all, was privately communicated by Dr. Hall to every one of his three brothers, and agreed to by them before the contract was executed, but it was not disclosed to Mr. Marine, and he drew the agreement in strict accordance with the feigned acceptance of the terms of the proposal of the widow, who signed the agreement in total ignorance of the real facts, and with the belief that Elizabeth Hall was to get but $1,000.
 We rest the case here. It would be profitless to undertake the task of determining where truth resides among the many clashing statements in reference to alleged misrepresentations persuading the widow to sign, that were testified to by the partisan opponents who make this record, when on this one decisive act there is no conflict.
 The widow and the granddaughter had not been on good terms for several years, but there is no evidence that the sons and the step-mother were dealing at arm's length. In fact, the testimony showed that with J. Keifford Hall the widow's relations were most cordial. She stated in her testimony that she trusted him as her own son, and that J. Keifford *Page 190
 Hall had said to her on the day after the death "that his father told him for him to stick to me and for me to stick to him, because we had always been the best of friends." And Hall illustrated the widow's attitude towards him by the testimony that when they were arranging for Mr. Marine to come, she said: "On Wednesday night before your father died, he called me to his side and said, `Mammie, I realize my time is short, and when anything happens to me, you and Keifford get together, he will treat you right, for he has always been your friend.'"
 The legal interests of the widow and the other representatives of the intestate in his estate had been fixed by law at his death. The meeting at the home on Monday was a family council, which was held, under the shadow cast by the death of its head, for the purpose of considering and agreeing upon a different basis for the distribution of the property than that prescribed by the statutory law of the State. In the outcome of this conference, the sons had nothing to lose, but everything to gain, as the widow was intrenched in her impregnable legal position of a one-third interest in both the realty and personalty of the intestate.
 The sons and the attorney for her husband laid before her as her husband's last wish, accidentally defeated in its expression through a will by his unexpected death, that the granddaughter should have but a thousand dollars, and after a small legacy to his brother, the residue of his estate should be shared equally by her and his four sons. She was not the wife of his youth, and his fortune had not been gathered in the few years of her marriage to him; and, therefore, his conclusion was that she should have but a child's part, and his granddaughter, whose father and his son had died in an undischarged indebtedness to him, should be given but one thousand dollars. The appeal to her respect for her husband's judgment and to her loyalty to his decision made her obedient after death, and she yielded, but with the indispensable condition that the granddaughter should not receive *Page 191
 more than the one thousand dollars, to which her grandfather had limited her share in the estate.
 The proof established that this agreement of the widow was without any adequate valuable consideration, and that what caused her to surrender to the sons the large difference between a one-third and a one-fifth portion was her generous and laudable desire to carry into effect the unexecuted will by embodying its terms in her agreement with the other parties concerned. It is clear beyond questioning that to give the granddaughter more than one thousand dollars was a defeat of her declared and controlling motive in making the agreement. Notwithstanding their knowledge of these facts, the four sons, after the positive refusal of the grandchild to accept the one thousand dollars as her share, procured the simulated consent of the granddaughter to the agreement by secretly promising to pay her four thousand dollars additional, concealed that fact from both the widow and the draftsman of the contract, and by this means secured the signature of the widow, who wrote her name last to the contract, which gravely recited that the common object of the subscribing widow, four sons and grandchild was "to carry out the intentions of the said John W. Hall as known to them relative to the disposition and distribution of his property so far as is practicable to do."
 It was a situation where the widow, without any independent advice, had a right, under the conditions and circumstances, to expect from the four sons that display of good faith which is due from those occupying a dominant position by reason of the weakness and ignorance of the other party, and equity will see that their conduct is measured by the standard of such a relation.
 In so holding we are simply applying "that great rule of the court, that he who bargains in matters of advantage with a person placing confidence in him is bound to show that a reasonable use has been made of that confidence." Lord Eldon in Gibson v.Jeyes, 6 Ves. 266, at p. 278; Thiede v. Startzman,113 Md. 278, 287-289; Reck v. Reck, *Page 192 110 Md. 497, 508-510; Cherbonnier v. Evitts, 56 Md. 276, 294;Whitridge v. Whitridge, 76 Md. 54, 73-75; Derlin v. Derlin,142 Md. 352; Dorman v. Gale, 142 Md. 408; Bentley v. Bentley,141 Md. 428, 437-438.
 The sons were bound to divulge the supervening purchase of the grandchild's assent, so that she could yield or withhold her consent with a knowledge of the altered situation under which the agreement was to be executed, because the changed conditions defeated the intestate's plan of distribution, and destroyed the inducement for the widow to sacrifice so much of her legal share. The existence of this secret agreement prevented the apparent consent of the grandchild from being real, and it was a material fact in the sense that, if it had been made known to the widow, it would have influenced her judgment in determining whether to agree to the contract or not, and in the further sense that the four sons and the granddaughter had no right to assume from the nature of the transaction or of the other circumstances, that the widow was taking the risk of not knowing, and had no desire to know, about their covert understanding. When the granddaughter and the four sons signed the contract, it was a representation to the widow that the granddaughter had accepted one thousand dollars as her share of the estate, and the representation was made so as to induce, and did induce, the widow to alter her position from the ownership of a one-third to that of a one-fifth interest in her husband's estate as defined by the contract.
 It is no answer for the appellants to urge that this active concealment should not be stripped of its gain, because the four thousand dollars are to be paid by them and will not lessen the agreed fifth of the widow. It matters little out of what pocket the appellants draw the secret price; and the argument is specious in ignoring the proof that the widow's consent was obtained by convincing her that the granddaughter would receive one thousand dollars, as her grandfather intended, for her execution of the agreement, when, in truth, she would be paid five times that price, and that, as a consequence *Page 193
 of the collusive combination, the widow parted with her right to a full one-third of the estate and accepted the one-fifth as defined by the contract. It has been well said that "fraud in all courts, and at all stages of the transaction has been held to vitiate all to which it attaches." When made aware of the fraud, justice cannot move too quickly to bring it to an end. Udell v.Atherton (1861), 7 H. N. at p. 181, 30 L.J. Ex. 337; Wald'sPollock on Contracts (3rd Ed.), pp. 673, 674; Greenwood v.Greenwood (1863), 2 DeG. J. S. 28, 42; Ex parte Kintrea
 (1869), L.R. 5 Ch. 95, 101, C.A.; Payne's case and Williams'case, L.R., 9 Equity Cas. 223, 226; Dorman v. Gale,142 Md. 408, 411; Gale v. McCullough, 118 Md. 287, 293, 294; Brager v.Friedenwald, 128 Md. 8, 33-34; Coan v. Consol. Gas, Elec. Light Power Co., 126 Md. 506, 509; McAleer v. Horsey, 35 Md. 439, 451-454; 2 Pomeroy's Equity (3rd Ed.), secs. 850, 877-879, 898-902; Kerr on Fraud and Mistake (4th Ed.), 63; Cheveront v.Textor, 53 Md. 295, 305-307; Smith v. Stone, 4 G. J. 310, 321-322.
 As the decree will be affirmed on the ground indicated, it is not necessary to refer to the other questions, except to say that the receipt by the appellee of a check from the administrator for $500, sent to her on account of the agreement, does not affect the position of the appellee, as this was before she discovered the collusive agreement of the sons and their niece, and as the money can be accounted for by her as a credit on her share of the estate.
 Decree affirmed, the appellants to pay the costs. *Page 194


type: wikipedia

text:
Francesco di Giovanni Botticini (* um 1446; † 22. Juli 1497 in Florenz) war ein italienischer Maler. Zu seinen Lebzeiten galten seine Bilder als dekorativ und waren sehr geschätzt. Botticini ahmte häufig die Werke seiner Zeitgenossen Botticelli und Filippino Lippi nach.
 Bedeutende Werke
 Das Gemälde Die drei Erzengel und Tobias, entstanden 1470, wird in der Galleria degli Uffizi in Florenz ausgestellt. Das Gemälde Die drei Erzengel mit dem kleinen Tobias, entstanden nach 1485, ist in der Alten Pinakothek der Bayerischen Staatsgemäldesammlungen zu sehen.
 Zwei seiner Werke befinden sich im Louvre, das Bild „Tabernacolo di San Sebastiano“ gilt als eine der bedeutendsten Sehenswürdigkeiten der Kollegiatkirche Sant’Andrea in Empoli.
 Literatur
 Ernst Kühnel, Francesco Botticini, Strassburg 1906
 Weblinks
 www.artcyclopedia.com: Francesco Botticini (englisch)
 BBC: Francesco Botticini (englisch)
 Maler (Italien)
 Geboren im 15. Jahrhundert
 Gestorben 1497
 Mann


type: legislation

text:
 Tähtis õiguslik teade
 |
 52009PC0350
 Ettepanek Nõukogu määrus millega muudetakse määrust (EÜ) nr 43/2009 seoses teatavate kalavarude püügivõimaluste ja lisatingimustega /* KOM/2009/0350 lõplik */
 [pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |Brüssel 8.7.2009KOM(2009) 350 lõplikEttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSmillega muudetakse määrust (EÜ) nr 43/2009 seoses teatavate kalavarude püügivõimaluste ja lisatingimustegaSELETUSKIRINõukogu määrusega (EÜ) nr 43/2009 on 2009. aastaks kindlaks määratud teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes.Kuna teatavad laevarühmad jäetakse nõukogu määrusega (EÜ) nr [..]/2009 välja määruse (EÜ) nr 1342/2008 kohase püügikoormuse reguleerimise korra kohaldamisest, on vaja kohandada maksimaalset lubatud püügikoormust, mis asjaomastele liikmesriikidele on eraldatud määruse (EÜ) nr 43/2009 IIa lisa kohaselt.Nõukogu võttis 6. aprillil 2009 vastu määruse (EÜ) nr 302/2009, milles käsitletakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 43/2009 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1559/2007. Kõnealuse määruse artikli 9 kohaselt määrab nõukogu kindlaks ja jaotab liikmesriikide vahel nende söödalaevade ja veoõngelaevade maksimaalse arvu, kellel lubatakse aktiivselt püüda harilikku tuuni Atlandi ookeanis; nende laevade maksimaalse arvu, kellel lubatakse aktiivselt püüda kasvatamise eesmärgil harilikku tuuni Aadria meres; ning nende söödalaevade, õngepüügilaevade või käsiõngejadadega laevade maksimaalse arvu, kellel lubatakse aktiivselt püüda harilikku tuuni Vahemeres. Samuti otsustab nõukogu, kuidas jaotada liikmesriikide vahel ühenduse kvoot hariliku tuuni püügiks.Selleks et koguda rohkem teadusteavet tavalise hiilgevähi kohta, kes on Antarktika mereökosüsteemi jaoks olulise tähtsusega liik, on asjakohane rakendada Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni (CCAMLR) teaduskomitee hiljutisi arvukaid soovitusi, mida korrati ka teaduskomitee 2008. aasta koosolekul, et ühenduse õiguses tagada vaatlejate 100 % olemasolu CCAMLRi konventsioonialas seoses hiilgevähi püügiga.Ühenduse õiguses tuleks rakendada ettepanek, mille tegid Euroopa Ühenduse, Fääri saarte, Gröönimaa, Islandi, Norra ja Venemaa Föderatsiooni esindajad Londonis 9.–11. veebruarini 2009 toimunud koosolekul seoses meriahvena püügi haldamisega 2009. aastal Irmingeri meres ja sellega piirnevates vetes Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni (NEAFC) konventsiooni alas ning milles NEAFC kokkuleppeosalised seejärel kokku leppisid. Kuna kõnealust kokkulepet kohaldatakse kogu 2009. aasta suhtes, tuleks seda kokkuleppet kohaldada tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2009.Ühenduse õiguses tuleks rakendada EÜ ja Gröönimaa ühiskomitee 25. novembril 2008 Kopenhaagenis toimunud tehnilise koosoleku järeldused, milles käsitletakse EÜ osa meriahvena püügis ICES V ja XIV püügipiirkonna Gröönimaa vetes. Kuna Gröönimaaga kokkulepitud kord on seotud NEAFC kokkuleppega meriahvena püügi kohta Irmingeri meres, tuleks EÜ ja Gröönimaa ühiskomitee koosoleku järeldusi samuti kohaldada tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2009.Ühenduse õiguses tuleks rakendada ettepanek, mille tegid NEAFC kokkuleppeosaliste delegatsioonide juhid (Taani seoses Fääri saarte ja Gröönimaaga, Euroopa Ühendus, Island, Norra ja Venemaa Föderatsioon) Londonis 24.–27. märtsini 2009 toimunud koosolekul seoses ohualtide mereökosüsteemide kaitsega märkimisväärse kahjuliku mõju eest NEAFC konventsiooni alas ning milles NEAFC kokkuleppe osalised seejärel kokku leppisid.Süvalesta lubatud kogupüük IIa ja IV püügipiirkonna EÜ vetes, VI püügipiirkonna EÜ ja rahvusvahelistes vetes, makrelli lubatud kogupüük VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkonnas, Vb püügipiirkonna EÜ vetes ning IIa, XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelistes vetes ning stauriidi lubatud kogupüük VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkonnas, Vb püügipiirkonna EÜ vetes ning XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelistes vetes peaks valearuannete esitamise vältimiseks hõlmama mõlemad, nii Vb EÜ veed kui ka rahvusvahelised veed. Seepärast tuleks muuta kõnealuste lubatud kogupüükide reguleerimispiirkondi.Käesoleva ettepaneku eesmärk on esitada määruse (EÜ) nr 43/2009 vajalikud muudatused.Nõukogul palutakse käesolev ettepanek võimalikult kiiresti vastu võtta, et kaluritel oleks võimalik kavandada käesoleva püügihooaja tegevust.EttepanekNÕUKOGU MÄÄRUSmillega muudetakse määrust (EÜ) nr 43/2009 seoses teatavate kalavarude püügivõimaluste ja lisatingimustegaEUROOPA LIIDU NÕUKOGU,võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta,[1] eriti selle artiklit 20,võttes arvesse nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrust (EÜ) nr 1342/2008, millega kehtestatakse tursavarude ja nende varude püügi pikaajaline kava,[2] eriti selle artiklit 12,võttes arvesse määrust (EÜ) nr 302/2009, milles käsitletakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 43/2009 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1559/2007, eriti artikli 9 lõikeid 3, 4, 5, 7, 8, 9 ja 10,võttes arvesse komisjoni ettepanekutning arvestades järgmist:(1) Nõukogu määrusega (EÜ) nr 43/2009[3] on 2009. aastaks kindlaks määratud teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ja ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes.(2) Määruse (EÜ) nr 43/2009 IIa lisas on sätestatud eeskirjad püügikoormuse korraldamiseks määrusega (EÜ) nr 1342/2008 kehtestatud pikaajalise tursavarude majandamise kava raames ning kõnealuse lisa 1. liites on kindlaks määratud maksimaalne lubatud püügikoormus kilovatt-püügipäevades, mida iga liikmesriik võib kasutada asjaomastes piirkondades ja asjaomaste püügivahendite rühma puhul. Võttes arvesse nõukogu määrust (EÜ) nr [..]/2009, millega jäetakse teatavad laevarühmad välja määruse (EÜ) nr 1342/2008 III lisas sätestatud püügikoormuse reguleerimise korra kohaldamisalast,[4] on vaja kohandada määruse EÜ nr 43/2009 IIA lisa 1. liites sätestatud maksimaalset lubatud püügikoormust, vähendades Hispaania osa 590 583 kW-päeva võrra püügikoormuse rühmas TR1 geograafilises piirkonnas d ning Rootsi osa 148 613 kW-päeva võrra püügikoormuse rühmas TR2 geograafilises piirkonnas a ja 706 272 päeva võrra püügikoormuse rühmas TR2 geograafilises piirkonnas b. Pidades silmas määruse EÜ nr [..]/2009 kohaldamist tagasiulatuvalt alates 1. veebruarist 2009, tuleks kõnealuseid kohandusi kohaldada samast kuupäevast.(3) Määruse (EÜ) nr 302/2009 (milles käsitletakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 43/2009 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1559/2007)[5] artikli 9 kohaselt peab nõukogu kindlaks määrama ja liikmesriikide vahel ära jagama nende söödalaevade või veoõngelaevade maksimaalse arvu, kellel lubatakse aktiivselt püüda harilikku tuuni Atlandi ookeanis; nende laevade maksimaalse arvu, kellel lubatakse aktiivselt püüda kasvatamise eesmärgil harilikku tuuni Aadria meres; ning nende söödalaevade, õngepüügilaevade või käsiõngejadadega laevade maksimaalse arvu, kellel lubatakse aktiivselt püüda harilikku tuuni Vahemeres. Samuti peab nõukogu otsustama, kuidas jaotada liikmesriikide vahel ühenduse kvoot hariliku tuuni püügiks.(4) Selleks et koguda rohkem teadusteavet tavalise hiilgevähi kohta, kes on Antarktika mereökosüsteemi jaoks olulise tähtsusega liik, on asjakohane rakendada Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni (CCAMLR) alusel loodud Antarktika vete elusressursside kaitse teaduskomitee hiljutisi arvukaid soovitusi, mida korrati ka teaduskomitee 2008. aasta koosolekul, et ühenduse õiguses tagada vaatlejate 100 % olemasolu CCAMLRi konventsioonialas seoses hiilgevähi püügiga.(5) Norraga sõlmitud kalanduskokkuleppega seoses on ühendusele kättesaadavaks tehtud täiendav 750 tonni suurune tursakogus ICES I ja II püügipiirkonna Norra vetes.(6) Ühenduse õiguses tuleks rakendada ettepanek, mille tegid Euroopa Ühenduse, Fääri saarte, Gröönimaa, Islandi, Norra ja Venemaa Föderatsiooni esindajad Londonis 9.–11. veebruarini 2009 toimunud koosolekul seoses meriahvena püügi haldamisega 2009. aastal Irmingeri meres ja sellega piirnevates vetes Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni (NEAFC) konventsiooni alas ning milles NEAFC kokkuleppeosalised seejärel kokku leppisid. Kuna kõnealust kokkulepet kohaldatakse kogu 2009. aasta suhtes, tuleks püügivõimalusi kohaldada tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2009.(7) EÜ ja Gröönimaa ühiskomitee 25. novembril 2008 Kopenhaagenis toimunud tehnilise koosoleku järeldused, milles käsitletakse ühenduse osa meriahvena püügis ICES V ja XIV püügipiirkonna Gröönimaa vetes, tuleks rakendada ühenduse õiguses. Kuna Gröönimaaga kokku lepitud korraldus on seotud NEAFCi kokkuleppega meriahvena püügi kohta Irmingeri meres ja sellega piirnevates vetes, tuleks EÜ ja Gröönimaa ühiskomitee koosoleku järeldusi samuti kohaldada tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2009.(8) Süvalesta lubatud kogupüük (TAC) IIa ja IV püügipiirkonna EÜ vetes, VI püügipiirkonna EÜ ja rahvusvahelistes vetes, makrelli lubatud kogupüük VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkonnas, Vb püügipiirkonna EÜ vetes ning IIa, XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelistes vetes ning stauriidi lubatud kogupüük VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkonnas, Vb püügipiirkonna EÜ vetes ning XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelistes vetes peaks peaks valearuannete esitamise vältimiseks hõlmama mõlemad, nii Vb EÜ veed kui ka rahvusvahelised veed. Seepärast tuleks vastavalt muuta kõnealuste lubatud kogupüükide reguleerimisalasid.(9) Ühenduse õiguses tuleks rakendada ettepanek, mille tegid NEAFC kokkuleppeosaliste delegatsioonide juhid (Taani seoses Fääri saarte ja Gröönimaaga, Euroopa Ühendus, Island, Norra ja Venemaa Föderatsioon) Londonis 24.–27. märtsini 2009 toimunud koosolekul seoses ohualtide mereökosüsteemide kaitsega märkimisväärse kahjuliku mõju eest NEAFC konventsiooni alas ning milles NEAFC kokkuleppe osalised seejärel kokku leppisid.(10) Seetõttu tuleks määrust (EÜ) nr 43/2009 vastavalt muuta,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:Artikkel 1Määruse (EÜ) nr 43/2009 muudatusedMäärust (EÜ) nr 43/2009 muudetakse järgmiselt.(1) Lisatakse VIIIa peatükk:„VIIIa peatükkNEAFC konventsioonialas ühenduse või kolmandate riikide kalalaevade poolt püütud ja pärast seda külmutatud kala märgistamineArtikkel 39aKülmutatud kala märgistamineKui NEAFC konventsioonialas püütud kala külmutatakse, tuleb see varustada selgelt loetava märgise või pitseriga. Märgisel või pitseril, mis kantakse igale külmutatud kala kastile või pakile, esitatakse järgmised andmed: kalaliik, toote valmistamise kuupäev, ICES alapiirkond ja rajoon, kust saak püüti, ja kala püüdnud laeva nimi.”(2) Artiklisse 48 lisatakse lõige 1a:„1a. Iga laeva pardal, mis osaleb artiklis 49 osutatud tavalise hiilgevähi püügis, on kogu püügiperioodi jooksul vähemalt üks teadusvaatleja, kes on määratud CCAMLRi rahvusvahelise teadusvaatluste kava kohaselt või täidab kõnealuse kava raames esitatavaid nõudeid.”(3) Artikli 50 lõige 4 jäetakse välja.(4) Lisatakse artiklid 91a–91f:„Artikkel 91aAtlandi ookeani idaosas harilikku tuuni püüdvate laevade maksimaalne arvAtlandi ookeani idaosas aktiivselt harilikku tuuni (suurus vahemikus 8 kg või 75 cm ja 30 kg või 115 cm) püüdvate, püügiluba omavate ühenduse söödalaevade ja veoõngelaevade maksimaalne arv ja jaotus liikmesriikide vahel on kindlaks määratud järgmiselt:Hispaania | 63 |Prantsusmaa | 44 |Artikkel 91bHariliku tuuni püügi piirnormid Atlandi ookeani idaosas1. ID lisas sätestatud püügi piirnormide piires määratakse artiklis 91a osutatud, püügiluba omavate ühenduse laevade suhtes kohaldatavad hariliku tuuni (vahemikus 8 kg või 75 cm ja 30 kg või 115 cm) püügi piirnormid ja nende jaotus (tonnides) liikmesriikide vahel kindlaks järgmiselt:Hispaania | 599,3 |Prantsusmaa | 269,3 |EÜ | 868,6 |2. Lõikes 1 sätestatud püügi piirnormide piires määratakse artiklis 91a osutatud, püügiluba omavate ühenduse laevade hulka kuuluvate alla 17 m pikkuste söödalaevade suhtes kohaldatavad hariliku tuuni (kaal vähemalt 6,4 kg või pikkus vähemalt 70 cm) püügi piirnormid ja nende jaotus (tonnides) liikmesriikide vahel kindlaks järgmiselt:Prantsusmaa | 45[6] |EÜ | 45 |Artikkel 91cVahemeres harilikku tuuni püüdvate laevade maksimaalne arv ühenduse rannalähedase püügi puhulVahemeres aktiivselt harilikku tuuni (suurus vahemikus 8 kg või 75 cm ja 30 kg või 115 cm) püüdvate, püügiluba omavate ühenduse rannalähedase püügi laevade maksimaalne arv ja jaotus liikmesriikide vahel määratakse kindlaks järgmiselt:Hispaania | 139 |Prantsusmaa | 86 |Itaalia | 35 |Küpros | 25 |Malta | 89 |EÜ | 374 |Artikkel 91dÜhenduse rannikulähedase püügi puhul Vahemeres kohaldatavad hariliku tuuni püügi piirnormidID lisas sätestatud püügi piirnormide piires määratakse Vahemeres söödalaevade, õngepüügilaevade ja käsiõngejadadega laevadega rannalähedast värsket kala püüdvate artiklis 91c osutatud ühenduse laevade suhtes hariliku tuuni (vahemikus 8–30 kg) püügi piirnormid ja nende jaotust (tonnides) liikmesriikide vahel kindlaks järgmiselt:Hispaania | 82,3 |Prantsusmaa | 71,8 |Itaalia | 63,5 |Küpros | 2,3 |Malta | 5,3 |EÜ | 225,2 |Artikkel 91eKasvatamise eesmärgil Aadria merest harilikku tuuni püüdvate laevade maksimaalne arvKasvatamise eesmärgil Aadria meres aktiivselt harilikku tuuni (suurus vahemikus 8 kg või 75 cm ja 30 kg või 115 cm) püüdvate, püügiluba omavate ühenduse laevade maksimaalne arv ja jaotus liikmesriikide vahel määratakse kindlaks järgmiselt:Itaalia | 68 |EÜ | 68 |Artikkel 91fAadria merest kasvatamise eesmärgil püütava hariliku tuuni püügi piirnormidID lisas sätestatud püügi piirnormide piires määratakse Aadria merest hariliku tuuni (vahemikus 8–30 kg) kasvatamise eesmärgil püüdvate artiklis 91e osutatud ühenduse laevade püügi piirnormid ja nende jaotus (tonnides) liikmesriikide vahel kindlaks järgmiselt:Itaalia | 63,5 |EÜ | 63,5”. |(5) IA lisa muudetakse järgmiselt.a) Kanne, milles käsitletakse süvalesta püüki IIa ja IV püügipiirkonna EÜ vetes, VI püügipiirkonna EÜ ja rahvusvahelistes vetes, asendatakse järgmisega:„Liik: | Süvalest Reinhardtius hippoglossoides | Püügipiirkond | IIa ja IV piirkonna EÜ veed; Vb ja VI püügipiirkonna EÜ ja rahvusvahelised veed (GHL/2A-C46) |Taani | 4 | Analüütiline TAC Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 lõiget 2. |Saksamaa | 7 |Eesti | 4 |Hispaania | 4 |Prantsusmaa | 69 |Iirimaa | 4 |Leedu | 4 |Poola | 4 |Ühendkuningriik | 270 |EÜ | 720 | (1) |Lubatud kogupüük (TAC) | Ei kohaldata |(1) Sellest 350 tonni on eraldatud Norrale ning seda võib püüda ICES IIa ja VI püügipiirkonna EÜ vetes. ICES VI püügipiirkonnas võib nimetatud kogust püüda vaid õngejadadega.” |b) Kanne, milles käsitletakse makrellipüüki ICES VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkonnas, Vb püügipiirkonna EÜ vetes, IIa, XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelistes vetes, asendatakse järgmisega:„Liik: | Makrell Scomber scombrus | Püügi-piirkond | VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkond; Vb püügipiirkonna EÜ ja rahvusvahelised veed; IIa, XII ja XIV püügipiiirkonna rahvusvahelised veed (MAC/2CX14-) |Saksamaa | 19 821 | Analüütiline TAC Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 lõiget 2. |Hispaania | 20 |Eesti | 165 |Prantsusmaa | 13 216 |Iirimaa | 66 070 |Läti | 122 |Leedu | 122 |Madalmaad | 28 905 |Poola | 1 396 |Ühendkuningriik | 181 694 |EÜ | 311 531 |Norra | 12 300 | (1) |Fääri saared | 4 798 | (2) |Lubatud kogupüük (TAC) | 511 287 | (3) |(1) Võib püüda üksnes ICES IIa, VIa (põhja pool 56°30’ N), IVa, VIId, VIIe, VIIf ja VIIh püügipiirkonnas. (2) Võib püüda ICES IVa püügipiirkonna EÜ vetes põhja pool 59° N ajavahemikus 1. jaanuar–15. veebruar ja 1. oktoober–31. detsember. Fääri saarte oma kvoodist võib püüda 3 982 tonni ICES VIa püügipiirkonnas põhja pool 56°30’ N aasta läbi. (3) EÜ, Norra ja Fääri saarte poolt põhjapiirkonna puhul kokkulepitud TAC. |Eritingimused |Eespool nimetatud kvootide piires ei tohi nimetatud püügipiirkondades püüda allpool esitatud kogustest suuremaid koguseid ja püüda võib ainult ajavahemikel 1. jaanuar–15. veebruar ja 1. oktoober–31. detsember: |IVa EÜ veed; (MAC/*04A-C) |Saksamaa | 5 981 |Prantsusmaa | 3 988 |Iirimaa | 19 938 |Madalmaad | 8 723 |Ühendkuningriik | 54 829 |EÜ EÜ | 93 459” | " |c) Kanne, milles käsitletakse stauriidipüüki ICES VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkonnas, Vb püügipiirkonna EÜ vetes, XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelistes vetes, asendatakse järgmisega:„Liik: | Stauriidid Trachurus spp. | Püügi-piir-kond | VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe püügipiirkond; Vb püügipiirkonna EÜ ja rahvusvahelised veed; XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelised veed (JAX/578/14) |Taani | 15 056 | Analüütiline TAC Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 lõiget 2. |Saksamaa | 12 035 |Hispaania | 16 435 |Prantsusmaa | 7 952 |Iirimaa | 39 179 |Madalmaad | 57 415 |Portugal | 1 591 |Ühendkuningriik | 16 276 |EÜ | 165 939 |Fääri saared | 4 061 | (1) |Lubatud kogupüük (TAC) | 170 000 |(1) Võib püüda ICES IV, VIa (põhja pool 56°30’ N), VIIe, VIIf ja VIIh püügipiirkonnas.” |(6) IB lisa muudetakse järgmiselt.a) Kanne, milles käsitletakse tursapüüki I ja II püügipiirkonna Norra vetes, asendatakse järgmisega:„Liik: | Tursk Gadus morhua | Püügipiirkond | I ja II püügipiirkonna Norra veed (COD/1N2AB.) |Saksamaa | 2 425 | Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 lõiget 2. |Kreeka | 301 |Hispaania | 2 706 |Iirimaa | 301 |Prantsusmaa | 2 226 |Portugal | 2 706 |Ühendkuningriik | 9 410 |EÜ | 20 074 |Lubatud kogupüük (TAC) | 525 000” |b) Kanne, milles käsitletakse meriahvena püüki ICES V püügipiirkonnas ning XII ja XIV püügipiirkonna EÜ vetes, asendatakse järgmisega:„Liik: | Meriahvenad Sebastes spp. | Püügipiirkond | V püügipiirkonna EÜ ja rahvusvahelised veed; XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelised veed (RED/51214.) |Eesti | 210 | Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 lõiget 2. |Saksamaa | 4 266 |Hispaania | 749 |Prantsusmaa | 398 |Iirimaa | 1 |Läti | 76 |Madalmaad | 2 |Poola | 384 |Portugal | 896 |Ühend- kuningriik | 10 |EÜ | 6 992 | (1) |Lubatud kogupüük (TAC) | 46 000 |(1) Kuni 70 % sellest kvoodist võib püüda järgmiste koordinaatidega piiratud alal ning kuni 15 % sellest kvoodist võib kõnalusel alal püüda ajavahemikul 1. aprillist kuni 10. maini. (RED/*5X14.) |Punkt nr | Põhjalaius | Läänepikkus |1 | 64°45 | 28°30 |2 | 62°50 | 25°45 |3 | 61°55 | 26°45 |4 | 61°00 | 26°30 |5 | 59°00 | 30°00 |6 | 59°00 | 34°00 |7 | 61°30 | 34°00 |8 | 62°50 | 36°00 |9 | 64°45 | 28°30 | ” |c) Kanne, milles käsitletakse meriahvena püüki ICES V ja XIV püügipiirkonna Gröönimaa vetes, asendatakse järgmisega:„ Liik: | Meriahvenad Sebastes spp. | Püügipiirkond | V ja XIV püügipiirkonna Gröönimaa veed (RED/514GRN) |Saksamaa | 4 742 | (1) | Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 lõiget 2. |Prantsusmaa | 24 | (1) |Ühend- kuningriik | 33 | (1) |EÜ | 8 000 | (1) (2) (3) |Lubatud kogupüük (TAC) | Ei kohaldata |(1) Võib püüda ainult pelaagilise traalnoodaga. Võib püüda idas või läänes. Selle kvoodi alusel võib püüda NEAFC reguleerimispiirkonnas tingimusel, et Gröönimaa kohta aruandmise tingimused on täidetud (RED/*51214). (2) Pelaagilise traaliga püüdmiseks eraldatakse Norrale 3 000 tonni ja Fääri saartele 200 tonni. (3) Kuni 70 % sellest kvoodist võib püüda järgmiste koordinaatidega piiratud alal ning kuni 15 % sellest kvoodist võib kõnalusel alal püüda ajavahemikul 1. aprillist kuni 10. maini. (RED/*5-14.) |Punkt nr | Põhjalaius | Läänepikkus |1 | 64°45 | 28°30 |2 | 62°50 | 25°45 |3 | 61°55 | 26°45 |4 | 61°00 | 26°30 |5 | 59°00 | 30°00 |6 | 59°00 | 34°00 |7 | 61°30 | 34°00 |8 | 62°50 | 36°00 |9 | 64°45 | 28°30 | ” |(7) IIA lisa 1. liites tehakse järgmised muudatused.a) Tabelis a asendatakse Rootsit käsitlev veerg järgmisega:SE |16 609 |738 786 |55 853 |0 |0 |13 155 |22 130 |25 339 |b) Tabelis b asendatakse Rootsit käsitlev veerg järgmisega:SE |286 779 |829 753 |263 772 |0 |0 |80 781 |53 078 |110 468 |c) Tabelis d asendatakse Hispaaniat käsitlev veerg järgmisega:ES |0 |0 |0 |0 |0 |13 836 |0 |1 402 142 |(8) III lisa muudetakse järgmiselt.a) Lisatakse punkt 9a:„9a. Erimeetmed seoses meriahvena püügiga Irmingeri meres ja sellega piirnevates vetes9a.1 Käesolevas punktis sätestatud meetmeid kohaldatakse meriahvenate ( Sebastes spp.) püügi suhtes ICES V püügipiirkonna rahusvahelistes vetes ning ICES XII ja XIV püügipiirkonna EÜ vetes, mis on piiritletud järgmiste koordinaatidega (edaspidi „meriahvena kaitseala”):Punkt nr | Põhjalaius | Läänepikkus |1 | 64°45 | 28°30 |2 | 62°50 | 25°45 |3 | 61°55 | 26°45 |4 | 61°00 | 26°30 |5 | 59°00 | 30°00 |6 | 59°00 | 34°00 |7 | 61°30 | 34°00 |8 | 62°50 | 36°00 |9 | 64°45 | 28°30 | " |9a.2 Lisaks määruse (EÜ) nr 2791/1999 artikli 5 lõike 1 kohaselt nõutavatele andmetele märgib kalalaeva kapten iga kord püügipäevikusse meriahvena kaitsealasse sisenemise ja sealt lahkumise ning pardal hoitava saagi üldkoguse. Püügipäeviku sissekandes tähistab kõnealust piirkonda erikood „RCA”.9a.3 Meriahvena kaitsealas kala püüdva laeva kapten edastab määruse (EÜ) nr 2791/1999 artikli 6 lõike 1 punktis a sätestatud püügiaruande iga päev pärast asjaomase kalendripäeva püügitegevuse lõpetamist. Selles märgitakse laeva pardal olev saak, mis on püütud pärast viimast püügiandmete edastamist.9a.4 Lisaks määruse (EÜ) nr 2791/1999 artikli 6 lõike 1 punkti a kohaselt nõutavale teabele edastab kalalaeva kapten teate laeva pardal oleva saagi kohta, mis on püütud pärast viimast püügiandmete edastamist enne meriahvena kaitsealasse sisenemist ja sealt lahkumist.9a.5 Punktides 9a.3 ja 9a.4 osutatud püügiaruanded koostatakse vastavalt määruse (EÜ) nr 1085/2000 I lisale. Püügiaruanded meriahvena kaitsealas püütud saagi kohta tähistatakse koodiga „RCA”, mis tähistab asjaomast piirkonda.9a.6 Ilma et see piiraks käesoleva määruse artikli 39a kohaldamist, peab meriahvena kaitsealas püütud meriahvenat tähistatav märgis või pitser kandma erikoodi „RCA”.9a.7 Kala ostjad või valdajad tagavad, et kõik meriahvena kogused, mis on püütud meriahvena kaitsealas ja mida esmakordselt lossitakse või laaditakse ümber ühenduse sadamas, kaalutakse lossimisel või ümberlaadimisel.9a.8 Keelatud on kasutada traale, mille võrgusilma suurus on alla 100 mm.9a.9 Meriahvena kaitsealas püütud roogitud ja ilma peata, sh Jaapani moodi roogitud meriahvena puhul on ümberarvestustegur 1,70.”b) Punkti 15 alapunkt 1 asendatakse järgmisega:„15.1. Kalapüük põhjatraalide ja passiivpüünistega, sealhulgas seisevvõrkude ja põhjaõngejadadega on keelatud piirkondades, mis asuvad järgmiste ülemaailmse geodeetilise süsteemi (WGS84) kohaste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel:Reykjanese aheliku osa:- 55° 04.5327’ N, 36° 49.0135’ W- 55° 05.4804’ N, 35° 58.9784’ W- 54° 58.9914’ N, 34° 41.3634’ W- 54° 41.1841’ N, 34° 00.0514’ W- 54° 00.0’N, 34° 00.0’ W- 53° 54.6406’ N, 34° 49.9842’ W- 53° 58.9668’ N, 36° 39.1260’ W- 55° 04.5327’ N, 36° 49.0135’ W;Kesk-Atlandi veealuse aheliku (MAR) põhjapoolne piirkond:- 59° 45’ N, 33° 30’ W- 57° 30’ N, 27° 30’ W- 56° 45’ N, 28° 30’ W- 59° 15’ N, 34° 30’ W- 59° 45’ N, 33° 30’ W;Kesk-Atlandi veealuse aheliku (MAR) keskpiirkond (Charlie-Gibbs Fracture zone & Subpolar Frontal Region):- 53° 30’ N, 38° 00’ W- 53° 30’ N, 36° 49’ W- 55° 04.5327’ N, 36° 49’ W- 54° 58.9914’ N, 34° 41.3634’ W- 54° 41.1841’ N, 34° 00’ W- 53° 30’ N, 34° 00’ W- 53° 30’ N, 30° 00’ W- 51° 30’N, 28° 00’W- 49° 00’ N, 26° 30’ W- 49° 00’ N, 30° 30’ W- 51° 30’ N, 32° 00’ W- 51° 30’N, 38° 00’ W;- 53° 30’ N, 38° 00’ WKesk-Atlandi veealuse aheliku (MAR) lõunapoolne piirkond:- 44° 30’ N, 30° 30’ W- 44° 30’N, 27° 00’ W- 43°15’ N, 27° 15’ W- 43°15’ N, 31° 00’ W- 44° 30’ N, 30° 30’ W;Altairi veealused mäed:- 45° 00’ N, 34° 35’ W- 45° 00’ N, 33° 45’ W- 44° 25’ N, 33° 45’ W- 44° 25’ N, 34° 35’ W- 45° 00’ N, 34° 35’ W;Anti-Altairi veealused mäed:- 43° 45’ N, 22° 50’ W- 43° 45’ N, 22°05’ W- 43° 25’ N, 22° 05’ W- 43°25’ N, 22° 50’ W- 43° 45’ N, 22° 50’ W;Hattoni madalik:- 59o 26’ N, 14o 30’ W- 59o 12’ N, 15o 08’ W- 59o 01’ N, 17o 00’ W- 58o 50’ N, 17o 38’ W- 58o 30’ N, 17o 52’ W- 58o 30’ N, 18o 22’ W- 58o 03’ N, 18o 22’ W- 58o 03’ N, 17o 30’ W- 57o 55’ N, 17o 30’ W- 57o 45’ N, 19o 15’ W- 58o 30’ N, 18o 45’ W- 58o 47’ N, 18o 37’ W- 59o 05’ N, 17o 32’ W- 59o 16’ N, 17o 20’ W- 59o 22’ N, 16o 50’ W- 59o 21’ N, 15o 40’ W;Loode-Rockalli madalik:- 57o 00’ N, 14o 53’ W- 57o 37’ N, 14o 42’ W- 57o 55’ N, 14o 24’ W- 58o 15’ N, 13o 50’ W- 57o 57’ N, 13o 09’ W- 57o 50’ N, 13o 14’ W- 57o 57’ N, 13o 45’ W- 57o 49’ N, 14o 06’ W- 57o 29’ N, 14o 19’ W- 57o 22’ N, 14o 19’ W- 57o 00’ N, 14o 34’ W- 56° 56’ N, 14° 36’ W- 56° 56’ N, 14° 51’ W- 57o 00’ N, 14o 53’ W;Edela-Rockalli madalik (Empress of Britain Bank):- 56° 24’ N, 15° 37’ W- 56° 21’ N, 14° 58’ W- 56° 04’ N, 15° 10’ W- 55° 51’ N, 15° 37’ W- 56° 10’ N, 15° 52’ W- 56° 24’ N, 15° 37’ W;Logachevi veealune mägi:- 55°17’ N 16°10’ W- 55°33’ N 16°16’ W- 55°50’ N 15°15’ W- 55°58’ N 15°05’ W- 55°54’ N 14°55’ W- 55°45’ N 15°12’ W- 55°34’ N 15°07’ W- 55°17’ N 16°10’ W;Lääne-Rockalli veealune mägi:- 57o 20’ N, 16o 30’ W- 57o 05’ N, 15o 58’ W- 56o 21’ N, 17o 17’ W- 56o 40’ N, 17o 50’ W- 57o 20’ N, 16o 30’ W.”.Artikkel 2 JõustumineKäesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .Artikli 1 lõiget 6 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2009 ja artikli 1 lõiget 7 alates 1. veebruarist 2009.Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.Brüssel,Nõukogu nimeleesistuja [1] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.[2] ELT L 348, 24.12.2008, lk 20.[3] ELT L 22, 26.1.2009, lk 1.[4] ELT L [..], [..].[..].2009, lk [..].[5] ELT L 96, 15.4.2009, lk 1.[6] Komisjon võib kõnealuse koguse Prantsusmaa taotluse korral läbi vaadata ja suurendada kuni 100 tonnini vastavalt ICCAT soovitusele 08-05.


text:
Una subtierra (también conocido como planeta subterrestre) es un tipo de planeta con una masa inferior a la de la Tierra y Venus. En el Sistema Solar, esta categoría incluye a Mercurio y a Marte. Las subtierras son el tipo de planeta más difícil de detectar (sin contar a los planetas enanos) debido a que sus bajas masas producen pocas señales de su existencia con los métodos de detección de planetas extrasolares (o exoplanetas). Uno de los primeros exoplanetas encontrados clasificado como subtierra fue detectado orbitando a un púlsar, PSR B1257+12. La sonda Kepler abrió el reino de las subtierras con sus descubrimientos. El 10 de enero 2012 la Kepler descubrió las primeras tres subtierras alrededor de una estrella ordinaria, Kepler-42. A partir de abril de 2013, Kepler ha confirmado siete exoplanetas subtierra, así como 36 candidatos.
 Características
 Las subtierras comúnmente carecen de atmósferas sustanciales, debido a sus débiles campos gravitacionales y campos magnéticos, permitiendo que la radiación estelar desgaste progresivamente sus atmósferas. Debido a su pequeño tamaño, es menos probable que haya fuerzas de marea significativas cuando orbitan cerca de su estrella. Las subtierras suelen tener períodos cortos de actividad geológica si es que la tienen.
 Véase también
 Anexo:Planetas más pequeños descubiertos
 Vida en una subtierra
 Las subtierras pueden albergar vida tanto simple como compleja, siempre y cuando cumpla con los siguientes requisitos (También requeridos para que cualquier planeta la contenga)
 Orbitar una estrella compatible con la vida: Esto incluye a las estrellas de tipo G (como el Sol) o las estrellas tipo M (enanas rojas) entre otras. Sería prácticamente imposible encontrar vida en un planeta alrededor de una estrella de tipo O (gigantes azules)
 Tener tiempo para que se forme vida: Las condiciones de un planeta tardan en estabilizarse desde que se crea y la vida tarda tanto en aparecer como en evolucionar y sólo lo hace cuando las condiciones son favorables. A raíz de esto no puede haber vida en un planeta en formación o que orbite a una estrella (como una estrella gigante) que viva muy poco, ya que no da tiempo a la vida a aparecer.
 Estar en la zona habitable: La zona habitable es una sección de la órbita en la que el agua puede aparecer en estado líquido. En esta zona se sitúan planetas que no están ni demasiado cerca ni demasiado lejos de su estrella, por lo que ni son demasiado fríos ni demasiado calientes.
 Tener una atmósfera o algún medio que permita la presencia de vida: En la Tierra, hay vida tanto en los océanos como en la tierra firme, y la vida en tierra firme es posible gracias a una atmósfera respirable. Con lo cual un planeta debe tener al menos una de estas dos características.
 No tener un efecto invernadero desbordado: Esto es poco probable en una subtierra, ya que suelen tener atmósferas tenues por su baja gravedad, pero si ocurriera su atmósfera sería rica en gases de efecto invernadero, produciendo un aumento de las temperaturas hasta puntos insostenibles para la vida. Esto le ocurrió al planeta Venus (aunque este planeta no pertenece al tipo "subtierra")
 Referencias
 Tipos de planetas