type: wikipedia

text:
Grudziądz (← poloneză, AFI , , poloneză veche Grudenczh) este un municipiu în voievodatul Cuiavia și Pomerania, Polonia. Are o populație de 99 578 locuitori și suprafață de 58,7 km2.
 Istorie
 Grudziądz a primit statut de oraș în 1291 și a devenit parte din Confederația Prusacă în 1440. Între 1466 și 1772, orașul a făcut parte din Polonia. După ce Polonia a fost dezmembrată în 1772, orașul a intrat din nou sub control prusac, de data aceasta ca parte din Regatul Prusiei. În secolul al XIV-lea, orașul a devenit un important centru industrial. În alegerile din 1912 pentru Reichstag, 21% din voturile orașului au mers la candidați polonezi, iar 53% au mers la Partidul Național Liberal din Germania.
 În 23 ianuarie 1920, după aproape 150 de ani de dominație prusacă, Grudziądz a redevenit parte din noua Republică Poloneză. Din cauza potențialului său economic și pentru că găzduia o serie de instituții importante, Grudziądz a devenit cel mai important centru economic al Pomeraniei între cele două războaie mondiale. Orașul a fost și un centru militar important, fiind sediul mai multor școli și academii militare.
 La 3 septembrie 1939 orașul a fost invadat de trupe germane, astfel începând ocupația nazistă care a durat cinci ani. În Grudziądz a fost situat lagărul german Graudenz. În Al Doilea Război Mondial mai mult de 60% din oraș a fost distrus.
 Populație istorică
 1880 - 17,321
 1905 - 35,958
 1980 - 90,000
 1990 - 102,300
 1995 - 102,900
 1999 - 102,434
 2000 - 100,787
 Vezi și
 Listă de orașe din Polonia
 Legături externe
 Sit oficial, în poloneză, engleză și germană
 Grudziadz
 Municipiile voievodatului Cuiavia și Pomerania
 Grudziądz


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 11.8.2012
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 C 243/32
 Rikors ippreżentat fit-25 ta’ Ġunju 2012 — S.I.C.O.M. vs Il-Kummissjoni
 (Kawża T-279/12)
 2012/C 243/56
 Lingwa tal-kawża: it-Taljan
 Partijiet
 Rikorrenti: S.I.C.O.M. Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale (Cercola, l-Italja) (rappreżentant: R. Manzi, avukat)
 Konvenuta: Il-Kummissjoni Ewropea
 Talbiet
 Ir-rikorrenti titlob li l-Qorti Ġenerali jogħġobha:
 —
 tiddikjara li S.I.C.O.M. Srl, li hija suġġėtta għal proċedura li twassal għal stralċ, hija kreditriċi tal-Kummissjoni f’ammont ta’ EUR 24 338,10 minbarra l-interessi u r-rivalutazzjoni li għandhom jiġu kkalkolati skont l-Artikolu 18(7) tar-Regolament tal-Kummissjoni Nru 2519/1997, jew inkella f’ammont differenti li l-Qorti Ġenerali jogħġobha tillikwida u, konsegwentment, tikkundanna lill-Kummissjoni għall-ħlas tal-ammonti hekk likwidati;
 —
 konsegwentement, tikkundanna lill-Kummissjoni għall-ħlas tal-ispejjeż, tad-drittijet u tal-onorarji, minbarra l-VAT, iċ-CPA u r-rimbors fil-forma ta’ somma f’daqqa bir-rata ta’ 12,5 %.
 Motivi u argumenti prinċipali
 Ir-rikorrenti f’din il-kawża, li rebħet l-offerta Nru 35, deċiża fil-kuntest tal-implementazzjoni tar-Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 664/2001, tat-2 ta’ April 2001, dwar il-provvista ta’ żejt veġetali bħala għajnuna fil-forma ta’ ikel (ĠU L 93, p. 3), li għandha bħala s-suġġett tagħha l-provvista ta’ 500 tunnellata ta’ żejt raffinat tal-kolza, fil-forma ta’ laned ta’ 5 litri, liema merkanzija kellha tkun ikkunsinnata bl-spejjeż tal-ġarr imħallsa (free-at-destination) fil-maħżen Tombo PAM Warehouse fil-Ginea, sas-17/06/2001, topponi l-fatt li l-Kummissjoni għamlet tnaqqis mill-ħlas, billi applikat penali għal kunsinna tardiva tal-merkanzija u penali oħra għal nuqqas ta’ kunsinna tal-merkanzija.
 Insostenn tar-rikors tagħha, ir-rikorrenti tinvoka l-motivi li ġejjin:
 (1)
 Fir-rigward tal-applikazzjoni tal-penali għal nuqqas ta’ kunsinna tal-merkanizja, hija tindika li, fir-realtà, il-merkanzija effettivament ikkunsinnata kienet tekwivali għal 498,819 tunnellata, jiġifieri 1,435 tunnellata inqas minn kemm kien previst fis-sejħa għal offerti. F’dan ir-rigward ir-rikorrenti tinvoka l-limitu ta’ tolleranza ta’ 1 % previst mill-Artikolu 17 tar-Regolament tal-Kummissjoni (KE) Nru 2519/97, tas-16 ta’ Diċembru 1997, li jistabbilixxi r-regoli ġenerali għall-mobilitazzjoni ta’ prodotti li għandhom jiġu provduti skond ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1292/96 bħala għajnuna Komunitarja tal-ikel (ĠU Edizzjoni Speċjali bil-Malti, Kapitolu 11, Vol. 27, p. 34). Fir-rigward tal-Artikolu 15 tal-imsemmi regolament, ir-rikorrenti tippreċiża li, f’dan il-każ, huwa stabilit li l-merkanzija effettivament ikkunsinnata lill-benefiċjarju kienet tekwivali għal 498,819 tunnellata, u dan kif jirriżulta miċ-ċertifikat ta’ aċċettazzjoni tal-kunsinna u, għaldaqstant, hija ma tistax tinżamm responsabbli għal kwalunkwe avveniment suċċessiv li wassal għal tnaqqis eventwali fil-merkanizija.
 (2)
 Fir-rigward tal-applikazzjoni tal-penali għall-kunsinna tardiva tal-merkanzija, ir-rikorrenti tinvoka l-applikazzjoni tal-ġustifikazzjoni tal-każ ta’ forza maġġuri minħabba d-dewmien subit mill-bastiment użat fl-operazzjoni fil-port tal-iżbark ta’ Napoli u, konsegwentement, il-proroga ta’ 30 jum prevista mill-Artikolu 14(15) tar-Regolament Nru 2519/97, iċċitat iktar ’il fuq. Dwar dan il-punt ir-rikorrenti tinvoka wkoll l-applikazzjoni tal-Artikolu 22(4) u l-Artikolu 25 tal-istess regolament.


jurisdiction: US

text:
 270 Md. 139 (1973)
 310 A.2d 538
 KELLY
 v.
 STATE OF MARYLAND
 [No. 33, September Term, 1973.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided October 31, 1973.
 *140 The cause was argued before MURPHY, C.J., and BARNES, McWILLIAMS, SINGLEY, SMITH, DIGGES and LEVINE, JJ.
 Michael E. Kaminkow, Assigned Public Defender, for appellant.
 David B. Allen, Assistant Attorney General, with whom were Francis B. Burch, Attorney General, and Clarence W. Sharp, Assistant Attorney General, on the brief, for appellee.
 DIGGES, J., delivered the opinion of the Court.
 The petitioner, Christopher Columbus Kelly, following his manslaughter conviction by a jury in the Criminal Court of Baltimore, appealed to the Court of Special Appeals which affirmed in Kelly v. State, 16 Md. App. 533, 298 A.2d 470 (1973). We granted certiorari in order to examine the propriety of the "Allen-type"[1] portion of Judge Solomon Liss' instructions to the jury. In this review, we extrapolate from and expand upon the precepts established by this Court in Leupen v. Lackey, 248 Md. 19, 234 A.2d 573 (1967). In that civil case, we approved the Allen-type charge as given there, and, by way of dicta, established the parameters for such an instruction in all jury cases, including criminal causes.
 As we were at the time of our decision in Leupen, we are still cognizant of the fact that, despite the United States Supreme Court's refusal to reject its holding in Allen v. United States, 164 U.S. 492, 17 S. Ct. 154, 41 L. Ed. 528 (1896),[2] the Allen-type charge has come under considerable *141 criticism[3] and has absorbed much judicial time and effort. Two state supreme courts, Montana and Arizona, have rejected its use in any form;[4] and three United States Circuit Courts of Appeal as well as the Supreme Court of Pennsylvania,[5] have announced that they would only accept a recitation of the charge as circumscribed by the American Bar Association's Standards Relating to Trial by Jury (Standards), § 5.4 (1968).[6]
 *142 Despite this criticism, we agree with the statement contained in the comment accompanying the ABA Standards that "[i]t is appropriate ... for the court to give or repeat to the jury an instruction on its responsibilities in the course of deliberations." Standards, Commentary to § 5.4 (b), at 156. It is for this reason we reaffirm what was said in Leupen. In fact, the petitioner does not recommend that this Court ought to eliminate the use of an Allen-type charge in Maryland. Instead, he urges that because:
 "It would seem clear then that in order to avoid the problem of extensive appellate review surrounding such charges, the better position would be ... that the ABA Jury Standards be approved and that any deviation from said standards by the Trial Court shall constitute reversible error."
 And, it is because these Standards were not precisely followed by Judge Liss that the petitioner presses us to reverse his conviction for manslaughter and remand the case for a new trial. However, we are not convinced of the need to imprison the trial judges of this State within the walls of foreordained verbiage. Therefore, we decline to accept petitioner's suggestion.
 In so doing, we reiterate what Judge McWilliams said for the Court in Leupen v. Lackey, 248 Md. at 25, that:
 "It must not be supposed that an Allen charge is proper in every case. There well may be facts and circumstances in a given case which would make such a charge either inadvisable or require the trial judge to exercise great care [in the selection of appropriate words] and restraint in presenting it to the jury."
 *143 Clearly, the person in the best position to weigh these "facts and circumstances" is the trial judge. From his vantage point he has the opportunity to surmise which of the phrases in his instructions have been absorbed and which should be embellished or repeated. As every case is different and each jury panel unique, the decisions as to whether to utilize an Allen-type charge, when to employ it, and what words should be selected are best left to the sound discretion of the trial judge. We say this with the caveat which always accompanies such a delegation of judicial function  this discretion may be abused and those cases in which it has been an appellate court will not hesitate to set aside.
 In an effort to be of assistance to the trial courts of this State, we suggest the following guidelines for employment of the Allen-type charge:
 1. Though not required, it is always proper to use the following ABA approved Allen-type instruction before the jury begins its deliberations:
 "The verdict must represent the considered judgment of each juror. In order to return a verdict, it is necessary that each juror agree thereto. Your verdict must be unanimous.
 It is your duty, as jurors, to consult with one another and to deliberate with a view to reaching an agreement, if you can do so without violence to individual judgment. Each of you must decide the case for yourself, but do so only after an impartial consideration of the evidence with your fellow jurors. In the course of your deliberations, do not hesitate to reexamine your own views and change your opinion if convinced it is erroneous. But do not surrender your honest conviction as to the weight or effect of evidence solely because of the opinion of your fellow jurors, or for the mere purpose of returning a verdict.
 You are not partisans. You are judges  judges of the facts. [In criminal cases substitute the following: Since this is a criminal case, you are *144 judges  judges of both the law and the facts.] Your sole interest is to ascertain the truth from the evidence in the case." Instruction 8.11 of Jury Instructions and Forms for Federal Criminal Cases, 27 F.R.D. 39, 97-98 (1961).
 This instruction or one similar will also meet with our approval if given to the entire venire (as is frequently done in a number of the circuits of this State) when it first reports for jury duty.
 2. If a trial judge chooses to personalize his Allen-type instruction, he has greater latitude in doing so when the charge is given before the jury retires to consider the case. The use of language at variance with that recommended by the ABA is nevertheless acceptable if it is similar to that approved by this Court in Leupen or reasonably adheres to the Standards set out by the Bar Association.
 3. After the jury has been sequestered to deliberate, we think it advisable that a trial judge, who decides to give an Allen-type charge because of an apparent deadlock, should closely adhere to the wording of the ABA recommended instruction. If he does not, the language selected will be subjected to careful scrutiny in order for it to be determined whether the province of the jury has been invaded and the verdict unduly coerced. In addition, as ample time for discussion and consideration of the issues should be allowed before such a charge is given or repeated, the interval from the onset of deliberation, in view of the complexity of the case, will be considered in examining whether there was an abuse of discretion in giving the instruction at the time the trial judge selected.
 We now examine the objected to portion of the charge given in this case. Here, before the jury began its deliberation, Judge Liss, as part of his general instructions told the members of the panel:
 "May I say to you when you retire to consider this case it may well be that there will be a difference of opinion between you. If that is so, that is not something to be concerned about because *145 obviously when there are three days of testimony it's not unlikely that there may be some difference. What I ask you to do is for each of you to consult with each other, to consider the testimony as it has been given. In those instances where you cannot conscientiously agree with the majority, then you should maintain your own position. On the other hand you should not out of stubbornness refuse to alter your position, whether it is for innocence or guilt merely because you are not willing to listen to the arguments of the other jurors. There must be some give and take between you. There must be some understanding between you and it is up to you to determine for yourselves whether or not you can conscientiously agree as to what the verdict should be in this case. It make no difference whether you originally start out in the minority or the majority. In every case you are the final arbiters of your own conscience and you must decide whether or not you can agree to reach a verdict in this case."
 As this instruction was delivered before the jury was excused to deliberate and as the words are similar to those which the ABA suggested, they clearly fall within guideline number two and we cannot say that the minor deviations in the choice of words employed by Judge Liss went beyond the bounds of what is permitted in the exercise of his discretion. We accordingly affirm the decision of the Court of Special Appeals upholding the petitioner's conviction.
 Judgment of the Court of Special Appeals affirmed.
 NOTES
 [1] The term "Allen charge" is derived from Allen v. United States, 164 U.S. 492, 17 S. Ct. 154, 41 L. Ed. 528 (1896). This case approved the use of an instruction in which the jury was specifically asked to conciliate their differences and reach a verdict. Since that case, the exhortation used there has been presented employing diverse language, which is why we, in this opinion, refer to such an instruction or one merely reminding the jury of its responsibilities, as an "Allen-type" charge.
 [2] Kawakita v. United States, 343 U.S. 717, 72 S. Ct. 950, 96 L. Ed. 1249 (1952), aff'g 190 F.2d 506 (9th Cir.1951); Lias v. United States, 284 U.S. 584, 52 S. Ct. 128, 76 L. Ed. 505, aff'g 51 F.2d 215 (4th Cir.1931); Burton v. United States, 196 U.S. 283, 25 S. Ct. 243, 49 L. Ed. 482 (1905). While we recognize that the denial of certiorari is in no way a decision on the merits, the refusal by the Supreme Court to accept for review cases which involve Allen charges is at least an indication that the Court is still unwilling to overrule its prior holding. See, e.g., Hale v. United States, 435 F.2d 737 (5th Cir.1970), cert. denied, 402 U.S. 976 (1971).
 [3] By way of criticism some courts have referred to an Allen-type charge as the "dynamite charge," Green v. United States, 309 F.2d 852 (5th Cir.1962); the "nitroglycerin charge," Huffman v. United States, 297 F.2d 754 (5th Cir.1962) (Brown, J. dissenting); the "shotgun instruction," State v Nelson, 63 N.M. 428, 321 P.2d 202 (1958), and even the "third degree instruction," Leech v. People, 112 Colo. 120, 146 P.2d 346 (1944). Added to the list of detractors are the authors of various law review articles. Note, The Allen Charge Dilemma, 10 Am. Crim. L. Rev. 637 (1972); Note, Due Process, Judicial Economy and the Hung Jury: A Reexamination of the Allen Charge, 53 Va. L. Rev. 123 (1967); Comment, Deadlocked Juries and Dynamite: A Critical Look at the Allen Charge, 31 U. Chi. L. Rev. 386 (1964).
 [4] State v. Randall, 137 Mont. 534, 353 P.2d 1054 (1960); State v. Thomas, 86 Ariz. 161, 342 P.2d 197 (1959).
 [5] United States v. Thomas, 449 F.2d 1177 (D.C. Cir.1971); United States v. Brown, 411 F.2d 930 (7th Cir.1969), cert. denied, 396 U.S. 1017 (1970); United States v. Fioravanti, 412 F.2d 407 (3d Cir.), cert. denied, 396 U.S. 837 (1969); Commonwealth v. Spencer, 442 Pa. 328, 275 A.2d 299 (1971).
 [6] These Standards read as follows:
 "Length of deliberations; deadlocked jury.
 (a) Before the jury retires for deliberation, the court may give an instruction which informs the jury:
 (i) that in order to return a verdict, each juror must agree thereto;
 (ii) that jurors have a duty to consult with one another and to deliberate with a view to reaching an agreement, if it can be done without violence to individual judgment;
 (iii) that each juror must decide the case for himself, but only after an impartial consideration of the evidence with his fellow jurors;
 (iv) that in the course of deliberations, a juror should not hesitate to reexamine his own views and change his opinion if convinced it is erroneous; and
 (v) that no juror should surrender his honest conviction as to the weight or effect of the evidence solely because of the opinion of his fellow jurors, or for the mere purpose of returning a verdict.
 (b) If it appears to the court that the jury has been unable to agree, the court may require the jury to continue their deliberations and may give or repeat an instruction as provided in subsection (a). The court shall not require or threaten to require the jury to deliberate for an unreasonable length of time or for unreasonable intervals.
 (c) The jury may be discharged without having agreed upon a verdict if it appears that there is no reasonable probability of agreement."


text:
 21.9.2015
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 311/12
 Euroopa Kohtu (kuues koda) 16. juuli 2015. aasta otsus – Euroopa Komisjon versus Prantsuse Vabariik
 (Kohtuasi C-485/14) (1)
 ((Liikmesriigi kohustuste rikkumine - Kapitali vaba liikumine - ELTL artikkel 63 ja EMP lepingu artikkel 40 - Tasuta võõrandamise maks - Maksuvabastus - Pärand ja kinge - Erinev kohtlemine - Teises liikmesriigis asuvad asutused - Kahepoolse maksuleppe puudumine))
 (2015/C 311/14)
 Kohtumenetluse keel: prantsuse
 Pooled
 Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: J.-F. Brakeland ja W. Roels)
 Kostja: Prantsuse Vabariik (esindajad: D. Colas ja J.-S. Pilczer)
 Resolutsioon
 1.
 Kuna Prantsuse Vabariik vabastab tasuta võõrandamise maksust kinke ja pärandi avalik-õiguslikule või avalikes huvides tegutsevale asutusele üksnes juhul, kui vastav asutus asub Prantsusmaal või muus Euroopa Liidu liikmesriigis või 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigis, mis on Prantsusmaaga sõlminud kahepoolse lepingu, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud ELTL artiklist 63 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklist 40 tulenevaid kohustusi.
 2.
 Mõista kohtukulud välja Prantsuse Vabariigilt.
 (1) ELT C 7, 12.1.2015.


text:
 19.6.2010
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 161/35
 Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko) 16. apríla 2010 — trestné konanie proti Azizovi Melkimu
 (Vec C-188/10)
 (2010/C 161/53)
 Jazyk konania: francúzština
 Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania
 Cour de cassation
 Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom
 Aziz Melki
 Prejudiciálne otázky
 1.
 Je v rozpore s článkom 267 Zmluvy o fungovaní Európskej únie podpísanej v Lisabone 13. decembra 2007 taká právna úprava, aká vyplýva z článku 23-2 odseku 2 a článku 23-5 odseku 2 nariadenia č. 58-1067 zo 7. novembra 1958 vytvorených organickým zákonom č. 2009-1523 z 10. decembra 2009, v rozsahu v akom ukladajú súdom povinnosť rozhodnúť prednostne o postúpení im položenej otázky o súlade s Ústavou na Conseil constitutionnel, ak sa táto otázka týka nesúladu textu vnútroštátneho práva s Ústavou z dôvodu jeho rozporu s ustanoveniami práva Únie?
 2.
 Je v rozpore s článkom 67 Zmluvy o fungovaní Európskej únie podpísanej v Lisabone 13. decembra 2007 taká právna úprava, aká vyplýva z článku 78-2 odseku 4 trestného poriadku, podľa ktorého „v zóne medzi vnútrozemskou hranicou Francúzska so štátmi, ktoré sú stranami dohovoru podpísaného v Schengene 19. júna 1990, a líniou vedenou vo vzdialenosti 20 km od nej, ako aj vo verejne prístupných zónach prístavov, letísk a vlakových a autobusových staníc otvorených pre medzinárodnú dopravu a označených vo výnose, možno tiež kontrolovať totožnosť všetkých osôb pri dodržaní podmienok uvedených v prvom odseku s cieľom overiť dodržiavanie povinnosti držby, nosenia a predloženia titulov a dokumentov podľa zákona. Ak táto kontrola prebieha vo vlaku uskutočňujúcom medzinárodné spojenie, možno ju vykonávať na časti jeho trasy od hranice po prvú zastávku nachádzajúcu sa viac než dvadsať kilometrov od hranice. V prípade železničných liniek, ktoré uskutočňujú medzinárodné spojenie a majú osobitné dopravné vlastnosti, možno kontrolu uskutočniť aj medzi uvedenou zastávkou a zastávkou, ktorá sa nachádza do päťdesiatich kilometrov od nej. Tieto linky a zastávky sú uvedené vo výnose ministerstva. Ak existuje úsek diaľnice vedúci zónou uvedenou v prvej vete tohto odseku a ak sa prvá mýtna brána nachádza za hranicou 20 kilometrov, môže sa kontrola uskutočniť až po tento výjazd na odstavných plochách, ako aj v priestore tejto mýtnej brány a na odstavných plochách, ktoré sú s ňou spojené. Mýtne brány, ktorých sa toto ustanovenie týka, sú uvedené vo výnose“?


type: other

text:
Μακροχρόνια Ανεργοι Επίδομα
 Άτομα τα οποία είναι μακροχρόνια άνεργα και επομένως με το υπάρχων σύστημα επιδότησης ανεργίας δεν έχουν τις προϋποθέσεις για να επιδοτηθούν θεσπίζεται επιδότηση με βάση συγκεκριμένα κριτήρια ώστε να μη βρίσκονται σε επίπεδα φτώχειας και κοινωνικού αποκλεισμού και ώστε να τους δοθεί η ευκαιρία εύρεσης εργασίας
 Κατ’ εξουσιοδότηση του παραπάνω Νόμου εκδόθηκε η υπ’αριθμ.31092/4.7.03 ΚΥΑ και η υπ’ αριθμ. 31217/8.4.03 ΚΥΑ η οποία δημοσιεύτηκε στις 14/4/03.
 ΎΨΟΣ ΕΠΙΔΟΜΑΤΟΣ
 ΠΡΟΘΕΣΜΙΕΣ – ΠΑΡΑΓΡΑΦΕΣ
 Η καταβολή του επιδόματος άρχεται από και δια της υποβολής της σχετικής αίτησης και εφόσον συντρέχουν οι πιο πάνω προϋποθέσεις.
 2. Επικυρωμένο αντίγραφο δελτίου ανεργίας για το πέραν τη τακτικής επιδότησης χρονικό διάστημα.
 3. Βεβαίωση της Τοπικής Υπηρεσίας του ΟΑΕΔ από την οποία να προκύπτει το χρονικό διάστημα της τακτικής επιδότησης και ότι η χορήγηση του επιδόματος ανεργίας έχει εξαντληθεί.
 4. Αντίγραφο φορολογικής δήλωσης επικυρωμένο από την αρμόδια Δ.Ο.Υ. ή εκκαθαριστικό σημείωμα της αρμόδιας Δ.Ο.Υ. του προηγούμενου οικονομικού έτους.
 5. Υπεύθυνη Δήλωση με την οποία βεβαιώνεται :
 6. Φωτοαντίγραφο δελτίου αστυνομικής ταυτότητας.
 7. Πρόσφατο πιστοποιητικό οικογενειακής κατάστασης για τους έχοντες ανήλικα τέκνα.
 Οποιαδήποτε διαφορά προκύψει μεταξύ ΟΑΕΔ και αιτούντος επιλύεται σε πρώτο βαθμό από την Επιτροπή Επίλυσης Ασφαλιστικών Διαφορών της Δ/νσης Ασφάλισης της Διοίκησης του ΟΑΕΔ και σε δεύτερο βαθμό από το Δ. Σ. του ΟΑΕΔ.
 1. Οι Υπηρεσίες μετά την υποβολή της σχετικής Αίτησης και την παραλαβή των σχετικών δικαιολογητικών εκδίδουν απόφαση περί χορηγήσεως ή μη του πιο πάνω επιδόματος.
 Συνημμένα αποστέλλεται έντυπο Απόφασης Διευθυντή (εγκριτικής – απορριπτικής) της Υπηρεσίας το οποίο θα συμπληρώνεται και θα υπογράφεται από την αρμόδια Υπηρεσία.
 2. Η πληρωμή του επιδόματος γίνεται με εντολή, τηρείται δε στην Υπηρεσία ανά μήνα κατάσταση δικαιούχων του επιδόματος. Η λογιστική τακτοποίηση του ανωτέρω επιδόματος, που ως γνωστόν βαρύνει το κρατικό προϋπολογισμό, θα γίνεται με τη χρήση του κωδικού 651 ΣΤ. Σύμφωνα με το άρθρο 27 του Ν.3016/17.05.2002 η συγκεκριμένη δαπάνη δεν υπόκειται στον προληπτικό έλεγχο της Υπηρεσίας Παρέδρου.
 3. Το ποσό του επιδόματος καταβάλλεται από τον ΟΑΕΔ στο δικαιούχο, μετά από την συμπλήρωση κάθε μηνός ανεργίας. Αποδεικτικό για την καταβολή του επιδόματος, αποτελεί η επίδειξη της κάρτας ανεργίας του δικαιούχου από την οποία θα προκύπτει ότι αυτός συνεχίζει να βρίσκεται αδιαλείπτως σε κατάσταση ανεργίας και καθ’ όλο το μήνα για τον οποίο λαμβάνει το επίδομα.
 Με την καταβολή του επιδόματος σφραγίζεται η κάρτα για το συγκεκριμένο μήνα με σφραγίδα στην οποία θα αναγράφεται «κατεβλήθη το επίδομα μακροχρονίως ανέργου για το μήνα....» .
 Στις περιπτώσεις που δεν είναι εφικτή η σφράγιση της κάρτας ανεργίας, ενημερώνεται το ηλεκτρονικό αρχείο προσφοράς και ζήτησης εργασίας περί καταβολής του επιδόματος μακροχρονίως ανέργου και χορηγείται μετά τη λήξη σχετική βεβαίωση.
 4. Σε περίπτωση που έχει εκδοθεί η βεβαίωση τακτικής επιδότησης ανεργίας από άλλη Υπηρεσία από εκείνη στην οποία ο δικαιούχος υποβάλλει αίτηση για το επίδομα μακροχρονίως ανέργου, η Υπηρεσία χορήγησης του επιδόματος αυτού ενημερώνει με σχετικό σημείωμα την Υπηρεσία που είχε χορηγήσει την τακτική επιδότηση, προκειμένου αυτή να ελέγξει με αυτό τον τρόπο το ενδεχόμενο καταβολής του επιδόματος μακροχρονίως ανέργου περισσότερες από μία φορές στον ίδιο δικαιούχο.
 5. Η καταβολή του επιδόματος μακροχρονίως ανέργου διακόπτεται στην περίπτωση κατά την οποία ο άνεργος ενταχθεί σε απασχόληση, είτε ως νέος ελεύθερος επαγγελματίας, είτε με εξαρτημένη εργασία, είτε απορρίψει προτεινόμενη από τον ΟΑΕΔ θέση εργασίας συναφή με τα τυπικά προσόντα και τις δεξιότητες του.
 Στην περίπτωση της διακοπής η καταβολή του επιδόματος δεν δύναται να συνεχιστεί.
 6. Η καταβολή του επιδόματος αναστέλλεται στις περιπτώσεις που :
 α) Ο δικαιούχος συμμετέχει σε επιδοτούμενο πρόγραμμα κατάρτισης και
 β) Ο δικαιούχος είναι ασθενής και εφόσον λαμβάνει επίδομα ασθένειας.
 Στις περιπτώσεις της αναστολής η καταβολή του επιδόματος δύναται να συνεχιστεί για το εναπομένον μέχρι συμπληρώσεως 12 μηνών διάστημα εφόσον αντίστοιχα : α) Ο καταρτισθείς δεν ενταχθεί σε οποιαδήποτε μορφής απασχόληση ή β) παύει να είναι ασθενής και να εισπράττει επίδομα ασθενείας.
 Η συνέχιση του επιδόματος χορηγείται ύστερα από υποβολή νέας Αίτησης – Δήλωσης του δικαιούχου και εφόσον εξακολουθούν να συντρέχουν οι απαραίτητες προϋποθέσεις.
 Στην περίπτωση της αίτησης για συνέχιση του επιδόματος μετά από την περάτωση του προγράμματος κατάρτισης ο ενδιαφερόμενος υποχρεούται να προσκομίσει και βεβαίωση του φορέα για την ολοκλήρωση του προγράμματος κατάρτισης που συμμετείχε. Τα Κέντρα Επαγγελματικής Κατάρτισης και οι λοιποί φορείς υλοποίησης επιδοτούμενων προγραμμάτων κατάρτισης, είναι υποχρεωμένοι να χορηγούν στον ΟΑΕΔ στοιχεία για καταρτιζόμενους, εάν τους ζητηθούν.
 7. Το επίδομα μακροχρονίως ανέργου είναι δυνατόν να καταβληθεί και σε περισσότερα μέλη της οικογενείας, εφόσον οι ενδιαφερόμενοι πληρούν τις προϋποθέσεις της παρούσας απόφασης.
 8. Μετά την εξάντληση της 12μηνης διάρκειας του επιδόματος μακροχρονίως ανέργου, το ίδιο πρόσωπο δύναται να κάνει χρήση του δικαιώματος αυτού, εφόσον δημιουργήσει εκ νέου τις προϋποθέσεις (12μηνη νέα τακτική επιδότηση, αδιάλειπτη εγγραφή στα μητρώα ανέργων, ετήσιο οικογενειακό εισόδημα κατώτερο των 5.000 ΕΥΡΩ κ.λ.π.)
 9. Οι Υπηρεσίες θα πρέπει να δημιουργήσουν ξεχωριστό αρχείο φακέλων οι οποίοι θα είναι αριθμημένοι και θα αφορούν αποκλειστικά την καταβολή του επιδόματος αυτού.
 ΠΑΡΑΤΗΡΗΣΕΙΣ.:
 Η ισχύς της παρούσης απόφασης αρχίζει από την 14/4/2003 (ημέρα δημοσίευσης της Κ Υ.Α στο ΦΕΚ)
 Από την ως άνω ημερομηνία (14/4/2003) η με αριθμ. 664/17-7-2002 εγκύκλιος μας παύει να ισχύει.


text:
Kaisa Reetta T.: Sata kirjaa -arvonnan voittaja
 Katriina Ttk tiistai 1. syyskuuta 2015 klo 18.34.00 UTC+3
 Onnea Amelialle :) Tämä arvonta oli hauska!
 Kaisa Reetta keskiviikko 2. syyskuuta 2015 klo 0.43.00 UTC+3
 Katriina Ttk, tämä oli niin mukavaa, että jatkoa seuraa!
 Katja / Lumiomena tiistai 1. syyskuuta 2015 klo 19.28.00 UTC+3
 Onnea Amelialle. Kaisa Reetta, miten kauniin kuvan sait arvontalappusistakin. <3
 Kaisa Reetta keskiviikko 2. syyskuuta 2015 klo 0.45.00 UTC+3
 Katja, oli ihana lähettää lahjakortti etiäpäin....
 Leena Lumi tiistai 1. syyskuuta 2015 klo 19.37.00 UTC+3
 Kaisa Reetta keskiviikko 2. syyskuuta 2015 klo 0.46.00 UTC+3
 Leena, onnenpäivät ovat ihania! :)
 Sirpa tiistai 1. syyskuuta 2015 klo 20.18.00 UTC+3
 Onnea onnelliselle voittajalle! <3
 Kaisa Reetta keskiviikko 2. syyskuuta 2015 klo 0.47.00 UTC+3
 Sirpa, sitäpä juuri :)
 Katja / Kirjojen kamari tiistai 1. syyskuuta 2015 klo 20.53.00 UTC+3
 Onnea voittajalle ja ihana ajatus tehdä arvonnasta taas uutta satasta juhlistava perinne - ihan jo siksi, että tietää sinun kirjoittavan vielä moooonta hienoa kirjoitusta <3 Ihanat ruusut!
 Kaisa Reetta keskiviikko 2. syyskuuta 2015 klo 0.53.00 UTC+3
 Katja, tämä kaikki on ollut niin mukavaa, että kirjajuttujen tekemistä on vain ihan pakko jatkaa... Tiedät varmaan tunteen :)
 Kivipellon Saila tiistai 1. syyskuuta 2015 klo 21.44.00 UTC+3
 Iloiset onnittelut voittajalle!
 Kaisa Reetta keskiviikko 2. syyskuuta 2015 klo 0.59.00 UTC+3
 Kivipellon Saila: <3
 Amelia tiistai 1. syyskuuta 2015 klo 23.22.00 UTC+3
 Voi että, tämäpä oli aivan mahtava yllätys! Laitankin meiliä pikapuoliin tulemaan :)
 Kaisa Reetta keskiviikko 2. syyskuuta 2015 klo 1.04.00 UTC+3
 Amelia, onnittelut vielä kerran! <3
 Lahjakortti onkin jo luonasi, joten toivottelen ihania ostoshetkiä valitsemassasi kirjapuodissa! <3
 sanna torstai 3. syyskuuta 2015 klo 20.58.00 UTC+3
 Vähän myöhäiset onnittelut voittajalle!
 Täällä eilen sää muuttui kuin leikaten syksyiseksi. En tiedä johtuuko tästä myöhäisestä kesästä, mutta olisin toivonut vähän pehmeämpää laskua vaikka syksystä tykkäänkin.
 Ihanaa syyskuun alkua myös sinulle!
 Kaisa Reetta perjantai 4. syyskuuta 2015 klo 19.58.00 UTC+3
 Sanna, syksy saapuu. Tänään täällä Turussa on ollut vielä suhteellisen lämmintä vuodenaiaan nähden, sellaista seitsemäätoista astetta. Mutta illat pimenevät - ja puut ovat jo alkaneet jo kellastua, mikä jotenkin hämmästyttää: miten ne nyt jo tässä vaiheessa alkavat riisua itseään...


text:
 21.11.2009
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 282/37
 Απόφαση του Πρωτοδικείου της 2ας Οκτωβρίου 2009 — Κύπρος κατά Επιτροπής
 (Συνεκδικασθείσες υποθέσεις T-300/05 και Τ-316/05) (1)
 (Γεωργία - Κοινή οργάνωση των αγορών - Μεταβατικά μέτρα στον τομέα της ζάχαρης λόγω της προσχωρήσεως νέων κρατών μελών - Κανονισμός (ΕΚ) 651/2005 για τη θέσπιση μεταβατικών μέτρων στον τομέα της ζάχαρης - Προσφυγή ακυρώσεως - Προθεσμία ασκήσεως προσφυγής - Χρόνος ενάρξεως - Καθυστέρηση - Τροποποίηση διατάξεως κανονισμού - Αναβίωση της δυνατότητας ασκήσεως προσφυγής κατά της διατάξεως αυτής και των διατάξεων με τις οποίες αυτή αποτελεί σύνολο - Απαράδεκτο - Κανονισμός (ΕΚ) 832/2005, για τον καθορισμό της πλεονάζουσας ποσότητας ζάχαρης, ισογλυκόζης και φρουκτόζης - Ένσταση περί ελλείψεως νομιμότητας - Αρμοδιότητα - Αρχή της απαγορεύσεως των δυσμενών διακρίσεων - Δικαιολογημένη εμπιστοσύνη - Προσφυγή ακυρώσεως - Αναλογικότητα - Αιτιολογία - Μη αναδρομικότητα - Αρχή της συλλογικότητας)
 2009/C 282/68
 Γλώσσα διαδικασίας: η ελληνική
 Διάδικοι
 Προσφεύγουσα: Κυπριακή Δημοκρατία (εκπρόσωποι: Π. Κληρίδης, Κ. Λυκούργος και Α. Πανταζή-Λάμπρου)
 Καθής: Επιτροπής των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων (εκπρόσωποι: αρχικώς, L. Visaggio και Ε. Τσερέπα-Lacombe, στη συνέχεια, T. van Rijn και Ε. Τσερέπα-Lacombe)
 Παρεμβαίνουσες υπέρ της προσφεύγουσας: Δημοκρατία της Εσθονίας (υπόθεση Τ-316/05) (εκπρόσωπος: L. Uibo), και Δημοκρατία της Λεττονίας (εκπρόσωπος: E. Balode-Buraka)
 Αντικείμενο
 Στην υπόθεση T 300/05, αίτημα περί ακυρώσεως του κανονισμού (ΕΚ) 651/2005 της Επιτροπής, της 28ης Απριλίου 2005, σχετικά με την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΚ) 60/2004 για τη θέσπιση μεταβατικών μέτρων στον τομέα της ζάχαρης λόγω της Προσχωρήσεως της Τσεχικής Δημοκρατίας, της Εσθονίας, της Κύπρου, της Λεττονίας, της Λιθουανίας, της Ουγγαρίας, της Μάλτας, της Πολωνίας, της Σλοβενίας και της Σλοβακίας στην Ευρωπαϊκή Ένωση (ΕΕ L 108, σ. 3), και, στην υπόθεση T 316/05, αίτημα περί ακυρώσεως του κανονισμού (ΕΚ) 832/2005 της Επιτροπής, της 31ης Μαΐου 2005, για τον καθορισμό της πλεονάζουσας ποσότητας ζάχαρης, ισογλυκόζης και φρουκτόζης για την Τσεχική Δημοκρατία, την Εσθονία, την Κύπρο, τη Λεττονία, τη Λιθουανία, την Ουγγαρία, τη Μάλτα, την Πολωνία, τη Σλοβενία και τη Σλοβακία (ΕΕ L 138, σ. 3)
 Διατακτικό
 Το Πρωτοδικείο αποφασίζει:
 1)
 Απορρίπτει τις προσφυγές.
 2)
 Η Κυπριακή Δημοκρατία φέρει τα δικαστικά έξοδά της, καθώς και τα έξοδα της Επιτροπής.
 3)
 Η Δημοκρατία της Εσθονίας και η Δημοκρατία της Λεττονίας φέρουν τα δικαστικά έξοδά τους.
 (1) EE C 271 της 29.10.2005.


text:
Cassatie en Hoger Beroep » Damsté advocaten - notarissen
 Wie het met een uitspraak van een rechter niet eens is, kan meestal bij het gerechtshof hoger beroep instellen. Daar wordt de zaak dan opnieuw beoordeeld. Meestal heeft het gerechtshof dan echt het laatste woord. Maar soms is het zinvol om de uitspraak van het gerechtshof te laten toetsen door de Hoge Raad. Die procedure heet ook wel de cassatieprocedure. Zulke procedures worden gevoerd door cassatieadvocaten. Ze heten ook “advocaat bij de Hoge Raad”
 Procederen in hoger beroep is een vak apart. En cassatieprocedures hebben weer heel andere regels. In heel Nederland zijn er minder dan 100 advocaten die bevoegd zijn om als cassatieadvocaat (ook: “Advocaat bij de Hoge Raad”) in civiele zaken bij de Hoge Raad te procederen. Damsté is één van de weinige kantoren buiten de Randstad die dat met zijn sectie Cassatie en Hoger Beroep in huis heeft.Vaak zijn opdrachtgevers advocaten die aan andere kantoren verbonden zijn. Ze zoeken ons op als ze willen voorkomen dat er in de fase van het hoger beroep al cassatiekansen verloren gaan. Andere keren willen zij ten behoeve van hun cliënt cassatie instellen, of juist verweer laten voeren tegen een door de wederpartij ingestelde cassatieprocedure. Maar ook in andere situaties kan het constructief en verhelderend zijn om procesrechtelijke kwesties te bespreken met de advocaten van de sectie Hoger Beroep en Cassatie.
 Recente UitsprakenHR 23 december 2016, ECLI:NL:HR:2016:2998 HR 26 juni 2015, ECLI:NL:HR:2015:1737
 HR 5 december 2014, ECLI:NL:HR:2014:3519
 HR 17 januari 2014, ECLI:NL:HR:2014:95 DownloadsBelangrijkste publicaties en lezingen van Pieter Kuipers
 mr. J. (Jérôme) de Jong van Lier
 advocaat Vragen?Wij krijgen ze vakerIk heb in een civiele zaak ongelijk gekregen in hoger beroep (bij het gerechtshof). Kan ik in cassatie?Bijna altijd is er de bevoegdheid om na een procedure bij het gerechtshof cassatie in te stellen, maar in een grote meerderheid van de gevallen is het zinloos. Daarom is stap één altijd, dat een cassatieadvocaat adviseert over kansen en risico’s van een cassatieprocedure.Ik weet nu al zeker dat ik in cassatie wil gaan. Waarom moet ik dan eerst een cassatieadvies laten opstellen?De Hoge Raad controleert in een cassatieprocedure of het hof zijn werk goed gedaan heeft. Maar dat is geen volledige controle : de Hoge Raad kijkt alleen naar bepaalde aspecten van de uitspraak. Bij veel soorten beslissingen heeft het gerechtshof in beginsel het laatste woord. Bij het opstellen van het cassatieadvies onderzoekt de cassatieadvocaat of hij denkt dat hij de Hoge Raad er van kan overtuigen, dat er op één van die specifieke controlepunten iets is misgegaan. Het kan zijn dat hij dan (als het tegen zit, pas na langere studie) tot de conclusie komt dat hij geen zinnige mogelijkheden ziet. Dan zal hij een negatief cassatieadvies geven, en niet bereid zijn cassatie in te stellen. Deze werkwijze voorkomt dat er nog veel meer geld wordt uitgegeven, voor een resultaat waar de cliënt echt niet op zit te wachten.Ik kan bewijzen, dat het anders is gegaan dan het gerechtshof heeft vastgesteld. Wat moet ik doen om de uitspraak van het hof van tafel te krijgen?Rechtspraak en het voeren van procedures is mensenwerk. Het is niet makkelijk voor een rechter om vast te stellen wat er gebeurd is, als de advocaten van twee partijen hem daarover verschillende verhalen vertellen. Als het hof onware feiten heeft vastgesteld, dan valt daar vaak niets meer aan te doen. In die gevallen is er dus een uitspraak die niet deugt, maar waar niets aan valt te doen en die toch moet worden nageleefd. Maar soms heeft de rechter bepaalde processuele spelregels niet in acht genomen toen hij de feiten vaststelde. In zulke gevallen kan het zijn dat de cassatieadvocaat adviseert cassatie in te stellen.Hoeveel kost het om een cassatieprocedure te voeren?Procederen is geen goedkope bezigheid, en cassatieadvocaten zijn gespecialiseerde gevorderde advocaten. Maar toch is een cassatieprocedure vaak niet duurder dan wat de procedure bij het hof gekost heeft. In de meeste gevallen liggen de kosten tussen € 7.000 en € 35.000 Voordat er cassatie wordt ingesteld, spreekt de cassatieadvocaat de financiële voorwaarden af voor het uitbrengen van cassatieadvies. Tegen de tijd dat hij met dat advies gereed is weet hijvoldoende over de zaak, om een raming van de benodigde tijd te kunnen maken. Als de cassatieadvocaat adviseert cassatie in te stellen, geeft hij u daarbij ook een oriëntatie met betrekking tot kosten en risico’s. Vaak valt er dan ook over vaste vergoedingen te praten. In een cassatieprocedure is dat wat makkelijker dan in eerdere procesfases, omdat beter valt te voorzien wat de procedure voor werkzaamheden met zich mee zal brengen. De taak van de cassatieadvocaat is ten einde, als de Hoge Raad zijn oordeel heeft gegeven. Maar als de cassatieprocedure leidde tot vernietiging van de uitspraak van het Hof, dan moet er daarna dus opnieuw over het geschil worden geoordeeld. Meestal geeft de Hoge Raad dat oordeel dan niet zelf. Dan moet een gerechtshof de zaak na de behandeling bij de Hoge Raad verder beoordelen. In die fase wordt u weer bijgestaan door dezelfde advocaat die ook al eerder voor u bij het hof optrad. Maar meestal zijn de werkzaamheden in die fase nogal beperkt.


text:
Ārlavas mācītājmuiža ir tagad neeksistējoša mācītāja muiža Talsu novada Ārlavas pagastā pie Popervāles.
 1746. gadā celtā mācītājmuižas ēka atradās sabrukušā stāvoklī, bet divus gadus vēlāk tika noslēgts līgums par jaunas mācītājmuižas kungu mājas celtniecību. 1777. gadā mācītājmuižā atradās dzīvojamā māja, celta no koka ar salmu un lubiņu jumtu, vairākām istabām un krāsnīm ar melniem podiņiem, samērā labā stāvoklī, ērberģis, zirgu stallis un ratnīca, lopu kūts, rija un klēts sabrukušā stāvoklī. 19. gadsimta pirmajā pusē celta jauna mācītājmuiža, kurai līdz mūsdienām nav bijis lemts saglabāties. Ārlavas mācītājmuižā dzīvojuši mācītāji Frīdrihs Gustavs Mačevskis (1786-1813) un Kārlis Frīdrihs Jēkabs Hūgenbergers (1814-1851).
 Ārlavas pagasts
 Muižas Latvijā


type: contracts

text:
 8.8.2018
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 201/4
 BESCHLUSS Nr. 2/JP/2018
 vom 17. Juli 2018
 des mit dem Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und Japan über die gegenseitige Anerkennung eingesetzten Gemischten Ausschusses [2018/1104]
 gestützt auf das Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und Japan über die gegenseitige Anerkennung (im Folgenden „Abkommen“), insbesondere auf Artikel 8 Absatz 3,
 in der Erwägung, dass der vom Unterausschuss im Rahmen des sektoralen Anhangs bei seiner sechsten Sitzung festgelegte operative Produktumfang des sektoralen Anhangs über Gute Herstellungspraxis für Arzneimittel (im Folgenden „sektoraler Anhang“) vom Gemischten Ausschuss zu bestätigen ist —
 BESCHLIESST:
 1.
 Der neue operative Produktumfang der Kategorien von Arzneimitteln, die dem sektoralen Anhang dieses am 4. April 2001 in Brüssel geschlossenen Abkommens unterliegen, enthält nunmehr folgende Kategorien:
 (1)
 chemische Arzneimittel;
 (2)
 homöopathische Arzneimittel (sofern sie als Arzneimittel behandelt werden und den GMP-Anforderungen in Japan unterliegen);
 (3)
 Vitamine, Mineralien und Heilkräuter (wenn von beiden Vertragsparteien als Arzneimittel angesehen);
 (4)
 biologische Arzneimittel (1), einschließlich immunologischer Arzneimittel und Impfstoffe, die unter folgende Kategorien fallen:
 (4.1)
 aus Zellkulturen unter Verwendung natürlicher Mikroorganismen oder etablierter Zelllinien hergestellte Arzneimittel;
 (4.2)
 aus Zellkulturen unter Verwendung rekombinanter Mikroorganismen oder etablierter Zelllinien hergestellte Arzneimittel und
 (4.3)
 von nicht-transgenen Pflanzen und nicht-transgenen Tieren stammende Arzneimittel;
 (5)
 pharmazeutische Wirkstoffe (active pharmaceutical ingredients — API) für eine der zuvor genannten Kategorien und
 (6)
 sterile Produkte, die unter eine der zuvor genannten Kategorien fallen.
 2.
 Dieser Beschluss wird in zwei Urschriften ausgefertigt und von den beiden Vorsitzenden unterzeichnet. Er ist ab dem Zeitpunkt der letzten Unterschrift wirksam.
 Unterzeichnet in Tokio am 17. Juli 2018.
 Im Namen Japans
 Daisuke OKABE
 Unterzeichnet in Brüssel am 28. Juni 2018.
 Im Namen der Europäischen Gemeinschaft
 Ignacio IRUARRIZAGA
 (1) Für die Zwecke des sektoralen Anhangs über GMP umfassen biologische Arzneimittel Erzeugnisse, die vom Ministerium für Gesundheitsfürsorge, Arbeit und Wohlfahrt im Einklang mit den Gesetzen und sonstigen Vorschriften Japans nicht notwendigerweise als biologische Arzneimittel bezeichnet werden, die aber in der EU als biologische Arzneimittel betrachtet werden.


text:
 18.1.2021
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 15/34
 KOPIENAS UN SVEICES IEKŠZEMES TRANSPORTA KOMITEJAS LĒMUMS Nr. 2/2020
 (2020. gada 11. decembris),
 ar ko groza Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par preču un pasažieru pārvadāšanu pa dzelzceļu un autoceļiem 1. pielikumu un Komitejas Lēmumu Nr. 2/2019 par pārejas pasākumiem, kuru nolūks ir nodrošināt raitu dzelzceļa satiksmi starp Šveici un Eiropas Savienību [2021/35]
 KOPIENAS UN ŠVEICES IEKŠZEMES TRANSPORTA KOMITEJA,
 ņemot vērā Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas 1999. gada 21. jūnija Nolīgumu par preču un pasažieru pārvadāšanu pa dzelzceļu un autoceļiem (1) (turpmāk “nolīgums”) un jo īpaši tā 52. panta 4. punktu,
 tā kā:
 (1)
 Saskaņā ar nolīguma 51. panta 2. punktu Kopienas un Šveices Iekšzemes transporta komiteja (turpmāk “Apvienotā komiteja”) nodrošina nolīguma noteikumu pārraudzību un piemērošanu un īsteno 52. un 55. pantā minētās pielāgošanas un pārskatīšanas klauzulas.
 (2)
 Nolīguma 52. panta 4. punktā noteikts, ka Apvienotā komiteja cita starpā pieņem lēmumus par 1. pielikuma pārskatīšanu, lai vajadzības gadījumā un uz savstarpības pamata tajā iekļautu attiecīgajos tiesību aktos izdarītos grozījumus, vai lemj par visiem citiem pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt nolīguma pienācīgu darbību.
 (3)
 Šveice plāno piemērot tiesību normas, kas ir līdzvērtīgas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/797 (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/798 (3) noteikumiem. Ar Kopienas un Šveices Iekšzemes transporta komitejas Lēmumu Nr. 2/2019 (4) Apvienotā komiteja, no vienas puses, pārskatīja nolīguma 1. pielikumu, lai tajā iekļautu minēto direktīvu jaunos būtiskos noteikumus, un, no otras puses, pieņēma pārejas noteikumus, kuru nolūks ir nodrošināt raitu dzelzceļa satiksmi starp Šveici un Eiropas Savienību, kamēr nav veikts nolīguma grozījums saskaņā ar piemērojamo procedūru. Šie pārejas noteikumi ir piemērojami līdz 2020. gada 31. decembrim.
 (4)
 Kamēr nav iekļauti pārējie būtiskie noteikumi, Lēmuma Nr. 2/2019 2., 3., 4. un 5. pantā paredzētie pārejas noteikumi būtu jāpiemēro līdz 2021. gada 31. decembrim.
 (5)
 Par datumu, kurā atsevišķi Šveices valsts noteikumi, kas norādīti nolīguma 1. pielikumā un varētu būt nesaderīgi ar savstarpējas izmantojamības tehniskajām specifikācijām, būtu jāpārskata, lai tos atceltu, grozītu vai paturētu spēkā, būtu jānosaka komitejas nākamās sanāksmes datums, tomēr ne vēlāk kā 2021. gada 30. jūnijā.
 (6)
 Nolīguma 1. pielikumā būtu jānorāda īpašie gadījumi, kuri minēti Direktīvas (ES) 2016/797 4. panta 5. punktā un kurus var paredzēt katrai savstarpējas izmantojamības tehniskajai specifikācijai, lai pienācīgi saglabātu esošās dzelzceļa sistēmas savietojamību gan tīkla, gan ritekļu ziņā,
 IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
 1. pants
 Nolīguma 1. pielikumu aizstāj ar šā lēmuma pielikuma tekstu.
 2. pants
 Lēmuma Nr. 2/2019 6. pantu groza šādi:
 “6. pants
 1. Šveices valsts noteikumi un īpašie gadījumi var papildināt Eiropas Savienības prasības vai atkāpties no tām tiktāl, ciktāl šie noteikumi un īpašie gadījumi attiecas uz apakšsistēmu tehniskajiem raksturlielumiem, ekspluatācijas aspektiem un aspektiem, kuri saistīti ar personālu, kas veic nolīguma 1. pielikumā norādītos uzdevumus, kuri ir saistīti ar drošību.
 2. Šveice paziņo aģentūrai 1. punktā minētos valsts noteikumus, lai tos publicētu, izmantojot Regulas (ES) 2016/796 27. pantā minēto IT sistēmu.
 3. Nolīguma 1. pielikumā norāda piemērojamos valsts noteikumus un īpašos gadījumus, kas, iespējams, nav saderīgi ar Savienības tiesību aktiem. Ja līdz 2021. gada 30. jūnijam nav konstatēta saderība ar Savienības tiesību aktiem, minētos valsts noteikumus un īpašos gadījumus vairs nedrīkst piemērot, ja vien Apvienotā komiteja nav nolēmusi citādi.”
 3. pants
 Lēmuma Nr. 2/2019 8. panta otro daļu groza šādi:
 “Lēmuma 2., 3., 4. un 5. pantu piemēro līdz 2021. gada 31. decembrim.”
 4. pants
 Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
 Bernē, 2020. gada 11. decembrī
 Šveices Konfederācijas vārdā –
 prezidents
 Peter FÜGLISTALER
 Eiropas Savienības vārdā –
 Eiropas Savienības delegācijas vadītāja
 Elisabeth WERNER
 (1) OV L 114, 30.4.2002., 91. lpp.
 (2) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/797 (2016. gada 11. maijs) par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Eiropas Savienībā (OV L 138, 26.5.2016., 44. lpp.).
 (3) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/798 (2016. gada 11. maijs) par dzelzceļa drošību (OV L 138, 26.5.2016., 102. lpp.).
 (4) Kopienas un Šveices Iekšzemes transporta komitejas Lēmums Nr. 2/2019 (2019. gada 13. decembris) par pārejas pasākumiem, kuru nolūks ir nodrošināt raitu dzelzceļa satiksmi starp Šveici un Eiropas Savienību (OV L 13, 17.1.2020., 43. lpp.).
 PIELIKUMS
 “1. PIELIKUMS
 PIEMĒROJAMIE NOTEIKUMI
 Saskaņā ar šā nolīguma 52. panta 6. punkta prasībām Šveice piemēro tiesību normas, kas līdzvērtīgas turpmāk minētajiem noteikumiem.
 Attiecīgie Savienības tiesību aktu noteikumi
 1. SADAĻA – ATĻAUJA VEIKT PROFESIONĀLO DARBĪBU
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/1/EK (2006. gada 18. janvāris) par bez transportlīdzekļa vadītājiem nomātu transportlīdzekļu izmantošanu kravu autopārvadājumiem (Kodificēta versija) (OV L 33, 4.2.2006., 82. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1071/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK (OV L 300, 14.11.2009., 51. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes 2013. gada 13. maija Regulu (ES) Nr. 517/2013 (OV L 158, 10.6.2013., 1. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1072/2009 (2009. gada 21. oktobris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautisko kravas autopārvadājumu tirgum (OV L 300, 14.11.2009., 72. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes 2013. gada 13. maija Regulu (ES) Nr. 517/2013 (OV L 158, 10.6.2013., 1. lpp.).
 Šā nolīguma nolūkos:
 a)
 Eiropas Savienība un Šveices Konfederācija atbrīvo no pienākuma iegūt autovadītāja atestātu visus Šveices Konfederācijas, Eiropas Savienības dalībvalstu un Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstu pilsoņus;
 b)
 Šveices Konfederācija no pienākuma iegūt autovadītāja atestātu a) apakšpunktā neminēto valstu pilsoņus var atbrīvot tikai pēc apspriešanās ar Eiropas Savienību un pēc tās piekrišanas saņemšanas;
 c)
 Regulas (EK) Nr. 1072/2009 III nodaļas noteikumus (par kabotāžu) nepiemēro.
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1073/2009 (2009. gada 21. oktobris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautiskajam autobusu pārvadājumu tirgum un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 561/2006 (OV L 300, 14.11.2009., 88. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes 2013. gada 13. maija Regulu (ES) Nr. 517/2013 (OV L 158, 10.6.2013., 1. lpp.).
 Šā nolīguma nolūkos Regulas (EK) Nr. 1073/2009 V nodaļas noteikumus (par kabotāžu) nepiemēro.
 —
 Komisijas Lēmums 2009/992/ES (2009. gada 17. decembris) par prasību minimumu attiecībā uz datiem, kas ievadāmi valsts elektroniskajā autotransporta uzņēmumu reģistrā (OV L 339, 22.12.2009., 36. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1213/2010 (2010. gada 16. decembris), ar ko ievieš kopīgus noteikumus par autotransporta uzņēmumu valstu elektronisko reģistru savstarpējo savienošanu (OV L 335, 18.12.2010., 21. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 361/2014 (2014. gada 9. aprīlis), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/2009 attiecībā uz dokumentiem starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem, un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 2121/98 (OV L 107, 10.4.2014., 39. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) 2016/403 (2016. gada 18. marts), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1071/2009 attiecībā uz Savienības noteikumu tādu nopietnu pārkāpumu klasifikāciju, kas var izraisīt autopārvadātāja labas reputācijas zaudēšanu, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/22/EK III pielikumu (OV L 74, 19.3.2016., 8. lpp.).
 2. SADAĻA – SOCIĀLĀS PRASĪBAS
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/15/EK (2002. gada 11. marts) par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi (OV L 80, 23.3.2002., 35. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/59/EK (2003. gada 15. jūlijs) par dažu kravu vai pasažieru pārvadāšanai paredzētu autotransporta līdzekļu vadītāju sākotnējās kvalifikācijas iegūšanu un periodisku apmācību, par Padomes Regulas (EEK) Nr. 3820/85 un Padomes Direktīvas 91/439/EEK grozīšanu un Padomes Direktīvas 76/914/EEK atcelšanu (OV L 226, 10.9.2003., 4. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 561/2006 (2006. gada 15. marts), ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 11.4.2006., 1. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 4. februāra Regulu (ES) Nr. 165/2014 (OV L 60, 28.2.2014., 1. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/22/EK (2006. gada 15. marts) par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (OV L 102, 11.4.2006., 35. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2016. gada 18. marta Regulu (ES) 2016/403 (OV L 74, 19.3.2016., 8. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 581/2010 (2010. gada 1. jūlijs) par maksimālajiem termiņiem, kuros jāveic attiecīgo datu lejupielāde no transportlīdzekļa datu saglabāšanas ierīces un vadītāja kartes (OV L 168, 2.7.2010., 16. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 165/2014 (2014. gada 4. februāris) par tahogrāfiem autotransportā, ar kuru atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu (OV L 60, 28.2.2014., 1. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/68 (2016. gada 21. janvāris) par kopīgām procedūrām un specifikācijām, kas vajadzīgas vadītāja karšu elektronisko reģistru savstarpējai savienojamībai (OV L 15, 22.1.2016., 51. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2017. gada 25. augusta Īstenošanas regulu (ES) 2017/1503 (OV L 221, 26.8.2017., 10. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/799 (2016. gada 18. marts), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 165/2014, ar kuru nosaka prasības attiecībā uz tahogrāfu un to komponentu konstrukciju, testēšanu, uzstādīšanu, darbību un remontu (OV L 139, 26.5.2016., 1. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2018. gada 28. februāra Īstenošanas regulu (ES) 2018/502 (OV L 85, 28.3.2018., 1. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2017/548 (2017. gada 23. marts), ar ko nosaka standarta veidlapu rakstveida paziņojumam par tahogrāfa plombas noņemšanu vai nolaušanu (OV L 79, 24.3.2017., 1. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas Lēmums (ES) 2017/1013 (2017. gada 30. marts) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 561/2006 17. pantā norādītās standarta ziņošanas veidlapas sastādīšanu (OV L 153, 16.6.2017., 28. lpp.).
 3. SADAĻA – TEHNISKĀS PRASĪBAS
 Motorizētie transportlīdzekļi
 —
 Padomes Direktīva 70/157/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu pieļaujamo trokšņu līmeni un izplūdes gāzu sistēmu (OV L 42, 23.2.1970., 16. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 14. jūnija Direktīvu 2007/34/EK (OV L 155, 15.6.2007., 49. lpp.).
 —
 Padomes Direktīva 88/77/EEK (1987. gada 3. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai samazinātu gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no kompresijaizdedzes motoriem, kuri paredzēti transportlīdzekļiem, un gāzveida piesārņotāju emisiju no dzirksteļaizdedzes motoriem, ko darbina ar dabasgāzi vai sašķidrinātu naftas gāzi un kas paredzēti transportlīdzekļiem (OV L 36, 9.2.1988., 33. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2001. gada 10. aprīļa Direktīvu 2001/27/EK (OV L 107, 18.4.2001., 10. lpp.).
 —
 Padomes Direktīva 91/671/EEK (1991. gada 16. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz obligātu drošības jostas izmantošanu transportlīdzekļos, kas sver mazāk nekā 3,5 tonnas (OV L 373, 31.12.1991., 26. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2014. gada 27. februāra Īstenošanas direktīvu 2014/37/ES (OV L 59, 28.2.2014., 32. lpp.).
 —
 Padomes Direktīva 92/6/EEK (1992. gada 10. februāris) par ātruma ierobežošanas ierīču uzstādīšanu un izmantošanu noteiktu kategoriju transportlīdzekļos Kopienā (OV L 57, 2.3.1992., 27. lpp.); direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Direktīvu 2002/85/EK (OV L 327, 4.12.2002., 8. lpp.).
 —
 Padomes Direktīva 96/53/EK (1996. gada 25. jūlijs), ar kuru paredz noteiktu Kopienā izmantotu transportlīdzekļu maksimālos pieļaujamos gabarītus iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos, kā arī šo transportlīdzekļu maksimālo pieļaujamo masu starptautiskajos autopārvadājumos (OV L 235, 17.9.1996., 59. lpp.); direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 18. februāra Direktīvu 2002/7/EK (OV L 67, 9.3.2002., 47. lpp).
 —
 Padomes Regula (EK) Nr. 2411/98 (1998. gada 3. novembris) par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju reģistrācijas dalībvalsts pazīšanas zīmes atzīšanu Kopienas iekšējā satiksmē (OV L 299, 10.11.1998., 1. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/30/EK (2000. gada 6. jūnijs) par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem (OV L 203, 10.8.2000., 1. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2010. gada 5. jūlija Direktīvu 2010/47/ES (OV L 173, 8.7.2010., 33. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/55/EK (2005. gada 28. septembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic, lai samazinātu gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no kompresijaizdedzes motoriem, kuri paredzēti transportlīdzekļiem, un gāzveida piesārņotāju emisiju no dzirksteļaizdedzes motoriem, ko darbina ar dabasgāzi vai sašķidrinātu naftas gāzi un kas paredzēti transportlīdzekļiem (OV L 275, 20.10.2005., 1. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2008. gada 18. jūlija Direktīvu 2008/74/EK (OV L 192, 19.7.2008., 51. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 595/2009 (2009. gada 18. jūnijs) par mehānisko transportlīdzekļu un motoru tipa apstiprinājumu attiecībā uz lielas celtspējas/kravnesības transportlīdzekļu radītām emisijām (Euro VI), par piekļuvi transportlīdzekļu remonta un tehniskās apkopes informācijai, par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 715/2007 un Direktīvā 2007/46/EK un par Direktīvu 80/1269/EEK, 2005/55/EK un 2005/78/EK atcelšanu (OV L 188, 18.7.2009., 1. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2014. gada 31. janvāra Regulu (ES) Nr. 133/2014 (OV L 47, 18.2.2014., 1. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 661/2009 (2009. gada 13. jūlijs) par tipa apstiprināšanas prasībām attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu, to piekabju un tiem paredzēto sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisko vienību vispārējo drošību (OV L 200, 31.7.2009., 1. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2016. gada 22. jūnija Regulu (ES) 2016/1004 (OV L 165, 23.6.2016., 1. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 582/2011 (2011. gada 25. maijs), ar ko īsteno un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 595/2009 attiecībā uz lielas celtspējas/kravnesības transportlīdzekļu radītām emisijām (Euro VI) un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/46/EK I un III pielikumu (OV L 167, 25.6.2011., 1. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2014. gada 12. jūnija Regulu (ES) Nr. 627/2014 (OV L 174, 13.6.2014., 28. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/45/ES (2014. gada 3. aprīlis) par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju periodiskajām tehniskajām apskatēm un par Direktīvas 2009/40/EK atcelšanu (OV L 127, 29.4.2014., 51. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 540/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par mehānisko transportlīdzekļu skaņas līmeni un rezerves trokšņa slāpēšanas sistēmām, un ar ko groza Direktīvu 2007/46/EK un atceļ Direktīvu 70/157/EEK (OV L 158, 27.5.2014., 131. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2017. gada 26. jūnija Deleģēto regulu (ES) 2017/1576 (OV L 239, 19.9.2017., 3. lpp.).
 Bīstamo kravu pārvadājumi
 —
 Padomes Direktīva 95/50/EK (1995. gada 6. oktobris) par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem (OV L 249, 17.10.1995., 35. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvu 2008/54/EK (OV L 162, 21.6.2008., 11. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/68/EK (2008. gada 24. septembris) par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem (OV L 260, 30.9.2008., 13. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2018. gada 23. novembra Direktīvu (ES) 2018/1846 (OV L 299, 26.11.2018, 58. lpp.).
 Šā nolīguma mērķiem Šveicē piemēro šādas atkāpes no Direktīvas 2008/68/EK.
 1. Autotransports
 Atkāpes attiecībā uz Šveici saskaņā ar 2008. gada 24. septembra Direktīvas 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem 6. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
 RO - a - CH - 1
 Priekšmets: dīzeļdegvielas un mazuta ar ANO klasifikācijas numuru 1202 pārvadājumi cisternkonteineros
 Atsauce uz minētās direktīvas I pielikuma I.1. iedaļu: 1.1.3.6. un 6.8. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: izņēmumi, kas attiecas uz pārvadātajiem daudzumiem uz vienu transporta vienību, noteikumi par cisternu konstrukciju.
 Valsts tiesību aktu saturs: cisternkonteineriem, kuru uzbūve neatbilst 6.8. punktam, bet kuri ir būvēti saskaņā ar valsts tiesību aktiem un kuru tilpums ir 1202, var piemērot izņēmumus, kas iekļauti 1 210 l vai mazāks, un kurus izmanto, lai pārvadātu mazutu vai dīzeļdegvielu ar ANO klasifikācijas numuru ADR 1.1.3.6. punktā.
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: rīkojuma par bīstamu kravu pārvadāšanu pa autoceļiem 1. papildinājuma 1.1.3.6.3. punkta b) apakšpunkts un 6.14. punkts (SDR; RS 741.621).
 Spēkā līdz: 2023. gada 1. janvārim.
 RO - a - CH - 2
 Priekšmets: atbrīvojums no prasības pēc pārvadājuma dokumenta konkrētiem 1.1.3.6. punktā definētiem bīstamo kravu daudzumiem.
 Atsauce uz minētās direktīvas I pielikuma I.1. iedaļu: 1.1.3.6. un 5.4.1. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: pienākums līdzi vest pārvadājuma dokumentu.
 Valsts tiesību aktu saturs: pienākums līdzi vest 5.4.1. punktā paredzēto pārvadājuma dokumentu neattiecas uz tādu neiztīrītu tukšu cisternu pārvadājumiem, kas pieder pie 4. transporta kategorijas, un avārijas dienestos vai niršanas ekipējumā izmantojamajiem elpošanas aparātiem paredzētu piepildītu vai tukšu gāzes balonu pārvadājumiem daudzumos, kas nepārsniedz 1.1.3.6. punktā noteiktos ierobežojumus.
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: 2002. gada 29. novembra rīkojuma par bīstamu kravu pārvadāšanu pa autoceļiem 1. papildinājuma 1.1.3.6.3. punkta c) apakšpunkts (SDR; RS 741.621).
 Spēkā līdz 2023. gada 1. janvārim.
 RO - a - CH - 3
 Priekšmets: neiztīrītu tukšu tvertņu pārvadājumi, ko veic uzņēmumi, kuri apkalpo ūdeni potenciāli piesārņojošu šķidrumu glabātavas.
 Atsauce uz minētās direktīvas I pielikuma I.1. iedaļu: 6.5., 6.8., 8.2. un 9. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: tvertņu un transportlīdzekļu konstrukcija, aprīkošana un pārbaude. Autovadītāju apmācība.
 Valsts tiesību aktu saturs: ADR paredzētie konstrukcijas, aprīkošanas un pārbaudes noteikumi, kā arī marķēšanas un oranžās numurzīmes identifikācijas noteikumi neattiecas uz transportlīdzekļiem un neiztīrītām tukšām cisternām vai tvertnēm, ko uzņēmumi, kuri apkalpo ūdeni potenciāli piesārņojošu šķidrumu glabātavas, izmanto, lai tajās pārlietu šķidrumus, kamēr tiek apkalpotas stacionārās tvertnes. Uz tiem attiecas īpaši marķēšanas un identifikācijas noteikumi, kā arī transportlīdzekļa vadītājam nav obligāti jāievēro apmācību prasība, kas noteikta 8.2. punktā.
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: 2002. gada 29. novembra rīkojuma par bīstamu kravu pārvadāšanu pa autoceļiem 1. papildinājuma 1.1.3.6.3.10. punkts (SDR; RS 741.621).
 Spēkā līdz 2023. gada 1. janvārim.
 Atkāpes attiecībā uz Šveici saskaņā ar 2008. gada 24. septembra Direktīvas 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem 6. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punktu.
 RO - bi - CH - 1
 Priekšmets: bīstamu kravu saturošu sadzīves atkritumu pārvadājumi uz atkritumu apglabāšanas iekārtām.
 Atsauce uz minētās direktīvas I pielikuma I.1. iedaļu: 2., 4.1.10., 5.2. un 5.4. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: klasifikācija, kombinētais iepakojums, marķēšana un etiķetēšana, dokumentācija.
 Valsts tiesību aktu saturs: noteikumi ietver normas attiecībā uz vienkāršotu kompetentās iestādes atzīta eksperta veiktu tādu sadzīves atkritumu klasificēšanu, kas satur bīstamo kravu (sadzīves atkritumus), atbilstošu tvertņu izmantošanu un vadītāju apmācību. Sadzīves atkritumus, ko eksperts nevar klasificēt, drīkst pārvest uz pārstrādes centru mazos daudzumos, kas identificēti ar iepakojuma un transporta vienības numuru.
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: 2002. gada 29. novembra rīkojuma par bīstamu kravu pārvadāšanu pa autoceļiem 1. papildinājuma 1.1.3.7. punkts (SDR; RS 741.621).
 Piezīmes: šos noteikumus var piemērot tikai bīstamu kravu saturošu sadzīves atkritumu pārvadājumiem no publiskām pārstrādes vietām uz atkritumu apglabāšanas iekārtām.
 Spēkā līdz 2023. gada 1. janvārim.
 RO - bi - CH - 2
 Priekšmets: ar uguņošanu saistītas kravas atpakaļpārvešana.
 Atsauce uz minētās direktīvas I pielikuma I.1. iedaļu: 2.1.2., 5.4. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: klasifikācija un dokumentācija.
 Valsts tiesību aktu saturs: ar mērķi atvieglot tādas ar uguņošanu saistītas kravas atpakaļpārvešanu no mazumtirgotājiem pie piegādātājiem, kurai ir ANO klasifikācijas numuri 0335, 0336 un 0337, ir paredzētas atkāpes attiecībā uz norādi pārvadājuma dokumentā par neto masu un produktu klasifikāciju.
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: 2002. gada 29. novembra rīkojuma par bīstamu kravu pārvadāšanu pa autoceļiem 1. papildinājuma 1.1.3.8. punkts (SDR; RS 741.621).
 Piezīmes: sīkas pārbaudes veikšana attiecībā uz katra nepārdota produkta precīzu saturu katrā iepakojumā ir praktiski neiespējama produktiem, kas paredzēti mazumtirdzniecībai.
 Spēkā līdz 2023. gada 1. janvārim.
 RO - bi - CH - 3
 Priekšmets: ADR apmācības apliecība braucieniem, kas saistīti ar mērķi pārvadāt bojātus transportlīdzekļus, veikt remontu, pārbaudīt autocisternas vai cisternas, un braucieniem, ko ar autocisternām veic eksperti, kas atbild par attiecīgā transportlīdzekļa pārbaudi.
 Atsauce uz minētās direktīvas I pielikuma I.1. iedaļu: 8.2.1. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: autotransporta līdzekļu vadītājiem jāapmeklē apmācība.
 Valsts tiesību aktu saturs: ADR apmācība un apliecība nav vajadzīga braucieniem, kas saistīti ar mērķi pārvadāt bojātus transportlīdzekļus, ar remontu saistītiem testa braucieniem, braucieniem ar autocisternu, ko veic ar mērķi pārbaudīt transportlīdzekli vai tā cisternu, un braucieniem, ko veic eksperti, kas atbild par autocisternu pārbaudi.
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: Federālā vides, transporta, enerģētikas un sakaru departamenta (DETEC) 2008. gada 30. septembra instrukcijas par bīstamo kravu pārvadājumiem pa autoceļiem.
 Piezīmes: dažos gadījumos bojātos transportlīdzekļos vai transportlīdzekļos, kuriem veic remontdarbus, un autocisternās, kas tiek sagatavotas tehniskajai apskatei vai kam tiek veikta tehniskā apskate, vēl joprojām ir bīstamā krava.
 Turpina piemērot prasības, kas ietvertas 1.3. un 8.2.3. punktā.
 Spēkā līdz 2023. gada 1. janvārim.
 2. Dzelzceļa transports
 Atkāpes attiecībā uz Šveici saskaņā ar 2008. gada 24. septembra Direktīvas 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem 6. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
 RA - a - CH - 1
 Priekšmets: dīzeļdegvielas un mazuta ar ANO klasifikācijas numuru 1202 pārvadājumi cisternkonteineros.
 Atsauce uz minētās direktīvas II pielikuma II.1. iedaļu: 6.8. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: cisternu konstrukcijas prasības.
 Valsts tiesību aktu saturs: ir atļauti cisternkonteineri, kuru uzbūve neatbilst 6.8. punktam, bet kuri ir būvēti saskaņā ar valsts tiesību aktiem un kuru tilpums ir 1202.1 210 l vai mazāks, un kurus izmanto, lai pārvadātu mazutu vai dīzeļdegvielu ar ANO klasifikācijas numuru
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: pielikums DETEC1996. gada 3. decembra rīkojumam, kas attiecas uz bīstamo kravu pārvadāšanu pa dzelzceļu un ar trošu ceļu iekārtām (RSD; RS 742.401.6) un 2002. gada 29. novembra rīkojuma par bīstamu kravu pārvadāšanu pa autoceļiem 1. papildinājuma 6.14. nodaļa (SDR; RS 741.621).
 Spēkā līdz 2023. gada 1. janvārim.
 RO - a - CH - 2
 Priekšmets: pārvadājuma dokuments.
 Atsauce uz minētās direktīvas II pielikuma II.1. iedaļu: 5.4.1.1.1. punkts.
 Direktīvas pielikuma saturs: pārvadājuma dokumentā norādāmā vispārējā informācija.
 Valsts tiesību aktu saturs: ja pārvadājuma dokumentam ir pievienots saraksts, kurā iekļautas saskaņā ar iepriekš norādīto atsauci noteiktās norādes, pārvadājuma dokumentā var izmantot kopēju terminu.
 Sākotnējā atsauce uz valsts tiesību aktiem: pielikums DETEC1996. gada 3. decembra rīkojumam, kas attiecas uz bīstamo kravu pārvadāšanu pa dzelzceļu un ar trošu ceļu iekārtām (RSD; RS 742.401.6).
 Spēkā līdz 2023. gada 1. janvārim.
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/35/ES (2010. gada 16. jūnijs) par pārvietojamām spiediena iekārtām un par Padomes Direktīvu 76/767/EEK, 84/525/EEK, 84/526/EEK, 84/527/EEK un 1999/36/EK atcelšanu (OV L 165, 30.6.2010., 1. lpp.).
 4. SADAĻA – PIEKĻUVES UN TRANZĪTA TIESĪBAS ATTIECĪBĀ UZ DZELZCEĻU
 —
 Padomes Direktīva 91/440/EEK (1991. gada 29. jūlijs) par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 237, 24.8.1991., 25. lpp.).
 —
 Padomes Direktīva 95/18/EK (1995. gada 19. jūnijs) par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu (OV L 143, 27.6.1995., 70. lpp.).
 —
 Padomes Direktīva 95/19/EK (1995. gada 19. jūnijs) par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un infrastruktūras maksājumu iekasēšanu (OV L 143, 27.6.1995., 75. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/49/EK (2004. gada 29. aprīlis) par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva) (OV L 164, 30.4.2004., 44. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2014. gada 9. jūlija Direktīvu 2014/88/ES (OV L 201, 10.7.2014., 9. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/59/EK (2007. gada 23. oktobris) par to vilcienu vadītāju sertifikāciju, kuri vada lokomotīves un vilcienus Kopienas dzelzceļu sistēmā (OV L 315, 3.12.2007., 51. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2016. gada 1. jūnija Direktīvu (ES) 2016/882 (OV L 146, 3.6.2016., 22. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (EK) Nr. 653/2007 (2007. gada 13. jūnijs) par vienota Eiropas parauga izmantošanu drošības sertifikātiem un pieteikuma dokumentiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/49/EK 10. pantu un par to drošības sertifikātu derīguma termiņu, kas izdoti atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2001/14/EK (OV L 153, 14.6.2007., 9. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2011. gada 10. maija Regulu (ES) Nr. 445/2011 (OV L 122, 11.5.2011., 22. lpp.).
 —
 Komisijas Lēmums 2007/756/EK (2007. gada 9. novembris), ar ko pieņem Direktīvas 96/48/EK un Direktīvas 2001/16/EK 14. panta 4. un 5. punktā paredzētās valsts ritekļu reģistru kopīgās specifikācijas (OV L 305, 23.11.2007., 30. lpp.); lēmumā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2011. gada 10. februāra Lēmumu 2011/107/ES (OV L 43, 17.2.2011., 33. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/57/EK (2008. gada 17. jūnijs) par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (pārstrādāta) (OV L 191, 18.7.2008., 1. lpp.); direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2014. gada 10. marta Direktīvu 2014/38/ES (OV L 70, 11.3.2014., 20. lpp.).
 —
 Komisijas Lēmums 2009/965/EK (2009. gada 30. novembris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā 27. panta 4. punktā minēto atsauces dokumentu (OV L 341, 22.12.2009., 1. lpp.); lēmumā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2015. gada 17. novembra Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/2299 (OV L 324, 10.12.2015., 15. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 36/2010 (2009. gada 3. decembris) par Kopienas paraugiem, kas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/59/EK noteikti vilciena vadītāja apliecībām, papildu sertifikātiem, apliecinātām papildu sertifikātu kopijām un pieteikuma veidlapām vilciena vadītāja apliecību saņemšanai (OV L 13, 19.1.2010., 1. lpp.).
 —
 Komisijas Lēmums 2010/713/ES (2010. gada 9. novembris) par atbilstības novērtēšanas, piemērotības lietošanai novērtēšanas un EK verificēšanas procedūru moduļiem, kas lietojami savstarpējas izmantojamības tehniskajās specifikācijās, kuras pieņemtas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/57/EK (OV L 319, 4.12.2010., 1. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1158/2010 (2010. gada 9. decembris) par kopīgu drošības metodi, lai novērtētu atbilstību dzelzceļa drošības sertifikātu iegūšanas prasībām (OV L 326, 10.12.2010., 11. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1169/2010 (2010. gada 10. decembris) par kopīgu drošības metodi, lai novērtētu atbilstību dzelzceļa drošības atļaujas iegūšanas prasībām (OV L 327, 11.12.2010., 13. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 201/2011 (2011. gada 1. marts) par apstiprināta dzelzceļa ritekļa tipa atbilstības deklarācijas paraugu (OV L 57, 2.3.2011., 8. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 445/2011 (2011. gada 10. maijs), ar ko izveido sistēmu par kravas vagonu tehnisko apkopi atbildīgo struktūru sertifikācijai un izdara grozījumus Regulā (EK) Nr. 653/2007 (OV L 122, 11.5.2011., 22. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 454/2011 (2011. gada 5. maijs) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju attiecībā uz Eiropas dzelzceļu sistēmas pasažieru pārvadājumu telemātikas lietojumprogrammu apakšsistēmu (OV L 123, 12.5.2011., 11. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/775 (OV L 139 I, 27.5.2019., 103. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2011/665/ES (2011. gada 4. oktobris) par Eiropas apstiprināto dzelzceļa ritekļu tipu reģistru (OV L 264, 8.10.2011., 32. lpp.); lēmumā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776 (OV L 139 I, 27.5.2019., 108. lpp.).
 —
 Komisijas Lēmums 2011/765/ES (2011. gada 22. novembris) par vilciena vadītāju apmācībās iesaistīto mācību centru atzīšanas kritērijiem, par vilciena vadītāju eksaminētāju atzīšanas kritērijiem un par zināšanu pārbaužu/eksāmenu organizācijas kritērijiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/59/EK (OV L 314, 29.11.2011., 36. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1078/2012 (2012. gada 16. novembris) par kopīgo drošības metodi pārraudzībā, kas jāveic dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, infrastruktūras pārvaldītājiem pēc drošības sertifikāta vai drošības atļaujas saņemšanas un par tehnisko apkopi atbildīgajām struktūrvienībām (OV L 320, 17.11.2012., 8. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 321/2013 (2013. gada 13. marts) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju attiecībā uz Eiropas Savienības dzelzceļa sistēmas apakšsistēmu “Ritošais sastāvs – kravas vagoni” un par Komisijas Lēmuma 2006/861/EK atcelšanu (OV L 104, 12.4.2013., 1. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776 (OV L 139 I, 27.5.2019., 108. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 402/2013 (2013. gada 30. aprīlis) par kopīgo drošības metodi riska noteikšanai un novērtēšanai un par Regulas (EK) Nr. 352/2009 atcelšanu (OV L 121, 3.5.2013., 8. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2015. gada 13. jūlija Īstenošanas regulu (ES) 2015/1136 (OV L 185, 14.7.2015., 6. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1299/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmanto-jamības tehniskajām specifikācijām Eiropas Savienības dzelzceļu sistēmas infrastruktūras apakšsistēmai (OV L 356, 12.12.2014., 1. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776 (OV L 139 I, 27.5.2019., 108. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1300/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmantojamības tehniskajām specifikācijām attiecībā uz Savienības dzelzceļa sistēmas pieejamību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām (OV L 356, 12.12.2014., 1. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/772 (OV L 139 I, 27.5.2019., 1. lpp.).
 Šveicē piemēro šādus Apvienotās komitejas Lēmuma Nr. 2/2019 6. pantā minētos valsts noteikumus:
 —
 CH-TSI PRM-001 (2020. gada novembra versija 2.0): patstāvīga piekļuve vilcieniem (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1300/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1301/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmanto-jamības tehnisko specifikāciju Savienības dzelzceļu sistēmas energoapgādes apakšsistēmai (OV L 356, 12.12.2014., 179. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776 (OV L 139 I, 27.5.2019., 108. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1302/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju attiecībā uz Eiropas Savienības dzelzceļu sistēmas ritošā sastāva apakšsistēmu “Lokomotīves un pasažieru ritošais sastāvs” (OV L 356, 12.12.2014., 228. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776 (OV L 139 I, 27.5.2019., 108. lpp.).
 Šveicē piemēro šādus Apvienotās komitejas Lēmuma Nr. 2/2019 6. pantā minētos valsts noteikumus:
 —
 CH-TSI LOC&PAS-001 (2015. gada jūnija versija 1.0): pantogrāfa kolektora galvas platums;
 —
 CH-TSI LOC&PAS-002 (2016. gada jūlija versija 1.0): šauras pārmijas / pāreja pārmijās (tests) (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-003 (2016. gada jūlija versija 1.0): šauri līkumi (r < 250 m) (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-004 (2016. gada jūlija versija 1.0): nobīdes spēks (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-005 (2016. gada jūlija versija 1.0): ārējās sliedes paaugstinājuma deficīts (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-006 (2016. gada jūlija versija 1.0): ritekļu ar N sērijas virsbūves sānsveres sistēmu apstiprināšana (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam).
 —
 CH-TSI LOC&PAS-007 (2015. gada jūnija versija 1.0): uzmalu eļļošanas sistēma (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-009 (2015. gada jūnija versija 1.0): izplūdes gāzu emisijas, ko rada ritekļi ar siltumdzinēja vilci (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/1628, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-011 (2016. gada jūlija versija 1.0): vilces veiktspējas ierobežojums (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-012 (2016. gada jūlija versija 1.0): pilnā vadītspēja;
 —
 CH-TSI LOC&PAS-013 (2016. gada jūlija versija 1.0): pantogrāfa un kontakttīkla mijiedarbība;
 —
 CH-TSI LOC&PAS-014 (2016. gada jūlija versija 1.0): savietojamība ar aprīkojumu, kas pārbauda, vai sliežu ceļā nav šķēršļu (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-017 (2016. gada jūlija versija 1.0): vispārēja references kontūra (gabarīta kontūra) (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-019 (2019. gada jūnija versija 2.0): signāls “non leading input” galvas vagonam (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-020 (2019. gada jūnija versija 2.0): signāls “sleeping input” motorvagonu ritošā sastāva vadīšanas gadījumā (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-022 (2020. gada novembra versija 2.1): avārijas bremžu atiestatīšana (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-025 (2019. gada jūnija versija 2.0): ETCS borta iekārtas atvienošanas ierīces aizsardzības mehānisms (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-026 (2019. gada jūnija versija 2.0): aizliegums izmantot sistēmas SIGNUM un ZUB ritekļiem, kas aprīkoti ar ERTMS/ETCS“3. bāzlīniju”;
 —
 CH-TSI LOC&PAS-027 (2019. gada jūnija versija 2.0): manuāla radio tālvadība manevrēšanas laikā (darbības režīms “shunting”) (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-028 (2016. gada jūlija versija 1.0): vispārēja references kontūra, durvis (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-030 (2016. gada jūlija versija 1.0): tādu bremzēšanas sistēmu izmantošana, kas nav berzes bremzes (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-031 (2020. gada novembra versija 2.1): droša vilces atslēgšana (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-035 (2020. gada novembra versija 2.1): pietiekama avārijas bremžu veiktspēja (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-036 (2019. gada jūnija versija 2.0): ritekļi ar mašīnista vadības pulti kustībai abos virzienos (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI LOC&PAS-037: (2019. gada jūnija versija 1.0): darba bremzes / ETCS
 (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 1302/2014, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1303/2014 (2014. gada 18. novembris) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju saistībā ar Eiropas Savienības dzelzceļa sistēmas drošību dzelzceļa tuneļos (OV L 356, 12.12.2014., 394. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776 (OV L 139 I, 27.5.2019., 108. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1304/2014 (2014. gada 26. novembris) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju attiecībā uz apakšsistēmu “ritošais sastāvs – troksnis”, ar ko groza Lēmumu 2008/232/EK un atceļ Lēmumu 2011/229/ES (OV L 356, 12.12.2014., 421. lpp.).
 —
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1305/2014 (2014. gada 11. decembris) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju Eiropas Savienības dzelzceļu sistēmas kravas pārvadājumu telemātikas lietojumprogrammu apakšsistēmai un Regulas (EK) Nr. 62/2006 atcelšanu (OV L 356, 12.12.2014., 438. lpp.); regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/778 (OV L 139 I, 27.5.2019., 356. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2015/171 (2015. gada 4. februāris) par dažiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanas procedūras aspektiem (OV L 29, 5.2.2015., 3. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2015/909 (2015. gada 12. jūnijs) par kārtību, kā aprēķināt izmaksas, kas tieši radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus (OV L 148, 13.6.2015., 17. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/797 (2016. gada 11. maijs) par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Eiropas Savienībā (OV L 138, 26.5.2016., 44. lpp.). Šveicē piemēro tikai šādus noteikumus: 7. panta 1.–3. punkts, 8.–10., 12., 15., 17., 21. (izņemot 7. punktu), 22.–25., 27.–42., 44., 45.–49. pants, kā arī II, III un IV pielikums.
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/798 (2016. gada 11. maijs) par dzelzceļa drošību (OV L 138, 26.5.2016., 102.–149. lpp.). Šveicē piemēro tikai šādus noteikumus: 9., 10. (izņemot 7. punktu), 13., 14. un 17. pants, kā arī III pielikums.
 —
 Komisijas Regula (ES) 2016/919 (2016. gada 27. maijs) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju attiecībā uz dzelzceļu sistēmas vilcienu vadības un signalizācijas iekārtu apakšsistēmām Eiropas Savienībā (OV L 158, 15.6.2016., 1. lpp.); regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2019. gada 16. maija Īstenošanas regulu (ES) 2019/776 (OV L 139 I, 27.5.2019., 108. lpp.).
 Šveicē piemēro šādus Apvienotās komitejas Lēmuma Nr. 2/2019 6. pantā minētos valsts noteikumus:
 —
 CH-TSI CCS-003 (2019. gada jūnija versija 2.0): “Packet 44” pārraide uz sistēmām ZUB un SIGNUM – aktivēšana/deaktivēšana;
 —
 CH-TSI CCS-005 (2019. gada jūnija versija 2.0): sertifikāts “Quality of Service” GSM-R datu pārraidei (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-006 (2020. gada novembra versija 2.1): signāla “Non Leading permitted” zudums darbības režīmā “Non Leading”(noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-007 (2020. gada novembra versija 3.0): bremzēšanas līknes noteikums attiecībā uz ERTMS/ETCS“2. bāzlīniju”;
 —
 CH-TSI CCS-008 (2020. gada novembra versija 3.0): “Change Requests” obligātā ieviešana (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-011 (2019. gada jūnija versija 2.0): funkcija “Euroloop”;
 —
 CH-TSI CCS-015 (2019. gada jūnija versija 2.0): divu GSM-R datu kanālu vienlaicīga pārvaldība;
 —
 CH-TSI CCS-016 (2020. gada novembra versija 3.0): valstij specifisku parametru un funkciju izmantošana (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-018 (2019. gada jūnija versija 2.0): “Levels STM/NTC” aizliegums sistēmās ZUB un SIGNUM;
 —
 CH-TSI CCS-019 (2020. gada novembra versija 3.0): vilciena datu automātiska iegūšana un attēlošana (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-022 (2019. gada jūnija versija 2.0): atpakaļgaita darbības režīmā “Unfitted”;
 —
 CH-TSI CCS-023 (2019. gada jūnija versija 2.0): teksta ziņojumu attēlošana;
 —
 CH-TSI CCS-024 (2019. gada jūnija versija 2.0): vilciena dati: NC_TRAIN, M_AXLELOAD, V_MAXTRAIN;
 —
 CH-TSI CCS-026 (2020. gada novembra versija 2.1): līnijas aprīkojuma novērošana tiešsaistē vilcienā (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-032 (2020. gada novembra versija 2.1): vilciena unikālā numura ievade vilcienā uzstādītajā ETCS un GSM-R kabīnes radioiekārtā (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-033 (2020. gada novembra versija 1.1): GSM-R balss funkcijas (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-034 (2019. gada jūnija versija 1.0): darbības režīms “Non Leading”;
 —
 CH-TSI CCS-035 (2019. gada jūnija versija 1.0): teksti, kas jāattēlo mašīnista un mašīnas saskarnē (DMI) (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-036 (2020. gada novembra versija 2.0): GSM-R noturība pret traucējumiem (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-037 (2020. gada novembra versija 1.1): SIL2 DMI
 (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-TSI CCS-038 (2020. gada novembra versija 1.1): paziņojums par to, ka ir būtiski palielinājies ticamības intervāls attiecībā uz nobrauktā attāluma mērīšanu (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-CSM-RA-001 (2019. gada jūnija versija 1.0): drošuma pierādījumu koncepcija ETCS apstiprināšanai Šveicē (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-CSM-RA-002 (2019. gada jūnija versija 1.0): prasības attiecībā uz ātrumu, kas pārsniedz 200 km/h (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) Nr. 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam);
 —
 CH-CSM-RA-003 (2019. gada jūnija versija 1.0): vilciena datu kvalitāte (noteikums var būt nesaderīgs ar Regulu (ES) 2016/919, noteikums jāpārskata līdz 2021. gada 30. jūnijam).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/545 (2018. gada 4. aprīlis), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/797 nosaka dzelzceļa ritekļa atļaujas un dzelzceļa ritekļa tipa atļaujas piešķiršanas procesa praktisko kārtību (OV L 90, 6.4.2018., 66. lpp.).
 —
 Komisijas Deleģētā regula (ES) 2018/761 (2018. gada 16. februāris), ar ko izveido kopīgas drošības metodes uzraudzībai, ko valstu drošības iestādes veic pēc vienotā drošības sertifikāta vai drošības atļaujas izdošanas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/798, un atceļ Komisijas Regulu (ES) Nr. 1077/2012 (OV L 129, 25.5.2018., 16. lpp.).
 —
 Komisijas Deleģētā regula (ES) 2018/762 (2018. gada 8. marts), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/798 izveido kopīgas drošības metodes, kas attiecas uz prasībām drošības pārvaldības sistēmām, un atceļ Komisijas Regulas (ES) Nr. 1158/2010 un (ES) Nr. 1169/2010 (OV L 129, 25.5.2018., 26. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/763 (2018. gada 9. aprīlis), ar ko nosaka praktisku kārtību vienoto drošības sertifikātu izdošanai dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/798 un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 653/2007 (OV L 129, 25.5.2018., 49. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/250 (2019. gada 12. februāris) par dzelzceļa savstarpējas izmantojamības komponentu un apakšsistēmu “EK” deklarāciju un sertifikātu veidnēm, par paraugu deklarācijai par atbilstību atļautajam dzelzceļa ritekļa tipam un par apakšsistēmu “EK” verifikācijas procedūrām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/797, un ar ko atceļ Komisijas Regulu (ES) Nr. 201/2011 (OV L 42, 13.2.2019., 9. lpp.).
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/773 (2019. gada 16. maijs) par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju, kas attiecas uz Eiropas Savienības dzelzceļa sistēmas satiksmes nodrošināšanas un vadības apakšsistēmu, un Lēmuma 2012/757/ES atcelšanu (OV L 139 I, 27.5.2019., 5. lpp.).
 Šveicē piemēro šādus Apvienotās komitejas Lēmuma Nr. 2/2019 6. pantā minētos valsts noteikumus:
 —
 CH-TSI OPE-006 (2020. gada jūlija versija 1.0): dzelzceļa ekspluatācijas procesi – komunikācijas koncepcijas;
 —
 CH-TSI OPE-007 (2020. gada jūlija versija 1.0): dzelzceļa ekspluatācijas procesi, kuru pamatā nav satiksmes nodrošināšanas un vadības SITS;
 —
 CH-TSI OPE-008 (2020. gada jūlija versija 1.0): noteikumi, kas attiecas tikai uz infrastruktūras pārvaldītājiem vai kas attiecas tikai uz dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem.
 —
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/777 (2019. gada 16. maijs) par dzelzceļa infrastruktūras reģistra kopīgajām specifikācijām un par Īstenošanas lēmuma 2014/880/ES atcelšanu (OV L 139 I, 27.5.2019., 312. lpp.).
 —
 Komisijas Ieteikums (ES) 2019/780 (2019. gada 16. maijs) par praktisku kārtību drošības atļauju izsniegšanai infrastruktūras pārvaldītājiem (OV L 139 I, 27.5.2019., 390. lpp.).
 5. SADAĻA – CITAS JOMAS
 —
 Padomes Direktīva 92/82/EEK (1992. gada 19. oktobris) par minerāleļļām uzlikto akcīzes nodokļu likmju tuvināšanu (OV L 316, 31.10.1992., 19. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/54/EK (2004. gada 29. aprīlis) par minimālajām drošības prasībām Eiropas ceļu tīkla tuneļiem (OV L 167, 30.4.2004., 39. lpp.).
 —
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/96/EK (2008. gada 19. novembris) par ceļu infrastruktūras drošības pārvaldību (OV L 319, 29.11.2008., 59. lpp.).
 ”