type: legislation

text:
 |
 52013PC0615
 Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o novčanim fondovima /* COM/2013/0615 final - 2013/0306 (COD) */
 OBRAZLOŽENJE
 1. KONTEKST PRIJEDLOGA
 Novčani fondovi važan su izvor
 kratkoročnog financiranja financijskih institucija, poduzeća i
 država. U Europi novčani fondovi drže oko 22 % kratkoročnih
 dužničkih vrijednosnih papira državnog i korporativnog sektora. Oni drže i
 38 % kratkoročnih dužničkih financijskih instrumenata bankarskog
 sektora.
 Na strani potražnje, novčani fondovi
 čine kratkoročni instrument upravljanja gotovinom koji osigurava
 visoku razinu likvidnosti i diversifikacije, stabilnu vrijednost u kombinaciji
 s tržišno utemeljenim prinosom. Novčane fondove uglavnom koriste
 poduzeća koja žele kratkoročno uložiti višak gotovine, primjerice do
 dospijeća većeg izdatka (isplata plaća i sl.).
 Stoga su novčani fondovi važna spona
 između ponude kratkoročnog novca i potražnje za njime. Novčani
 fondovi upravljaju imovinom od oko 1 000 milijardi eura, čime se
 razlikuju od svih ostalih uzajamnih fondova. Većina novčanih fondova,
 tj. oko 80 % imovine i 60 % fondova, posluje u skladu s pravilima iz
 Direktive 2009/65/EZ o subjektima za zajednička ulaganja u prenosive
 vrijednosne papire (UCITS). Ostali novčani fondovi trebali bi od srpnja
 2013. poslovati u skladu s pravilima iz Direktive 2011/61/EU o upraviteljima
 alternativnih investicijskih fondova (UAIF). Prosječna veličina
 novčanog fonda znatno premašuje prosječnu veličinu UCITS-a.
 Primjerice, pojedinačni novčani fond može dosegnuti veličinu od
 50 milijardi EUR. Novčani fondovi imaju domicil u nekoliko država
 članica, pri čemu više od 95 % tržišta čine FR, IE i LU.
 Međutim, tržište je ipak u velikoj mjeri povezano s drugim zemljama zbog
 visokog udjela prekograničnih ulaganja i ulagatelja te mogućnosti
 prekogranične zaraze između novčanog fonda i pokrovitelja koji u
 većini slučajeva ima domicil u zemlji različitoj od domicila
 novčanog fonda.
 Zbog sistemske međusobne povezanosti
 novčanih fondova s bankarskim sektorom s jedne strane te financiranjem
 poduzeća i država s druge strane, poslovanje novčanih fondova u
 središtu je međunarodnih aktivnosti povezanih s usporednim bankarskim
 sustavom. Odbor za financijsku stabilnost (FSB) i druge institucije, kao što je
 Međunarodna organizacija komisija za vrijednosne papire (IOSCO) i Europski
 odbor za sistemske rizike (ESRB), analizirali su financijski sektor i zaključili
 da su određene aktivnosti i subjekti bili od sistemske važnosti, ali
 nedovoljno obuhvaćeni regulatornim tijelima. U sektoru upravljanja
 imovinom novčani fondovi izdvojeni su kao sistemski relevantni. Europski
 parlament donio je u studenome 2012. rezoluciju o usporednom bankarskom sustavu
 kojom poziva Komisiju na podnošenje prijedloga s posebnim naglaskom na
 novčanim fondovima[1].
 ESRB je proveo pouzdanu analizu sistemskih
 rizika u poslovanju novčanih fondova. Njegove se preporuke odnose osobito
 na stabilnost i likvidnost novčanih fondova te sadrže i dodatna pravila za
 transparentnost i izvješćivanje. Te su preporuke sadržane uglavnom u
 prijedlogu Komisije uzimajući u obzir moguće negativne učinke na
 financiranje europskog gospodarstva.
 Novčani fondovi praktični su za
 ulagatelje jer imaju slična obilježja kao bankovni depoziti:
 trenutačni pristup likvidnosti i relativno stabilna vrijednost. S obzirom
 na ove karakteristike, ulagatelji novčane fondove smatraju sigurnom i
 raznovrsnijom alternativom bankovnim depozitima. Međutim, novčani su
 fondovi zapravo klasični investicijski fondovi i uključuju sve rizike
 povezane sa svakim ulaganjem. Prema tome, kada cijene imovine u koju ulažu
 novčani fondovi počnu padati, posebice u stresnim tržišnim uvjetima,
 novčani fond ne može uvijek ispuniti svoje obećanje i omogućiti
 trenutačnu isplatu uz očuvanje vrijednosti udjela ili dionice koje je
 izdao ulagateljima. Neki pokrovitelji fondova (većinom banke) uspijevaju
 spriječiti pad vrijednosti dionica osiguravajući potporu fondovima,
 dok drugi (većinom upravitelji imovinom) nemaju dovoljno kapitala za to.
 Zbog razlika u dospijeću između dnevne likvidnosti koju novčani
 fond nudi ulagateljima i likvidnosti imovine u portfelju novčanog fonda,
 nije uvijek moguća trenutačna isplata. Obećanje stabilnih cijena
 pri isplati često je naglašeno rejtingom AAA. Nedostatak se sastoji u tome
 što ulagatelji čim naslute da novčani fond neće moći
 ispuniti svoje obećanje likvidnosti i stabilnih isplata podnose zahtjev za
 isplatu, što ponekad može prerasti u tzv. „bijeg” ulagatelja.
 Značajke bijega ulagatelja su veliki i
 neočekivani zahtjevi za isplatu velikog broja ulagatelja čiji je cilj
 izbjeći gubitke i ostvariti najvišu moguću cijenu pri isplati. Bijeg
 ulagatelja ima sistemske implikacije jer prisiljava novčane fondove da
 brzo prodaju imovinu kako bi ispunili podnesene zahtjeve za isplatu. Val
 isplata ubrzava pad neto vrijednosti imovine fonda (eng. Net Asset Value,
 NAV), čime se pad NAV-a dodatno pogoršava i povećava strah da je
 cijelo tržište novca nestabilno. Budući da novčani fondovi ima
 ključnu ulogu u kratkoročnom financiranju subjekata kao što su banke,
 poduzeća ili države, bijeg ulagatelja iz novčanih fondova može imati
 dalekosežnije makroekonomske posljedice. Banke imaju najveći udio
 (85 %) od 1 000 milijardi EUR financijskih instrumenata izdanih
 novčanim fondovima, udio države iznosi oko 10 %, dok je udio
 poduzeća otprilike 5 %. Država i vrlo velika poduzeća tržište
 novca koriste kao izvor kratkoročnog financiranja usporedno s kreditnim
 linijama banaka.
 Problemi povezani s bijegom ulagatelja imaju
 sistemski karakter zbog: (1) uske povezanosti novčanih fondova s realnim
 gospodarstvom (uloga novčanih fondova u zadovoljenju potreba za
 kratkoročnim financiranjem subjekata koji tržište novca koriste kao
 instrument financiranja), (2) njihove povezanosti s pokroviteljima. Bjegovi iz
 novčanih fondova povezani su i s pitanjem zaštite ulagatelja jer oni koji
 kasnije podnesu zahtjev za isplatu (obično privatni ulagatelji) u
 nepovoljnijem su položaju u odnosu na primatelje prvih isplata.
 Predloženom se Uredbom pristupa ovim
 problemima. Njome se uvode zajednički standardi za povećanje
 likvidnosti novčanih fondova te osiguranje stabilnosti njihove strukture.
 Uvode se jedinstvena pravila za osiguranje minimalne razine dnevne i tjedne
 likvidne imovine. Uspostavlja se standardizirana politika kako bi se
 upravitelju fonda omogućilo bolje razumijevanje njegove baze ulagatelja.
 Uvode se i zajednička pravila kojima se jamči da novčani fondovi
 ulažu u visokokvalitetnu i dobro diversificiranu imovinu dobre kreditne
 kvalitete. Tim mjerama osigurava se dostatna likvidnost fonda kako bi mogao
 ispuniti zahtjeve za isplatu ulagatelja.
 Stabilnost novčanih fondova osigurava se
 postavljanjem jasnih i usklađenih pravila za vrednovanje imovine u koju
 novčani fondovi ulažu. Tim pravilima za vrednovanje trebalo bi napokon
 postati jasno da su novčani fondovi obični uzajamni fondovi čija
 ulaganja podliježu fluktuacijama cijena.
 Određeni novčani fondovi moći
 će zadržati računovodstvenu metodologiju kojom se omogućuje
 stabilna cijena upisa i isplate pod uvjetom da osiguraju odgovarajuće
 gotovinske rezerve. Ovaj takozvani „zaštitni sloj za NAV” ublažava kretanja na
 tržištima kapitala. Time bi se trebala spriječiti i nepripremljenost
 pokrovitelja ako njihovi novčani fondovi zatraže vanjsku potporu. Zaštitni
 sloj iznosit će 3 % imovine kojom upravlja novčani fond. U
 promatranim slučajevima potpore pokrovitelja u vrijeme krize (123 primjera
 kod novčanih fondova u SAD-u) potpora je samo u tri slučaja bila viša
 od 3 %. Kada se Reserve Primary Fund 2008. našao u poteškoćama i nije
 mogao podmirivati svoje obveze, izgubio je 3 % uslijed 1,5 %-tne
 izloženosti imovini Lehmana. Zaštitnim slojem ne pruža se potpuno jamstvo
 imateljima dionica s nepromjenjivim NAV-om, ali tom se razinom zaštite postiže
 ravnoteža između potrebe za čvrstim i sigurnim modelom nepromjenjivog
 NAV-a i financijske sposobnosti upravitelja. Troškovi novčanog fonda ovise
 o troškovima financiranja pojedinog upravitelja. Ti troškovi mogu iznositi
 između 3 % i 10 % godišnje. U slučaju zaštitnog sloja od
 3 %, to bi rezultiralo povećanjem naknada za upravljanje u iznosu
 0,09 % do 0,30 % godišnje. Očekuje se da dio povećanja tih
 troškova plaća upravitelj, dok se preostali iznos prenosi na ulagatelje.
 Povećanje naknada utjecat će na prinos koji ulagatelji mogu ostvariti
 ulaganjem u novčane fondove, ali s druge strane profitirat će
 proizvodom s dodatnim slojem zaštite od tržišnih kolebanja za temeljnu imovinu.
 Uz ove odredbe, zajedničkim pravilom o
 rejtingu osigurava se da se upravitelji fondova i ulagatelji više ne oslanjaju
 na vanjski kreditni rejting koji može ugroziti funkcioniranje tržišta novca ako
 se smanji. Ove će mjere biti popraćene većim zahtjevima za
 transparentnošću kako bi se osiguralo da ulagatelj ispravno razumije
 profil rizičnosti i uspješnosti svojeg ulaganja.
 Prijedlog Uredbe počiva na
 postojećim postupcima odobrenja za subjekte za zajednička ulaganja u
 prenosive vrijednosne papire (UCITS) koji su usklađeni Direktivom o
 subjektima za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS).
 Njome se uvodi usklađeni postupak odobrenja za AIF novčane fondove
 jer u skladu s Direktivom o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova
 (UAIF) odobrenje alternativnih investicijskih fondova ostaje odluka država
 članica. Usklađeni postupak za AIF novčane fondove odražavat
 će usklađeni postupak odobrenja predviđen za UCITS-e.
 Upravitelji će se i dalje regulirati Direktivom UCITS ili UAIF, ali upravitelji
 i fondovi obuhvaćeni ovom Uredbom morat će se uskladiti s tim
 dodatnim slojem pravila specifičnih za proizvode novčanih fondova.
 Ta jedinstvena pravila namijenjena su zaštiti
 integritet unutarnjeg tržišta i njegovom osnaživanju kako bi se umanjili
 učinci nove krize. Ulagatelji će postati svjesni rizika povezanih s
 tim reguliranim proizvodima i pouzdati se u prijedlog homogenog ulaganja
 povezanog s novčanim fondovima u Uniji. Upravitelji će koristiti
 prednosti usklađenih pravila za proizvode diljem Europe. Izdavatelji instrumenata
 tržišta novca profitirat će stabilnijim okruženjem kojim će se
 očuvati uloga novčanih fondova kao instrumenta financiranja.
 2. REZULTATI SAVJETOVANJA SA
 ZAINTERESIRANIM STRANAMA I PROCJENE UČINKA
 2.1. Savjetovanje sa
 zainteresiranim stranama
 Od početka 2012. Komisija je
 uključena u opsežna savjetovanja s predstavnicima širokog spektra
 organizacija. Interakcija se odvijala u obliku dvostranih ili višestranih
 sastanaka, jednog javnog savjetovanja o usporednom bankarskom sustavu, jednog
 javnog savjetovanja o upravljanju imovinom i novčanim fondovima te javne
 konferencije o usporednom bankarskom sustavu. Na taj je način Komisija
 dobila mnoštvo informacija o funkcioniranju tržišta novčanih fondova i
 njegovim različitim segmentima te o stajalištima o pitanjima koja se moraju
 riješiti i kako ih riješiti.
 2.1.1. Zelena knjiga o usporednom
 bankarskom sustavu
 Odgovori na Zelenu knjigu dali su širu sliku
 europskog sektora usporednog bankarskog sustava. Time se omogućio razvoj
 preciznije usmjerenih pitanja specifičnih za poslovanje novčanih
 fondova pri javnom savjetovanju u upravljanju imovinom pokrenutom u srpnju
 2012. Javna konferencija u travnju 2012. na kojoj su sudjelovali dionici iz
 EU-a i SAD-a također je jednim dijelom bila posvećena novčanim
 fondovima. Predstavnici regulatornih tijela i sektora osnovali su povjerenstvo
 za novčane fondove i predstavili svoja stajališta o potrebi za reformom
 tržišta novčanih fondova EU-a.
 2.1.2. Savjetovanje o upravljanju
 imovinom
 Poglavlje o novčanim fondovima
 uključeno je u šire javno savjetovanje o različitim oblicima
 upravljanja imovinom objavljeno 26. srpnja 2012. (ovo je savjetovanje
 zaključeno 18. listopada 2012.). Službe Komisije zaprimile su 56 odgovora
 povezanih s odjeljkom o novčanim fondovima.
 2.2. Procjena učinka
 U skladu sa svojom politikom „boljeg
 reguliranja” Komisija je provela procjenu učinka pri čemu je ispitala
 različite mogućnosti djelovanja. Kako bi se osigurala likvidnost i
 stabilnost novčanih fondova, analizirano je ukupno 16 mogućnosti. Sve
 su te mogućnosti analizirane u odnosu na opće ciljeve, a to su
 povećanje financijske stabilnosti na jedinstvenom tržištu i povećanje
 zaštite ulagatelja u novčane fondove, ali i u odnosu na specifičnije
 ciljeve ove inicijative: i. sprečavanje rizika zaraze realnog gospodarstva,
 ii. sprečavanje rizika zaraze pokrovitelja, iii. poboljšanje položaja
 primatelja kasnih isplata, posebice u slučaju isplata u uvjetima stresa na
 financijskim tržištima.
 Analizirani su učinci koji uključuju
 troškove i koristi za različite zainteresirane strane, ulagatelje,
 upravitelje imovinom, izdavatelje kratkoročnih dužničkih financijskih
 instrumenata i pokrovitelje. Ta je analiza dovela do zaključka u korist
 stvaranja snažnijeg okvira za novčane fondove: povećane razine likvidnosti
 i stabilnija struktura. Očekuje se da će učinak mogućnosti
 koje se zagovaraju koristiti novčanim fondovima i tržištu novca
 općenito tako što će poboljšati njihovu otpornost na stresne tržišne
 uvjete. To će rezultirati stabilnijim okruženjem novčanih fondova u
 Europi koje će pogodovati ulagateljima, izdavateljima kratkoročnih
 dužničkih financijskih instrumenata i bankama koje su pokrovitelji
 novčanih fondova.
 Službenici iz Glavne uprave za unutarnje
 tržište sastali su se s Odborom za procjenu učinka 16. siječnja 2013.
 Odbor je analizirao ovu procjenu učinka i dao pozitivno mišljenje 18.
 siječnja 2013. Za vrijeme sastanka članovi Odbora dali su službama
 Glavne uprave za unutarnje tržište prijedloge za poboljšanje sadržaja procjene
 učinka, što je dovelo do izmjena u završnom nacrtu. Određivanje
 problema poboljšano je s više pojedinosti o tržištima novčanih fondova te
 mu je opis dopunjen daljnjim primjerima iz Unije kojima se posebice objašnjava
 prekogranična dimenzija problema. Ciljevi i mogućnosti kod utvrđenih
 problema bolje su povezani te su korišteni mjerljiviji operativni ciljevi.
 Detaljnije su objašnjeni učinci na ulagatelje i troškovi usklađivanja
 koje bi sadržavale predviđene mjere. Bolje je opisan i učinak na
 države članice te na međunarodnu regulatornu dosljednost. Naposljetku,
 sistematično su navedena stajališta dionika, posebno u odjeljcima u kojima
 se analiziraju i uspoređuju mogućnosti.
 3. PRAVNI ELEMENTI PRIJEDLOGA
 3.1. Pravna osnova i odabir
 pravnog oblika
 Člankom 114. stavkom 1. UFEU-a
 predviđena je pravna osnova za uredbu kojom se utvrđuju jedinstvene
 odredbe s ciljem funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Pravilima za nadzor
 proizvoda ograničavaju se rizici povezani s novčanim fondovima. Kao
 takva ona ne reguliraju pristup aktivnostima upravljanja imovinom, ali propisuju
 način na koji se te aktivnosti provode kako bi se osigurala zaštita
 ulagatelja i financijska stabilnost. Njima se podupire ispravno i sigurno
 funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
 Kako bi se ostvario cilj integriteta
 unutarnjeg tržišta, predloženom zakonodavnom mjerom stvorit će se
 regulatorni okvir za novčane fondove kojim se želi osigurati bolja zaštita
 ulagatelja novčanih fondova te bolja financijska stabilnost
 sprečavanjem rizika zaraze. Predložene odredbe posebno su usmjerene na odgovarajuću
 likvidnost fonda kako bi se mogli ispuniti zahtjevi ulagatelja za isplatu i
 kako bi struktura novčanih fondova postala dovoljno sigurna da se odupre
 nepovoljnim tržišnim uvjetima. Uredba se smatra najprikladnijim pravnim
 instrumentom za uvođenje jedinstvenih zahtjeva kojima se između
 ostalog obuhvaća prihvatljiva imovina, pravila za diversifikaciju, pravila
 za kreditnu izloženost, kamatne stope i rizici likvidnosti te pravila koja se
 odnose na odobrenje za rad fondova koji se namjeravaju baviti ulaganjem na
 tržištu novca. To su uglavnom pravila za nadzor proizvoda čiji su cilj
 sigurniji i učinkovitiji europski novčani fondovi te ublažavanje
 sumnji u s njima povezane sistemske rizike.
 Obavljanje djelatnosti upravitelja fonda
 regulirano je Direktivom UCITS ili Direktivom UAIF. Djelatnosti upravitelja i
 dalje podliježu Direktivi UAIF i Direktivi UCITS, ali pravila za proizvode
 obuhvaćena okvirom UCITS dopunjuju se pravilima za proizvode
 obuhvaćenima ovom novom Uredbom.
 3.2. Supsidijarnost i
 proporcionalnost
 Nacionalni regulatorni pristupi
 ograničeni su sami po sebi na pojedinu državu članicu. Reguliranje
 profila proizvoda i likvidnosti novčanog fonda na nacionalnoj razini
 povlači za sobom opasnost da se i razni drugi proizvodi počnu
 prodavati kao novčani fondovi. To bi zbunilo ulagatelje i otežalo
 osiguravanje ravnopravne tržišne utakmice u Uniji za one koji nude novčane
 fondove profesionalnim i privatnim ulagateljima. Isto tako, primjenom
 različitih nacionalnih pristupa u odnosu na bitne značajke novčanih
 fondova povećala bi se opasnost od prekogranične zaraze, osobito ako
 se izdavatelji i novčani fond nalaze u različitim državama
 članicama. Budući da novčani fondovi ulažu u široki spektar
 financijskih instrumenata diljem EU-a, gubitak jednog novčanog fonda (zbog
 manjkave regulative na nacionalnoj razini) imao bi posljedice za financiranje
 država i poduzeća diljem EU-a.
 Osim toga, budući da mnogi subjekti koji
 nude novčane fondove u Europi imaju domicil u državama članicama
 različitima od onih u kojima se fondovi prodaju, nužno je stvoriti
 čvrst okvir kako bi se izbjegla prekogranična zaraza.
 Prekogranična zaraza trebala bi se spriječiti i između
 novčanog fonda i njegova pokrovitelja koji se često nalazi u drugoj
 državi članici. To je posebno važno kada se pokrovitelj nalazi u državi
 članici koja nema potrebna proračunska sredstva za pomoć
 pokrovitelju koji ne može podmiriti svoje obveze.
 Što se tiče proporcionalnosti,
 prijedlogom se stvara odgovarajuća ravnoteža između javnog interesa i
 troškovne učinkovitosti mjere. Zahtjevi koji se postavljaju
 različitim stranama pažljivo su definirani. Gdje god je bilo moguće,
 zahtjevi su postavljeni kao minimalni standardi (npr. dnevna ili tjedna
 likvidnost, ograničenja koncentracije izdavatelja), a regulatorni zahtjevi
 prilagođeni su tako da ne ometaju nepotrebno postojeće poslovne
 modele (npr. osiguravanje prijelaznih razdoblja prije nego što se novčani
 fond prebaci na promjenjivi NAV ili davanje subjektima mogućnosti izbora
 između strogih zahtjeva za držanje kapitala i promjenjivog NAV-a njihovih
 novčanih fondova). Pri utvrđivanju tih zahtjeva osobito je uzeta u
 obzir potreba za ravnotežom zaštite ulagatelja, izbjegavanja prekogranične
 zaraze, učinkovitosti tržišta, financiranja europske industrije i troškova
 industrije.
 3.3. Učinak na pitanja
 temeljnih prava
 Prijedlog je važan zbog utjecaja na dva
 temeljna prava iz Povelje Europske unije o temeljnim pravima tj. slobodu
 poduzetništva (članak 16. i članak 22.) i zaštitu potrošača
 (članak 38.).
 Cilj prijedloga od općeg interesa, kojim
 se opravdavaju određena ograničenja prethodno navedenih temeljnih
 prava, cilj je osiguravanja integriteta i stabilnosti tržišta. Na slobodu
 poduzetništva može utjecati potreba za ostvarivanjem određenih ciljeva, a
 to su osiguravanje dovoljne likvidnosti, sprečavanje rizika zaraze i
 poboljšanje zaštite interesa ulagatelja. Ipak, prijedlogom se u potpunosti
 poštuje bit ove temeljne slobode. Predloženim novim pravilima općenito
 će se unaprijediti pravo na zaštitu potrošača (čl. 38.), poštujući
 temeljna prava i načela koja su priznata u Povelji Europske unije o
 temeljnim pravima i ugrađena u Ugovor o funkcioniranju Europske unije.
 3.4. Detaljna objašnjenja
 prijedloga
 Prijedlog uredbe o novčanim fondovima
 podijeljen je u devet poglavlja.
 3.4.1. Poglavlje I. –Opće odredbe
 (članci 1. – 6.)
 Poglavlje I. sadržava opća pravila, kao
 što su predmet i područje primjene predloženih pravila, definicije,
 odobrenje novčanih fondova te međusobni utjecaj predložene uredbe i
 postojećih pravila iz Direktiva 2009/65/EZ (UCITS) i 2011/61/EU (UAIF).
 Člankom 1. utvrđuje se predmet i
 područje primjene predložene uredbe koja bi se trebala primjenjivati na
 sve novčane fondove koji su osnovani, kojima se upravlja i/ili se prodaju
 u Uniji i utvrđuje se da bi zahtjevi iz Uredbe trebali biti iscrpni tj.
 osmišljeni su tako da ne ostavljaju prostora za dodatnu „prerevnu provedbu” na
 nacionalnoj razini. Novčani fondovi su UCITS ili AIF koji ulažu u
 kratkoročne financijske instrumente i imaju određene ciljeve.
 Članak 2. sadržava ključne definicije potrebne za jedinstvenu
 primjenu predložene Uredbe. Člankom 3. zahtijeva se da subjekti za
 zajednička ulaganja moraju imati odobrenje za rad izričito kao
 novčani fond u okviru usklađenog postupka odobrenja za rad UCITS-a
 ili u skladu s novim usklađenim postupkom utvrđenim u članku 4.
 za AIF-e. Člankom 5. pridržava se pravo na naziv „novčani fond” samo
 za one fondove koji su u skladu s Uredbom. Člankom 6. opisuje se
 međusobno djelovanje postojećih pravila iz direktiva UCITS i UAIF te
 nove Uredbe o novčanim fondovima, posebno navodeći da je
 usklađenost s Uredbom obveza upravitelja novčanog fonda.
 3.4.2. Poglavlje II. – Obveze koje se
 odnose na politike ulaganja novčanih fondova (članci 7. – 20.)
 Poglavlje II. sadržava pravila o dopuštenim
 politikama ulaganja koje novčani fond smije provoditi, a obuhvaćaju
 prihvatljivu imovinu, diversifikaciju, koncentraciju i kreditnu kvalitetu
 imovine u koju se ulaže.
 Člankom 7. opisuje se odnos pravila
 UCITS-a za politike ulaganja i predloženih pravila za politike ulaganja novčanog
 fonda, uzimajući u obzir da novčani fond čini lex specialis
 u odnosu na pravila UCITS-a izričito navedena u članku 7.
 Člankom 8. opisuju se četiri kategorije financijske imovine u koju
 novčani fond može ulagati: instrumenti tržišta novca, depoziti u kreditnim
 institucijama, financijske izvedenice i obratni repo ugovori. S druge strane
 novčani fond ne smije ulagati u drugu imovinu, baviti se kratkom prodajom
 instrumenata tržišta novca, izlagati se dionicama ili robi, sklapati ugovore o
 uzajmljivanju ili pozajmljivanju vrijednosnih papira, sklapati repo ugovore ili
 pozajmljivati ili unajmljivati gotovinu jer bi te kategorije imovine i prakse
 ugrozile profil likvidnosti novčanog fonda. Člancima 9. do 13.
 opisuju se uvjeti prihvatljivosti četiriju kategorija imovine u koju
 novčani fond može ulagati. Osobito članak 13. sadržava pravila kojima
 je cilj osigurati da su kolaterali primljeni za obrnuti repo ugovor dovoljni
 likvidni kako bi se po potrebi brzo mogli prodati.
 Članak 14. sadržava detaljna pravila o
 diversifikaciji imovine prihvatljive za ulaganje koja svaki novčani fond
 mora poštovati, kao što su gornje granice za udjele pojedinih izdavatelja
 (postotak u imovini kojom upravlja novčani fond) te pravila o maksimalnoj
 izloženosti novčanog fonda rizicima s obzirom na pojedinu drugu ugovornu
 stranu. S druge strane člankom 15. obuhvaćena su najviša
 ograničenja za ulaganja novčanog fonda koja može imati u pojedinom
 izdavatelju (ograničenja koncentracije). Kako bi se manje mehanički
 oslanjalo na vanjski rejting, članci 16. do 19. sadržavaju detaljna
 pravila o internoj procjeni kreditne kvalitete instrumenata u koje novčani
 fond ulaže. Člankom 20. opisuju se zahtjevi kojima se regulira interni
 postupak procjene kreditnog rejtinga, a osobito uloga višeg rukovodstva.
 3.4.3. Poglavlje III. – – Obveze koje
 se odnose na upravljanje rizicima novčanih fondova (članci 21. – 25.)
 Poglavlje III. obuhvaća aspekte
 upravljanja rizicima kao što su dospijeće i likvidnost imovine
 novčanog fonda, dobivanje rejtinga i takozvane politike „upoznaj svog
 klijenta” te testiranje otpornosti na stres koje je novčani fond dužan
 uvesti.
 Nova pravila o ponderiranom prosječnom
 dospijeću (weighted average maturity – WAM) i ponderiranom
 prosječnom trajanju (weighted average life – WAL) u kombinaciji sa
 zahtjevima za držanjem imovine s dnevnim i tjednim dospijećem,
 ključne su okosnice za povećanje likvidnosti novčanog fonda, a
 time i njegove sposobnosti isplaćivanja ulagateljima. Članak 21.
 sadržava važnu odredbu o profilu dospijeća kojeg se kratkoročni
 novčani fond mora pridržavati. Članak 22. sadržava odgovarajuća
 pravila za standardne novčane fondove koji ulažu u dugoročnije
 instrumente nego kratkoročni novčani fond. Standardni novčani
 fondovi imaju drugačija ograničenja dospijeća, kao što su WAL i
 WAM, te mogu koristiti nižu granicu za diversifikaciju ulaganja u instrumente
 tržišta novca koje je izdao isti subjekt. Ova su obilježja u skladu s ciljevima
 standardnih novčanih fondova da nude malo veće prinose od stopa na
 tržištu novca. Karakteristike ove vrste novčanog fonda također su u
 skladu s činjenicom da se standardnim novčanim fondovima ne može
 upravljati kao novčanim fondom s nepromjenjivim NAV-om (članak 22.
 stavak 5.) te su stoga manje podložni masovnom odljevu sredstava.
 Člankom 23. novčanom fondu se
 zabranjuje prikupljanje ili financiranje vanjskog kreditnog rejtinga i time se
 dopunjuju pravila o internom rejtingu iz članaka 16. do 19. Člankom
 24. uvode se zahtjevi za „upoznavanjem svojeg klijenta”. Cilj je ovih pravila
 omogućiti novčanim fondovima bolje predviđanje ciklusa isplate.
 Članak 25. sadržava pravila o testiranju otpornosti na stres.
 3.4.4. Poglavlje IV. – Pravila
 vrednovanja (članci 26. – 28.)
 Poglavlje IV. obuhvaća vrednovanje
 imovine u koju novčani fond ulaže te izračun neto vrijednosti imovine
 novčanog fonda po udjelu ili dionici.
 Članci 26. do 28. sadržavaju pravila
 prema kojima novčani fond mora vrednovati svoja pojedinačna ulaganja,
 izračunavati neto vrijednost imovine (NAV) po udjelu ili dionici
 novčanog fonda te pravila o učestalosti oba vrednovanja. Iako se
 općenito prednost daje vrednovanju po tržišnim vrijednostima, novčani
 fondovi smiju vrednovati po modelu, ako procjena po tržišnim vrijednostima nije
 moguća ili tržišni podaci nisu dovoljno kvalitetni. Samo novčani
 fondovi s nepromjenjivim NAV-om smiju vrednovati imovinu po amortiziranom
 trošku. Odabrana metoda izračuna NAV-a osobito je važna kod izdavanja i
 isplate dionica ili udjela novčanog fonda (članak 26.).
 3.4.5. Poglavlje V. – – Posebni
 zahtjevi za novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om (članci 29. –
 34.)
 Poglavlje V. sadrži posebne zahtjeve za
 novčane fondove koji svoju imovinu vrednuju po amortiziranom trošku ili
 oglašavaju nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici ili zaokružuju nepromjenjivi
 NAV po udjelu ili dionici na sljedeći postotni bod– – takozvani
 nepromjenjivi NAV ili novčani fond s nepromjenjivim NAV-om.
 Članak 29. sadržava posebne zahtjeve za
 odobrenje koji se primjenjuju samo na novčane fondove koji svoju imovinu
 vrednuju po amortiziranom trošku ili oglašavaju nepromjenjivi NAV po udjelu ili
 dionici ili zaokružuju nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici na najbliži
 postotni bod. Ti novčani fondovi s nepromjenjivim NAV-om moraju
 uspostaviti i u svakom trenutku održavati zaštitni sloj u iznosu od najmanje
 3 % ukupne vrijednosti njihove imovine. U članku 30. opisuje se
 uvođenje zaštitnog sloja („zaštitni sloj za NAV”), dok se u članku
 31. opisuje njegova primjena. Najvažnije sadrži članak 31. prema kojem se
 zaštitni sloj za NAV smije koristiti samo za nadoknadu razlike između
 nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i „stvarne” vrijednosti po udjelu
 ili dionici. Osim toga, članak 31. sadržava pravila o tome kada se
 zaštitni sloj za NAV mora knjižiti kao dugovanje, a kada kao potraživanje. Konačno,
 članci 32. do 34. sadržavaju obvezu dopunjavanja zaštitnog sloja i
 posljedice ako se zaštitni sloj NAV-a ne dopuni.
 3.4.6. Poglavlje VI. – – Vanjska
 potpora (članci 35. – 36.)
 Poglavlje VI. sadrži pravila o vanjskoj
 potpori. Njime se utvrđuje pravilo da novčani fondovi s
 nepromjenjivim NAV-om mogu primati vanjsku potporu samo kroz zaštitni sloj za
 NAV, dok je drugim novčanim fondovima u pravilu zabranjeno primanje
 vanjske potpore.
 U članku 35. opisuje se što se smatra
 vanjskom potporom te se nabrajaju neki od primjera vanjske potpore. Ovaj
 članak ima dva cilja: osigurati da se sva potpora „pokrovitelja”
 novčanim fondovima s nepromjenjivim NAV-om dodjeljuje preko transparentnog
 mehanizma predviđenog člankom 31. primjenom unaprijed utvrđenog
 zaštitnog sloja za NAV, ili ako se potpora dodjeljuje drugim novčanim
 fondovima, da nadležna tijela takvu potporu odobre samo ako su ad hoc
 potpore pokrovitelja opravdane iznimnim okolnostima povezanima s održavanjem
 financijske stabilnosti (članak 36.).
 3.4.7. Poglavlje VII. – – Zahtjevi
 transparentnosti (članci 37. – 38.)
 Poglavlje VII. sadržava pravila o
 transparentnosti kada se novčani fondovi oglašavaju ulagateljima i
 zahtjeve izvješćivanja nadležnim tijelima.
 Članak 37. sadržava posebne zahtjeve
 transparentnosti. Člankom 38. utvrđuju se zahtjevi izvješćivanja
 za sve novčane fondove, koji se primjenjuju dodatno uz zahtjeve iz
 direktiva 2009/65 i 2011/61.
 3.4.8. Poglavlje VIII. – – Nadzor
 (članci 39. – 42.)
 Poglavlje VIII. sadržava primjenjiva pravila o
 nadzoru novčanih fondova: u članku 39. objašnjava se uloga tijela
 nadležnih za novčane fondove i upravitelja novčanih fondova. U
 članku 40. navodi se da bi se ovlasti nadležnih tijela u skladu s
 direktivama UCITS i UAIF trebale izvršavati i uzimajući u obzir predloženu
 Uredbu. Članak 41. odnosi se na ovlasti ESMA-e, dok se člankom 42.
 predviđa suradnja nadležnih tijela.
 3.4.9. Poglavlje IX.– – Završne
 odredbe (članci 43. – 46.)
 Poglavlje IX. sadržava pravila o tretiranju
 postojećih UCITS-a i AIF-a koji djeluju kao novčani fondovi kako bi
 se osigurala njihova usklađenost s novim pravilima za novčane fondove
 te klauzulu o preispitivanju za primjenu zaštitnog sloja za NAV na
 određene novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om. U članku 43. posebno
 se navodi kako bi postojeći UCITS-i AIF-i koji ispunjavaju kriterije
 definicije novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om trebali postupno graditi
 zaštitni sloj za NAV. U članku 45. navodi se da bi primjenu zaštitnog
 sloja za NAV na novčani fond s nepromjenjivim NAV-om, koji svoj portfelj
 usmjeravaju na dužničke financijske instrumente koje izdaju ili za koje
 jamče države članice, trebalo preispitati u roku od tri godine nakon
 stupanja na snagu ove uredbe.
 4. UTJECAJ NA PRORAČUN
 Rad na reformi novčanih fondova usko se
 usklađuje s Europskim nadzornim tijelom za vrijednosne papire i tržišta
 kapitala (ESMA). Stručnjaci Komisije u području upravljanja fondovima
 redovito su bili u kontaktu s kolegama iz ESMA-e, u okviru operativne radne
 skupine za novčane fondove i Stalnog odbora za upravljanje ulaganjima koji
 je osnovala ESMA.
 ESMA je zapravo obustavila rad na
 novčanim fondovima nakon što je Komisija objavila da namjerava predložiti
 zakonodavstvo u tom području, kojim se između ostalog, ugrađuju
 određena načela dosadašnjih smjernica CESR-a i ESMA-e za novčane
 fondove u korpus primarnog prava. Ova je obustava izvršena u fazi u kojoj je
 ESMA već započela svoj rad na „alternativnim metodologijama
 rejtinga”. Ovaj je rad započet kako bi se zamijenio kreditni rejting koji
 za instrumente tržišta novca izdaju agencije za kreditni rejting. ESMA je
 obustavila svoj rad kako bi pričekala službeni mandat za taj rad na
 temelju predloženog zakonodavstva. Osim toga, u okviru nastojanja da uspostavi
 konvergenciju u području novčanih fondova, ESMA već radi na
 stvaranju baze podataka o postupcima nadzora i pridržavanju postojećih
 smjernica.
 Stoga je ESMA već dobro opremljena za
 ispunjavanje zadaće predviđene predloženom Uredbom, jer je sav taj
 rad zaista započela već prije prijedloga Komisije o novčanim
 fondovima.
 U tim okolnostima Komisija nije utvrdila
 utjecaj na proračun EU-a. U skladu s gore navedenim, za ESMA-u neće
 biti potrebna dodatna sredstva niti dodatna radna mjesta za obavljanje
 zadaća koje joj se predloženim zakonodavstvom povjeravaju: razvoj alternativne
 metodologije rejtinga i uspostavljanje baze podataka odobrenih novčanih
 fondova. Kako je prethodno objašnjeno, te su zadaće već dio dobro
 uhodanog rada unutar ESMA-e.
 Osim toga, rad na definiranju operativnih
 pravila u području novčanih fondova već je obuhvaćen
 postojećim dužnostima ESMA-e: u okviru svoje cjelokupne zadaće
 nadzora i usklađivanja propisa u području UCITS fondova, ESMA je
 već rasporedila ljudske resurse za rad na razvoju politike i instrumenata
 nadzora u pogledu novčanih fondova, posebne kategorije fondova koji su
 regulirani kao UCITS ili kao AIF fondovi.
 Slijedom tih nastojanja CESR, prethodnik
 ESMA-e, izdao je u svibnju 2010. opsežne smjernice o novčanim fondovima
 (CESR 10/049).
 Godine 2012. ESMA je provela stručni
 pregled, u koji je uložila znatne resurse, da ocijeni kako su države
 članice primijenile smjernice u praksi (12 država članica primijenilo
 je smjernice, dok ih njih osam nije prenijelo u svoju regulatornu praksu).
 Godine 2013. smjernice o novčanim
 fondovima dopunjene su detaljnim pitanjima i odgovorima.
 2013/0306 (COD)
 Prijedlog
 UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
 o novčanim fondovima
 (Tekst značajan za EGP)
 EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
 EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju
 Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske
 komisije,
 nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog
 akta nacionalnim parlamentima,
 uzimajući u obzir mišljenje Europskoga
 gospodarskog i socijalnog odbora[2],
 djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim
 postupkom,
 budući da:
 (1) Novčani fondovi
 osiguravaju kratkoročno financiranje financijskim institucijama,
 poduzećima i državama. Financiranjem tih subjekata novčani fondovi
 pridonose financiranju europskog gospodarstva.
 (2) Na strani potražnje,
 novčani fondovi su kratkoročni instrument upravljanja gotovinom koji
 nudi visoku razinu likvidnosti i diversifikacije, stabilnu vrijednost uložene
 glavnice u kombinaciji s tržišno utemeljenim prinosom. Novčane fondove
 uglavnom koriste poduzeća koja žele kratkoročno uložiti višak
 gotovine. Stoga su novčani fondovi važna spona između ponude
 kratkoročnog novca i potražnje za njime.
 (3) Događaji do kojih je
 došlo za vrijeme financijske krize ukazali su na nekoliko karakteristika
 novčanih fondova zbog kojih su osjetljivi u slučaju poteškoća na
 financijskim tržištima te stoga mogu širiti ili povećavati rizike u
 financijskom sustavu. Kada cijene imovine u koju ulažu novčani fondovi
 počnu padati, posebice kod tržišnih stresova, novčani fond ne može
 uvijek ispuniti svoje obećanje i omogućiti trenutačnu isplatu uz
 očuvanje vrijednosti glavnice udjela ili dionice koje je izdao
 ulagateljima. To može dovesti do masovnih i iznenadnih zahtjeva za isplatu što
 može izazvati šire makroekonomske posljedice.
 (4) Veliki zahtjevi za isplatu
 prisiljavaju novčane fondove na prodaju dijela svojih ulaganja na
 padajućem tržištu i time potiču krizu likvidnosti. U tim okolnostima
 izdavatelji na tržištu novca mogu se suočiti s ozbiljnim poteškoćama
 u financiranju ako presuši tržište komercijalnih zapisa i drugih instrumenata
 tržišta novca. Stoga bi svaka zaraza na tržištu kratkoročnog financiranja
 mogla izazvati znatne izravne poteškoće u financiranju financijskih
 institucija, poduzeća i država te time i gospodarstva.
 (5) Upravitelji imovine mogu uz
 pomoć pokrovitelja donijeti odluku o osiguravanju diskrecijske potpore
 kako bi se održala likvidnost i stabilnost njihovih novčanih fondova.
 Pokrovitelji su često prisiljeni poduprijeti novčani fond kada gube
 vrijednost zbog reputacijskog rizika i iz straha da bi se panika mogla
 proširiti na njihova druga područja poslovanja. Ovisno o veličini
 fonda i jačini pritiska isplata, pokroviteljska potpora može doseći
 razmjere koji premašuju raspoložive rezerve pokrovitelja. Stoga je važno
 osigurati okvir jedinstvenih pravila kako bi se spriječio gubitak
 pokrovitelja i rizik zaraze na druge subjekte koji su pokrovitelji
 novčanih fondova.
 (6) Kako bi se očuvali
 integritet i stabilnost unutarnjeg tržišta promicanjem otpornijih novčanih
 fondova i ograničavanjem prijenosnika zaraze, potrebno je utvrditi pravila
 za poslovanje novčanih fondova, a osobito za sastav portfelja
 novčanih fondova. Jedinstvena pravila diljem Unije potrebna su kako bi se
 osiguralo da novčani fondovi mogu ulagatelje odmah isplatiti, posebice za
 vrijeme tržišnih stresova. Jedinstvena pravila za portfelj novčanog fonda
 isto su tako potrebna kako bi se osiguralo da se novčani fondovi mogu
 nositi s masovnim i iznenadnim zahtjevima za isplatu velikog broja ulagatelja.
 (7) Jedinstvena pravila za
 novčane fondove potrebna su i kako bi se osiguralo nesmetano
 funkcioniranje tržišta kratkoročnog financiranja za financijske
 institucije, korporativne izdavatelje kratkoročnih dužničkih
 financijskih instrumenata i države. Osim toga, njima se mora osigurati jednaki
 tretman ulagatelja novčanih fondova i izbjegava da primatelji kasnih
 isplata budu dodatno oštećeni ako se isplate privremeno obustave ili se
 novčani fond likvidira.
 (8) Potrebno je uskladiti
 zahtjeve nadzora povezane s novčanim fondovima tako da se postave jasna
 pravila kojima se novčanim fondovima i njihovim upraviteljima u
 čitavoj Uniji nameću izravne obveze. Time bi se povećala
 stabilnost novčanih fondova kao izvora kratkoročnog financiranja
 država i korporativnog sektora u čitavoj Uniji. Osim toga osiguralo bi se
 da novčani fondovi ostanu pouzdani instrument za potrebe upravljanja
 gotovinom gospodarstva Unije.
 (9) Smjernice za novčane
 fondove, koje je donio Odbor europskih regulatora za vrijednosne papire (CESR)
 kako bi se za novčane fondove Unije stvorili ravnopravni minimalni uvjeti
 tržišnog natjecanja, provelo je samo 12 država članica godinu dana nakon
 njihova stupanja na snagu, što je pokazalo da i dalje postoje razlike
 između nacionalnih propisa. Različitim nacionalnim pristupima ne
 rješavaju se slabosti tržišta novca u Uniji koje su se pokazale za vrijeme
 financijske krize te se ne ublažava rizik zaraze, čime se ugrožava
 funkcioniranje i stabilnost unutarnjeg tržišta. Stoga se ovim zajedničkim
 pravilima za novčane fondove treba pružiti visoka razina zaštite
 ulagatelja te spriječiti i ublažiti svaki potencijalni rizik od zaraze
 koji proizlazi iz mogućeg bijega ulagatelja novčanih fondova.
 (10) U slučaju da nema uredbe
 kojom se utvrđuju pravila za novčane fondove, mogle bi se na
 nacionalnoj razini i dalje donositi različite mjere zbog kojih bi se zbog
 važnih razlika u ključnim standardima za zaštitu ulaganja i dalje znatno
 narušavalo tržišno natjecanje. Različiti zahtjevi za sastav portfelja,
 prihvatljivu imovinu i njezino dospijeće, likvidnost i diversifikaciju te
 kreditnu kvalitetu izdavatelja instrumenata tržišta novca dovode do razlika u
 razini zaštite ulagatelja jer su ulaganja novčanog fonda povezana s
 različitim razinama rizika. Ne donesu li se stroga zajednička pravila
 primjenjiva na novčane fondove na unutarnjem tržištu, nije moguća
 jedinstvena zaštita ulagatelja i ulagatelje se potiče da traže isplatu
 svojih ulaganja te se time potiču na bijeg. Stoga je nužno donijeti
 jedinstvena pravila kako bi se spriječila zaraza tržišta kratkoročnog
 financiranja i pokrovitelja novčanih fondova koja bi uvelike ugrozila
 stabilnost financijskog tržišta Unije.
 (11) Nova pravila za novčane
 fondove usko su povezana s Direktivom 2009/65/EZ[3]
 i Direktivom 2011/61/EU[4]
 jer one čine pravni okvir kojim se uređuje osnivanje novčanih
 fondova, upravljanje njima i prodaja novčanih fondova u Uniji.
 (12) Subjekti za zajednička
 ulaganja u Uniji mogu poslovati kao subjekti za zajednička ulaganja u
 prenosive vrijednosne papire (UCITS) kojima upravljaju upravitelji UCITS-a ili
 investicijska društva s odobrenjem za rad u skladu s Direktivom 2009/65/EZ ili
 kao alternativni investicijski fondovi (AIF) kojima upravljaju upravitelji
 alternativnih investicijskih fondova (UAIF) s odobrenjem za rad i registrirani
 u skladu s Direktivom 2011/61/EU. Novim pravilima o novčanim fondovima
 dopunjuju se odredbe tih Direktiva. Stoga bi se nova jedinstvena pravila
 trebala primjenjivati dodatno uz ona utvrđena u direktivama 2009/65/EZ i
 2011/61/EU. Istodobno trebalo bi odrediti da se niz pravila koja se odnose na
 politike ulaganja UCITS-a utvrđena u poglavlju VII. Direktive 2009/65/EZ
 prestaje primjenjivati i potrebno je utvrditi posebna pravila za proizvode u
 ovim novim jedinstvenim odredbama o novčanim fondovima.
 (13) Usklađena pravila trebala
 bi se primijeniti na subjekte za zajednička ulaganja koji imaju
 karakteristike novčanog fonda. Za UCITS-e i AIF-e koji ulažu u
 kratkoročnu imovinu kao što su instrumenti tržišta novca ili depoziti ili
 sklapaju obrnute repo ugovore ili određene ugovore o izvedenicama
 čija je jedina svrha zaštita od rizika povezanih s drugim ulaganjima fonda
 i čiji je cilj ponuditi prinose u skladu sa stopama na tržištu novca ili
 očuvati vrijednost ulaganja, trebalo bi biti obvezno pridržavanje novih
 pravila o novčanim fondovima.
 (14) Posebnost novčanih
 fondova proizlazi iz kombinacije imovine u koju ulažu i njihovih ciljeva. Cilj
 ostvarivanja prinosa u skladu sa stopama na tržištu novca i cilj očuvanja
 vrijednosti ulaganja međusobno se ne isključuju. Novčani fond
 može imati jedan od tih ciljeva ili oba cilja istodobno.
 (15) Cilj ostvarivanja prinosa u
 skladu sa stopama na tržištu novca trebalo bi tumačiti u širem smislu.
 Predviđeni prinos ne mora biti savršeno usklađen sa stopama EONIA,
 Libor, Euribor ili bilo kojom drugom mjerodavnom stopom na tržištu novca. Cilj
 ostvarivanja malo bolje stope od stopa na tržištu novca ne izuzima UCITS ili
 AIF iz područja primjene novih jedinstvenih pravila.
 (16) Cilj očuvanja vrijednosti
 ulaganja ne bi trebalo smatrati kapitalnim jamstvom fonda. Trebalo bi se
 smatrati ciljem koji UCITS ili AIF želi ostvariti. Smanjenje vrijednosti
 ulaganja ne bi trebalo značiti da je subjekt za zajednička ulaganja
 promijenio cilj očuvanja vrijednosti ulaganja.
 (17) Važno je da se UCITS-i i AIF-i
 koji imaju karakteristike novčanih fondova odrede kao novčani fondovi
 i da se izričito provjeri njihova sposobnost kontinuiranog pridržavanja
 novih jedinstvenih pravila o novčanim fondovima. U tu svrhu nadležna
 tijela trebala bi novčanim fondovima izdavati odobrenje za rad. Za UCITS
 odobrenje za rad kao novčani fond trebalo bi se izdati u okviru odobrenja
 za rad kao UCITS u skladu s usklađenim postupcima predviđenima
 Direktivom 2009/65/EZ. Za AIF-e, budući da oni ne podliježu
 usklađenim postupcima odobrenja i nadzora, potrebno je predvidjeti
 zajednička osnovna pravila o odobrenju za rad koja održavaju
 postojeća usklađena pravila UCITS-a. Tim bi se postupcima trebalo
 osigurati da AIF s odobrenjem za rad kao novčani fond za upravitelja ima
 upravitelja alternativnih investicijskih fondova (UAIF) s odobrenjem za rad u
 skladu s Direktivom 2011/61/EU.
 (18) Kako bi se osiguralo da
 subjekti za zajednička ulaganja koji imaju karakteristike novčanih
 fondova podliježu novim zajedničkim pravilima za novčane fondove,
 potrebno je zabraniti korištenje naziva „novčani fond” ili bilo kojeg
 drugog izraza kojim se implicira da subjekt za zajednička ulaganja dijeli
 karakteristike novčanih fondova za sve fondove koji nisu u skladu s ovom
 Uredbom. Da bi se spriječilo izbjegavanje pravila za novčane fondove,
 nadležna tijela trebala bi nadzirati tržišne prakse subjekata za
 zajednička ulaganja koji su osnovani ili se prodaju na području
 njihove nadležnosti kako bi se uvjerila da ne zloupotrebljavaju naziv
 novčanog fonda ili navode na zaključak da su novčani fond, a da
 pritom ne poštuju novi regulatorni okvir.
 (19) Nova pravila koja se
 primjenjuju na novčane fondove trebaju se zasnivati na postojećem
 regulatornom okviru uspostavljenom Direktivom 2009/65/EZ, Direktivom 2011/61/EU
 i aktima koji su doneseni za njihovu provedbu. Stoga bi se pravila za proizvode
 novčanih fondova trebala primjenjivati dodatno uz pravila za proizvode
 utvrđena postojećim zakonodavstvom Unije, osim ako se izričito
 prestanu primjenjivati. Nadalje, pravila za upravljanje i prodaju utvrđena
 postojećim okvirom trebala bi se primjenjivati na novčane fondove i
 pritom uzeti u obzir jesu li UCITS ili AIF. Isto tako, pravila o
 prekograničnom pružanju usluga i slobodi poslovnog nastana utvrđena
 direktivama 2009/65/EZ i 2011/61/EU trebala bi se na odgovarajući
 način primjenjivati na prekogranične aktivnosti novčanih
 fondova.
 (20) S obzirom da UCITS-i AIF-i
 mogu imati različite pravne oblike kojima ne dobivaju nužno pravnu
 osobnost, trebalo bi se smatrati da se odredbe, kojima se zahtijeva da
 novčani fondovi poduzimaju mjere, odnose na upravitelje novčanih
 fondova ako je novčani fond ustrojen kao UCITS ili AIF koji ne može
 poduzimati mjere samostalno jer nema vlastitu pravnu osobnost.
 (21) Pravilima za portfelj
 novčanih fondova zahtijevalo bi se jasno utvrđivanje kategorija
 imovine prihvatljive za ulaganje novčanih fondova i uvjeta pod kojima je
 prihvatljiva. Kako bi se osigurao integritet novčanih fondova poželjno je
 novčanom fondu zabraniti određene financijske transakcije kojima bi
 se ugrozili strategija i ciljevi ulaganja.
 (22) Instrumenti tržišta novca su
 prenosivi instrumenti kojima se obično trguje na tržištu novca, kao što su
 blagajnički zapisi i kratkoročne municipalne obveznice, potvrde o
 depozitu, komercijalni zapisi, bankovni akcepti te srednjoročne ili
 kratkoročne obveznice. Oni bi trebali biti prihvatljivi za ulaganje
 novčanih fondova samo ako su usklađeni s ograničenjima
 dospijeća te ih novčani fond svrstava u instrumente visoke kreditne
 kvalitete.
 (23) Komercijalni zapisi osigurani
 imovinom (ABCP) trebali bi se smatrati prihvatljivim instrumentima tržišta
 novca u mjeri u kojoj ispunjavaju dodatne zahtjeve. Zbog činjenice da su
 za vrijeme krize određene sekuritizacije bile osobito nestabilne, potrebno
 je uvesti ograničenja dospijeća i kriterije kvalitete za temeljnu
 imovinu. Ne bi sve kategorije temeljne imovine trebale biti prihvatljive jer
 neke su nestabilnije od drugih. Zbog toga bi se temeljna imovina trebala
 sastojati isključivo od kratkoročnih dužničkih instrumenta koje
 su izdala poduzeća tijekom svog poslovanja, kao što su potraživanja od
 kupaca. Instrumenti kao što su krediti i leasing za automobile, leasing za
 opremu, potrošački krediti, stambeni krediti, potraživanja po kreditnim
 karticama ili bilo koji drugi instrumenti povezani sa stjecanjem ili
 financiranjem usluga ili robe potrošača nisu prihvatljivi. ESMA-i se treba
 povjeriti izrada nacrta regulatornih tehničkih standarda koji se podnose
 Komisiji na odobrenje u pogledu uvjeta i okolnosti pod kojima se smatra da se
 temeljna izloženost ili skup izloženosti sastoje isključivo od
 korporativnih dužničkih financijskih instrumenata te uvjeta i
 brojčanih pragova kojim se određuje kada je korporativna obveznica
 visoke kreditne kvalitete i likvidna.
 (24) Novčanom fondu treba se
 dopustiti ulaganje u depozite do mjere u kojoj u svakom trenutku može
 povući sredstva. Stvarna mogućnost povlačenja bi se
 ograničila ako su sankcije za prijevremeno povlačenje tako visoke da
 premašuju kamate obračunate prije povlačenja. Iz tog razloga
 novčani fond trebao bi paziti da ne polaže depozite kod kreditnih
 institucija koje zahtijevaju iznadprosječne sankcije ili da ne polaže
 depozite na predugi rok ako to dovodi do previsokih sankcija.
 (25) Izvedeni financijski
 instrumenti prihvatljivi za ulaganje novčanog fonda trebali bi služiti
 isključivo za zaštitu od kamatnog i valutnog rizika te bi im temeljni
 instrument trebale biti samo kamatne stope, devizne valute ili indeksi tih
 kategorija. Svako korištenje izvedenica u drugu svrhu ili uz drugu temeljnu imovinu
 trebalo bi zabraniti. Izvedenice se trebaju koristiti samo kao dopuna
 strategiji fonda, a ne kao glavni instrument za postizanje ciljeva fonda. Ako
 novčani fond ulaže u imovinu denominiranu u valuti različitoj od
 valute fonda, od upravitelja novčanog fonda se očekuje potpuna
 zaštita od izloženosti valutnom riziku, uključujući i preko
 izvedenica.
 (26) Obrnute repo ugovore
 novčani fondovi mogu koristiti kao sredstvo vrlo kratkoročnog
 ulaganja viška gotovine pod uvjetom da je stavka u cijelosti osigurana. Kako bi
 se zaštitili interesi ulagatelja, kolaterali u okviru obrnutih repo ugovora
 moraju biti visoke kvalitete. Sve druge učinkovite metode upravljanja
 portfeljem, uključujući uzajmljivanje i pozajmljivanje vrijednosnih
 papira, novčani fondovi ne bi trebali koristiti budući da bi se njima
 moglo narušiti ostvarivanje ciljeva ulaganja novčanih fondova.
 (27) Kako bi se ograničilo
 preuzimanje rizika novčanih fondova, bitno je smanjiti rizik druge
 ugovorne strane tako da se za portfelj novčanih fondova utvrde jasni
 zahtjevi za diversifikaciju. U tu svrhu obrnuti repo ugovori moraju biti u
 potpunosti osigurani te, kako bi se ograničio operativni rizik, jedna
 ugovorna strana obrnutog repo ugovora ne može imati više od 20 % imovine
 novčanog fonda. Sve neuvrštene (OTC) izvedenice trebale bi podlijegati
 Uredbi (EU) br. 648/2012[5].
 (28) Zbog pravila nadzora i
 izbjegavanja znatnog utjecaja novčanog fonda na upravu izdavatelja,
 potrebno je izbjeći preveliku koncentraciju ulaganja novčanog fonda u
 imovinu istog izdavatelja.
 (29) Novčani fond trebao bi
 biti odgovoran za ulaganje u prihvatljivu imovinu visoke kvalitete. Stoga
 novčani fond treba imati oprezan i strog interni postupak procjene za
 određivanje kreditne kvalitete instrumenata tržišta novca u koje namjerava
 ulagati. U skladu sa zakonodavstvom Unije o ograničavanju pretjeranog
 oslanjanja na kreditni rejting, važno je da se novčani fondovi, kada
 procjenjuju kvalitetu prihvatljive imovine, ne oslanjaju mehanički na
 rejting koji daju agencije za kreditni rejting. U tu svrhu novčani fond
 treba uspostaviti interni rejting-sustav na temelju usklađene
 rejting-skale i internog postupka procjene.
 (30) Kako bi se izbjeglo da
 upravitelji novčanog fonda za procjenu kreditnog rizika instrumenta
 tržišta novca koriste različite kriterije procjene i istom instrumentu
 pripisuju različite karakteristike rizika, ključno je da se
 upravitelji oslanjanju na iste kriterije. U tu se svrhu kriteriji za rejting
 moraju precizno definirati i uskladiti. Primjeri internih kriterija za rejting
 su kvantitativne mjere za izdavatelja instrumenta, kao što su financijski
 pokazatelji, dinamika bilance, smjernice za profitabilnost, koje se ocjenjuju i
 uspoređuju s onima poduzeća i grupa iz sektora; kvalitativne mjere za
 izdavatelja instrumenta su učinkovitost uprave i korporativna strategija
 koje se analiziraju kako bi se osiguralo da ukupna strategija izdavatelja ne
 šteti njegovoj budućoj kreditnoj kvaliteti. Najviši interni rejting trebao
 bi odražavati činjenicu da izdavatelj instrumenata u svakom trenutku ima
 najvišu moguću kreditnu sposobnost.
 (31) Kako bi se razvio
 transparentan i dosljedan interni rejting-sustav, upravitelj bi trebao
 dokumentirati postupke korištene za internu procjenu. Time bi se osiguralo da
 je postupak u skladu s jasnim pravilima koja se mogu nadzirati i da se
 zainteresirane strane na zahtjev mogu upoznati s korištenim metodologijama.
 (32) Kako bi se smanjio rizik
 portfelja važno je odrediti ograničenja dospijeća i predvidjeti
 maksimalno dopušteno ponderirano prosječno dospijeće (WAM) i
 ponderirano prosječno trajanje (WAL).
 (33) WAM se koristi za mjerenje
 osjetljivosti novčanog fonda na promjene kamatnih stopa na tržištu novca.
 Kada određuju WAM, upravitelji bi trebali uzeti u obzir utjecaj izvedenih
 financijskih instrumenata, depozita i obrnutih repo ugovora i njihov
 učinak na rizik kamatnih stopa novčanog fonda. Ako novčani fond
 ugovori SWAP transakciju kako bi instrument s promjenjivom stopom promijenio u
 instrument s fiksnom stopom, to bi trebalo uzeti u obzir pri određivanju
 WAM-a.
 (34) WAL se koristi za mjerenje
 kreditnog rizika, budući da što se više odgađa isplata glavnice,
 kreditni rizik je veći. WAL se koristi i za ograničavanje rizika
 likvidnosti. Za razliku od izračuna WAM-a, za izračun WAL-a za vrijednosne
 papire s promjenjivom stopom i strukturirane financijske instrumente nije
 moguće koristiti datume utvrđivanja kamatnih stopa, već
 isključivo navedeno konačno dospijeće financijskog instrumenta.
 Dospijeće koje se koristi za izračun WAL-a je dospijeće
 preostalo do ugovorene isplate jer je to jedini datum kada društvo za
 upravljanje može biti sigurno da će se izvršiti isplata instrumenta.
 Obilježja instrumenta kao što je mogućnost isplate na određeni datum,
 takozvane put-opcije, ne mogu se uzeti u obzir za izračun WAL-a.
 (35) Kako bi se poboljšala
 sposobnost novčanih fondova da vrše isplate i spriječila likvidacija
 imovine novčanih fondova po preniskim cijenama, novčani fondovi
 trebali bi uvijek držati minimalni iznos likvidne imovine koja dospijeva dnevno
 ili tjedno. Udio imovine koja dospijeva dnevno ili tjedno izračunava se s
 pomoću ugovorenog datuma isplate sredstava. Može se razmotriti
 mogućnost da upravitelj kratkoročno raskine ugovor. Primjerice, ako
 se obrnuti repo ugovor može raskinuti uz otkazni rok od jednog dana, smatra se
 imovinom koja dospijeva dnevno. Ako upravitelj ima mogućnost podići
 novac s depozitnog računa uz otkazni rok od jednog dana, može se smatrati
 imovinom koja dospijeva dnevno.
 (36) S obzirom na to da
 novčani fondovi mogu ulagati u imovinu s različitim rasponom
 dospijeća, ulagatelji bi trebali moći razlikovati različite
 kategorije novčanih fondova. Stoga se novčani fondovi trebaju
 svrstati u kratkoročni ili standardni novčani fond. Cilj je
 kratkoročnih novčanih fondova ponuditi prinose sukladne stopama na
 tržištu novca i istovremeno osigurati najveću moguću razinu
 sigurnosti za ulagatelje. Rizik trajanja i kreditni rizik kratkoročnih
 novčanih fondova održavaju se niskima kratkim WAM-om i WAL-om.
 (37) Cilj je standardnih
 novčanih fondova ponuditi prinose malo više od prinosa na tržištu novca te
 stoga ulažu u imovinu s dužim dospijećem. Nadalje, kako bi se ostvario taj
 cilj, ovoj kategoriji novčanih fondova treba dopustiti primjenu viših
 granica za rizik portfelja kao što su ponderirano prosječno dospijeće
 i ponderirano prosječno trajanje.
 (38) U skladu s pravilima
 utvrđenima u članku 84. Direktive 2009/65/EZ, upravitelji UCITS
 novčanih fondova imaju mogućnost u iznimnim slučajevima, u
 kojima okolnosti to zahtijevaju, privremeno obustaviti isplatu. U skladu s
 pravilima utvrđenima u članku 16. Direktive 2011/61/EU i u
 članku 47. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 231/2013[6], upravitelji AIF novčanih
 fondova smiju koristiti posebne mehanizme kako bi se nosili s neočekivanom
 nelikvidnošću imovine fonda.
 (39) Važno je da upravljanje
 rizicima novčanih fondova ne bude pristrano zbog kratkoročnih odluka
 pod utjecajem mogućeg rejtinga novčanog fonda. Stoga je potrebno
 zabraniti novčanom fondu ili njegovom upravitelju da traži rejting novčanog
 fonda od agencije za kreditni rejting kako bi se izbjeglo da se taj vanjski
 rejting koristi u marketinške svrhe. Novčani fond ili njegov upravitelj ne
 bi trebali koristiti niti alternativne metode dobivanja rejtinga novčanog
 fonda. Ako se novčanom fondu dodijeli vanjski rejting na vlastitu
 inicijativu agencije za kreditni rejting ili na zahtjev treće osobe koja
 je neovisna o novčanom fondu ili upravitelju i ne djeluje u ime bilo kojeg
 od njih, upravitelj novčanog fonda ne bi se trebao oslanjati na kriterije
 povezane s tim vanjskim rejtingom. Kako bi se osiguralo odgovarajuće
 upravljanje likvidnošću, novčani fondovi moraju uvesti čvrste
 politike i postupke za upoznavanje svojih ulagatelja. Politike koje treba
 provesti upravitelj trebale bi pomoći razumijevanju baze ulagatelja
 novčanih fondova u tolikoj mjeri da se mogu predvidjeti velike isplate.
 Kako bi novčani fond izbjegao iznenadne masovne isplate, potrebno je
 obratiti posebnu pažnju na velike ulagatelje koji čine znatan udio u
 imovini novčanog fonda, primjerice kada je udio jednog ulagatelja
 veći od udjela imovine s dnevnim dospijećem. U tom slučaju
 novčani fond treba povećati svoj udio imovine s dnevnim
 dospijećem na razinu udjela ulagatelja. Kad god je to moguće
 upravitelj treba saznati tko su ulagatelji, čak i ako su zastupljeni preko
 povjereničkih računa, portala ili bilo kojih drugih neizravnih
 kupaca.
 (40) U okviru opreznog upravljanja
 rizicima novčani fondovi trebaju periodički provoditi testiranje
 otpornosti na stres. Od upravitelja novčanih fondova očekuje se da poduzmu
 mjere za jačanje otpornosti novčanih fondova kad god rezultati
 testiranja otpornosti na stres ukazuju na osjetljivost.
 (41) Kako bi se odrazila stvarna
 vrijednost imovine, prednost pri vrednovanju imovine novčanih fondova
 treba imati metoda po tržišnim vrijednostima. Ako se metodom vrednovanja po
 tržišnim vrijednostima dobiva pouzdana vrijednost imovine, upravitelju se ne bi
 trebalo dopustiti korištenje metode vrednovanja po modelu jer se metodom
 vrednovanja po modelu obično postiže slabija preciznost. Imovina kao što
 su blagajnički zapisi i kratkoročne municipalne obveznice,
 srednjoročne ili kratkoročne obveznice općenito je ona za koju
 se očekuje pouzdano vrednovanje po tržišnim vrijednostima. Za vrednovanje
 komercijalnih zapisa ili potvrda o depozitu, upravitelj treba provjeriti je li
 cijena na sekundarnom tržištu točna. Smatra se da i otkupna cijena koju
 ponudi izdavatelj predstavlja dobru procjenu vrijednosti komercijalnog zapisa.
 U svim drugim slučajevima vrijednost treba procijeniti upravitelj, primjerice
 korištenjem tržišnih podataka kao što je prinos usporedivih izdanja i
 usporedivih izdavatelja.
 (42) Cilj je novčanih fondova
 s nepromjenjivom vrijednošću imovine (novčani fondovi s
 nepromjenjivim NAV-om) očuvati uloženi kapital, a pritom osigurati visoki
 stupanj likvidnosti. Većina novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om
 pri raspodjeli dohotka ulagateljima ima neto vrijednost imovine (NAV) po udjelu
 ili dionici na primjer 1 EUR, 1 USD ili 1 GBP. Ostali akumuliraju dohodak u
 NAV-u fonda i pritom održavaju nepromjenjivom unutarnju vrijednost imovine.
 (43) Kako bi se uzele u obzir
 posebnosti novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om, potrebno je
 novčanim fondovima s nepromjenjivim NAV-om dopustiti i korištenje
 računovodstvene metode amortiziranog troška za određivanje
 nepromjenjive neto vrijednosti imovine (NAV) po udjelu ili dionici. Unatoč
 tome, kako bi se u svakom trenutku osiguralo praćenje razlike između
 nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici,
 novčani fond s nepromjenjivim NAV-om trebao bi isto tako izračunati
 vrijednost svoje imovine na temelju metoda vrednovanja po tržišnim
 vrijednostima ili vrednovanja po modelu.
 (44) Budući da novčani
 fond treba objaviti NAV kojim se odražavaju sve promjene vrijednosti njegove
 imovine, objavljeni se NAV treba zaokružiti najviše na sljedeći osnovni
 bod ili njegovu protuvrijednost. Stoga kada se NAV objavi u određenoj
 valuti, na primjer 1 EUR, usklađivanje vrijednosti provodi se na svakih
 0,0001 EUR. U slučaju NAV-a od 100 EUR, usklađivanje vrijednosti
 provodi se na svakih 0,01 EUR. Samo novčani fond koji je novčani fond
 s nepromjenjivim NAV-om može objaviti cijenu kojom se ne prate u cijelosti
 promjene vrijednosti njegove imovine. U tom slučaju NAV se može zaokružiti
 na najbliži cent za NAV od 1 EUR (kod svake promjene za 0,01 EUR).
 (45) Kako bi se mogle apsorbirati
 svakodnevne fluktuacije vrijednosti imovine novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om i omogućilo da se ponudi nepromjenjivi NAV po udjelu
 ili dionici, novčani fond s nepromjenjivim NAV-om trebao bi u svakom
 trenutku imati zaštitni sloj za NAV u iznosu od najmanje 3 % svoje
 imovine. Zaštitni sloj za NAV trebao bi služiti kao apsorpcijski mehanizam za
 održavanje nepromjenjivog NAV-a. Sve razlike između nepromjenjivog NAV-a
 po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici trebaju se neutralizirati
 korištenjem zaštitnog sloja NAV-a. Za vrijeme tržišnih stresova, kada se
 razlike mogu brzo povećati, potrebno je predvidjeti postupak kojim se
 osigurava da je uključen cijeli upravljački lanac. Ovim bi se
 eskalacijskim postupkom višem rukovodstvu trebalo dopustiti poduzimanje brzih
 mjera ispravka.
 (46) Budući da novčani
 fond s nepromjenjivim NAV-om koji ne održava zaštitni sloj za NAV na potrebnoj
 razini ne može održavati nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici, trebalo bi
 zatražiti da počne mijenjati NAV i prestane biti novčani fond s
 nepromjenjivim NAV-om. Stoga ako unatoč eskalacijskom postupku iznos
 zaštitnog sloja za NAV mjesec dana iznosi manje od potrebnih 3 % za 10
 osnovnih bodova, novčani fond s nepromjenjivim NAV-om automatski bi se
 trebao pretvoriti u novčani fond kojem nije dopušteno korištenje
 amortiziranog troška u računovodstvu ili zaokruživanje na najbliži
 postotni bod. Ako prije isteka jednog mjeseca koji je dopušten za dopunjavanje
 nadležno tijelo može dokazati da novčani fond s nepromjenjivim NAV-om nije
 u stanju dopuniti zaštitni sloj, trebalo bi imati ovlasti da pretvori
 novčani fond s nepromjenjivim NAV-om u novčani fond drugačiji od
 novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om. Zaštitni sloj za NAV jedino je
 sredstvo kojim se novčanom fondu s nepromjenjivim NAV-om može osigurati
 vanjska potpora.
 (47) Pružanjem vanjske potpore
 novčanom fondu različitom od novčanog fonda s nepromjenjivim
 NAV-om, kojom bi se trebala osigurati likvidnost ili stabilnost novčanog
 fonda ili de facto ostvariti takav učinak, povećava se rizik
 zaraze između sektora novčanih fondova i ostatka financijskog
 sektora. Treće osobe pružaju takvu potporu iz vlastitog interesa jer imaju
 gospodarsku korist u društvom za upravljanje koje upravlja novčanim fondom
 ili žele izbjeći lošu reputaciju koju bi mogle dobiti ako se njihovo ime
 povezuje s gubitkom novčanog fonda. Budući da se ove treće osobe
 ne obvezuju izričito da će pružiti ili zajamčiti potporu, nije
 sigurno hoće li se takva potpora dodijeliti kada je novčani fond
 zatreba. U takvim okolnostima, potpora koja podliježe diskrecijskom pravu
 pokrovitelja pridonosi nesigurnosti među sudionicima na tržištu oko toga
 tko će snositi gubitke novčanog fonda kada do njih dođe. Ovom
 nesigurnošću novčani fondovi postaju još osjetljiviji na bijeg
 tijekom razdoblja financijske nestabilnosti, kada su širi financijski rizici
 najizraženiji i kada raste zabrinutost u pogledu zdravog poslovanja pokrovitelja
 i njihove sposobnosti pružanja potpore povezanim novčanim fondovima. Iz
 ovih se razloga novčani fondovi ne bi trebali oslanjati na vanjsku potporu
 kako bi održali svoju likvidnost i stabilnost svog NAV-a po udjelu ili dionici,
 osim ako je tijelo nadležno za novčani fond izričito odobrilo vanjsku
 potporu kako bi se održala stabilnost financijskih tržišta.
 (48) Prije ulaganja u novčani
 fond ulagateljima treba dati jasne informacije o tome je li novčani fond
 kratkoročni ili standardni novčani fond te je li novčani fond s nepromjenjivim
 NAV-om ili ne. Osim toga, kako bi se izbjegla pogrešna očekivanja
 ulagatelja, u svakom se prodajnom dokumentu mora jasno navesti da ulaganja u
 novčane fondove nisu osigurana. Novčani fondovi s nepromjenjivim
 NAV-om trebali bi ulagateljima jasno objasniti mehanizam zaštitnog sloja koji
 primjenjuju kako bi održali nepromjenjivi NAV po udjelu ili dionici.
 (49) Kako bi se osiguralo da
 nadležna tijela mogu otkriti, nadzirati i reagirati na rizike na tržištu
 novčanih fondova, novčani fondovi trebali bi svojim nadležnim
 tijelima dostavljati detaljan popis podataka dodatno uz izvješćivanje
 predviđeno direktivama 2009/65/EZ ili 2011/61/EU. Nadležna tijela trebaju
 dosljedno prikupljati te podatke u cijeloj Uniji kako bi dobila temeljni uvid u
 najvažnija kretanja na tržištu novčanih fondova. Kako bi se olakšala
 zajednička analiza mogućih učinaka tržišta novčanih fondova
 u Uniji, takvi bi se podaci trebali proslijediti Europskom nadzornom tijelu za
 vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA) koje treba uspostaviti središnju
 bazu podataka za novčane fondove.
 (50) Tijelo nadležno za
 novčani fond trebalo bi provjeriti može li novčani fond kontinuirano
 ispunjavati odredbe ove Uredbe. Budući da nadležna tijela već imaju
 široke ovlasti u skladu s direktivama 2009/65/EZ i 2011/61/EU, potrebno je te
 ovlasti proširiti kako bi se mogle primjenjivati i u odnosu na nova
 zajednička pravila za novčane fondove. Tijela nadležna za UCITS ili
 AIF trebaju provjeriti i usklađenost svih subjekata za zajednička
 ulaganja koji imaju karakteristike novčanih fondova i postoje u trenutku
 stupanja na snagu ove Uredbe.
 (51) Komisija bi trebala donijeti
 delegirane akte u području internog postupka procjene u skladu s
 člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Od osobite je važnosti
 da Komisija u svom pripremnom radu provede odgovarajuća savjetovanja,
 uključujući savjetovanja na stručnoj razini.
 (52) Komisija bi trebala biti
 ovlaštena i za donošenje provedbenih tehničkih standarda putem provedbenih
 akata u skladu s člankom 291. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i u
 skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1095/2010[7]. ESMA-i bi trebalo povjeriti
 izradu nacrta provedbenih tehničkih standarda koji se podnose Komisiji
 vezano uz obrazac za izvješćivanje koji sadržava podatke o novčanim
 fondovima namijenjene nadležnim tijelima.
 (53) ESMA treba moći
 izvršavati sve ovlasti koje su joj dodijeljene u skladu s direktivama
 2009/65/EZ i 2011/61/EU i u pogledu ove Uredbe. Povjerena joj je i izrada
 nacrta regulatornih i provedbenih tehničkih standarda.
 (54) Ključno je provesti
 preispitivanje ove Uredbe kako bi se procijenilo je li primjereno određene
 novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om, koji svoj portfelj ulaganja
 koncentriraju na dužničke financijske instrumente koje izdaju države članice,
 izuzeti od zahtjeva za uvođenje zaštitnog sloja kapitala u iznosu od
 najmanje 3 % ukupne vrijednosti imovine novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om. Stoga bi tijekom tri godine nakon stupanja na snagu ove
 Uredbe Komisija trebala analizirati iskustvo stečeno u primjeni ove Uredbe
 i učinke na različite gospodarske aspekte povezane s novčanim
 fondovima. Dužnički financijski instrument koji su izdale ili za koje
 jamče države članice različita je kategorija ulaganja s posebnim
 kreditnim obilježjima i obilježjima likvidnosti. Osim toga, državni
 dužnički financijski instrumenti imaju značajnu ulogu u financiranju
 država članica. Komisija bi trebala ocijeniti razvoj tržišta državnih
 dužničkih financijskih instrumenata koje izdaju ili za koje jamče
 države članice i mogućnost stvaranja posebnog okvira za novčane
 fondove čija je politika ulaganja usmjerena na tu vrstu dužničkih
 financijskih instrumenata.
 (55) Nova jedinstvena pravila za
 novčane fondove trebala bi biti u skladu s odredbama Direktive 95/46/EZ[8] i Uredbom (EZ) br. 45/2001[9].
 (56) Budući da ciljeve ove
 Uredbe, odnosno osiguranje jedinstvenih zahtjeva nadzora koji se primjenjuju na
 novčane fondove u čitavoj Uniji, pritom u potpunosti vodeći
 računa o ravnoteži između sigurnosti i pouzdanosti novčanih
 fondova te učinkovitog funkcioniranja tržišta novca i troškova koje imaju
 razni dionici na tržištu novca, ne mogu dostatno ostvariti države članice,
 nego ih se može na bolji način ostvariti na razini Unije zbog njihovih
 razmjera i učinaka, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom
 supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U
 skladu s načelom proporcionalnosti iz tog članka, ovom Uredbom ne
 prelazi se ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
 (57) Novim jedinstvenim pravilima
 za novčane fondove poštuju se temeljna prava i načela posebno
 priznata u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, a osobito zaštita
 potrošača, sloboda poduzetništva i zaštita osobnih podataka. Nova
 jedinstvena pravila za novčane fondove trebala bi se primijeniti u skladu
 s tim pravima i načelima,
 DONIJELI SU OVU UREDBU:
 Poglavlje I.
 Opće odredbe
 Članak 1.
 Predmet i područje primjene
 1. Ovom se Uredbom utvrđuju
 pravila koja se odnose na financijske instrumente prihvatljive za ulaganje
 novčanog fonda, njegov portfelj i vrednovanje te zahtjevi za
 izvješćivanje u vezi s novčanim fondom koji je osnovan, kojim se
 upravlja ili koji se prodaje u Uniji.
 Ova se Uredba primjenjuje na subjekte za
 zajednička ulaganja koji moraju imati odobrenje za rad kao UCITS u skladu
 s Direktivom 2009/65/EZ ili kao AIF u skladu s Direktivom 2011/61/EU, ulažu u
 kratkoročnu imovinu te im je pojedinačni ili kumulativni cilj nuditi
 prinose u skladu sa stopama na tržištu novca ili očuvanje vrijednosti
 ulaganja.
 2. Države članice ne dodaju
 nikakve dodatne zahtjeve u području obuhvaćenom ovom Uredbom.
 Članak 2.
 Definicije
 Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se
 sljedeće definicije:
 (1)
 „kratkoročna imovina” znači financijska
 imovina čije preostalo dospijeće nije dulje od dvije godine;
 (2)
 „instrumenti tržišta novca” znači instrumenti
 tržišta novca kako je predviđeno u članku 2. stavku 1. točki (o)
 Direktive 2009/65/EZ;
 (3)
 „prenosivi vrijednosni papiri” znači prenosivi
 vrijednosni papiri kako je određeno u članku 2. stavku 1. točki
 (n) Direktive 2009/65/EZ;
 (4)
 „repo ugovor” znači svaki ugovor u kojem jedna
 ugovorna strana prenosi vrijednosne papire ili bilo koje pravo povezano s
 vlasništvom na drugu ugovornu stranu uz obvezu otkupa po određenoj cijeni
 na kasniji datum koji je određen ili će se odrediti;
 (5)
 „obrnuti repo ugovor” znači svaki ugovor u
 kojem jedna ugovorna strana prima vrijednosne papire ili bilo koje pravo
 povezano s vlasništvom ili vrijednosnim papirom od druge ugovorne strane, uz
 obvezu ponovne prodaje po određenoj cijeni na kasniji datum koji je
 određen ili će se odrediti;
 (6)
 „pozajmljivanje vrijednosnih papira” i
 „uzajmljivanje vrijednosnih papira” znači svaka transakcija kojom
 institucija ili njezina ugovorna strana prenosi vrijednosne papire pritom
 podliježući obvezi da će primatelj vratiti istovrijedne vrijednosne
 papire na kasniji datum ili kada to bude zahtijevao prenositelj, pri čemu
 je za instituciju koja prenosi vrijednosne papire transakcija pozajmljivanje
 vrijednosnih papira, a za instituciju na koju se prenose je uzajmljivanje
 vrijednosnih papira.
 (7)
 „sekuritizacija” znači sekuritizacija kako je
 određeno u članku 4. stavku 1. točki 61. Uredbe 575/2013 [10];
 (8)
 „korporativni dužnički financijski instrument”
 znači dužnički instrument koji izdaje subjekt koji stvarno bavi
 proizvodnjom ili prodajom robe ili nefinancijskih usluga;
 (9)
 „vrednovanje po tržišnim vrijednostima” znači
 vrednovanje stavki po dostupnim završnim cijenama pribavljenim od neovisnih
 izvora uključujući burzovne tečajeve, elektronske kotacije ili
 kotacije više neovisnih renomiranih brokera;
 (10)
 „vrednovanje po modelu” znači svako
 vrednovanje s referentnim vrijednostima, ekstrapolirano ili na drugi način
 izračunano iz jednog ili više tržišnih podataka;
 (11)
 „metoda amortiziranog troška” znači metoda
 vrednovanja kod koje se uzima trošak stjecanja imovine i ta se vrijednost
 usklađuje za amortizaciju premija (ili diskonta) do dospijeća;
 (12)
 „novčani fond s nepromjenjivom neto
 vrijednošću imovine” (novčani fond s nepromjenjivim NAV-om)
 znači novčani fond koji održava nepromjenjivu vrijednost NAV-a po
 udjelu ili dionici, pri čemu se prihod fonda obračunava dnevno ili se
 može isplatiti ulagatelju, a imovina se općenito vrednuje prema metodi
 amortiziranog troška ili se NAV zaokružuje na najbliži postotni bod ili njegovu
 protuvrijednost u valuti;
 (13)
 „kratkoročni novčani fond” znači
 novčani fond koji ulaže u prihvatljive instrumente tržišta novca iz
 članka 9. stavka 1.;
 (14)
 „standardni novčani fond” znači
 novčani fond koji ulaže u prihvatljive instrumente tržišta novca iz
 članka 9. stavaka 1. i 2.;
 (15)
 „kreditne institucije” znači kreditna institucija
 kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 1. Uredbe 575/2013/EZ;
 (16)
 „nadležno tijelo novčanog fonda” znači:
 (a)
 za UCITS, nadležno tijelo matične države
 članice UCITS-a imenovano u skladu s člankom 97. Direktive 2009/65/EZ
 (b)
 za AIF u EU, nadležno tijelo matične države
 članice AIF-a kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki (p)
 Direktive 2011/61/EU;
 (c)
 za AIF izvan EU:
 i. nadležno tijelo države članice ako se AIF izvan EU
 prodaje u Uniji bez putovnice;
 ii. nadležno tijelo UAIF-a u EU koji
 upravlja AIF-om izvan EU ako se AIF izvan EU prodaje u Uniji s putovnicom ili
 se ne prodaje u Uniji;
 iii. nadležno tijelo referentne države
 članice ako AIF-om izvan EU ne upravlja UAIF u EU i prodaje se u Uniji s
 putovnicom;
 (17)
 „matična država članica novčanog
 fonda” znači država članica u kojoj je novčani fond dobio
 odobrenje za rad;
 (18)
 „ponderirano prosječno dospijeće (WAM)”
 znači prosječna duljina razdoblja do ugovorenog dospijeća ili,
 ako je kraće, do sljedećeg usklađivanja kamatnih stopa sa stopom
 na tržištu novca za svu temeljnu imovinu fonda, kojim se odražavaju relativni
 udjeli svake imovine;
 (19)
 „ponderirano prosječno trajanje (WAL)”
 znači prosječnu duljinu razdoblja do ugovorenog dospijeća sve
 temeljne imovine fonda kojim se odražavaju relativni udjeli svake imovine;
 (20)
 „ugovoreno dospijeće” znači datum na koji
 se glavnica vrijednosnog papira mora u cijelosti otplatiti i koji ne podliježe
 nikakvoj opcionalnosti;
 (21)
 „preostalo dospijeće” znači duljinu
 razdoblja do ugovorenog dospijeća;
 (22)
 „kratka prodaja” znači prodaja instrumenata
 tržišta novca bez pokrića.
 Članak 3.
 Odobrenje za rad novčanih fondova
 1. Ni jedan subjekt za
 zajednička ulaganja ne smije se osnivati, prodavati ili njime upravljati u
 Uniji kao novčanim fondom ako nije dobio odobrenje za rad u skladu s ovom
 Uredbom.
 Takvo odobrenje za rad vrijedi u svim državama
 članicama.
 2. Subjekt za zajednička
 ulaganja koji zahtijeva odobrenje za rad kao UCITS u skladu s Direktivom
 2009/65/EZ dobiva odobrenje za rad kao novčani fond u okviru postupka
 odobrenja u skladu s Direktivom 2009/65/EZ.
 3. Subjekt za zajednička
 ulaganja koji je AIF dobiva odobrenje za rad kao novčani fond u skladu s
 postupkom odobrenja utvrđenim u članku 4.
 4. Ni jedan subjekt za
 zajednička ulaganja ne dobiva odobrenje za rad kao novčani fond ako
 nadležnom tijelu novčanog fonda nije pružen zadovoljavajući dokaz da
 novčani fond može ispuniti sve zahtjeve ove Uredbe.
 5. Za potrebe odobrenja
 novčani fond podnosi nadležnom tijelu sljedeće dokumente:
 (a)
 pravila fonda ili dokumente o osnivanju;
 (b)
 dokaz o identitetu upravitelja;
 (c)
 dokaz o identitetu depozitara;
 (d)
 opis ili bilo koju informaciju o novčanom
 fondu dostupnu ulagateljima;
 (e)
 opis ili bilo koju informaciju o mehanizmima i
 postupcima za usklađivanje sa zahtjevima iz poglavlja II. do VII.;
 (f)
 sve ostale informacije ili dokumente koje zahtijeva
 tijelo nadležno za novčani fond kako bi provjerilo usklađenost sa
 zahtjevima ove Uredbe.
 6. Nadležno tijelo
 tromjesečno obavješćuje ESMA-u o dodijeljenim ili oduzetim
 odobrenjima za rad u skladu s ovom Uredbom.
 7. ESMA vodi središnji javni
 registar svih novčanih fondova s odobrenjem za rad u skladu s ovom
 Uredbom, uključujući vrstu, upravitelja i nadležno tijelo
 novčanog fonda. Registar je dostupan u elektroničkom obliku.
 Članak 4.
 Postupak izdavanja odobrenja za rad novčanih fondova AIF
 1. AIF dobiva odobrenje za rad
 kao novčani fond samo ako je nadležno tijelo odobrilo zahtjev UAIF-a s
 odobrenjem u skladu s Direktivom 2011/61/EU za upravljanje AIF-om, pravila
 fonda i odabir depozitara.
 2. Kod podnošenja zahtjeva za
 upravljanje AIF-om UAIF koji ima odobrenje za rad nadležnom tijelu
 novčanog fonda dostavlja sljedeće:
 (a)
 pisani sporazum s depozitarom;
 (b)
 podatke o delegiranju poslova koji se odnose na
 portfelj i upravljanje rizicima te upravljanje AIF-om;
 (c)
 informacije o strategijama ulaganja, profilima
 rizičnosti i drugim karakteristikama AIF-ova za koje UAIF ima odobrenje za
 upravljanje.
 Nadležno tijelo novčanog fonda smije
 zatražiti od nadležnog tijela UAIF-a razjašnjenje i informacije o dokumentaciji
 iz prethodnog podstavka ili potvrdu jesu li novčani fondovi
 obuhvaćeni područjem primjene odobrenja za rad koje je UAIF-u izdano
 za upravljanje. Nadležno tijelo UAIF-a odgovara na zahtjev nadležnog tijela
 novčanog fonda u roku od 10 radnih dana.
 3. O svakoj naknadnoj promjeni
 dokumentacije navedene u stavku 2. UAIF mora odmah obavijestiti nadležno tijelo
 novčanog fonda.
 4. Nadležno tijelo novčanog
 fonda može odbiti zahtjev UAIF-a samo ako:
 (a)
 UAIF nije u skladu s ovom Uredbom;
 (b)
 UAIF nije u skladu s Direktivom 2011/61/EU;
 (c)
 UAIF nema odobrenje svog nadležnog tijela za
 upravljanje novčanim fondvima;
 (d)
 UAIF nije dostavio dokumentaciju iz stavka 2.
 Prije nego što odbije zahtjev, nadležno tijelo
 novčanog fonda savjetuje se s nadležnim tijelom UAIF-a.
 5. Odobrenje za rad AIF-a kao
 novčanog fonda neće biti uvjetovano obvezom da AIF-om upravlja UAIF
 kojem je izdano odobrenje za rad u matičnoj državi članici AIF-a, kao
 ni obvezom da UAIF obavlja ili delegira bilo kakve djelatnosti u matičnoj
 državi članici AIF-a.
 6. UAIF se u roku od dva mjeseca
 od zaprimanja potpunog zahtjeva obavještava je li AIF dobio odobrenje za rad
 kao novčani fond.
 7. Nadležno tijelo novčanog
 fonda ne izdaje odobrenje za rad ako postoje pravni razlozi koji
 sprečavaju AIF da trguje svojim udjelima ili dionicama u svojoj
 matičnoj državi članici.
 Članak 5.
 Uporaba naziva novčanog fonda
 1. UCITS ili AIF koristi naziv
 novčani fond za sebe ili za udjele ili dionice koje izdaje samo ako UCITS
 ili AIF ima odobrenje za rad u skladu s ovom Uredbom.
 UCITS ili AIF koristi naziv kojim se ukazuje na
 novčani fond ili koristi izraze kao što su „gotovina”, „likvidno”,
 „novac”, „raspoloživa imovina”, „kao depozit” i slične riječi samo
 ako ima odobrenje za rad u skladu s ovom Uredbom.
 2. Uporaba naziva novčani
 fond ili naziva kojim se ukazuje na novčani fond ili uporaba izraza iz
 stavka 1. obuhvaća uporabu u svim unutarnjim i vanjskim dokumentima,
 izvješćima, izjavama, oglasima, priopćenjima, dopisima i svim drugim
 dokumentima upućenima ili namijenjenima za distribuciju potencijalnim
 ulagateljima, imateljima udjela, dioničarima ili nadležnim tijelima u
 pisanom, usmenom, elektroničkom ili bilo kojem drugom obliku.
 Članak 6.
 Primjenjiva pravila
 1. Novčani fond u svakom je
 trenutku usklađen s odredbama ove Uredbe.
 2. Novčani fond koji je
 UCITS i njegov upravitelj u svakom su trenutku usklađeni sa zahtjevima
 Direktive 2009/65/EZ, osim ako je drugačije određeno ovom Uredbom.
 3. Novčani fond koji je AIF
 i njegov upravitelj u svakom su trenutku usklađeni sa zahtjevima Direktive
 2011/61/EU, osim ako je drugačije određeno ovom Uredbom.
 4. Upravitelj novčanog
 fonda odgovoran je za osiguravanje usklađenosti s ovom Uredbom. Upravitelj
 je odgovoran za sve gubitke ili štete nastale zbog neusklađenosti s ovom
 Uredbom.
 5. Ovom se Uredbom novčani
 fond ne sprečava da primijeni ograničenja ulaganja stroža od onih
 koja su propisana ovom Uredbom.
 Poglavlje II.
 Obveze vezane uz politiku ulaganja novčanih fondova
 Odjeljak I.
 Opća pravila i prihvatljiva imovina
 Članak 7.
 Opća načela
 1. Ako novčani fond
 obuhvaća više investicijskih dijelova, za potrebe poglavlja II. do VII.
 svaki se dio smatra zasebnim novčanim fondom.
 2. Novčani fond odobren kao
 UCITS ne podliježe obvezama koje se odnose na politike ulaganja UCITS-a
 utvrđene u članku 49., članku 50., članku 50.a, članku
 51. stavku 2. i člancima 52. do 57. Direktive 2009/65/EZ, osim ako je
 izričito određeno drugačije ovom Uredbom.
 Članak 8.
 Prihvatljiva imovina
 1. Novčani fond ulaže samo
 u jednu ili više sljedećih kategorija financijske imovine i samo pod
 uvjetima određenima ovom Uredbom:
 (a)
 instrumente tržišta novca;
 (b)
 depozite kod kreditnih institucija;
 (c)
 izvedene financijske instrumente;
 (d)
 obrnute repo ugovore.
 2. Novčani fond ne obavlja
 ni jednu od sljedećih aktivnosti:
 (a)
 ulaganje u imovinu osim one iz stavka 1.;
 (b)
 kratku prodaju instrumenata tržišta novca;
 (c)
 izravnu ili neizravnu izloženost dionicama ili
 robi, uključujući preko izvedenica, certifikata koji ih
 predstavljaju, indeksa koji se na njima temelje ili svakog drugog sredstva ili
 instrumenta iz kojih proizlazi takva izloženost;
 (d)
 sklapanje ugovora o pozajmljivanju vrijednosnih
 papira ili ugovora o uzajmljivanju vrijednosnih papira, repo ugovora i svakog
 drugog ugovora kojim bi se teretila imovina novčanog fonda;
 (e)
 uzajmljivanje i pozajmljivanje gotovine.
 Članak 9.
 Prihvatljivi instrumenti tržišta novca
 1. Instrument tržišta novca
 prihvatljiv je za ulaganje novčanog fonda pod uvjetom da ispunjava sve
 sljedeće zahtjeve:
 (a)
 pripada jednoj od kategorija instrumenata tržišta
 novca iz članka 50. stavka 1. točaka (a), (b), (c) ili (h) Direktive
 2009/65/EZ.
 (b)
 ima jednu od sljedećih alternativnih
 karakteristika:
 i. pri izdavanju ima ugovoreno
 dospijeće od 397 dana ili manje;
 ii. pri izdavanju ima preostalo
 dospijeće od 397 dana ili manje;
 (c)
 izdavatelju instrumenta tržišta novca dodijeljena
 je jedna od dvije najviše kategorije internog rejtinga u skladu s pravilima
 utvrđenima u člancima 16. do 19. ove Uredbe.
 (d)
 ako dođe do izloženosti sekuritizaciji,
 podliježe dodatnim zahtjevima utvrđenima u članku 10.
 2. Standardni novčani
 fondovi smiju ulagati u instrumente tržišta novca koji podliježu redovitom
 usklađivanju prinosa u skladu s uvjetima na tržištu novca svakih 397 dana
 ili češće, a nemaju preostalo dospijeće duže od 2 godine.
 3. Stavak 1. točka (c) ne
 primjenjuje se na instrumente tržišta novca koje izdaje ili za koje jamči
 središnje tijelo ili središnja banka države članice, Europska središnja
 banka, Unija, Europski stabilizacijski mehanizam ili Europska investicijska
 banka.
 Članak 10.
 Prihvatljive sekuritizacije
 1. Sekuritizacija se smatra
 prihvatljivom pod uvjetom da su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
 (a)
 temeljna izloženost ili skup izloženosti sastoje se
 isključivo od korporativnih dužničkih financijskih instrumenata;
 (b)
 temeljni korporativni dužnički financijski
 instrument visoke je kreditne kvalitete i likvidnosti;
 (c)
 temeljni korporativni dužnički financijski
 instrument pri izdavanju ima ugovoreno dospijeće od 397 dana ili manje,
 ili ima preostalo dospijeće od 397 dana ili manje.
 2. Za potrebe dosljedne primjene
 stavka 1., ESMA izrađuje nacrt regulatornih tehničkih standarda kojima
 određuje:
 (a)
 uvjete i okolnosti pod kojima se smatra da se
 temeljna izloženost ili skup izloženosti sastoji isključivo od
 korporativnih dužničkih financijskih instrumenata;
 (b)
 uvjete i brojčane pragove kojima se
 određuje kada su korporativni dužnički financijski instrumenti visoke
 kreditne kvalitete i likvidnosti.
 ESMA Komisiji podnosi nacrt regulatornih
 tehničkih standarda iz prvog podstavka do [...].
 Komisiji je dodijeljena ovlast donošenja
 regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima
 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1095/2010.
 Članak 11.
 Prihvatljivi depoziti kod kreditnih institucija
 Depozit kod kreditne institucije prihvatljiv
 je za ulaganje novčanog fonda pod uvjetom da su ispunjeni svi
 sljedeći uvjeti:
 (a)
 riječ je o depozitu koji je povratan na
 zahtjev ili depozitu koji daje pravo opoziva u svakom trenutku;
 (b)
 depozit dospijeva za najviše 12 mjeseci;
 (c)
 kreditna institucija ima sjedište u državi
 članici ili, ako kreditna institucija ima sjedište u trećoj zemlji,
 podliježe pravilima nadzora koji se smatraju istovjetnima onima koja su
 utvrđena pravom Unije u skladu s postupkom utvrđenim u članku
 107. stavku 4. Uredbe (EU) br. 575/2013.
 Članak 12.
 Prihvatljivi izvedeni financijski instrumenti
 Izvedeni financijski instrument prihvatljiv je
 za ulaganje novčanog fonda ako se njime trguje na reguliranom tržištu iz
 članka 50. stavka 1. točaka (a), (b) ili (c) Direktive 2009/65/EZ ili
 izvan burze (OTC), pod uvjetom da su u svakom slučaju ispunjeni
 sljedeći uvjeti:
 (a)
 temelj izvedenog instrumenta su kamatne stope,
 devizni tečajevi, valute ili indeksi jedne od tih kategorija;
 (b)
 izvedeni instrument služi isključivo za
 zaštitu od rizika trajanja i valutnog rizika koji su povezani s drugim
 ulaganjima novčanog fonda;
 (c)
 druge ugovorne strane u transakcijama s neuvrštenim
 (OTC) izvedenicama su institucije koje podliježu bonitetnoj regulativi i
 nadzoru, te pripadaju kategorijama koje su odobrila nadležna tijela
 matične države članice novčanog fonda;
 (d)
 neuvrštene (OTC) izvedenice podliježu svakodnevnom
 pouzdanom i provjerljivom vrednovanju, te ih je u svakom trenutku moguće
 prodati, likvidirati ili zatvoriti prijebojnom transakcijom po njihovoj fer
 vrijednosti na zahtjev novčanog fonda;
 Članak 13.
 Prihvatljivi obrnuti repo ugovori
 1. Obrnuti repo ugovor
 novčani fond može sklopiti pod uvjetom da su ispunjeni svi sljedeći
 uvjeti:
 (a)
 novčani fond ima pravo raskinuti ugovor u
 svakom trenutku uz otkazni rok od najviše dva radna dana;
 (b)
 tržišna vrijednost imovine primljene u okviru
 obrnutog repo ugovora je u svakom trenutku barem jednaka vrijednosti potrošene
 gotovine.
 2. Imovina koju novčani
 fond prima u okviru obrnutog repo ugovora su instrumenti tržišta novca u skladu
 s člankom 9.
 3. Novčani fond u okviru
 obrnutog repo ugovora ne prima sekuritizacije kako su definirane u članku
 10. Imovina koju novčani fond prima u okviru obrnutog repo ugovora ne
 smije se prodavati, ponovno ulagati, založiti ili prenositi na drugi
 način.
 4. Imovina koju novčani
 fond prima u okviru obrnutog repo ugovora uzima se u obzir pri izračunu
 ograničenja diversifikacije i koncentracije utvrđenih ovom Uredbom.
 5. Odstupajući od stavka
 2., novčani fond može u okviru obrnutog repo ugovora primiti likvidne
 prenosive vrijednosne papire ili instrumente tržišta novca osim onih u skladu s
 člankom 9. pod uvjetom da je ta imovina u skladu s jednim od
 sljedećih uvjeta:
 (a)
 visoke je kreditne kvalitete te je izdaje ili za
 nju jamči središnje tijelo ili središnja banka države članice,
 Europska središnja banka, Unija, Europski stabilizacijski mehanizam, Europska
 investicijska banka;
 (b)
 izdaje ju ili za nju jamči središnje tijelo
 ili središnja banka treće zemlje, pod uvjetom da je trećoj zemlji
 izdavatelju dodijeljena jedna od dviju najviših kategorija internog rejtinga u
 skladu s pravilima utvrđenima u člancima 16. do 19.
 Imovina primljena u okviru obrnutog repo ugovora u
 skladu s prvim podstavkom objavljuje se ulagateljima novčanog fonda.
 Imovina primljena u okviru obrnutog repo ugovora u
 skladu s prvim podstavkom podliježe pravilima utvrđenima u članku 14.
 stavku 6.
 6. Komisija se ovlašćuje za
 donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 44. kojima se utvrđuju
 zahtjevi kvantitativne i kvalitativne likvidnosti primjenjivi na imovinu iz
 stavka 5. te zahtjevi kvantitativne i kvalitativne kreditne kvalitete
 primjenjivi na imovinu iz stavka 5. točke (a).
 U tu svrhu Komisija uzima u obzir izvješće iz
 članka [509. stavka 3.] Uredbe (EU) br. 575/2013.
 Komisija donosi delegirane akte iz prvog podstavka
 najkasnije do 31. prosinca 2014.
 Odjeljak II.
 Odredbe o politikama ulaganja
 Članak 14.
 Diversifikacija
 1. Novčani fond ulaže
 najviše 5 % svoje imovine u sljedeće:
 (a)
 instrumente tržišta novca koje izdaje isto tijelo;
 (b)
 depozite kod iste kreditne institucije;
 2. Ukupna izloženost
 sekuritizacijama ne prelazi 10 % imovine novčanog fonda.
 3. Ukupna izloženost
 novčanog fonda riziku prema istoj ugovornoj strani koja proizlazi iz
 transakcija s OTC izvedenicama ne prelazi 5 % njegove imovine.
 4. Ukupni iznos gotovine
 novčanog fonda dane istoj ugovornoj strani kod obrnutih repo ugovora ne
 prelazi 20 % njegove imovine.
 5. Bez obzira na
 pojedinačna ograničenja propisana stavcima 1. i 3., novčani fond
 ne smije kombinirati niti jedno od sljedećeg, ako bi to dovelo do ulaganja
 više od 10 % njegove imovine u istu instituciju:
 (a)
 ulaganja u instrumente tržišta novca koje izdaje to
 tijelo;
 (b)
 depozite kod tog tijela;
 (c)
 OTC financijske izvedene instrumente koji nose
 izloženost riziku druge ugovorne strane prema tom tijelu.
 6. Odstupajući od stavka 1.
 točke (a), nadležno tijelo može odobriti novčanom fondu ulaganje u
 skladu s načelom raspršivanja rizika do 100 % njegove imovine u
 različite instrumente tržišta novca koje izdaje ili za koje jamči
 središnje, regionalno ili lokalno tijelo ili središnja banka države
 članice, Europska središnja banka, Unija, Europski stabilizacijski mehanizam
 ili Europska investicijska banka; središnje tijelo ili središnja banka
 treće zemlje ili javno međunarodno tijelo kojem pripada jedna ili
 više država članica.
 Prvi podstavak primjenjuje se samo ako su
 ispunjeni svi sljedeći zahtjevi:
 (a)
 novčani fond drži instrumente tržišta novca iz
 najmanje šest različitih izdanja predmetnog izdavatelja;
 (b)
 novčani fond ograničava ulaganje u
 instrumente tržišta novca iz istog izdanja na najviše 30 % svoje imovine;
 (c)
 novčani fond izričito navodi, u pravilima
 fonda ili u dokumentima o osnivanju, središnje, regionalno ili lokalno tijelo
 ili središnju banku države članice, Europsku središnju banku, Uniju,
 Europski stabilizacijski mehanizam ili Europsku investicijsku banku, središnje
 tijelo ili središnju banku treće zemlje ili javno međunarodno tijelo
 kojem pripada jedna ili više država članica koje izdaje ili jamči za
 instrumente tržišta novca u koje fond namjerava uložiti više od 5 % svoje
 imovine;
 (d)
 novčani fond uključuje u svoj prospekt i
 promidžbene sadržaje jasnu izjavu u kojoj se upozorava na korištenje ovog
 odstupanja i navodi središnje, regionalno ili lokalno tijelo ili središnja
 banka države članice, Europska središnja banka, Unija, Europski
 stabilizacijski mehanizam, Europska investicijska banka, središnje tijelo ili
 središnja banka treće zemlje ili javno međunarodno tijelo kojem
 pripada jedna ili više država članica koje izdaje ili jamči za
 instrumente tržišta novca u koje fond namjerava uložiti više od 5 % svoje
 imovine;
 7. Društva koja pripadaju istoj
 grupi s obzirom na sastavljanje konsolidiranih izvješća, kako je propisano
 Direktivom Vijeća 83/349/EEZ[11]
 ili u skladu s priznatim međunarodnim računovodstvenim pravilima, za
 potrebe izračuna ograničenja iz stavaka 1. do 5. smatraju se jednim
 tijelom.
 Članak 15.
 Koncentracija
 1. Novčani fond ne smije
 držati više od 10 % instrumenata tržišta novca koje izdaje jedno tijelo.
 2. Ograničenje
 utvrđeno u stavku 1. ne primjenjuje se na instrumente tržišta novca koje
 izdaje ili za koje jamči središnje, regionalno ili lokalno tijelo ili
 središnja banka države članice, Europska središnja banka, Unija, Europski
 stabilizacijski mehanizam ili Europska investicijska banka, središnje tijelo
 ili središnja banka treće zemlje ili javno međunarodno tijelo kojem
 pripada jedna ili više država članica.
 ODJELJAK III.
 KREDITNA KVALITETA INSTRUMENATA TRŽIŠTA NOVCA
 Članak 16.
 Interni postupak procjene
 1. Upravitelj novčanog
 fonda uvodi, provodi i dosljedno primjenjuje oprezan i rigorozan interni
 postupak procjene za određivanje kreditne kvalitete instrumenata tržišta
 novca, uzimajući u obzir izdavatelja instrumenta i karakteristike samog
 instrumenta.
 2. Interni postupak procjene
 temelji se na internom rejting-sustavu te na opreznim, rigoroznim,
 sistematičnim i kontinuiranim metodologijama dodjele. Metodologije dodjele
 podliježu validaciji upravitelja na temelju ranijeg iskustva i empirijskih
 dokaza uključujući retroaktivno testiranje.
 3. Interni postupak procjene u
 skladu je sa sljedećim zahtjevima:
 (a)
 upravitelj novčanog fonda osigurava da su
 informacije koje se koriste pri dodjeli internog kreditnog rejtinga dovoljno
 kvalitetne, ažurne i da potječu iz pouzdanih izvora. Upravitelj provodi i
 održava učinkoviti postupak dobivanja i ažuriranja mjerodavnih informacija
 o karakteristikama izdavatelja;
 (b)
 upravitelj novčanog fonda donosi i provodi
 primjerene mjere kako bi osigurao da se dodjela njegova internog rejtinga
 temelji na iscrpnoj analizi svih dostupnih i relevantnih informacija i
 uključuje sve relevantne čimbenike koji utječu na kreditnu
 sposobnost izdavatelja;
 (c)
 upravitelj novčanog fonda kontinuirano nadzire
 svoje dodjele internog rejtinga i sve dodjele internog rejtinga preispituje
 najmanje jednom godišnje. Upravitelj preispituje dodjelu svaki put kada
 dođe do bitne promjene koja bi mogla utjecati na interni kreditni rejting.
 Upravitelj uspostavlja unutarnje postupke za praćenje učinka promjena
 makroekonomskih uvjeta, uvjeta na financijskom tržištu ili posebnih uvjeta
 izdavatelja na njegove interne kreditne rejtinge;
 (d)
 ako agencija za kreditni rejting registrirana kod
 Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA)
 izdavatelju instrumenata tržišta novca smanji kreditni rejting ispod dva
 najviša kratkoročna kreditna rejtinga koje ta agencija koristi, to se
 smatra bitnom promjenom za potrebe točke (c) i upravitelj mora provesti
 novi postupak dodjele;
 (e)
 metodologije za dodjelu preispituju se najmanje
 jednom godišnje kako bi se utvrdilo jesu li još uvijek prikladne za
 trenutačni portfelj i vanjske uvjete;
 (f)
 ako se promijene metodologije, modeli ili
 ključne pretpostavke za rejting korištene u internim postupcima procjene,
 upravitelj novčanog fonda preispituje svaki interni kreditni rejting na
 koji je to imalo utjecaj što je moguće prije, a najkasnije u roku od
 mjesec dana nakon promjene;
 (g)
 dodjelu internog rejtinga i periodička
 preispitivanja od strane upravitelja novčanog fonda ne provode osobe koje
 obavljaju ili su odgovorne za upravljanje portfeljem novčanog fonda.
 Članak 17.
 Interni rejting-sustav
 1. Svakom izdavatelju
 instrumenta tržišta novca u koji novčani fond namjerava ulagati dodjeljuje
 se interni rejting u skladu s unutarnjim postupkom procjene.
 2. Struktura internog
 rejting-sustava mora biti u skladu sa svim sljedećim zahtjevima:
 (a)
 interni rejting sustav temelji se jedinstvenoj
 rejting-skali kojom se isključivo odražava kvantifikacija kreditnog rizika
 izdavatelja. Rejting-skala ima šest kategorija za izdavatelje koji ispunjavaju
 obveze i jednu za izdavatelje koji ne ispunjavaju obveze;
 (b)
 postoji jasna poveznica između kategorija
 izdavatelja kojima se odražava kreditni rizik izdavatelja i kriterija za
 rejting koji se koriste za razlikovanje razine kreditnog rizika;
 (c)
 internim rejting-sustavom uzima u obzir
 kratkoročnost instrumenata tržišta novca.
 3. Kriteriji za rejting iz
 stavka 2. točke (b) ispunjavaju sve sljedeće zahtjeve:
 (a)
 obuhvaćaju barem kvantitativne i kvalitativne
 pokazatelje izdavatelja instrumenta, makroekonomskog stanja i stanja na
 financijskom tržištu;
 (b)
 odnose se na uobičajene brojčane i
 kvalitativne referentne vrijednosti koje se koriste za procjenu kvantitativnih
 i kvalitativnih pokazatelja;
 (c)
 prikladni su za određenu vrstu izdavatelja.
 Razlikuju se barem sljedeće vrste izdavatelja: državna, regionalna ili
 lokalna javna tijela, financijske korporacije i nefinancijske korporacije.
 (d)
 u slučaju izloženosti sekuritizaciji uzimaju u
 obzir kreditni rizik izdavatelja, strukturu sekuritizacije i kreditni rizik
 temeljne imovine.
 Članak 18.
 Dokumentacija
 1. Upravitelj novčanog
 fonda dokumentira svoj interni postupak procjene i interni rejting-sustav.
 Dokumentacija uključuje:
 (a)
 koncept i operativne pojedinosti svojih internih
 postupaka procjene i internog rejting-sustava na način kojim se nadležnim
 tijelima omogućuje da razumiju dodjelu određenih kategorija i da mogu
 ocijeniti prikladnost dodjele kategorije;
 (b)
 razlog i analizu na temelju koje je upravitelj
 odabrao kriterije za rejting i učestalost preispitivanja kriterija.
 Analiza uključuje parametre, model i ograničenja modela korištenog za
 odabir kriterija za rejting;
 (c)
 sve veće promjene internog postupka procjene,
 uključujući utvrđivanje pokretača promjena;
 (d)
 organizaciju internog postupka procjene,
 uključujući postupak dodjele rejtinga i strukturu interne kontrole;
 (e)
 svaki prijašnji interni rejting izdavatelja i
 priznate jamce;
 (f)
 datume dodjele internog rejtinga;
 (g)
 ključne podatke i metodologiju korištenu za
 utvrđivanje internog rejtinga, uključujući ključne
 pretpostavke rejtinga;
 (h)
 osobu ili osobe odgovorne za dodjelu internog
 rejtinga.
 2. Pojedinosti internog postupka
 procjene navedene su u pravilima fonda ili u dokumentima o osnivanju
 novčanog fonda i svi dokumenti iz stavka 1. dostupni su na zahtjev
 nadležnih tijela novčanog fonda i nadležnih tijela upravitelja
 novčanog fonda.
 Članak 19.
 Delegirani akti
 Komisija se ovlašćuje za donošenje
 delegiranih akata u skladu s člankom 44. kojima se utvrđuje
 sljedeće:
 (a)
 uvjeti pod kojima se metodologije za dodjelu
 smatraju opreznima, rigoroznima, sistematičnima i kontinuiranima te uvjeti
 validacije iz članka 16. stavka 2.;
 (b)
 definicije svake kategorije u pogledu kvantifikacije
 kreditnog rizika izdavatelja iz članka 17. stavka 2. točke (a) i
 kriterije za određivanje kvantifikacije kreditnog rizika iz članka
 17. stavka 2. točke (b);
 (c)
 precizne referentne vrijednosti za svaki
 kvalitativni pokazatelj i brojčane referentne vrijednosti za svaki
 kvantitativni pokazatelj. Ove referentne vrijednosti pokazatelja određuju
 se za svaku kategoriju rejtinga uzimajući u obzir kriterije u članku
 17. stavku 3.;
 (d)
 značenje bitne promjene iz članka 16.
 stavka 3. točke (c).
 Članak 20.
 Upravljanje procjenom kreditne kvalitete
 1. Interne postupke procjene
 odobrava više rukovodstvo, upravljačko tijelo i, ako postoji, nadzorna
 funkcija upravitelja novčanog fonda.
 Ove osobe moraju dobro poznavati interne postupke
 procjene, interne rejting-sustave i metodologije upravitelja za dodjelu te
 razumjeti pojedinosti povezanih izvješća.
 2. Analiza profila kreditne
 rizičnosti koja se temelji na internom rejtingu bitan je dio
 izvješćivanja prema osobama iz stavka 1. Izvješćivanje treba
 uključivati barem profil rizičnosti po kategoriji, prelaske
 između kategorija, procjene relevantnih parametara po kategoriji i
 usporedbu ostvarenih stopa neispunjavanja obveza. Učestalost
 izvješćivanja ovisi o značaju i vrsti informacija i provodi se
 najmanje jednom godišnje.
 3. Više rukovodstvo kontinuirano
 osigurava ispravno funkcioniranje internog postupka procjene.
 Više rukovodstvo se redovito obavješćuje o
 učinku internog postupka procjene, o područjima u kojima su
 utvrđeni nedostaci i stanju mjera i postupaka za uklanjanje prethodno
 utvrđenih nedostataka.
 Poglavlje III.
 Obveze koje se odnose na upravljanje rizicima novčanih fondova
 Članak 21.
 Pravila za portfelj kratkoročnih novčanih fondova
 Kratkoročni novčani fond mora u
 svakom trenutku biti u skladu sa svim sljedećim zahtjevima za portfelj:
 (a)
 ponderirano prosječno dospijeće (WAM)
 njegova portfelja iznosi najviše 60 dana;
 (b)
 ponderirano prosječno trajanje (WAL) njegova
 portfelja iznosi najviše 120 dana;
 (c)
 najmanje 10 % njegove imovine sastoji se od
 imovine koja dospijeva dnevno. Kratkoročni novčani fond ne
 stječe nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva dnevno kada bi tim
 stjecanjem ulaganje kratkoročnog novčanog fonda bilo manje od
 10 % njegova portfelja u imovinu koja dospijeva dnevno;
 (d)
 najmanje 20 % njegove imovine sastoji se od
 imovine koja dospijeva tjedno. Kratkoročni novčani fond ne
 stječe nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva tjedno kada bi tim
 stjecanjem ulaganje kratkoročnog novčanog fonda bilo manje od
 20 % njegova portfelja u imovinu koja dospijeva tjedno;
 Članak 22.
 Pravila za portfelj standardnih novčanih fondova
 1. Standardni novčani fond
 mora u svakom trenutku biti u skladu sa svim sljedećim zahtjevima za
 portfelj:
 (a)
 WAM njegova portfelja u svakom trenutku iznosi
 najviše 6 mjeseci;
 (b)
 WAM njegova portfelja u svakom trenutku iznosi
 najviše 12 mjeseci;
 (c)
 najmanje 10 % njegove imovine sastoji se od
 imovine koja dospijeva dnevno. Standardni novčani fond ne stječe
 nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva dnevno kada bi tim stjecanjem
 ulaganje standardnog novčanog fonda bilo manje od 10 % njegova
 portfelja u imovinu koja dospijeva dnevno;
 (d)
 najmanje 20 % njegove imovine sastoji se od
 imovine koja dospijeva tjedno. Standardni novčani fond ne stječe
 nikakvu imovinu osim imovine koja dospijeva tjedno kada bi tim stjecanjem
 ulaganje standardnog novčanog fonda bilo manje od 20 % njegovog
 portfelja u imovinu koja dospijeva tjedno;
 2. Standardni novčani fond
 može do 10 % svoje imovine uložiti u instrumente tržišta novca koje izdaje
 jedno tijelo.
 3. Bez obzira na
 pojedinačno ograničenje propisano stavkom 2. standardni novčani
 fond može, ako bi time ulaganje u jedno tijelo iznosilo do 15 % njegove
 imovine, kombinirati sljedeće mogućnosti:
 (a)
 ulaganja u instrumente tržišta novca koje izdaje to
 tijelo;
 (b)
 depozite kod tog tijela;
 (c)
 OTC financijski izvedeni instrumenti koji nose
 izloženost riziku druge ugovorne strane prema tom tijelu.
 4. Sva imovina portfelja u koju
 standardni novčani fond ulaže u skladu sa stavcima 2. i 3. objavljuje se
 ulagateljima novčanog fonda.
 5. Standard novčani fond ne
 smije biti u obliku novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om.
 Članak 23.
 Kreditni rejting novčanih fondova
 Novčani fond ili upravitelj novčanog
 fonda ne smije od agencije za kreditni rejting tražiti niti financirati rejting
 novčanog fonda.
 Članak 24.
 Politika „upoznaj svog klijenta”
 1. Upravitelj novčanog
 fonda uvodi, provodi i primjenjuje postupke te izvršava temeljitu analizu kako
 bi utvrdio broj ulagatelja novčanog fonda, njihove potrebe i ponašanje,
 iznos njihovih udjela te time ispravno predvidio učinak istovremenih
 isplata nekoliko ulagatelja. U tu svrhu upravitelj novčanog fonda razmatra
 barem sljedeće čimbenike:
 (a)
 prepoznatljiv uzorak u potrebama ulagatelja za
 gotovinom;
 (b)
 sofisticiranost različitih ulagatelja;
 (c)
 strah od rizika različitih ulagatelja;
 (d)
 stupanj korelacije ili bliska povezanost
 različith ulagatelja novčanog fonda.
 2. Upravitelj novčanog
 fonda osigurava:
 (a)
 da vrijednost udjela ili dionica jednog ulagatelja
 ni u jednom trenutku ne prelazi vrijednost imovine koja dospijeva dnevno;
 (b)
 da isplata ulagatelju ne utječe znatno na
 profil likvidnosti novčanog fonda.
 Članak 25.
 Testiranje otpornosti na stres
 1. Za svaki novčani fond
 postoje pouzdani postupci testiranja otpornosti na stres kojima se
 omogućuje utvrđivanje mogućih događaja ili promjena
 gospodarskih uvjeta u budućnosti koji bi mogli imati nepovoljne
 učinke na novčani fond. Upravitelj novčanog fonda redovito
 provodi testiranje otpornosti na stres i izrađuje akcijske planove za
 različite moguće scenarije.
 Testiranje otpornosti na stres temelji se na
 objektivnim kriterijima i uzima u obzir učinke ozbiljnih vjerojatnih
 scenarija. U scenariju u okviru testiranja otpornosti na stres uzimaju se u
 obzir barem referentni parametri, uključujući sljedeće
 čimbenike:
 (a)
 hipotetske promjene razine likvidnosti imovine u
 portfelju novčanog fonda;
 (b)
 hipotetske promjene razine kreditnog rizika imovine
 u portfelju novčanog fonda, uključujući kreditne i rejting
 događaje;
 (c)
 hipotetska kretanja kamatnih stopa;
 (d)
 hipotetske razine isplate.
 2. Osim toga, u slučaju
 novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om, testiranjima otpornosti na stres
 za različite se scenarije procjenjuju razlike između nepromjenjivog
 NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici,
 uključujući utjecaj razlike na zaštitni sloj za NAV.
 3. Otkrije li se testiranjem
 otpornosti na stres osjetljivost novčanog fonda, upravitelj novčanog
 fonda poduzima mjere jačanja otpornosti novčanog fonda,
 uključujući mjere poboljšanja likvidnosti ili kvalitete imovine
 novčanog fonda.
 4. Testiranje otpornosti na
 stres provodi se toliko često koliko je odredio upravni odbor upravitelja
 novčanog fonda nakon što je razmotrio koji je razmak prikladan i razuman s
 obzirom na tržišne uvjete i nakon što je razmotrio sve predviđene promjene
 portfelja novčanog fonda. Testiranje otpornosti na stres provodi se
 najmanje jednom godišnje.
 5. Opsežno izvješće s
 rezultatima testiranja otpornosti na stres podnosi se na provjeru upravnom
 odboru upravitelja novčanog fonda. Upravni odbor izmjenjuje predloženi
 akcijski plan ako je potrebno i odobrava konačni akcijski plan.
 Izvješće s rezultatima testiranja otpornosti
 na stres i akcijski plan izrađuju se u pisanom obliku i čuvaju
 najmanje pet godina.
 6. Izvješće s rezultatima
 testiranja otpornosti na stres podnosi se nadležnim tijelima upravitelja
 novčanog fonda. Nadležna tijela izvješće šalju ESMA-i.
 7. ESMA izdaje smjernice radi
 uvođenja zajedničkih referentnih parametara za scenarije na kojima se
 temelji testiranje otpornosti na stres uzimajući u obzir čimbenike
 navedene u stavku 1. Smjernice se ažuriraju najmanje jednom godišnje
 uzimajući u obzir najnovija tržišna kretanja.
 Poglavlje IV.
 Pravila vrednovanja
 Članak 26.
 Vrednovanje imovine novčanog fonda
 1. Imovina novčanog fonda
 vrednuje se najmanje jednom dnevno.
 2. Imovina novčanog fonda
 vrednuje se metodom tržišne vrijednosti kad god je to moguće.
 3. Kada se imovina vrednuje po
 tržišnoj vrijednosti ona se vrednuje po opreznijim kupovnim i prodajnim
 vrijednostima osim ako institucija može
 završiti trgovanje po srednjim tržišnim vrijednostima.
 Kada se vrednuje po tržišnim vrijednostima koriste
 se samo kvalitetni tržišni podaci. Kvaliteta tržišnih podataka procjenjuje se
 na temelju svih sljedećih čimbenika:
 (a)
 broja i kvalitete drugih ugovornih strana;
 (b)
 volumena i prometa te imovine na tržištu;
 (c)
 opsega izdanja i udjela izdanja koji novčani
 fond planira kupiti ili prodati.
 4. Ako vrednovanje po tržišnim
 vrijednostima nije moguće ili tržišni podaci nisu dovoljno kvalitetni,
 imovina novčanog fonda vrednuje se konzervativno po modelu.
 Modelom se precizno procjenjuje unutarnja
 vrijednost imovine, na temelju sljedećih ažuriranih ključnih
 čimbenika:
 (a)
 volumena i prometa te imovine na tržištu;
 (b)
 opsega izdanja i udjela izdanja koji novčani
 fond planira kupiti ili prodati;
 (c)
 tržišnog rizika, kamatnog rizika, kreditnog rizika
 povezanog s imovinom.
 Kada se vrednuje po modelu ne smiju se koristiti
 modeli vrednovanja na temelju amortiziranog troška.
 5. Osim po metodi vrednovanja po
 tržišnim vrijednostima iz stavaka 2. i 3. i metodi vrednovanja po modelu iz
 stavka 4., imovina novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om može se
 vrednovati i metodom amortiziranog troška.
 Članak 27.
 Izračun NAV-a po udjelu ili dionici
 1. „Neto vrijednost imovine
 (NAV) po udjelu ili dionici” izračunava se kao razlika između ukupnog
 iznosa sve imovine novčanog fonda i ukupnog iznosa obveza novčanog
 fonda vrednovanih prema tržišnim vrijednostima i modelu, podijeljeno s brojem
 udjela ili dionica novčanog fonda.
 NAV po udjelu ili dionici izračunava se za
 svaki novčani fond neovisno o tome je li novčani fond s nepromjenjivim
 NAV-om ili ne.
 2. NAV po udjelu ili dionici
 zaokružuje se na najbliži osnovni bod ili njegovu protuvrijednost kada se NAV
 objavljuje u jedinici valute.
 3. NAV po udjelu ili dionici
 novčanog fonda izračunava se najmanje jednom dnevno.
 4. „Nepromjenjivi NAV po udjelu
 ili dionici” izračunava se kao razlika između ukupnog iznosa sve
 imovine novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om i ukupnog iznosa obveza
 novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om vrednovanih metodom amortiziranog
 troška, podijeljeno s brojem udjela ili dionica novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om.
 5. Nepromjenjivi NAV po udjelu
 ili dionici novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om može se zaokružiti na
 najbliži postotni bod ili njegovu protuvrijednost kada se NAV objavljuje u
 jedinici valute.
 6. Razlika između
 nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili dionici
 novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om kontinuirano se nadzire.
 Članak 28.
 Cijena pri izdanju i isplati
 1. Udjeli ili dionice
 novčanog fonda izdaju se ili isplaćuju po cijeni jednakoj NAV-u po
 udjelu ili dionici novčanog fonda.
 2. Odstupajući od stavka 1,
 udjeli ili dionice novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om izdaju se ili
 isplaćuju po cijeni jednakoj nepromjenjivom NAV-u po udjelu ili dionici
 novčanog fonda.
 Poglavlje V.
 Posebni zahtjevi za novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om
 Članak 29.
 Posebni zahtjevi za novčane fondove s nepromjenjivim NAV-om
 1. Novčani fond za
 vrednovanje ne koristi metodu amortiziranog troška, ne oglašava nepromjenjivi
 NAV po udjelu ili dionici i ne zaokružuje nepromjenjivi NAV po udjelu ili
 dionici na najbliži postotni bod ili njegovu protuvrijednost kada se NAV
 objavljuje u jedinici valute osim ako ima izričito odobrenje za rad kao
 novčani fond s nepromjenjivim NAV-om.
 2. Novčani fond s nepromjenjivim
 NAV-om ispunjava sljedeće dodatne zahtjeve:
 (a)
 uveo je zaštitni sloj za NAV u skladu sa zahtjevima
 iz članka 30.;
 (b)
 nadležno tijelo novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om smatra zadovoljavajućim detaljni plan novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om u kojem se navode modaliteti korištenja zaštitnog
 sloja u skladu s člankom 31.;
 (c)
 nadležno tijelo novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om novčanog fonda smatra zadovoljavajućima
 mehanizme novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om za dopunjavanje zaštitnog
 sloja i financijsku snagu subjekta od kojeg se očekuje financiranje
 dopunjavanja;
 (d)
 pravilima i dokumentima o osnivanju novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om predviđeni su jasni postupci za pretvorbu
 novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om u novčani fond kojem nije
 dopušteno korištenje metoda amortiziranog troška u računovodstvu ili
 zaokruživanja.
 (e)
 novčani fond s nepromjenjivim NAV-om i njegov
 upravitelj imaju jasne i transparentne upravljačke strukture kojima se
 nedvosmisleno utvrđuje i dodjeljuje nadležnost za različite razine
 upravljanja;
 (f)
 novčani fond s nepromjenjivim NAV-om
 uspostavio je jasna i učinkovita sredstva komunikacije s ulagateljima
 kojima se osigurava brzo obavješćivanje o svakom korištenju ili
 dopunjavanju zaštitnog sloja za NAV i pretvorbi novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om;
 (g)
 u pravilima i dokumentima o osnivanju novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om jasno je navedeno da novčani fond s
 nepromjenjivim NAV-om ne smije primati vanjsku potporu osim kroz zaštitni sloj
 za NAV.
 Članak 30.
 Zaštitni sloj za NAV
 1. Svaki novčani fond s
 nepromjenjivim NAV-om uvodi i održava zaštitni sloj za NAV koji u svakom
 trenutku iznosi najmanje 3 % ukupne vrijednosti imovine novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om. Ukupna vrijednost imovine novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om izračunava se kao zbroj vrijednosti svake imovine
 novčanog fonda određene u skladu s člankom 26. stavkom 3. ili 4.
 Zaštitni sloj za NAV koristi se isključivo za
 pokrivanje razlika između nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici
 novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om i NAV-a po udjelu ili dionici
 novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om kako je utvrđeno u članku
 31.
 2. Iznosi zaštitnog sloja za NAV
 ne uključuju se u izračun NAV-a ili nepromjenjivog NAV-a
 novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om.
 3. Zaštitni sloj za NAV sastoji
 se isključivo od gotovine.
 4. Zaštitni sloj za NAV drži se
 na zaštićenom pričuvnom računu otvorenom kod kreditne
 institucije koja ispunjava zahtjeve iz članka 11. točke (c), u ime i
 za račun novčanog fonda.
 Pričuvni račun odvojen je od svakog
 drugog računa novčanog fonda, računa upravitelja novčanog
 fonda, računa ostalih klijenata kreditne institucije i računa svakog
 drugog subjekta koji financira zaštitni sloj za NAV.
 Pričuvni račun ili svaki iznos na
 pričuvnom računu ne podliježe zalogu, založnom pravu ili ugovorima o
 kolateralu. U slučaju nesolventnosti upravitelja novčanog fonda ili
 kreditne institucije kod koje je otvoren račun ili bilo kojeg subjekta
 koji je financirao zaštitni sloj za NAV, pričuvni račun nije dostupan
 za raspodjelu ili realizaciju u korist vjerovnika nesolventnog subjekta.
 5. Pričuvni račun
 koristi se isključivo u korist novčanog fonda. Prijenos sredstava s
 pričuvnog računa izvršava se samo pod uvjetima utvrđenima u
 članku 31. stavku 2. točki (b) i članku 31. stavku 3. točki
 (a).
 6. Depozitar novčanog fonda
 s nepromjenjivim NAV-om provjerava usklađenost svakog prijenosa s
 pričuvnog računa s odredbama ovog poglavlja.
 7. Novčani fond s
 nepromjenjivim NAV-om sklapa jasne i detaljne sporazume u pisanom obliku sa
 subjektom od kojeg se očekuje da financira popunjavanje zaštitnog sloja
 NAV-a. Sporazumima se izričito obvezuje na financiranje dopunjavanja i
 zahtijeva od subjekta da financira dopunjavanje svojim vlastitim financijskim
 sredstvima.
 Sporazumi za dopunjavanje i identitet subjekta od
 kojeg se očekuje financiranje dopunjavanja objavljuju se u pravilima fonda
 ili dokumentima o osnivanju novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om.
 Članak 31.
 Korištenje zaštitnog sloja za NAV
 1. Zaštitni sloj za NAV koristi
 se samo u slučaju upisa i isplata kako bi se izjednačila razlika
 između nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i NAV-a po udjelu ili
 dionici.
 2. Za potrebe stavka 1. u
 slučaju upisa:
 (a)
 kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
 ili dionica upisuje viši od NAV-a po udjelu ili dionici, pozitivna razlika
 pripisuje se pričuvnom računu;
 (b)
 kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
 ili dionica upisuje niži od NAV-a, negativna razlika tereti pričuvni
 račun;
 3. Za potrebe stavka 1. u
 slučaju isplata:
 (a)
 kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
 ili dionica isplaćuje viši od NAV-a po udjelu ili dionici, negativna
 razlika tereti pričuvni račun;
 (b)
 kod kojih je nepromjenjivi NAV po kojem se udjel
 ili dionica isplaćuje niži od NAV-a po udjelu ili dionici, pozitivna
 razlika pripisuje se pričuvnom računu;
 Članak 32.
 Eskalacijski postupak
 1. Novčani fond s
 nepromjenjivim NAV-om uvodi i provodi eskalacijski postupak kojim se osigurava
 da negativnu razliku između nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i
 NAV-a po udjelu ili dionici na vrijeme razmotre osobe koje su ovlaštene za
 djelovanje u ime fonda.
 2. Eskalacijskim postupkom
 propisuje se sljedeće:
 (a)
 ako negativna razlika dosegne 10 osnovnih bodova
 ili njezinu protuvrijednost kada se NAV objavljuje u jedinici valute, obavješćuje
 se više rukovodstvo upravitelja novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om;
 (b)
 ako negativna razlika dosegne 15 osnovnih bodova
 ili njezinu protuvrijednost kada se NAV objavljuje u jedinici valute,
 obavješćuje se upravni odbor upravitelja novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om, nadležna tijela novčanog fonda s nepromjenjivim
 NAV-om i ESMA;
 (c)
 nadležne osobe procjenjuju uzrok negativne razlike
 i poduzimaju odgovarajuće mjere za smanjenje negativnih učinaka.
 Članak 33.
 Dopunjavanje zaštitnog sloja za NAV
 1. Iznos zaštitnog sloja za NAV
 dopunjava se kada padne ispod 3 %.
 2. Ako se zaštitni sloj za NAV
 nije dopunio i iznos zaštitnog sloja za NAV ostane mjesec dana za 10 osnovnih
 bodova ispod 3 % iz članka 30. stavka 1., novčani fond
 automatski prestaje biti novčani fond s nepromjenjivim NAV-om i zabranjuje
 mu se korištenje metoda amortiziranog troška i zaokruživanja.
 Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om odmah o
 tome obavješćuje sve ulagatelje pisanim putem na jasan i razumljiv
 način.
 Članak 34.
 Ovlasti nadležnog tijela u vezi sa zaštitnim slojem za NAV
 1. Nadležno tijelo novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om odmah se obavješćuje o svakom smanjenju
 iznosa u zaštitnom sloju za NAV ispod 3 %.
 2. Nadležno tijelo novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om i ESMA odmah se obavješćuju kada se iznos
 zaštitnog sloja za NAV smanji za 10 osnovnih bodova ispod 3 % iz
 članka 30. stavka 1.
 3. Nakon obavijesti iz stavka 1.
 nadležno tijelo pojačano nadzire novčani fond s nepromjenjivim
 NAV-om.
 4. Nakon obavijesti iz stavka 2.
 nadležno tijelo provjerava je li zaštitni sloj za NAV dopunjen ili je
 novčani fond prestao postojati kao novčani fond s nepromjenjivim
 NAV-om i o tome obavijestio ulagatelje.
 Poglavlje VI.
 Vanjska potpora
 Članak 35.
 Vanjska potpora
 1. Novčani fond s nepromjenjivim
 NAV-om ne smije primati vanjsku potporu osim u obliku i u skladu s uvjetima
 utvrđenima u člancima 30. do 34.
 2. Novčani fondovi koji
 nisu novčani fondovi s nepromjenjivim NAV-om ne smiju primati vanjsku
 potporu osim u skladu s uvjetima utvrđenima u članku 36.
 3. Vanjska potpora znači
 izravna i neizravna potpora treće osobe koja je namijenjena likvidnosti
 ili bi trebala zajamčiti likvidnost novčanog fonda ili stabiliziranje
 NAV-a po udjelu ili dionici novčanog fonda.
 Vanjska potpora uključuje:
 (a)
 gotovinske injekcije treće osobe;
 (b)
 kupnju imovine novčanog fonda po napuhanoj
 cijeni od strane treće osobe;
 (c)
 kupnju udjela ili dionica novčanog fonda od
 strane treće osobe kako bi se fondu osigurala likvidnost;
 (d)
 izdanje svih vrsta eksplicitne ili implicitne
 garancije, jamstava ili izjava o potpori od strane treće osobe u korist
 novčanog fonda;
 (e)
 svako djelovanje od strane treće osobe
 čiji je izravni ili neizravni cilj održavanje profila likvidnosti i NAV-a
 po udjelu ili dionici novčanog fonda.
 Članak 36.
 Iznimne okolnosti
 1. U iznimnim okolnostima
 opravdanima sistemskim implikacijama ili nepovoljnim tržišnim uvjetima nadležno
 tijelo može novčanom fondu različitom od novčanog fonda s
 nepromjenjivim NAV-om dopustiti primanje vanjske potpore iz članka 35. koja
 je namijenjena likvidnosti ili bi trebala zajamčiti likvidnost
 novčanog fonda ili stabiliziranje NAV-a po udjelu ili dionici
 novčanog fonda pod uvjetom da su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
 (a)
 novčani fond propisno obrazlaže nužnost
 vanjske potpore i nepobitnim dokazima dokazuje hitnu potrebu za vanjskom
 potporom;
 (b)
 vanjska potpora ograničena je u pogledu
 osiguranog iznosa i razdoblja u kojem je na raspolaganju;
 (c)
 nadležnom je tijelu pružen dokaz da je pružatelj
 vanjske potpore financijski stabilan i ima dovoljno financijskih sredstava da
 se može oduprijeti potencijalnim gubicima koji proizlaze iz dodijeljene vanjske
 potpore bez ikakvih nepovoljnih učinaka.
 2. Za potrebe stavka 1.
 točke (c), u slučaju da je pružatelj vanjske potpore subjekt koji
 podliježe bonitetnom nadzoru, traži se suglasnost nadzornog tijela tog subjekta
 kako bi se osiguralo da se potpora koju subjekt dodjeljuje temelji na
 odgovarajućim vlastitim sredstvima tog subjekta i da je u skladu sa
 sustavom upravljanja rizicima tog subjekta.
 3. Ako su ispunjeni uvjeti iz
 stavka 1. za primanje vanjske potpore, novčani fond odmah o tome
 obavješćuje sve ulagatelje pisanim putem na jasan i razumljiv način.
 Poglavlje VII.
 Zahtjevi transparentnosti
 Članak 37.
 Transparentnost
 1. Novčani fond u svim
 vanjskim i internim dokumentima, izvješćima, izjavama, oglasima, dopisima
 i svim drugim pisanim dokazima koje izdaje sam ili koje izdaje njegov
 upravitelj i koji su upućeni ili namijenjeni za distribuciju potencijalnim
 ulagateljima, imateljima udjela, dioničarima ili nadležnim tijelima
 novčanog fonda ili njegova upravitelja, jasno navodi je li
 kratkoročni ili standardni novčani fond.
 Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om u svim
 vanjskim i internim dokumentima, izvješćima, izjavama, oglasima, dopisima
 i svim drugim pisanim dokazima koje izdaje sam ili koje izdaje njegov
 upravitelj i koji su upućeni ili namijenjeni za distribuciju potencijalnim
 ulagateljima, imateljima udjela, dioničarima ili nadležnim tijelima
 novčanog fonda ili njegova upravitelja, jasno navodi da je novčani
 fond s nepromjenjivim NAV-om.
 2. U svakom dokumentu
 novčanog fonda koji se koristi u marketinške svrhe jasno se navode sve
 sljedeće izjave:
 (a)
 da novčani fond nije osigurano ulaganje;
 (b)
 da se novčani fond ne oslanja na vanjsku
 potporu kojom se jamči likvidnost novčanog fonda ili stabiliziranje
 NAV-a po udjelu ili dionici;
 (c)
 da rizik gubitka glavnice snosi ulagatelj.
 3. Svaka komunikacija
 novčanog fonda ili njegova upravitelja ulagateljima ili potencijalnim
 ulagateljima ne smije ni na koji način sugerirati da ulaganje u udjele ili
 dionice novčanog fonda osigurano.
 4. Ulagatelji u novčani
 fond jasno se obavješćuju o metodi ili metodama koje novčani fond
 koristi za vrednovanje imovine novčanog fonda i izračun NAV-a.
 5. Osim informacija koje se
 moraju pružiti u skladu sa stavcima 1. do 4., novčani fond s
 nepromjenjivim NAV-om ulagateljima i potencijalnim ulagateljima jasno
 objašnjava primjenu metode amortiziranog troška i/ili zaokruživanja.
 Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om navodi iznos svog zaštitnog sloja za
 NAV, postupak ujednačavanja nepromjenjivog NAV-a po udjelu ili dionici i
 NAV-a po udjelu ili dionici te jasno navodi ulogu zaštitnog sloja i s njime
 povezane rizike. Novčani fond s nepromjenjivim NAV-om jasno navodi
 načine dopunjavanja zaštitnog sloja NAV-a i subjekt od kojeg se
 očekuje financiranje dopunjavanja. Ulagateljima pruža i sve informacije
 koje se odnose na usklađenost s uvjetima utvrđenima u članku 29.
 stavku 2. točkama (a) do (g).
 Članak 38.
 Izvješćivanje nadležnim tijelima
 1. Za svaki novčani fond
 kojim upravlja upravitelj novčanog fonda dostavlja informacije nadležnom
 tijelu novčanog fonda najmanje tromjesečno. Upravitelj na zahtjev
 dostavlja te informacije i nadležnom tijelu upravitelja ako je ono
 različito od nadležnog tijela novčanog fonda.
 2. Dostavljene informacije u
 skladu sa stavkom 1. obuhvaćaju sljedeće točke:
 (a)
 vrstu i karakteristike novčanog fonda;
 (b)
 pokazatelje portfelja kao što su ukupna vrijednost
 imovine, NAV, WAM, WAL, raščlamba dospijeća, likvidnost i prinos;
 (c)
 opseg i razvoj zaštitnog sloja za NAV;
 (d)
 rezultate testiranja otpornosti na stres;
 (e)
 podatke o imovini u portfelju novčanog fonda;
 i. karakteristike svake imovine kao što su naziv,
 država, kategorija izdavatelja, rizik ili dospijeće i dodijeljeni interni
 rejting;
 ii. vrstu imovine, uključujući podatke
 o drugoj ugovornoj strani u slučaju izvedenica ili obrnutih repo ugovora;
 (f)
 informacije o obvezama novčanog fonda koje
 obuhvaćaju sljedeće točke:
 i. državu u kojoj ulagatelj ima sjedište;
 ii. kategoriju ulagatelja;
 iii. aktivnosti upisa i isplate.
 Ako je potrebno i propisno obrazloženo, nadležna
 tijela mogu zatražiti dodatne informacije.
 3. ESMA izrađuje nacrt
 provedbenih tehničkih standarda za izradu obrasca za izvješćivanje
 koji sadržava sve informacije navedene u stavku 2.
 Komisiji je dodijeljena ovlast za donošenje
 provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člankom
 15. Uredbe (EU) br. 1095/2010.
 4. Nadležna tijela dostavljaju
 ESMA-i sve informacije primljene u skladu s ovim člankom te svaku drugu
 obavijest ili informacije koje razmjenjuju s novčanim fondom ili njegovim
 upraviteljem na temelju ove Uredbe Ove se informacije dostavljaju ESMA-i
 najkasnije 30 dana nakon završetka tromjesečnog razdoblja
 izvješćivanja.
 ESMA prikuplja informacije za stvaranje središnje
 baze podataka svih novčanih fondova koji su osnovani, kojima se upravlja
 ili se prodaju u Uniji Europska središnja banka ima pravo pristupa ovoj bazi
 podataka isključivo u statističke svrhe.
 Poglavlje VIII.
 Nadzor
 Članak 39.
 Nadzor nadležnih tijela
 1. Nadležna tijela kontinuirano
 nadziru usklađenost s ovom Uredbom.
 2. Nadležno tijelo novčanog
 fonda odgovorno je za nadzor usklađenosti s pravilima utvrđenima u
 poglavljima II. do VII.
 3. Nadležno tijelo novčanog
 fonda odgovorno je za nadzor usklađenosti s obvezama utvrđenima u pravilima
 fonda ili dokumentima o osnivanju te s obvezama utvrđenima u prospektu,
 koje su u skladu s ovom Uredbom.
 4. Nadležno tijelo upravitelja
 odgovorno je za nadzor adekvatnosti postupaka i organizacije upravitelja kako
 bi upravitelj mogao poštovati obveze i pravila koja se odnose na osnivanje i
 poslovanje svih novčanih fondova kojima upravlja.
 5. Nadležna tijela nadziru
 UCITS-e ili AIF-e koji su osnovani ili se prodaju na području njihove
 nadležnosti kako bi osigurala da ne koriste naziv novčani fond ili sugeriraju
 da su novčani fondovi osim ako su u skladu s ovom Uredbom.
 Članak 40.
 Ovlasti nadležnih tijela
 1. Nadležna tijela imaju sve
 nadzorne i istražne ovlasti koje su potrebne za izvršavanje njihovih
 zadaća u skladu s ovom Uredbom.
 2. Ovlasti dodijeljene nadležnim
 tijelima u skladu s Direktivom 2009/65/EZ i Direktivom 2011/61/EU izvršavaju se
 i u pogledu ove Uredbe.
 Članak 41.
 Ovlasti i nadležnosti ESMA-e
 1. ESMA ima ovlasti potrebne za
 izvršavanje zadaća koje su joj pripisane ovom Uredbom.
 2. Ovlasti ESMA-e u skladu s
 Direktivom 2009/65/EZ i Direktivom 2011/61/EU izvršavaju se i u pogledu ove
 Uredbe i u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001.
 3. Za potrebe Uredbe (EU) br.
 1095/2010, ova se Uredba uključuje u sve daljnje pravno obvezujuće
 akte Unije kojima se dodjeljuju zadaće Nadzornom tijelu iz članka 1.
 stavka 2. Uredbe (EU) 1095/2010.
 Članak 42.
 Suradnja između nadležnih tijela
 1. Ako su nadležno tijelo
 novčanog fonda i nadležno tijelo upravitelja različiti, surađuju
 međusobno i razmjenjuju informacije u svrhu izvršavanja svojih zadaća
 u skladu s ovom Uredbom.
 2. Nadležna tijela i ESMA
 surađuju međusobno u svrhu izvršavanja njihovih predmetnih
 zadaća u okviru ove Uredbe u skladu s Uredbom (EU) br. 1095/2010.
 3. Nadležna tijela i ESMA razmjenjuju sve informacije i
 dokumente potrebne za izvršavanje svojih
 predmetnih zadaća u okviru ove Uredbe u skladu s Uredbom (EU) br.
 1095/2010, osobito kako bi se otkrile i uklonile povrede ove Uredbe.
 Poglavlje IX.
 Završne odredbe
 Članak 43.
 Tretiranje postojećih UCITS-a i AIF-a
 1. U roku od šest mjeseci od
 datuma stupanja na snagu ove Uredbe postojeći UCITS ili AIF, koji ulaže u
 kratkoročnu imovinu te čiji je pojedinačni ili kumulativni cilj
 nuditi prinose u skladu sa stopama na tržištu novca ili očuvanje vrijednosti
 ulaganja, podnosi zahtjev svom nadležnom tijelu zajedno sa svim dokumentima i
 dokazima potrebnima za dokazivanje usklađenosti s ovom Uredbom.
 2. Najkasnije u roku od dva
 mjeseca nakon zaprimanja zahtjeva nadležno tijelo procjenjuje je li UCITS ili
 AIF u skladu s ovom Uredbom na temelju članaka 3. i 4. Nadležno tijelo
 donosi odluku i odmah obavješćuje UCITS ili AIF.
 3. Odstupajući od prve
 rečenice članka 30. stavka 1., postojeći UCITS ili AIF koji
 ispunjava kriterije za definiciju novčanog fonda s nepromjenjivim NAV-om
 utvrđenu u članku 2. stavku 10. uvodi zaštitni sloj za NAV u iznosu
 od najmanje:
 (a)
 1 % ukupne vrijednosti imovine novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om u roku od jedne godine od stupanja na snagu ove
 Uredbe;
 (b)
 2 % ukupne vrijednosti imovine novčanog fonda
 s nepromjenjivim NAV-om u roku od dvije godine od stupanja na snagu ove Uredbe;
 (c)
 3 % ukupne vrijednosti imovine novčanog
 fonda s nepromjenjivim NAV-om u roku od tri godine od datuma stupanja na snagu
 ove Uredbe.
 4. Za potrebe stavka 3. ovog
 članka, upućivanje na iznos od 3 % u člancima 33. i 34.
 tumači se kao upućivanje na iznose zaštitnog sloja za NAV navedene u
 točkama (a), (b) i (c) stavka 3.
 Članak 44.
 Postupak delegiranja
 1. Ovlasti za donošenje
 delegiranih akata dodijeljene su Komisiji pod uvjetima koji su utvrđeni
 ovim člankom.
 2. Ovlasti za donošenje
 delegiranih akata iz članaka 13. i 19. dodjeljuju se Komisiji na
 neodređeno vrijeme od datuma stupanja na snagu ove Uredbe.
 3. Europski parlament ili
 Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz
 članaka 13. i 19. Odlukom o opozivu prestaje delegiranje ovlasti navedeno
 u toj odluci. Ona počinje proizvoditi učinke jedan dan nakon objave u
 Službenom listu Europske unije ili na kasniji datum koji je u njoj
 naveden. Odluka ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već
 stupili na snagu.
 4. Čim Komisija donese
 delegirani akt, istovremeno ga dostavlja Europskom parlamentu i
 Vijeću.
 5. Delegirani akt donesen u
 skladu s člancima 13. i 19. stupa na snagu samo ako se tome ne usprotive
 ni Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca po
 obavješćivanju Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili
 ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće
 izvijestili Komisiju da se ne protive. To se razdoblje produžuje za
 dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
 Članak 45.
 Preispitivanje
 Komisija u roku od tri godine nakon
 stupanja na snagu ove Uredbe preispituje adekvatnost ove Uredbe s nadzornog
 i gospodarskog stajališta. Preispitivanjem se posebno razmatra funkcioniranje
 zaštitnog sloja za NAV i funkcioniranje zaštitnog sloja za nepromjenjivi NAV
 kod onih novčanih fondova s nepromjenjivim NAV-om koji bi u
 budućnosti mogli koncentrirati svoj portfelj na dužničke financijske
 instrumente koje su izdale ili za koje jamče države članice.
 Preispitivanjem se:
 (a)
 analizira iskustvo stečeno primjenom ove
 Uredbe, utjecaj na ulagatelje, novčane fondove i upravitelje novčanih
 fondova u Uniji;
 (b)
 procjenjuje uloga novčanih fondova u kupnji
 dužničkih financijskih instrumenata koje izdaju ili za koje jamče
 države članice;
 (c)
 uzimaju u obzir posebne karakteristike
 dužničkih financijskih instrumenata koje izdaju ili za koje jamče
 države članice i uloga tih dužničkih instrumenata u financiranju
 država članica;
 (d)
 uzima u obzir izvješće iz članka 509.
 stavka 3. Uredbe (EU) br. 575/2013;
 (e)
 uzimaju u obzir regulatorna kretanja na
 međunarodnoj razini.
 Rezultati preispitivanja priopćavaju se
 Europskom parlamentu i Vijeću uz, ako je potrebno, odgovarajuće
 prijedloge izmjena.
 Članak 46.
 Stupanje na snagu
 Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od
 dana objave u Službenom listu Europske unije.
 Ova je Uredba u cijelosti
 obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
 Sastavljeno u Bruxellesu
 Za Europski parlament Za
 Vijeće
 Predsjednik Predsjednik
 [1] Rezolucija Europskog parlamenta
 od 20. studenoga 2012. o usporednom bankarskom sustavu (2012/2115(INI))
 [2] SL C, , str. .
 [3] Direktiva 2009/65/EZ Europskog
 parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i
 drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive
 vrijednosne papire (UCITS) (SL L 302,
 17.11.2009., str. 32).
 [4] Direktiva 2011/61/EU Europskog
 parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih
 investicijskih fondova i izmjenama Direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te Uredbi
 (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010 (SL L 174, 1.7.2011., str. 1).
 [5] Uredba (EU) br. 648/2012
 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o OTC izvedenicama,
 središnjoj drugoj ugovornoj strani i trgovinskom repozitoriju (SL L 201, 27.7.2012., str. 1.).
 [6] Delegirana uredba Komisije (EU)
 br. 231/2013 od 19. prosinca 2012 o dopuni Direktive 2011/61/EU
 Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na izuzeća, opće uvjete
 poslovanja, depozitare, financijsku polugu, transparentnost i nadzor (SL
 L 83, 22.3.2013., str. 1.).
 [7] Uredba (EU) br. 1095/2010
 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju Europskog
 nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta
 kapitala), o izmjeni Odluke br. 716/2009/EZ i o stavljanju izvan snage Odluke
 Komisije 2009/77/EZ (SL L 331, 15.12.2010., str. 84.).
 [8] Direktiva 95/46/EZ Europskog
 parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s
 obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, (SL L 281,
 23.11.1995., str. 31.).
 [9] Uredba (EZ) br. 45/2001
 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti osoba u vezi
 s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom
 protoku takvih podataka (SL L 8,
 12.1.2001., str. 1.).
 [10] Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog
 parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zahtjevima nadzora za kreditne
 institucije i investicijska društva i kojom se izmjenjuje Uredba (EU) br.
 648/2012, SL L 176, 27.06.2013., str. 1. – 337.
 [11] Sedma
 direktiva Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. na temelju članka 54.
 stavka 3. točke (g) Ugovora o konsolidiranim financijskim izvješćima;
 SL L 193, 18.7.1983., str. 1.–17.