text:
Klokanovití (Macropodidae) jsou druhá největší čeleď vačnatců (po vačicovitých) s 54 druhy v 11 rodech. Klokani se vyvinuli poměrně rychle v období pozdního miocénu až pliocénu, přibližně již v průběhu 3 až 4 milionů let (nikoliv 5 až 12 milionů let, jak se předpokládalo dříve). Nezahrnuje však klokánkovité, kteří mají samostatnou čeleď, přestože se velmi klokanovitým podobají. Jsou výhradně v Austrálii a Oceánii. Jedná se o středně velké až velké vačnatce (patří sem i největší druhy žijících vačnatců) s prodlouženými zadními končetinami, které u pozemních druhů slouží ke skákavému pohybu. U stromových druhů není prodloužení zadních končetin tak výrazné. Většina druhů je výhradně býložravých. České slovo klokan nenajdeme v žádném jiném jazyce s výjimkou chorvatštiny. Jedná se o obrozenecký výtvor J. S. Presla, který jej utvořil s použitím ruského kmene a podle vlastnosti zvířete (klok/клок = chomáč chlupů, klokan má vlnatou srst). Názvy používané v ostatních jazycích (např. kangaroo, känguru, ale i slovenské kengura aj.) mají domorodý původ, zřejmě z jazyka guugu jimidhirr z Yorského poloostrova.
 Výskyt
 Klokani jsou endemity, kteří žijí v Austrálii a Tasmánii, Nové Guineji a na přilehlých ostrovech. Obývají nejrůznější biomy, od pouště po deštný prales.
 Klokan rudokrký je uměle vysazený i v severní a střední Evropě. Na přelomu 19. a 20. století byl chován i v Česku v oboře u Poděbrad.)
 Stavba těla
 Klokani mají dlouhou a úzkou lebku, většinou protáhlý čenich a hlavu, která vypadá drobná vzhledem k velikosti zbývajícího těla. Jejich vzrůst je střední až velký. Některé druhy dorůstají až do výšky dvou metrů. Váhy dosahují od 0,5 kg do 90 kg. Klokanovití jsou ploskochodci, mají dlouhou úzkou zadní tlapu a velmi silné zadní končetiny. Čtvrtý prst na zadní tlapě je nejdelší a nejsilnější, klokanovití ho ve značné míře používají k odrážení při skákání. Pátý (vnější) prst je také velký. Stejně jako všichni dvojitozubci jsou syndaktilní (druhý a třetí prst na předních končetinách je srostlý). Palec je někdy zakrnělý, ale obvykle úplně chybí. Většina druhů má mohutný a dlouhý ocas, který však není chapavý. Místo toho je spíš používán jako balancující či stabilizační orgán.
 Pohyb
 Většina klokanovitých nedovede pohybovat nezávisle svýma nohama, tudíž nemohou normálně chodit, musí poskakovat. Také nemohou chodit pozpátku, což jim přináší velké problémy, je-li před nimi uzavřena úniková cesta.
 Pro pomalý pohyb používá klokan chůzi „po pěti“: ze sedu se nadzvedne na předních nohách a ocasu, a přesune zadní nohy.
 Velcí klokani pohybující se v křovinaté stepi skoky dlouhými až 11 m a rychlostí téměř 60 km/h se vyskytují na velkých územích. Jejich neustále se stěhující stáda jsou s to za jediný den urazit za pastvou dráhu až 100 km. Klokan rudý může vyvinout rychlost vyšší než 70 km/h, avšak jen na krátké vzdálenosti.
 Potrava
 Klokani jsou býložravci, většina z nich spásá trávu a byliny. Dále se mohou živit kapradinami, výhonky, listy a lesními plody. Nevyhýbají se ani jedovatým rostlinám.
 Tráva, kterou se živí, je velmi tuhá a její žvýkání silně opotřebovává zuby. Ačkoli mají klokani na každé straně čtyři páry stoliček, jen přední jsou využívány. Pokud se opotřebují a vypadnou, jsou nahrazeny dalšími. Občas se klokan dožije toho, že je opotřebován i poslední pár. Tehdy uhynou hladem. Jen klokanovi rezavému dorůstají stoličky po celý život.
 Na rozdíl od ovcí, skotu a dalších placentálních býložravců, spásají klokanovití trávu a byliny velmi šetrně. Nikdy ji nevypasou až ke kořenům, čímž jí neznemožňují obnovení.
 Všichni klokani dovedou přežvykovat. Velký svalnatý žaludek je rozdělený na několik částí a pojme mnoho potravy, která je trávena pomocí mikroorganismů.
 Vývin a život
 Klokanovití jsou podobně jako většina savců živorodí. Oproti samicím placentálních savců, které mají jednu dělohu a pochvu, mají samice klokanů zdvojený systém se dvěma dělohami, každá s vlastní boční pochvou – vagínou. Mládě při porodu prochází odděleným středním porodným kanálem (centrální vagínou). Tato trubice se u klokanů vytváří před prvním porodem a přetrvává celý život. Samci klokanů mají penis na konci rozeklaný, zřejmě k zavedení semene do obou pochev. Březost u klokana obrovského trvá 36 dnů. Novorozené klokáně je však po narození velmi nevyvinuté – je holé, slepé a schází mu zadní končetiny. Přichytí drápky k matčině srsti a šplhá jen za pomoci svého čichu a hmatu k jejímu vaku (samci vak nemají), kde se přisaje na mléčnou bradavku. Matka mláděti neulizuje cestičku mezi chlupy, jak se dříve předpokládalo, ale jen čistí srst od porodní tekutiny. Ve vaku mu ztvrdnou koutky, tudíž dokonale drží. To bylo patrně příčinou, proč si dříve australští usedlíci myslili, že vyrůstají přímo z bradavky. Ve vaku saje mléko do chvíle, než se dovyvine. Samice má ve vaku čtyři ústí mléčných žláz, bradavky, v nichž se může vytvářet mléko s rozdílným složením. Mláděti se vytvoří zadní končetiny, začne vidět, uši se mu vzpřímí a naroste mu srst.
 Kolem 7. měsíce mládě vystrčí hlavu z vaku, ochutná trávu, ale když je v nebezpečí, hned zaleze zpět do vaku. Do něj leze hlavou napřed, takže ve vaku musí udělat kotoul. Vak je však brzy obsazen dalšími přírůstky, tudíž klokáně strká hlavu do vaku jen tehdy, když se chce napít. V 1. roce se již pase s ostatními, neleze již zpět do vaku, ale zůstává v blízkosti matky do 2. roku.
 Délka života je kolem 9 až 18 let, někdy až 28 let.
 Klokaní slepota
 Choroba očí u klokanovitých je vzácná, ne však nová. Prvá úřední zpráva o klokaní slepotě byla podána ve středním Novém Jižním Walesu v roce 1994. Následující rok zprávy o jejich slepotě přišly i z jižních států Viktorie a jižní Austrálie. V roce 1996 se choroba rozšířila pouštěmi až do západní Austrálie. Australané se znepokojovali kvůli jejímu možnému přenosu na dobytek a lidi samé. Zkoumání v Australských živočišných zdravotních laboratořích (AAHL) v Geelongu objevilo virus zvaný Wallal ve dvou druzích komárů (mušek) nebo písečných much, které tento virus pravděpodobně přenášely. Zvěrolékaři sledováním klokaní populace objevili, že u méně jak 3 % klokanů vystavených viru se slepota projevila.
 Lidé a klokani
 Pro australské domorodce byl klokan významnou lovnou zvěří, pro některé kmeny dokonce představovalo klokaní maso hlavní zdroj potravy. Domorodci lovili klokany pomocí oštěpů a bumerangů nebo je chytali do pastí. Ze zabitého klokana uměli využít vše. Maso a vnitřnosti jedli, z kůže zhotovovali oděvy , vaky a masky, z kostí nástroje a ozdoby, šlachy sloužily jako provazy a Kurnaiové z jihovýchodní Austrálie používali sušený šourek klokaního samce místo míče při tradiční hře marngrook. Klokan však má významnou úlohu také v jejich mytologii a rituálech. Příběhy, odehrávající se v mytickém čase snění, často hovoří o klokanech, kteří tehdy vypadali jinak a byli podobnější lidem. Jiné kmeny spojují klokana se sluncem, ale také s mýty o původu ohně či některých útvarů v krajině.
 První Evropan, mající možnost vidět klokany v přírodě byl holandský mořeplavec François Pelsaert, který roku 1629 ztroskotal u západního pobřeží Austrálie. Později se s klokany setkal také pirát William Dampier a roku 1770 James Cook a jeho společník, přírodovědec Joseph Banks, Cook klokana popsal jako „zvíře podobné chrtu, které poskakuje po dlouhých zadních nohách jako luční kobylka“. Nedlouho poté byli první klokani jako atrakce dovezeni do Anglie. První angličtí přistěhovalci, zejména trestanci, se zpočátku živili klokaním masem podobně jako domorodci. Později si jej oblíbili hlavně němečtí a polští emigranti, avšak australští farmáři jej obvykle nejedí. V 60.–80. letech 20. stol. probíhal v Austrálii odstřel klokanů ve velkém pro kůži a maso. Z kůže, která se kvalitou podobá teletině, se vyráběly hlavně boty, klokaní maso bylo z Austrálie vyváženo do Evropy, USA i Číny, kde se z něj většinou vyráběly konzervy pro psy. Postupně však s ohledem na ochranu přírody mnoho států dovoz klokaního masa omezuje. Dnes se již pro výrobu psího krmení neužívá, ale našlo uplatnění ve výživě lidí. Prodává i v evropských obchodech a restauracích. Maso má tmavou barvu a nízký obsah tuku, je dosti vláknité a má chuť podobnou srnčí nebo daňčí zvěřině. Nejchutnější je dušené nebo vařené.
 Australští farmáři vidí v klokanech škůdce. Aby je zničili, otrávili farmáři vodu, takže v jedné oblasti v Západní Austrálii zahynulo během dvou měsíců 13 000 klokanů. Na jiné farmě otrávili během pěti let 90 000 klokanů a pobouřené noviny psaly: „Symbol naší země krmíme strychninem.“ Dále farmáři věří, že mohou zahnat klokany ohněm. Také si myslí, že vypalováním se pastviny pohnojí. Vypalování však dobře snášejí nejodolnější, málo výživné trávy, které již ovcím nevyhovují, ale klokanům stále postačují. Kvalita pastvin se tak neustále zhoršuje. Vypalování pastvin se nepodařilo vymýtit dodnes a má na svědomí také zničující lesní požáry.
 Přirozené prostředí klokanovitých se vlivem člověka mění a způsobuje stále větší ohrožení těchto zajímavých živočichů. Zavlečení králíci a ovce spásají klokanům trávu. Nebezpečí přináší i zavlečené lišky, které raději než králíky loví méně pohyblivá klokaní mláďata nebo malé druhy klokanů, jako jsou např. klokan quokka a klokánek králíkovitý. Mnoho klokanů také zahyne na silnicích, v mnoha částech Austrálie jsou srážky aut s klokany na denním pořádku. Na Nové Guineji netrpí ztrátou přirozeného prostředí až tak jako v Austrálii, stromovým druhům však ubývají lesy v důsledku nadměrného kácení.
 Rody a druhy
 Dendrolagus
 klokan pralesní Dendrolagus bennettianus
 klokan Doriův Dendrolagus dorianus
 klokan Goodfellowův Dendrolagus goodfellowi
 klokan hnědý Dendrolagus inustus
 klokan stromový Dendrolagus lumholtzi
 klokan Matschieův Dendrolagus matschiei
 klokan tmavý Dendrolagus scottae
 klokan nížinný Dendrolagus spadix
 klokan medvědí Dendrolagus ursinus
 Dorcopsis
 klokan černý Dorcopsis atrata
 klokan Hagenův Dorcopsis hageni
 klokan žlutoskvrnný Dorcopsis luctuosa
 klokan novoguinejský Dorcopsis muelleri
 klokan MacLayův Dorcopsulus macleayi
 klokan lysoocasý Dorcopsulus vanheurni
 Lagorchestes
 klokan Finlaysonův Lagorchestes asomatus
 klokan pruhovaný Lagorchestes conspicillatus
 klokan kosmatý Lagorchestes hirsutus
 klokan zaječí Lagorchestes leporides
 Lagostrophus
 klokan páskovaný Lagostrophus fasciatus
 Macropus
 klokan hbitý Macropus agilis
 klokan antilopí Macropus antilopinus
 klokan vraný Macropus bernardus
 klokan hřbetopásý Macropus dorsalis
 klokan dama Macropus eugenii
 klokan velký Macropus fuliginosus
 klokan obrovský Macropus giganteus
 klokan Greyův Macropus greyi
 klokan irma Macropus irma
 klokan parma Macropus parma
 klokan Parryův Macropus parryi
 klokan horský Macropus robustus
 klokan rudokrký Macropus rufogriseus
 klokan rudý Macropus rufus
 Onychogalea
 klokan uzdičkový Onychogalea fraenata
 klokan měsíčitopásý Onychogalea lunata
 klokan hrotochvostý Onychogalea unguifera
 Petrogale
 klokan společenský Petrogale assimilis
 klokan krátkouchý Petrogale brachyotis
 klokan warabi Petrogale burbidgei
 klokan rezavý Petrogale concinna
 klokan Godmanův Petrogale godmani
 klokan nevzhledný Petrogale inornata
 klokan černonohý Petrogale lateralis
 klokan skalní Petrogale penicillata
 klokan východní Petrogale persephone
 klokan Rotschildův Petrogale rothschildi
 klokan žlutonohý Petrogale xanthopus
 klokan nenápadný Petrogale mareeba
 Setonix
 klokan quokka Setonix brachyurus
 Thylogale
 klokan rudoboký Thylogale billardierii
 klokan uru Thylogale brunii
 klokan znamenaný Thylogale stigmatica
 klokan pademelon Thylogale thetis
 Wallabia
 klokan bažinný Wallabia bicolor
 klokan dlouhoocasý Wallabia elegans
 Chov v zoo
 V evropských zoo bylo na počátku roku 2019 chováno 14 druhů klokanovitých. V Česku je chováno deset druhů. Jedná se o tyto taxony: klokan Hagenův, klokan velký, klokan obrovský, klokan parma, klokan horský, klokan rudokrký, klokan rudý, klokan žlutonohý, klokan uru a klokan bažinný. Největší kolekce v Česku se nachází v Zoo Plzeň – sedm druhů, následovaná Zoo Praha, v níž žije šest druhů. V případě klokana Hagenova se Zoo Praha stala přitom vůbec první zoo mimo Asii, kde se podařil odchov.
 Reference
 Související články
 Klokánkovití
 Externí odkazy
 Tajemná choroba zabíjí milióny klokanů In: Novinky.cz, 2017-12-30
 Video o evoluci klokanovitých v posledních 12 milionech let
 Dvojitozubci
 Fauna Austrálie a Oceánie


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 20.12.2008
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 327/11
 Lafarge SA poolt 22. septembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu (kolmas koda) 8. juuli 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-54/03: Lafarge SA versus Euroopa Ühenduste Komisjon
 (Kohtuasi C-413/08 P)
 (2008/C 327/19)
 Kohtumenetluse keel: prantsuse
 Pooled
 Apellatsioonkaebuse esitaja: Lafarge SA (esindajad: advokaadid A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche ja H. Kanellopoulos)
 Teised menetluspooled: Euroopa Ühenduste Komisjon, Euroopa Liidu Nõukogu
 Apellandi nõuded
 —
 tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas T-54/03, rahuldada esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ja tühistada sellest tulenevalt EÜ artikli 229, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 ja nõukogu määruse nr 17/62 (1) artikli 17 (nüüd nõukogu määruse nr 1/2003 (2) artikkel 31) alusel Euroopa Komisjoni 27. novembri 2002. aasta otsus nr 2005/471/EÜ (3) apellatsioonkaebuse esitajale trahvi määramise osas;
 —
 teise võimalusena tühistada osaliselt Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas T-54/03, rahuldada esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ja vähendada sellest tulenevalt komisjoni poolt apellatsioonkaebuse esitajale 27. novembri 2002. aasta otsusega nr 2005/471/EÜ määratud trahvi summat;
 —
 mõista kohtukulud välja komisjonilt.
 Väited ja peamised argumendid
 Apellant esitab apellatsioonkaebuse toetuseks kuus väidet.
 Apellatsioonkaebuse esitanud äriühing väidab esimese väite raames esimese võimalusena, et Esimese Astme Kohus on oma hinnangus moonutanud fakte osas, milles ta asus seisukohale, et komisjon võis rikkumiste olemasolu tõendamisel õigustatult tugineda viitele väidetavale ülemaailmsele ebaseaduslikule teabevahetusele, mille tagajärjeks on konkurentsi piiramine ja kuivkrohvplaatide turu stabiliseerumine.
 Teise väitega väidab apellatsioonkaebuse esitaja, et Esimese Astme Kohus on rikkunud tõendamiskoormist puudutavaid eeskirju, süütuse presumptsiooni põhimõtet ja sellega kaasnevat in dubio pro reo põhimõtet seeläbi, et asus seisukohale, et komisjon on tõendanud apellatsioonkaebuse esitaja osalemise ühtse, ulatusliku ja kestva rikkumise toimepanemises, samas kui puuduvad tõendid, millega võiks tõendada kõnesoleva rikkumine toimimist ja kestust.
 Apellatsioonkaebuse esitaja väidab kolmanda väitega, et Esimese Astme Kohus on rikkunud põhjendamiskohustust ja võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna toetas komisjoni seisukohta, tunnistades piisavaks rea tõendeid, mis tõendasid rikkumise toimepanemist apellatsioonkaebuse esitaja poolt, samas kui needsamad tõendid oli tunnistatud ebapiisavaks, et tõendada sama rikkumise toimepanemist konkureeriva äriühingu poolt.
 Neljanda väitega väidab apellatsioonkaebuse esitaja, et Esimese Astme Kohus on rikkunud proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid seeläbi, et ei kontrollinud määratud trahvi puhul selle esialgset summat, mille määras kindaks komisjon ilma, et oleks arvesse võtnud Lafarge käivet ja turuosi võrrelduna konkurentide käibe ja turuosadega.
 Viienda väitega heidab apellatsioonkaebuse esitaja Esimese Astme Kohtule ette mitmete õigusnormide rikkumist ning puudujääke põhjendamiskohustuse täitmisel, kuna nimetatud kohus asus seiskohale, et komisjon võis apellatsioonkaebuse esitajale määratud trahvi põhjendatult suurendada korduva rikkumise tõttu, kuigi samas puuduvad nii õiguslik alus kui lõplik süüdimõistev kohtuotsus, mis võiksid niisugust suurendamist õigustada. Seega on Esimese Astme Kohus rikkunud nii seaduse alusel karistuste määramist kui üldpõhimõtet kui ka õiguskindluse ja korrakohase õigusmõistmise põhimõtteid.
 Apellatsioonkaebuse esitaja väidab kuuenda ja viimase väitega, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, kui asus seisukohale, et komisjon võis õigustatult trahvi esialgset summat suurendada hoiatava mõju eesmärgil, kuigi selleks, et hinnata, kas trahvi suurendamine hoiatava mõju eesmärgil on asjakohane või mitte, oleks ta pidanud lähtuma trahvi lõppsummast.
 (1) Nõukogu 7. veebruari 1962. aasta määrus nr 17/62, esimene määrus asutamislepignu artiklite 85 ja 86 rakendamise kohta (EÜT 13, lk 204; ELT eriväljaanne 08/01, lk 3).
 (2) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (ELT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
 (3) Komisjoni 27. oktoobri 2002. aasta otsus (juhtum COMP/E-1/37.152 — Kuivkrohvplaat) (ELT 2005, L 166, lk 8).


type: legislation

text:
 30.7.2009
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 198/4
 RICHTLINIE 2009/58/EG DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
 vom 13. Juli 2009
 über die Abschleppeinrichtung und den Rückwärtsgang von land- oder forstwirtschaftlichen Zugmaschinen auf Rädern
 (kodifizierte Fassung)
 (Text von Bedeutung für den EWR)
 DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION —
 gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 95,
 auf Vorschlag der Kommission,
 nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
 gemäß dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags (2),
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Die Richtlinie 79/533/EWG des Rates vom 17. Mai 1979 zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Abschleppeinrichtung und den Rückwärtsgang von land- oder forstwirtschaftlichen Zugmaschinen auf Rädern (3) wurde mehrfach und erheblich geändert (4). Aus Gründen der Klarheit und der Übersichtlichkeit empfiehlt es sich, sie zu kodifizieren.
 (2)
 Die Richtlinie 79/533/EWG ist eine der Einzelrichtlinien des durch die Richtlinie 74/150/EWG des Rates vom 4. März 1974 zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Betriebserlaubnis für land- und forstwirtschaftliche Zugmaschinen auf Rädern, ersetzt durch die Richtlinie 2003/37/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 26. Mai 2003 über die Typgenehmigung für land- oder forstwirtschaftliche Zugmaschinen, ihre Anhänger und die von ihnen gezogenen auswechselbaren Maschinen sowie für Systeme, Bauteile und selbstständige technische Einheiten dieser Fahrzeuge (5), vorgesehenen EG-Typgenehmigungssystems; sie enthält technische Vorschriften über das Design und die Beschaffenheit von land- und forstwirtschaftlichen Zugmaschinen auf Rädern im Hinblick auf die Abschleppeinrichtung und den Rückwärtsgang. Diese technischen Vorschriften betreffen die Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten, um die Anwendung des EG-Typgenehmigungsverfahrens, das durch die Richtlinie 2003/37/EG vorgesehen wurde, für jeden Zugmaschinentyp zu ermöglichen. Daher finden die in der Richtlinie 2003/37/EG festgelegten Bestimmungen über land- oder forstwirtschaftliche Zugmaschinen, ihre Anhänger und die von ihnen gezogenen auswechselbaren Maschinen sowie über Systeme, Bauteile und selbständigen technischen Einheiten von Fahrzeugen auf die vorliegende Richtlinie Anwendung.
 (3)
 Diese Richtlinie sollte die Verpflichtung der Mitgliedstaaten hinsichtlich der in Anhang III Teil B genannten Fristen für die Umsetzung der dort genannten Richtlinien in innerstaatliches Recht und für die Anwendung dieser Richtlinien unberührt lassen —
 HABEN FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
 Artikel 1
 (1) Im Sinne dieser Richtlinie gelten als Zugmaschine (land- oder forstwirtschaftliche Zugmaschine) alle Kraftfahrzeuge auf Rädern oder Raupenketten mit wenigstens zwei Achsen, deren Funktion im Wesentlichen in der Zugleistung besteht und die besonders zum Ziehen, Schieben, Tragen oder zur Betätigung bestimmter Geräte, Maschinen oder Anhänger eingerichtet sind, die zur Verwendung in land- oder forstwirtschaftlichen Betrieben bestimmt sind. Sie kann zum Transport einer Last und von Beifahrern ausgerüstet sein.
 (2) Diese Richtlinie gilt nur für die in Absatz 1 definierten Zugmaschinen mit Luftbereifung und einer bauartbedingten Höchstgeschwindigkeit zwischen 6 und 40 km/h.
 Artikel 2
 (1) Die Mitgliedstaaten dürfen für einen Zugmaschinentyp die EG-Typgenehmigung, die Ausstellung des in Artikel 2 Buchstabe u der Richtlinie 2003/37/EG vorgesehenen Dokuments oder die Betriebserlaubnis mit nationaler Geltung nicht wegen der Abschleppeinrichtung oder des Rückwärtsgangs versagen, wenn diese den Vorschriften der Anhänge I und II entsprechen.
 (2) Die Mitgliedstaaten dürfen für einen Zugmaschinentyp das in Artikel 2 Buchstabe u der Richtlinie 2003/37/EG vorgesehene Dokument nicht ausstellen, wenn dieser den Vorschriften der vorliegenden Richtlinie nicht entspricht.
 Die Mitgliedstaaten dürfen für einen Zugmaschinentyp die Betriebserlaubnis mit nationaler Geltung verweigern, wenn dieser den Vorschriften der vorliegenden Richtlinie nicht entspricht.
 Artikel 3
 Die Mitgliedstaaten dürfen die Zulassung, den Verkauf, die erste Inbetriebnahme oder die Benutzung der Zugmaschinen nicht wegen der Abschleppeinrichtung oder des Rückwärtsgangs verweigern oder verbieten, wenn diese den Vorschriften der Anhänge I und II entsprechen.
 Artikel 4
 Die Änderungen, die zur Anpassung der Vorschriften der Anhänge I und II an den technischen Fortschritt notwendig sind, werden nach dem in Artikel 20 Absatz 3 der Richtlinie 2003/37/EG genannten Verfahren erlassen.
 Artikel 5
 Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
 Artikel 6
 Die Richtlinie 79/533/EWG, in der Fassung der in Anhang III Teil A aufgeführten Richtlinien, wird unbeschadet der Verpflichtungen der Mitgliedstaaten hinsichtlich der in Anhang III Teil B genannten Fristen für die Umsetzung der dort genannten Richtlinien in innerstaatliches Recht und für die Anwendung dieser Richtlinien aufgehoben.
 Verweisungen auf die aufgehobene Richtlinie gelten als Verweisungen auf die vorliegende Richtlinie und sind nach Maßgabe der Entsprechungstabelle in Anhang IV zu lesen.
 Artikel 7
 Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
 Sie gilt ab dem 1. Januar 2010.
 Artikel 8
 Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
 Geschehen zu Brüssel am 13. Juli 2009.
 In Namen des Europäischen Parlaments
 Der Präsident
 H.-G. PÖTTERING
 Im Namen des Rates
 Der Präsident
 E. ERLANDSSON
 (1) ABl. C 10 vom 15.1.2008, S. 21.
 (2) Stellungnahme des Europäischen Parlaments vom 11. Dezember 2007 (ABl. C 323 E vom 18.12.2008, S. 57) und Beschluss des Rates vom 22. Juni 2009.
 (3) ABl. L 145 vom 13.6.1979, S. 20.
 (4) Siehe Anhang III Teil A.
 (5) ABl. L 171 vom 9.7.2003, S. 1.
 ANHANG I
 ABSCHLEPPEINRICHTUNG
 1. Anzahl
 Jede Zugmaschine muss eine besondere Einrichtung aufweisen, an der zum Abschleppen ein Verbindungsteil, z. B. eine Abschleppstange oder ein Abschleppseil, befestigt werden kann.
 2. Anordnung
 Die Einrichtung muss vorn an der Zugmaschine angebracht und mit einem Vorsteckbolzen versehen sein.
 3. Gestaltung
 Die Einrichtung muss fangmaulartig ausgebildet sein. Die Öffnung in der Mitte des Vorsteckbolzens muss 60 mm + 0,5/- 1,5 mm und die Tiefe des Fangmauls ab Mitte des Bolzens 62 ± 0,5 mm betragen.
 Der Vorsteckbolzen muss einen Durchmesser von 30 mm + 1,5 mm haben und formschlüssig gesichert sein. Die Sicherung muss unverlierbar angeordnet sein.
 Die genannte Abweichung von + 1,5 mm ist nicht als Herstellungstoleranz, sondern als zulässiger Nennmaßunterschied von Vorsteckbolzen verschiedener Ausführung aufzufassen.
 ANHANG II
 RÜCKWÄRTSGANG
 Jede Zugmaschine ist mit einer vom Fahrersitz aus bedienbaren Einrichtung für Rückwärtsfahrt auszustatten.
 ANHANG III
 Teil A
 Aufgehobene Richtlinie mit ihren nachfolgenden Änderungen
 (gemäß Artikel 6)
 Richtlinie 79/533/EWG des Rates
 (ABl. L 145 vom 13.6.1979, S. 20)
 Richtlinie 82/890/EWG des Rates
 (ABl. L 378 vom 31.12.1982, S. 45)
 Nur betreffend die Bezugnahmen auf die Bestimmungen der Richtlinie 79/533/EWG in Artikel 1 Absatz 1
 Richtlinie 97/54/EG des Europäischen Parlaments und des Rates
 (ABl. L 277 vom 10.10.1997, S. 24)
 Nur betreffend die Bezugnahmen auf die Bestimmungen der Richtlinie 79/533/EWG in Artikel 1 erster Gedankenstrich
 Richtlinie 1999/58/EG der Kommission
 (ABl. L 148 vom 15.6.1999, S. 37)
 Teil B
 Fristen für die Umsetzung in innerstaatliches Recht und für die Anwendung
 (gemäß Artikel 6)
 Richtlinie
 Umsetzungsfrist
 Datum der Anwendung
 79/533/EWG
 21. November 1980
 —
 82/890/EWG
 21. Juni 1984
 —
 97/54/EG
 22. September 1998
 23. September 1998
 1999/58/EG
 30. Juni 2000 (1)
 —
 (1) Entsprechend Artikel 2 der Richtlinie 1999/58/EG:
 „(1) Ab dem 1. Juli 2000 dürfen die Mitgliedstaaten:
 —
 weder für einen Zugmaschinentyp die EG-Typgenehmigung oder die Ausstellung des in Artikel 10 Absatz 1 dritter Gedankenstrich der Richtlinie 74/150/EWG vorgesehenen Typgenehmigungsbogens oder die Betriebserlaubnis mit nationaler Geltung verweigern
 —
 noch das erstmalige Inverkehrbringen der Zugmaschinen verbieten,
 wenn die betreffenden Zugmaschinen die Vorschriften der Richtlinie 79/533/EWG, in der Fassung der vorliegenden Richtlinie, erfüllen.
 (2) Ab dem 1. Januar 2001 dürfen die Mitgliedstaaten:
 —
 den in Artikel 10 Absatz 1 dritter Gedankenstrich der Richtlinie 74/150/EWG vorgesehenen Typgenehmigungsbogen nicht mehr ausstellen, wenn der betreffende Zugmaschinentyp die Vorschriften der Richtlinie 79/533/EWG, in der Fassung der vorliegenden Richtlinie, nicht erfüllt,
 —
 die Betriebserlaubnis mit nationaler Geltung verweigern, wenn der betreffende Zugmaschinentyp die Vorschriften der Richtlinie 79/533/EWG, in der Fassung der vorliegenden Richtlinie, nicht erfüllt.“
 ANHANG IV
 ENTSPRECHUNGSTABELLE
 Richtlinie 79/533/EWG
 Richtlinie 1999/58/EG
 Vorliegende Richtlinie
 Artikel 1
 Artikel 1
 Artikel 2
 Artikel 2
 Artikel 3
 Artikel 3
 Artikel 4
 Artikel 4
 Artikel 5 Absatz 1
 —
 Artikel 5 Absatz 2
 Artikel 5
 —
 Artikel 6 und 7
 Artikel 6
 Artikel 8
 Anhang I
 Anhang I
 Anhang II
 Anhang II
 —
 Anhang III
 —
 Anhang IV


type: contracts

text:
 17.7.2010
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 185/56
 Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni eeskiri nr 93 – Ühtsed sätted, milles käsitletakse:
 I.
 eesmiste allasõidutõkete tüübikinnitust
 II.
 sõidukite tüübikinnitust seoses tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkke paigaldamisega
 III.
 sõidukite tüübikinnitust seoses nende eesmise allasõidutõkkega.
 Jõustumiskuupäev: 27. veebruar 1994
 SISUKORD
 EESKIRI
 1.
 Reguleerimisala
 2.
 Eesmärk
 3.
 Mõisted
 4.
 Tüübikinnituse taotlemine
 I osa – Tüübikinnituse andmine seoses eesmise allasõidutõkkega
 5.
 Eesmise allasõidutõkke seadise tüübikinnituse andmine
 6.
 Eesmisele allasõidutõkkele esitatavad nõuded
 II osa – Sõidukile tüübikinnituse andmine seoses tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkke paigaldamisega
 7.
 Tüübikinnituse andmine seoses tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkke paigaldamisega
 8.
 Tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkke paigaldamisega seotud nõuded
 III osa – Sõiduki tüübikinnitus seoses selle eesmise allasõidutõkkega
 9.
 Eesmise allasõidutõkkega sõidukitüübi kinnitamine
 10.
 Eesmise allasõidutõkkega varustatud sõidukitele esitatavad nõuded
 LISAD
 1. lisa –
 Teatis mootorsõidukite eesmise allasõidutõkke tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või mootorsõidukite teatava eesmise allasõidutõkke tüübi tootmise lõpetamise kohta vastavalt eeskirjale nr 93 (I osa)
 2. lisa –
 Teatis sõidukitüübile tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või toomise lõpetamise kohta seoses eeskirja nr 93 (II osa) kohaselt tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkke paigaldamisega
 3. lisa –
 Teatis sõidukile tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpetamise kohta seoses eesmise allasõidutõkkega vastavalt eeskirjale nr 93 (III osa)
 4. lisa –
 Tüübikinnitusmärkide kujundus
 5. lisa –
 Katsetingimused ja -menetlused
 6. lisa –
 Toodangu nõuetele vastavus ja muud haldusmenetlused
 1. REGULEERIMISALA
 1.1.
 Käesolevat eeskirja kohaldatakse:
 1.1.1.
 I OSA: eesmised allasõidutõkked, mis on ette nähtud paigaldamiseks N2- ja N3- kategooria sõidukitele (1);
 1.1.2.
 II OSA: käesoleva eeskirja I osa kohaselt tüübikinnituse saanud eesmiste allasõidutõkete paigaldamine N2-, N3-kategooria sõidukitele (1);
 1.1.3.
 III OSA: N2-, N3- kategooria sõidukid, mis on varustatud eesmise allasõidutõkkega, mis ei ole saanud eraldi tüübikinnitust käesoleva eeskirja I osa kohaselt või mis on nii konstrueeritud ja/või varustatud, et nende osi võib pidada eesmise allasõidutõkke funktsiooni täitvaks.
 1.2.
 N2 kategooriasse kuuluvad sõidukid, mille täismass ei ületa 7,5 tonni, peavad vastama ainult käesolevas eeskirjas kehtestatud 400 mm kliirensit käsitlevatele nõudele.
 1.3.
 Käesoleva eeskirja sätteid ei kohaldata:
 1.3.1.
 N2G ja N3G kategooriasse kuuluvate maastikusõidukite suhtes (1);
 1.3.2.
 sõidukite suhtes, mille kasutusviis ei vasta eesmise allasõidutõkke sätetele.
 2. EESMÄRK
 Käesoleva eeskirja eesmärk on pakkuda M1- ja N1-kategooria sõidukitele tõhusat kaitset allasõidu vastu laupkokkupõrke korral käesoleva eeskirja punktis 1 nimetatud sõidukitega (1).
 3. MÕISTED
 3.1.
 Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:
 3.1.1. „täismass”– tootja poolt ettenähtud suurim tehniliselt lubatud mass (see mass võib olla riikliku ametiasutuse lubatud täismassist suurem);
 3.1.2. „maksimumkaal”– vertikaaljõud (njuutonites), mida on vaja täismassiga sõiduki toetamiseks;
 3.1.3. „tühimass”– töökorras sõiduki mass ilma juhi, sõitjate ja koormata, kuid kütuse, jahutusvedeliku ja määrdeõliga ning tööriistakomplekti ja varurattaga (kui need kuuluvad sõiduki tootja poolt kindlaks määratud tavapärasesse varustusse);
 3.1.4. „eesmise allasõidutõkke tüübikinnitus”– eesmise allasõidutõkke tüübile kooskõlas punkti 7 nõuetega antud tüübikinnitus;
 3.1.5. „eesmise allasõidutõkke tüüp”– eesmised allasõidutõkked, mis ei erine üksteisest järgmiste oluliste omaduste poolest: kuju, mõõtmed, kinnitus, materjalid ja punktis 4.2 osutatud märgised;
 3.1.6. „eesmine allasõidutõke”– sõidukil on esiosas:3.1.6.1.spetsiaalne allasõidutõkke seadis (FUPD); või3.1.6.2.selline kere, šassii osad või muud osad, mida võib nende kuju ja omaduste tõttu käsitada eesmise allasõidutõkke täieliku või osalise asendajana.3.1.7. „sõiduki tüübikinnitus”– sõidukitüübi tüübikinnitus:
 käesoleva eeskirja II osa puhul – seoses sõidukile käesoleva eeskirja I osa kohaselt tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkke paigaldamisega, või
 käesoleva eeskirja III osa puhul – seoses eesmise allasõidutõkkega;
 3.1.8. „sõidukitüüp”– sõidukid, mis ei erine üksteisest oluliselt järgmiste aspektide poolest:
 eesmiseima telje laius (mõõdetud rehvide äärepoolseimast osast, v.a rehvide maapinnalähedane väljaulatuv kumerus);
 sõiduki eesmise osa struktuur, mõõtmed, kuju ja materjalid, kuivõrd need omavad tähendust käesoleva eeskirja asjakohase osa nõuete puhul;
 sõidukile paigaldatud tüübikinnituse saanud eesmine allasõidutõke, kui taotlus on esitatud käesoleva eeskirja II osa kohaselt;
 sõidukitüübi täismass.
 4. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
 4.1.
 Käesoleva eeskirja osadele vastava (sõiduki/eesmise allasõidutõkke) tüübikinnituse taotluse peab esitama tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.
 4.2.
 Taotlusele tuleb iga tüübi kohta lisada:
 4.2.1.
 (sõiduki/eesmise allasõidutõkke) tehnilisi omadusi kirjeldav dokumentatsioon kolmes eksemplaris, mis hõlmab tema mõõtmeid, asjakohaseid võrdlusjooni ja koostismaterjale käesoleva eeskirjaga nõutud ulatuses.
 4.2.2.
 Eesmise allasõidutõkketüübi näidise puhul: näidise kõikidele eesmise allasõidutõkkega seotud peamistele osadele peab olema selgelt ja loetavalt märgitud taotluse esitaja kaubanimi või kaubamärk ja tüübi tähistus;
 4.2.3.
 Tüübikatsetuste eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse kinnitatavale sõiduki või seadise tüübile vastav näidis.
 4.2.4.
 Käesoleva eeskirja II ja II osa kohaselt esitatud taotluste puhul võib sõidukit, mis ei sisalda kõiki asjaomase tüübi nõuetekohaseid osi, katsete läbiviimisel kasutada juhul, kui need ei häiri eesmist allasõidutõket.
 4.2.5.
 Punktide P1, P2 ja P3 asukoha määratlus on esitatud 5. lisas. Käesoleva eeskirja I osale vastavate taotluste puhul tuleb võtta arvesse II osa nõudeid.
 4.3.
 Käesoleva eeskirja II osale vastavate taotluste puhul tuleb taotlusele lisada:
 4.3.1.
 sõidukile paigaldamiseks ettenähtud eesmiste allasõidutõkete loetelu;
 4.3.2.
 pädeva asutuse nõudel tuleb esitada ka iga eesmise allasõidutõkke tüübikinnituse teatise vorm, mis vastab käesoleva eeskirja 1. lisale.
 4.4.
 Käesoleva eeskirja II ja III osale vastavate taotluste puhul tuleb lisada teave punktis 3.1.8 määratletud sõidukitüübi kohta.
 4.5.
 Pädev asutus viib vastavalt 6. lisale läbi järgmised haldusmenetlused:
 4.5.1.
 teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas sisse on seatud rahuldav kord, mis tagab toodangu nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli,
 4.5.2.
 karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral,
 4.5.3.
 sõiduki tüübikinnituse muutmine ja laiendamine,
 4.5.4.
 tootmise lõpetamine.
 I OSA
 TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE SEOSES EESMISE ALLASÕIDUTÕKKEGA
 5. EESMISE ALLASÕIDUTÕKKE TÜÜBIKINNITUS
 5.1.
 Kui käesolevatele eeskirjadele vastava tüübikinnituse saamiseks esitatud eesmine allasõidutõke vastab punktis 6 kirjeldatud nõuetele, antakse seda liiki eesmisele allasõidutõkkele tüübikinnitus, mis vastab 4. lisas esitatud kujundusele.
 5.2.
 Otsusest eesmise allasõidutõkke tüübikinnituse andmise kohta või tüübikinnituse laiendamise või tüübikinnituse andmisest keeldumise kohta vastavalt käesolevale eeskirjale teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1. lisa näidisele vastaval vormil.
 6. EESMISELE ALLASÕIDUTÕKKELE ESITATAVAD NÕUDED
 6.1.
 Eesmine allasõidutõke peab olema piisavalt vastupidav sõiduki pikiteljega paralleelselt mõjuvate jõudude suhtes ning vastama teatavatele mõõtmetele. Selle tõestamiseks tuleb järgida käesoleva eeskirja 5. lisas määratletud katsemenetlust ja -tingimusi.
 6.2.
 Eesmise allasõidutõkke risttala profiili kõrgus ei tohi olla väiksem kui 100 mm N2- kategooria sõiduki puhul ja 120 mm N3-kategooria sõiduki puhul. Risttala külgservad ei tohi olla painutatud ettepoole ega terava välisäärega; see tingimus on täidetud, kui risttala külgservad on väljastpoolt ümardatud ja nende kumerusraadius on vähemalt 2,5 mm.
 6.3.
 Seade võib olla konstrueeritud nii, et selle asendit sõiduki esiosas saab muuta. Sellisel juhul peab selle tööasendisse kinnitamiseks olema kindel viis, et oleks välistatud asukoha juhuslik muutus. Seadme kasutajal peab olema võimalus muuta seadme asetust, rakendades selleks jõudu, mis ei ületa 40 daN;
 6.4.
 Eesmise allasõidutõkke väljaulatuvad pinnad peavad olema põhiliselt siledad või horisontaalselt lainestatud, välja arvatud ümarpeaga poltide või neetide pead, mis võivad eenduda seadme pealispinnast kuni 10 mm.
 II OSA
 SÕIDUKI TÜÜBIKINNITUS SEOSES TÜÜBIKINNITUSE SAANUD EESMISE ALLASÕIDUTÕKKE PAIGALDAMISEGA
 7. TÜÜBIKINNITUSE SAANUD EESMISE ALLASÕIDUTÕKKE PAIGALDAMISE TÜÜBIKINNITUS
 7.1.
 Kui käesoleva eeskirja käesoleva osa kohaselt tüübikinnituseks esitatud ja tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkkega varustatud sõiduk vastab punkti 8 nõuetele, antakse sellele sõidukitüübile tüübikinnitus, mis vastab 4. lisas esitatud kujundusele.
 7.2.
 Teatis sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise või andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval vormil.
 8. TÜÜBIKINNITUSE SAANUD EESMISE ALLASÕIDUTÕKKE PAIGALDAMIST KÄSITLEVAD NÕUDED
 8.1.
 Sõidukitüübi puhul, millele tüübikinnitust taotletakse, ei tohi täismass olla suurem väärtusest, mis on märgitud iga sellele sõidukile paigaldatava eesmise allasõidutõkke tüübikinnituse teatisele.
 8.2.
 Eesmise allasõidutõkkega sõiduk peab vastama teatavatele 5. lisas esitatud mõõtmetele, võttes arvesse katsetingimusi ja teavet, mis on esitatud 1. lisas sisalduvas teatises eesmise allasõidutõkke kohta.
 8.3.
 Eesmine allasõidutõke peab olema sõiduki külge niimoodi kinnitatud, et tõkke esimese osa ja sõiduki eesmise ääre vaheline horisontaalkaugus ei ületaks 400 mm, kusjuures sellest on maha arvatud registreeritud deformatsioon (I lisa punkt 9), mis on mõõdetud eesmise allasõidutõkke tüübikinnituskatsete ajal ükskõik millises katsejõudude rakenduspunktis vastavalt käesoleva eeskirja I osa sätetele ja märgitud tüübikinnituse kohta esitatava teatise vormi (vt jooniseid 1 ja 2).
 8.4.
 Kauguste mõõtmisel ei arvestata sõiduki osi, mis on maapinnast rohkem kui 2m kõrgusel.
 8.5.
 Eesmise allasõidutõkke alumise külje kliirens ei tohi olla rohkem kui 400 mm, nagu on määratletud 5. lisa punktis 3, mõõdetuna kahe P1 punkti vahel, kui seadis on paigaldatud. Kummastki P1 punktist väljaspool ei või kõnealune kõrgus ületada 400 mm eeldades, et alumine külg ei ole kõrgemal tasandist, mis jookseb läbi eesmise allasõidutõkke alumise ääre täpselt P1 punkti all ning moodustab 15° kalde horisontaaltasandist kõrgemal (vt joonis 3).
 8.6.
 Eesmisele allasõidutõkkele käesoleva eeskirja I osa kohaselt rakendatud ja tüübikinnituse teatise vormis (1. lisa punkt 8) registreeritud katsejõudude rakendamise punktid ei tohi olla maapinnast kõrgemal kui 445 mm, nagu on määratletud 5.lisa punktis 3.
 8.7.
 Eesmise allasõidutõkke alumise külje kliirens ei tohi olla rohkem kui 450 mm, mõõdetuna kahe P1 punkti vahel, võttes arvesse nende liikumist katseraskuse rakendamise käigus I osa kohaselt.
 8.8.
 Eesmine allasõidutõke ei tohi üheski punktis olla laiem esitelje rataste porilaudadest ega olla esiteljest lühem rohkem kui 100 mm kummaltki poolt, mõõdetuna rataste kõige välimiste punktide järgi, v.a rehvide maapinnalähedane väljaulatuv kumerus (vt joonis 1), või 200 mm lühem kummaltki poolt, mõõdetuna juhikabiini sisenemisastmete välimistest punktidest.
 III OSA
 SÕIDUKI TÜÜBIKINNITUS SEOSES SELLE EESMISE ALLASÕIDUTÕKKEGA
 9. EESMISE ALLASÕIDUTÕKKEGA SÕIDUKI TÜÜBIKINNITUS
 9.1.
 Kui käesolevatele eeskirjadele vastava tüübikinnituse saamiseks esitatud sõiduk vastab allpool punktis 10 kirjeldatud nõuetele, antakse sõidukile tüübikinnitus, mis vastab 4. lisas esitatud kujundusele.
 9.2.
 Teatis sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise või andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 3. lisas esitatud näidisele vastaval vormil.
 10. EESMISE ALLASÕIDUTÕKKEGA SÕIDUKILE ESITATAVAD NÕUDED
 10.1.
 Iga N2- või N3-kategooria sõiduk loetakse punktis 2 sätestatud nõuetele vastavaks eeldusel, et sõiduk on varustatud eesmise allasõidutõkkega, millel ei ole käesoleva eeskirja I osa kohast eraldi tüübikinnitust, või on sõiduki esiosa niimoodi konstrueeritud ja/või varustatud, et selle osasid võib pidada eesmist allasõidutõket asendavateks. Kui osade koostoimimise korral on täidetud järgmised nõuded, loetakse, et nad moodustavad eesmise allasõidutõkke.
 10.2.
 Eesmine allasõidutõke peab olema piisavalt vastupidav sõiduki pikiteljega paralleelselt mõjuvate jõudude suhtes. Eesmine allasõidutõke peab vastama teatavatele mõõtmetele. Seda tõestatakse kooskõlas käesoleva eeskirja 5. lisas määratletud katsemenetluste ja -tingimustega.
 10.3.
 III osa kohase tüübikinnituse saamiseks ei tohi eesmise allasõidutõkke (mis ei ole saanud iseseisvat tüübikinnitust I osa kohaselt) risttala profiili kõrgus olla väiksem kui 100 mm N2-kategooria sõiduki puhul ja 120 mm N3-kategooria sõiduki puhul.
 10.4.
 Seade võib olla konstrueeritud nii, et selle asendit sõiduki esiosas saab muuta. Sellisel juhul peab selle tööasendisse kinnitamiseks olema kindel viis, et oleks välistatud asukoha juhuslik muutus. Seadme kasutajal peab olema võimalus muuta seadme asetust, rakendades selleks jõudu, mis ei ületa 40 daN.
 10.5.
 Eesmine allasõidutõke peab olema piisavalt tugev, et katsejõudude (määratletud käesolevas lisas) rakendamise järel horisontaalne kaugus mõõdetuna sõiduki eesmisest äärest kuni katsetõukuri kontaktpinnani sõidukil ei ületaks 400 mm.
 10.6.
 Kauguste mõõtmisel ei arvestata sõiduki osi, mis on maapinnast rohkem kui 2m kõrgusel.
 10.7.
 Eesmise allasõidutõkke alumise külje kliirens ei tohi olla suurem kui 400 mm, nagu on määratletud 5. lisa punktis 2, mõõdetuna kahe P1 punkti vahel. Kummastki P1 punktist väljaspool ei või kõnealune kõrgus ületada 400 mm eeldades, et alumine külg ei ole kõrgemal tasandist, mis jookseb läbi eesmise allasõidutõkke alumise ääre täpselt P1 punkti all ning moodustab 15° kalde horisontaaltasandist kõrgemal (vt joonis 3).
 10.8.
 Eesmise allasõidutõkke alumise külje kliirens ei tohi olla suurem kui 450 mm, mõõdetuna kahe P1 punkti vahel, võttes arvesse nende liikumist katseraskuse rakendamise käigus.
 10.9.
 Eesmine allasõidutõke ei tohi üheski punktis olla laiem esitelje rataste porilaudadest ega olla esiteljest lühem rohkem kui 100 mm kummaltki poolt, mõõdetuna rataste kõige välimiste punktide järgi, v.a rehvide maapinnalähedane väljaulatuv kumerus (vt joonis 1), või 200 mm lühem kummaltki poolt, mõõdetuna juhikabiini sisenemisastmete välimistest punktidest.
 Joonis 1
 Joonis 2
 Joonis 3
 (1) Vaata sõidukite tootmist käsitleva resolutsiooni täisteksti 7. lisas (R.E.3) (dokument TRANS/SC1/WP29/78/Amend.3).
 1. LISA
 TEATIS
 (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))
 2. LISA
 TEATIS
 (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))
 3. LISA
 TEATIS
 (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm)
 4. LISA
 TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS
 1. TÜÜBIKINNITUSNUMBER
 1.1.
 Igale tüübikinnituse saanud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 00) näitavad tüübikinnituse andmise kuupäevaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriat. Sama kokkuleppeosaline ei anna sama kinnitusnumbrit teisele tüübile.
 1.2.
 Otsusest tüübikinnituse andmise kohta või tüübikinnituse laiendamise või tüübikinnituse andmisest keeldumise kohta vastavalt käesolevale eeskirjale teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1., 2., või 3. lisa näidisele vastaval vormil.
 1.3.
 Igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud sõiduki või seadise tüübile kinnitatakse tüübikinnituse vormil kindlaksmääratud nähtavasse – ka paigaldatud asendis - ja kergesti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, millel on:
 1.3.1.
 ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (1);
 1.3.2.
 punktis 1.3.1 ettenähtud ringist paremal käesoleva eeskirja number, millele järgneb R-täht, kriips ja tüübikinnitusnumber.
 1.3.3.
 Lisasümbol, mis on eeskirja numbrist eraldatud vertikaalse joonega ning koosneb Rooma numbri(te)st, mis vastavad käesoleva määruse sellele osale (I, II või III), mille alusel on tüübikinnitus antud.
 1.4.
 Kui sõiduk vastab ühe või mitme teise kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduki tüübile, ei pea selle eeskirja kohaselt kinnituse andnud riik lisa punktis 1.3.1. nimetatud sümbolit kordama; sellisel juhul paigutatakse lisa punktis 1.3.1 ettenähtud sümbolist paremale üksteise alla tulpa eeskirja ja tüübikinnitusnumbrid ning kõigi nende eeskirjade lisasümbolid, mille kohaselt on antud kinnitus riigis, mis on andnud kinnituse käesoleva eeskirja kohaselt.
 1.5.
 Tüübikinnitusmärk peab olema selgelt loetav ja kustutamatu.
 2. TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS
 2.1. Näidis A
 2.1.1.
 Sõidukile kinnitatud eespool kujutatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõiduk on saanud tüübikinnituse seoses eesmise allasõidutõkkega eeskirja nr 93 II osa (tüübikinnituse saanud eesmise allasõidutõkke paigaldamine) kohaselt Ühendkuningriigis (E11) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 022439. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit näitavad, et tüübikinnitus anti kooskõlas eeskirja nr 93 II osa algversiooni nõuetega.
 2.2. Näidis B
 2.2.1.
 Sõidukile kinnitatud eespool kujutatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõiduki tüüp on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 93 II osa ja eeskirja nr 31 kohaselt Ühendkuningriigis (E11) (2). Tüübikinnitusnumbrid näitavad, et asjaomaste tüübikinnituste andmise kuupäeval oli eeskiri nr 93 oma esialgsel kujul ning eeskiri nr 31 sisaldas 02-seeria muudatusi.
 (1) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Holland, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24, 25 – (vaba), 26 – Sloveenia ja 27 – Slovakkia. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse mootorsõidukite seadmete ja osade tüübikinnituste vastastikust tunnustamist, või ühinevad selle kokkuleppega, kusjuures Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär teatab kokkuleppe osapooltele nendele riikidele antud numbrid.
 (2) Teine number on esitatud vaid näitena.
 5. LISA
 KATSETINGIMUSED JA -MENETLUSED
 1. EESMISTE ALLASÕIDUTÕKETE KATSETINGIMUSED
 1.1.
 Tootja taotlusel võib läbi viia katse:
 1.1.1.
 seda tüüpi sõidukil, mille jaoks eesmine allasõidutõke on ette nähtud; sel juhul järgitakse punktis 2 sätestatud tingimusi, või
 1.1.2.
 seda tüüpi sõiduki šassii osal, mille jaoks eesmine allasõidutõke on ette nähtud; see šassii osa peab olema kõnealuse sõidukitüübi (tüüpide) jaoks representatiivne, või
 1.1.3.
 jäigal katsestendil.
 1.2.
 Punktide 1.1.2 ja 1.1.3 puhul peavad osad, mida kasutatakse eesmise allasõidutõkke kinnitamiseks sõiduki šassii osa või jäiga katsestendi külge, olema võrdväärsed eesmise allasõidutõkke sõidukile paigaldamisel kasutatavate osadega.
 1.3.
 Tootja taotluse korral ja tehnilise teenistuse nõusolekul võib punktis 3 kirjeldatud katsemenetluse asendada arvutustega või mõne muu meetodiga, eeldusel et näidatakse selle samaväärsust.
 2. SÕIDUKITE KATSETINGIMUSED
 2.1.
 Vajadusel võib punktis 3.1 nõutud katsekoormuste saavutamiseks sõiduki kinnitada sõiduki tootja täpsustatud meetodiga.
 2.2.
 Mõõtmed võetakse nii nagu vastaks sõiduk järgmistele tingimustele:
 2.2.1.
 sõiduk on koormamata;
 2.2.2.
 sõiduk on seisvas asendis tasasel, jäigal ja siledal pinnal;
 2.2.3.
 esirattad on otseasendis;
 2.2.4.
 rehvid on täis pumbatud kuni tootja soovitatud rõhuni;
 2.2.5.
 hüdropneumaatilise, hüdraulilise või pneumaatilise vedrustusega või koormusele vastava automaatse loodimisseadmega varustatud sõidukeid katsetatakse sõiduki tootja poolt täpsustatud tavakasutuse tingimustes.
 3. KATSE KÄIK
 3.1.
 Punktid P1 asetsevad kuni 200 mm kaugusel esitelje rehvide välisserva pikisuunalisest puutetasapinnast, v.a rehvide maapinnalähedane väljaulatuv kumerus; punktid P2 on sõiduki keskmise pikitasapinnaga sümmeetrilised ning asetsevad teineteisest 700 kuni 1 200 mm (kaasa arvatud) kaugusel. Täpse asendi määrab kindlaks tootja.
 3.2.
 Punktide P1 ja P2 kõrguse maapinnast näeb ette sõiduki tootja tõkke esiosa läbivate joonte piires. Koormamata sõiduki korral ei tohi kõrgus siiski olla suurem kui 445 mm. P3 asetseb sõiduki vertikaalsel kesktasapinnal (vaata eeskirja joonis 1).
 3.3.
 Allpool sätestatud katsejõude rakendatakse igale katsepunktile erinevate katsete jooksul sama sõiduki või seadise puhul, või kui tootja/esindaja soovib, siis erinevate sõidukite või seadiste puhul.
 3.3.1.
 Kui sõiduki eesmise allasõidutõkke struktuur ja koostisosad on keskmise pikitasapinnaga väga sümmeetrilised, siis tehakse katseid punktides P1 ja P2 ainult ühel pool.
 3.3.2.
 Katsetamise käigus tuleb jõudu rakendada nii kiiresti kui võimalik ning seadis või sõiduk peab järgmistes punktides kirjeldatud jõudu taluma vähemalt 0,2 sekundit.
 3.3.3.
 Mõlemale P1 punktile rakendatakse järjestikku horisontaaljõudu, mis võrdub 50 % sõiduki või sõidukitüübi (-tüüpide) täismassiga, kuid ei ületa 80 x 103 N.
 3.3.4.
 Mõlemale P2 punktile rakendatakse järjestikku horisontaaljõudu, mis võrdub 100 % sõiduki või sõidukitüübi (-tüüpide) täismassiga, kuid ei ületa 160 x 103 N. Kui seadis ei ole ühtne ning tema ristlõiget on kahe P2 punkti vahel vähendatud, siis jätkatakse katset, rakendades horisontaaljõudu punktile P3 samaaegselt punktidega P1;
 3.4.
 Katsejõudude rakendamise ajal täheldatud maksimaalne horisontaalne ja vertikaalne läbipaine tuleb registreerida ja suurim väärtus esitada teatises.
 3.5.
 Kui eespool nimetatud nõuetele vastavuse kontrollimiseks viiakse läbi katse, peavad alati olema täidetud järgmised tingimused:
 3.5.1.
 III osa kohase taotluse puhul tuleb allasõidutõke (mis ei ole saanud eraldi tüübikinnitust vastavalt I osale) kinnitada sõiduki šassii peeltalade või muu neid asendava osa külge või muu konstruktsiooniosa külge, millel on samaväärsed omadused.
 3.5.2.
 Ettenähtud jõude tuleb rakendada asjakohaselt liigendatud (nt universaalliigenditega) tõukuritega, mis peavad olema sõiduki keskmise pikitasapinnaga paralleelsed pinnal, mis on kuni 250 mm kõrge (täpse kõrguse peab määratlema tootja) ja 400 mm lai ning mille vertikaalservade kumerusraadius on 5 ± 1 mm; pinna keskpunkt asetatakse järjest punktidesse P1, P2 ja P3.
 6. LISA
 Toodangu nõuetele vastavus ja muud haldusmenetlused
 1. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE
 1.1.
 Käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud allasõidutõkked ja sõidukid peavad olema valmistatud nii, et nad vastaksid käesoleva eeskirja nõuetele.
 1.2.
 Punktis 1.1 nõutud tingimuste täitmise tõendamiseks viiakse läbi asjakohane toodangu kontroll.
 1.3.
 Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:
 1.3.1.
 tagama sõiduki või seadise kvaliteedi tõhusate kontrollimismenetluste olemasolu;
 1.3.2.
 omama ligipääsu katseseadmetele, mis on vajalikud igale kinnitatud tüübile vastavuse kontrollimiseks;
 1.3.3.
 tagama katsetulemuste andmete registreerimise ning sellega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kokkuleppel ametiasutusega;
 1.3.4.
 analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida ja tagada sõiduki või allasõidutõkke omaduste stabiilsust, võttes siiski arvesse tööstustoodangu puhul esinevaid väiksemaid kõrvalekaldumisi;
 1.3.5.
 tagama, et iga allasõidutõkke või sõiduki tüübi puhul tehakse piisav arv kontrolle ja katseid, seoses mõõtmete, materjalide ja osade omadustega, mis täidavad allasõidutõkke ülesandeid, ning osadega, mida kasutatakse seadise paigaldamiseks sõidukile.
 1.3.6.
 tagama, et kui sellises katses ilmneb mis tahes näidise või katseeksemplari mittevastavus, valitakse uued näidised ja katset korratakse. Asjaomase toodangu vastavuse taastamiseks tuleb võtta kõik vajalikud meetmed.
 1.4.
 Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kasutatavaid vastavuse tagamise meetodeid.
 1.4.1.
 Iga kontrollimise puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja tootmise ülevaatuse tulemused.
 1.4.2.
 Kontrollija võib pisteliselt valida tootemudeleid katsetamiseks tootja laboris. Näidiste miinimumarvu võib kindlaks määrata tootja enda tehtud kontrollimiste tulemuste alusel.
 1.4.3.
 Kui kvaliteeditase osutub ebarahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 1.4.2 alusel teostatud katsete kehtivust, peab kontrollija valima välja näidised, mis saadetakse tüübikatsetusi teostanud tehnilisele teenistusele.
 1.4.4.
 Pädev asutus võib teha kõiki käesolevas eeskirjas ettenähtud katseid.
 1.4.5.
 Pädeva asutuse heakskiidetud kontrollide tavapärane sagedus on kord kahe aasta jooksul. Kui sellise kontrolli käigus saadakse negatiivseid tulemusi, peab pädev asutus tagama, et toote nõuetele vastavuse võimalikult kiireks taastamiseks astutakse kõik vajalikud sammud.
 2. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL
 2.1.
 Tagumise allasõidutõkke või sõiduki tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui eesmine allasõidutõke ei ole läbinud käesolevas eeskirjas kirjeldatud katset.
 2.2.
 Kui käesolevat eeskirja rakendav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest viivitamata teistele käesolevat eeskirja rakendavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1., 2. või 3. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.
 3. TÜÜBIKINNITUSE MUUTMINE JA LAIENDAMINE
 3.1.
 Igast allasõidutõkke tüübi muudatusest tuleb teatada tüübi kinnitanud haldusasutusele. Seejärel võib asutus kas:
 3.1.1.
 leida, et tõenäoliselt ei kahjusta tehtud muudatused märgatavalt nõuetele vastavust ja et igal juhul vastab allasõidutõke või sõiduk endiselt nõuetele, või
 3.1.2.
 nõuda katsete läbiviimise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.
 3.2.
 Tüübikinnituse kinnitamisest või selle andmisest keeldumisest teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 1., 2., või 3. lisas esitatud näidisele vastaval vormil, täpsustades tehtud muudatused.
 3.3.
 Kõnealuse teabe saamise korral annab tüübikinnitust pikendav pädev asutus pikendusele seerianumbri ja edastab seejärel asjakohase teabe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osapooltele, kasutades käesoleva eeskirja 1, 2, või 3. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.
 4. TOOTMISE LÕPETAMINE
 Kui tüübikinnituse valdaja lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt eesmiste allasõidutõkke seadiste või seoses eesmise allasõidutõkkega tüübikinnituse saanud sõiduki tootmise, teavitab ta sellest tüübikinnituse andnud asutust. Selle teate saanud tüübikinnitusasutus teatab tootmise lõpetamisest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1., 2. ja 3. lisas toodud näidistele vastavat vormi.
 5. TÜÜBIKATSETUSTE LÄBIVIIMISE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID
 1958. aasta kokkuleppe osalised, kes kohaldavad käesolevat eeskirja, peavad teatama Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni sekretariaadile tüübikinnitusega seotud katseid läbiviivate tehniliste talituste ja tüübikinnitusi väljastavate haldustalituste nimetused ja aadressid. Nendele talitustele saadetakse teistes riikides väljastatud tüübikinnitusteatised või teatised tüübikinnituse laiendamise, sellest keeldumise või tühistamise kohta, samuti teatised tootmise lõpliku peatamise kohta.


text:
 1.9.2017
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 226/26
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2017/1517
 z dne 31. avgusta 2017
 o določitvi uvoznih dajatev v sektorju žit, ki se uporabljajo od 1. septembra 2017
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1) ter zlasti člena 183 Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Člen 1(1) Uredbe Komisije (EU) št. 642/2010 (2) določa, da je uvozna dajatev za proizvode z oznakami KN 1001 11 00, 1001 19 00, ex 1001 91 20 (navadna semenska pšenica), ex 1001 99 00 (navadna pšenica visoke kakovosti, razen semenska), 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 in 1007 90 00 enaka veljavni intervencijski ceni za te proizvode ob uvozu, povečani za 55 % in zmanjšani za uvozno ceno CIF zadevne pošiljke. Ta dajatev ne sme presegati stopnje dajatve skupne carinske tarife.
 (2)
 Člen 1(2) Uredbe (EU) št. 642/2010 določa, da se za izračun uvozne dajatve iz odstavka 1 navedenega člena za proizvode iz navedenega odstavka določijo redne reprezentativne uvozne cene CIF.
 (3)
 V skladu s členom 2(1) Uredbe (EU) št. 642/2010 je cena ob uvozu za izračun uvozne dajatve za proizvode iz odstavka 1(1) navedene uredbe enaka dnevni reprezentativni uvozni ceni CIF, določeni v skladu z metodo iz člena 5 navedene uredbe.
 (4)
 Uvozne dajatve, ki se uporabljajo, dokler ne začne veljati nova določitev, se določijo za obdobje z začetkom 1. septembra 2017.
 (5)
 V skladu s členom 2(2) Uredbe (EU) št. 642/2010 mora ta uredba začeti veljati na dan objave –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Z dnem 1. septembra 2017 se uvozne dajatve v sektorju žit iz člena 1(1) Uredbe (EU) št. 642/2010 določijo v Prilogi I k tej uredbi na podlagi podatkov iz Priloge II.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 31. avgusta 2017
 Za Komisijo
 V imenu predsednika
 Jerzy PLEWA
 Generalni direktor
 Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja
 (1) UL L 347, 20.12.2013, str. 671.
 (2) Uredba Komisije (EU) št. 642/2010 z dne 20. julija 2010 o pravilih za uporabo (uvoznih dajatev za sektor žit) Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 (UL L 187, 21.7.2010, str. 5).
 PRILOGA I
 Uvozne dajatve za proizvode iz člena 1(1) Uredbe (EU) št. 642/2010, ki se uporabljajo od 1. septembra 2017
 Oznaka KN
 Poimenovanje blaga
 Uvozna dajatev (1)
 (EUR/t)
 1001 11 00
 trda PŠENICA, semenska
 0,00
 1001 19 00
 trda PŠENICA, visoke kakovosti, razen semenske
 0,00
 srednje kakovosti, razen semenske
 0,00
 nizke kakovosti, razen semenske
 0,00
 ex 1001 91 20
 navadna PŠENICA, semenska
 0,00
 ex 1001 99 00
 navadna PŠENICA, visoke kakovosti, razen semenske
 0,00
 1002 10 00
 RŽ, semenska
 10,95
 1002 90 00
 RŽ, razen semenske
 10,95
 1005 10 90
 KORUZA, semenska, razen hibridne
 10,95
 1005 90 00
 KORUZA, razen semenske (2)
 10,95
 1007 10 90
 SIREK v zrnu, razen hibridov za setev
 10,95
 1007 90 00
 SIREK v zrnju, razen semenskega
 10,95
 (1) Uvoznik je ob uporabi člena 2(4) Uredbe (EU) št. 642/2010 upravičen do znižanja dajatev za:
 —
 3 EUR/tono, če je pristanišče pretovarjanja v Sredozemskem morju (onstran Gibraltarske ožine) ali Črnem morju in če blago pride v Unijo prek Atlantskega oceana ali Sueškega prekopa,
 —
 2 EUR/tono, če je pristanišče pretovarjanja na Danskem, v Estoniji, na Irskem, v Latviji, Litvi, na Poljskem, Finskem, Švedskem, v Združenem kraljestvu ali na atlantski obali Iberskega polotoka in če blago pride v Unijo prek Atlantskega oceana.
 (2) Uvoznik je upravičen do pavšalnega znižanja 24 EUR/t, če so izpolnjeni pogoji iz člena 3 Uredbe (EU) št. 642/2010.
 PRILOGA II
 Podatki za izračun dajatev iz Priloge I
 1.
 Povprečja za referenčno obdobje iz člena 2(2) Uredbe (EU) št. 642/2010:
 (EUR/t)
 Navadna pšenica (1)
 Koruza
 Borza
 Minneapolis
 Chicago
 Kotacija
 215,68
 113,84
 Premija za Zaliv
 —
 14,74
 Premija za Velika jezera
 35,38
 —
 2.
 Povprečja za referenčno obdobje iz člena 2(2) Uredbe (EU) št. 642/2010:
 Prevozni stroški: Mehiški zaliv–Rotterdam
 17,50 EUR/t
 Prevozni stroški: Velika jezera–Rotterdam
 38,05 EUR/t
 (1) Pozitivna premija 14 EUR/t (člen 5(3) Uredbe (EU) št. 642/2010).


text:
 30.4.2011
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 C 130/15
 Žaloba podaná 16. februára 2011 — Apollo Tyres/ÚHVT — Endurance Technologies (ENDURACE)
 (Vec T-109/11)
 2011/C 130/28
 Jazyk žaloby: angličtina
 Účastníci konania
 Žalobca: Apollo Tyres AG (Baden, Švajčiarsko) (v zastúpení: S. Szilvasi, advokát)
 Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)
 Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, India)
 Návrhy žalobcu
 —
 zrušiť rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) z 25. novembra 2010 vo veci R 625/2010-1,
 —
 zaviazať ďalšieho účastníka konania pred odvolacím senátom na náhradu trov konania.
 Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia
 Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: žalobca.
 Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka „ENDURACE“ pre tovary triedy 12 a služby tried 35 a 37 — ochranná známka Spoločenstva č. 6419824.
 Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.
 Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: ochranná známka Spoločenstva č. 5819149 pre obrazovú ochrannú známku „ENDURANCE“ a farebné obrazové označenie pre tovary triedy 12.
 Rozhodnutie námietkového oddelenia: čiastočne zamietlo prihlášku ochrannej známky Spoločenstva.
 Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietol žalobcovo odvolanie a čiastočne vyhovel návrhu žalovaného podanému podľa článku 8 ods. 3 RPOS (1), v dôsledku čoho čiastočne zamietol prihlášku ochrannej známky Spoločenstva.
 Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady č. 207/2009, keďže odvolací senát nesprávne usúdil, že existuje pravdepodobnosť zámeny.
 (1) Nariadenie Komisie (ES) č. 216/96 z 5. februára 1996 ustanovujúce rokovací poriadok odvolacích senátov Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 2082/2004 zo 6. decembra 2004.


type: other

text:
COOPER PRESS, s.r.o. IČO: 25207059, Brno, výpis z rejstříku (16.09.2019) | Euro.cz
 Firma COOPER PRESS, s.r.o. IČO 25207059
 COOPER PRESS, s.r.o. má aktuální nebo historický záznam v těchto rejstřících: obchodní rejstřík, živnostenský rejstřík.
 COOPER PRESS, s.r.o. (25207059) je Společnost s ručením omezeným. Sídlí na adrese Čechyňská 419/14, Brno 602 00. Do obchodního rejtříku byla zapsána dne 14. 2. 1997 a je stále aktivní. COOPER PRESS, s.r.o. nemá žádnou provozovnu a jednu živnost.
 Jako zdroj dat o COOPER PRESS, s.r.o. nám sloužily tyto stránky:
 Detailní informace o COOPER PRESS, s.r.o. na Justice.cz
 Detailní informace o COOPER PRESS, s.r.o. na rzp.cz
 Výpis dat pro COOPER PRESS, s.r.o. na portále firmy.euro.cz obsahuje pouze takové informace, které lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 Základní údaje COOPER PRESS, s.r.o.
 C 67079
 Vymazává se společnost COOPER PRESS, s.r.o. se sídlem Praha 1, Křemencova 10, PSČ 111 21, IČ 25 20 70 59, z obchodního rejstříku. Obchodní společnost změnila svoje sídlo na výše uvedenou adresu, čímž se po její registraci stal příslušným Krajský obhcodní soud v Praze, kde byla dne 13. ledna 1999 zapsána do obchodního rejstříku do oddílu C vložka 64785. 15.4.1999 - 20.7.2007
 Obchodní společnost COOPER PRESS, s.r.o. se z důvodu změny sídla zapisuje do obchodního rejstříku vedeného Krajským obchodním soudem v Praze do oddílu C, vložky 64785. 13.1.1999 - 20.7.2007
 Aktuální kontaktní údaje COOPER PRESS, s.r.o.
 Kapitál COOPER PRESS, s.r.o.
 14.2.1997 - 31.10.2001
 Sídlo COOPER PRESS, s.r.o.
 Čechyňská 419/14 , Brno 602 00 1.6.2010
 Ohradní 1394/61 , Praha 140 00 31.10.2001 - 1.6.2010
 Křemencova 178/10 , Praha 110 00 17.9.1998 - 31.10.2001
 Sedláčkova 270/34 , Plzeň 301 00 6.2.1998 - 17.9.1998
 alej Svobody 659/29 , Plzeň 323 00 14.2.1997 - 6.2.1998
 Předmět podnikání COOPER PRESS, s.r.o.
 koupě zboží za účelem jeho dalšího prodeje a prodej 6.2.1998 - 1.6.2010
 vydavatelství 6.2.1998 - 1.6.2010
 zprostředkování obchodu a služeb 6.2.1998 - 1.6.2010
 poradenská a konzultační činnost při správě majetku 14.2.1997 - 1.6.2010
 vedení firmy COOPER PRESS, s.r.o.
 Statutární orgán COOPER PRESS, s.r.o.
 Způsob jednání: Za společnost jedná a podepisuje jednatel. 2.7.2010
 Způsob jednání: a) zastupování - jednatel je oprávněn jednat jménem společnosti a společnost zastupovat samostatně b) podepisování - provádí se tak, že k vytištěnému nebo napsanému obchodnímu jménu společnosti připojí svůj podpis dva jednatelé 6.2.1998 - 2.7.2010
 Způsob jednání: a) zastupování - společnost zastupuje ve všech věcech jednatel samostatně b) podepisování - provádí se tak, že k nadepsanému nebo vytištěnému obchodnmu jménu společnosti připojí svůj podpis jednatel s označením funkce jednatel 14.2.1997 - 6.2.1998
 Ing. Dalibor Knotek 19.6.2017
 Jana Setvínová 6.2.1998 - 24.2.2000
 Nýřanská 1276/2 , Plzeň 323 00
 Miluše Šimánová 14.2.1997 - 31.10.2001
 Bzenecká 1056/5 , Plzeň 323 00
 Ing. Milan Bufka 24.2.2000 - 1.6.2010
 Jiří Němec 31.10.2001 - 1.6.2010
 Mgr. Lukáš Pachl 1.6.2010 - 22.8.2013
 Krymská 377/11 , Brno 625 00
 Mgr. Lukáš Pachl 22.8.2013 - 27.7.2014
 Mgr. Lukáš Pachl 27.7.2014 - 14.8.2014
 463 , Velká nad Veličkou 696 74
 Pavel Mikulenka 14.8.2014 - 19.6.2017
 Masarykova 628 , Holešov 769 01
 Sbírka Listin COOPER PRESS, s.r.o.
 C 67079/SL 9 notářský zápis zakl. listina, NZ 1253/2014 Krajský soud v Brně 12.8.2014 13.8.2014 10.11.2014 9
 C 67079/SL 8 podpisové vzory Krajský soud v Brně 10.5.2010 10.6.2010 2
 C 67079/SL 7 zakladatelské dokumenty, notářský zápis NZ 372/2010 Krajský soud v Brně 4.5.2010 10.6.2010 13
 C 67079/SL 6 smlouvy o převodu obchod. podílu +příl. č. 1 Krajský soud v Brně 30.4.2010 10.6.2010 12
 C 67079/SL 5 účetní závěrka r.2005 Krajský soud v Brně 31.12.2005 10.4.2006 24.4.2006 8
 C 67079/SL 4 účetní závěrka za rok 2004 Krajský soud v Brně 31.12.2004 27.12.2005 2.1.2006 8
 C 67079/SL 3 podpisové vzory -2x Krajský soud v Brně 24.4.2001 5.11.2001 2
 C 67079/SL 2 zakladatelské dokumenty Krajský soud v Brně 29.6.2001 5.11.2001 4
 C 67079/SL 1 zakladatelské dokumenty Krajský soud v Brně 22.1.1997 15.7.1999 5
 C 64785/SL 8 zakladatelské dokumenty -společenská smlouva-ú.z Městský soud v Praze 30.5.2007 15.6.2007 6
 C 64785/SL 7 rozhod. o statut. orgánu -zápis z mimořád.VH Městský soud v Praze 30.5.2007 15.6.2007 3
 C 64785/SL 6 podpisové vzory Městský soud v Praze 30.5.2007 15.6.2007 1
 Živnosti a provozovny COOPER PRESS, s.r.o.
 Živnost č. 2 Poradenská s konzultační činnost při správě majetku
 Ing. Dalibor Knotek
 COOPER, a.s. - 25219405 - Plzeň
 Julian Cooper Fenton - 76043070 - Praha


text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0099
 Decisione del Comitato misto SEE n. 99/2001, del 13 luglio 2001, che modifica il protocollo 31 dell'accordo SEE, sulla cooperazione in settori specifici al di fuori delle quattro libertà
 Gazzetta ufficiale n. L 251 del 20/09/2001 pag. 0026 - 0026
 Decisione del Comitato misto SEEn. 99/2001del 13 luglio 2001che modifica il protocollo 31 dell'accordo SEE, sulla cooperazione in settori specifici al di fuori delle quattro libertàIL COMITATO MISTO SEE,visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, come modificato dal protocollo che adegua l'accordo sullo Spazio economico europeo, (in prosieguo: "l'accordo"), in particolare gli articoli 86 e 98,considerando quanto segue:(1) Il protocollo 31 dell'accordo è stato modificato dalla decisione n. 72/1999 del Comitato misto SEE, del 15 giugno 1999(1).(2) È opportuno estendere la cooperazione delle parti contraenti dell'accordo per includere la decisione 2000/819/CE del Consiglio, del 20 dicembre 2000, relativa ad un programma pluriennale a favore dell'impresa e dell'imprenditorialità, in particolare per le piccole e medie imprese (PMI) (2001-2005)(2).(3) Occorre pertanto modificare il protocollo 31 dell'accordo per far sì che la cooperazione estesa possa iniziare a decorrere dal 1o gennaio 2001,DECIDE:Articolo 1L'articolo 7 del protocollo 31 dell'accordo è modificato come segue:1) il titolo è sostituito dal testo seguente: "Impresa, imprenditorialità e piccole e medie imprese";2) al paragrafo 5 viene aggiunto il seguente trattino: "- 32000 D 0819: Decisione 2000/819/CE del Consiglio, del 20 dicembre 2000, relativa ad un programma pluriennale a favore dell'impresa e dell'imprenditorialità, in particolare per le piccole e medie imprese (PMI) (2001-2005) (GU L 333 del 29.12.2000, pag. 84)".Articolo 2La presente decisione entra in vigore il 14 luglio 2001, a condizione che tutte le notificazioni previste dall'articolo 103, paragrafo 1, dell'accordo siano pervenute al Comitato misto SEE(3).Essa si applica a partire dal 1o gennaio 2001.Articolo 3La presente decisione è pubblicata nella sezione SEE e nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.Fatto a Bruxelles, il 13 luglio 2001.Per il Comitato misto SEEIl PresidenteE. Bull(1) GU L 284 del 9.11.2000, pag. 61.(2) GU L 333 del 29.12.2000, pag. 84.(3) Non è stata comunicata l'esistenza di obblighi costituzionali.


text:
CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 2 Scutiri sau diminuari treptate | Revista CFNET - Consultanta Finante Taxe
 Finante Europene Autorităţile fiscale din România vor schima automat informaţii fiscale cu 50... EU News [en] European Commission: Report on Tax Reforms in EU Member States 2015 EU Tax Customs Audit Anti-fraud [en] EC, VAT Gap study: The total amount of VAT lost across... Finante Europene CE TVA 2015: Normele nationale pentru utilizarea mini-ghiseului unic de... Acasă TITLUL XII - Regimuri speciale CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 2 Scutiri sau diminuari...
 TITLUL XII - Regimuri specialeCAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 2 Scutiri sau diminuari treptate
 # CFNET Finante Taxe - 4 Iun 2009 3 0 Articolul 282
 Scutirile si diminuarile treptate de taxe prevazute in prezenta sectiune se aplica livrarilor de bunuri si prestarilor de servicii efectuate de intreprinderile mici.
 (1) Regimurile prevazute in prezenta sectiune nu se aplica urmatoarelor operatiuni:
 (a) operatiuni efectuate ocazional, prevazute la articolul 12;
 (b) livrari de mijloace de transport noi efectuate in conditiile prevazute la articolul 138 alineatul (1) si alineatul (2) litera (a);
 (c) livrari de bunuri sau prestari de servicii efectuate de o persoana impozabila care nu este stabilita in statul membru in care TVA este datorata.
 (2) Statele membre pot exclude si alte operatiuni, decat cele prevazute la alineatul (1), de la regimurile prevazute in prezenta sectiune.
 (1) Statele membre care si-au exercitat optiunea prevazuta la articolul 14 din Directiva 67/228/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislatiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Structura si procedurile de aplicare a sistemului comun privind taxa pe valoarea adaugata [14] pentru a introduce scutiri sau diminuari treptate de taxe, pot mentine aceste scutiri sau diminuari si modalitatile de aplicare, in cazul in care respecta regulile privind TVA.
 (2) Statele membre care, la 17 mai 1977, au scutit persoanele impozabile a caror cifra de afaceri anuala era mai mica decat echivalentul in moneda nationala a 5000 unitati de cont europene la cursul de schimb de la acea data, pot creste acest plafon pana la 5000 EUR.
 Statele membre care au aplicat diminuarea treptata a taxelor nu pot nici sa majoreze plafonul acestei scutiri, nici sa faca mai favorabile conditiile de acordare a acesteia.
 Statele membre care nu si-au exercitat optiunea prevazuta la articolul 14 din Directiva 67/228/CEE pot acorda o scutire de taxe persoanelor impozabile a carora cifra de afaceri anuala nu depaseste 5000 EUR sau echivalentul in moneda nationala.
 Statele membre prevazute la primul paragraf pot acorda o diminuare treptata a taxelor persoanelor impozabile a caror cifra de afaceri depaseste plafonul stabilit pentru aplicarea acesteia.
 Statele membre care, la 17 mai 1977, au scutit persoanele impozabile a caror cifra de afaceri anuala era mai mare sau egala cu echivalentul in moneda nationala a 5000 unitati de cont europene la cursul de schimb de la acea data, pot majora acest plafon pentru a mentine valoarea scutirii in termeni reali.
 Statele membre care au aderat dupa 1 ianuarie 1978 pot scuti persoanele impozabile a caror cifra de afaceri anuala nu depaseste echivalentul in moneda nationala a urmatoarelor sume, la cursul de schimb din ziua aderarii lor:
 1. Grecia: 10000 unitati de cont europene;
 2. Spania: 10000 ECU;
 3. Portugalia: 10000 ECU;
 4. Austria: 35000 ECU;
 5. Finlanda: 10000 ECU;
 6. Suedia: 10000 ECU;
 7. Republica Ceha: 35000 EUR;
 8. Estonia: 16000 EUR;
 9. Cipru: 15600 EUR;
 10. Letonia: 17200 EUR;
 11. Lituania: 29000 EUR;
 12. Ungaria: 35000 EUR;
 13. Malta: 37000 EUR, in cazul in care activitatea economica consta in principal in livrarea de bunuri, 24300 EUR, in cazul in care activitatea economica consta in principal in prestarea de servicii cu o valoare adaugata scazuta (input-uri ridicate), si 14600 EUR in alte cazuri, si anume prestarile de servicii cu o valoare adaugata ridicata (input-uri scazute);
 14. Polonia: 10000 EUR;
 15. Slovenia: 25000 EUR;
 16. Slovacia: 35000 EUR.
 Cifra de afaceri ce serveste drept referinta in scopul aplicarii regimului prevazut in prezenta sectiune se constituie din urmatoarele sume, exclusiv TVA:
 1. valoarea livrarilor de bunuri si prestarilor de servicii, in masura in care sunt impozitate;
 2. valoarea operatiunilor care sunt scutite, cu dreptul de deducere a TVA achitata in stadiul anterior, in temeiul articolelor 110 sau 111, articolului 125 alineatul (1), articolului 127 sau articolului 128 alineatul (1);
 3. valoarea operatiunilor care sunt scutite in temeiul articolelor 146-149 si articolelor 151, 152 sau 153;
 4. valoarea operatiunilor imobiliare, operatiunilor financiare prevazute la articolul 135 alineatul (1) literele (b)-(g), si valoarea serviciilor de asigurare, cu exceptia cazului in care aceste operatiuni au caracterul de operatiuni accesorii.
 Cu toate acestea, cesiunile de active fixe corporale sau necorporale ale unei intreprinderi nu se iau in considerare in scopul calcularii cifrei de afaceri.
 Persoanele impozabile scutite de TVA nu au dreptul de a deduce TVA in conformitate cu articolele 167-171 si cu articolele 173-177 si nu pot mentiona TVA pe facturile lor.
 Persoanele impozabile care au dreptul la scutire de TVA pot opta fie pentru regimul normal de aplicare a TVA, fie pentru procedurile simplificate prevazute la articolul 281. În acest caz, ele beneficiaza de orice treptata a taxelor prevazuta de legislatia nationala.
 Sub rezerva aplicarii articolului 281, persoanele impozabile care beneficiaza de diminuarea treptata sunt considerate persoane impozabile supuse regimului normal de TVA.
 Regimul prevazut in prezenta sectiune se aplica pana la o data ce urmeaza sa fie stabilita de Consiliu in conformitate cu articolul 93 din tratat, care nu poate fi ulterioara datei de intrare in vigoare a regimului definitiv prevazut la articolul 402.
 Articolul precedentCAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 3 Raportare si reexaminareArticolul următorCAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 1 Proceduri simplificate pentru impunere si colectare CFNET Finante Taxehttp://codfiscal.net
 CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 1 Proceduri simplificate pentru impunere si colectare CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 3 Raportare si reexaminare COMENTARII & DISCUȚII Renunțați la răspunsAutentificați-vă pentru a lăsa un comentariu - Advertisement -
 CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 3 Raportare si... 4 Iun 2009 CAP. 1 Regimul special pentru intreprinderile mici Sectiunea 1 Proceduri simplificate... 4 Iun 2009 ');


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/28
 Решение на Общия съд от 28 юни 2011 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Città)
 (Дело T-482/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „BRICO CENTER Città“ - По-ранни фигуративни марки на Общността „ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro“ и „CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 232/49
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ATB Norte, SL (Burgos, Испания) (представители: първоначално P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, впоследствие F. Brandolini Kujman, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: O. Montalto и G. Mannucci)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Италия) (представители: G. Ghidini, M. Mergati и C. Signorini, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 септември 2009 г. (преписка R 1047/2008-4) относно производство по възражение между ATB Norte, SL и Bricocenter Italia Srl.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 септември 2009 г. (преписка R 1047/2008-4), доколкото с него се уважава жалбата на Bricocenter Italia Srl пред апелативния състав относно услугите „реклама“, „управление на търговски сделки“ и „търговска администрация“, посочени в заявката за марка на Общността.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia и СХВП понасят направените от тях съдебни разноски в производството пред Общия съд.
 (1) ОВ C 24, 30.1.2010 г.


text:
17/11/2015 - Trasparenza della politica: accesso civico ai dati e alle informazioni concernenti gli organi di indirizzo politico — Segretari Comunali Vighenzi
 Tu sei qui: Home / 17/11/2015 - Trasparenza della politica: accesso civico ai dati e alle informazioni concernenti gli organi di indirizzo politico
 17/11/2015 - Trasparenza della politica: accesso civico ai dati e alle informazioni concernenti gli organi di indirizzo politico
 Trasparenza della politica: accesso civico ai dati e alle informazioni concernenti gli organi di indirizzo politico
 TAR Catanzaro, sez. II, 12.11.2015, n. 1671
 Con la sentenza n. 1671 del 2015, il TAR Calabria si pronuncia sul ricorso proposto a seguito di una istanza di accesso civico, rimasta senza riscontro, riguardante i dati e le informazioni concernenti i componenti degli organi di indirizzo politico, soggetti ad obbligo di pubblicazione (art. 14, d.lgs. n. 33 del 2013, c.d. decreto sulla trasparenza). La controversia, che viene risolta con la condanna del Comune a pubblicare sul sito i dati e le informazioni richieste, ad eccezione della dichiarazione del coniuge non separato e dei parenti entro il secondo grado (salvo che non sussista autorizzazione in proposito), offre occasione ai giudici per sottolineare, da un lato, che le disposizioni del d.lgs. 14 marzo 2013 n. 33, in materia di pubblicità, trasparenza e diffusione di informazioni da parte delle pubbliche amministrazioni (c.d. accesso civico), disciplinano “situazioni non ampliative, né sovrapponibili a quelle che consentono l’accesso ai documenti amministrativi, ai sensi degli art. 22 e ss. legge 7 agosto 1990 n. 241” e, dall’altro, la differente finalità dell’accesso civico, che è quella di consentire ai cittadini e ad enti di controllare democraticamente se un’amministrazione pubblica abbia adempiuto agli obblighi di trasparenza previsti dalla legge.
 TAR CALABRIA-CATANZARO, SEZ. II – Sentenza 12 novembre 2015, n. 1671
 1. Pubbliche amministrazioni – trasparenza – accesso civico – art. 5 d.lgs. 33/2013 – finalità
 2. Pubbliche amministrazioni – trasparenza – obblighi di pubblicazione concernenti i componenti degli organi di indirizzo politico – art. 14 d.lgs. 33/2013 – richiesta di accesso civico – mancato riscontro – condanna del comune alla pubblicazione
 1. L’accesso civico consente ai cittadini e ad enti di controllare democraticamente se un’amministrazione pubblica abbia adempiuto agli obblighi di trasparenza previsti dalla legge, segnatamente se abbia provveduto alla pubblicazione di documenti, informazioni o dati, sicché l’amministrazione destinataria dell’istanza di accesso civico, ai sensi dell’art. 5, comma 3, del citato d.lgs. n. 33 del 2013, entro trenta giorni, deve pubblicare il documento, informazione o dato richiesto sul sito istituzionale, trasmettendolo contestualmente all’istante, ovvero comunicando a quest’ultimo il collegamento ipertestuale per l’accesso, con la precisazione che in tale ultimo modo la P.A. deve procedere allorché il documento, informazione o dato risulti già pubblicato nel rispetto della normativa vigente (cfr. TAR Lazio, sez. III-bis, 19.3.2014, n. 3014).
 2. A fronte di una istanza di accesso civico, rimasta senza riscontro, riguardante dati ed informazioni sottoposti ad obbligo di pubblicazione, quali sono i dati e le informazioni concernenti i componenti degli organi di indirizzo politico (art. 14, d.lgs. 33/2013), il comune va condannato a procedere, entro 30 (trenta) giorni dalla comunicazione e/o notificazione della sentenza, alla pubblicazione nel sito dei documenti, delle informazione e dei dati richiesti con la domanda di accesso civico, eccezion fatta che per la dichiarazione del coniuge non separato e dei parenti entro il secondo grado (salvo che non sussista autorizzazione in proposito) ed a comunicare al medesimo l’avvenuta pubblicazione, indicando il relativo collegamento ipertestuale.


text:
 Avis juridique important
 |
 22000A1005(01)
 Agreement in the form of an Exchange of Letters concerning the provisional application of the Protocol setting out the fishing opportunities and financial contribution provided for in the Agreement between the European Economic Community and the Government of the Republic of Guinea on fishing off the Guinean coast for the period 1 January 2000 to 31 December 2001
 Official Journal L 250 , 05/10/2000 P. 0031 - 0047
 Agreement in the form of an Exchange of Lettersconcerning the provisional application of the Protocol setting out the fishing opportunities and financial contribution provided for in the Agreement between the European Economic Community and the Government of the Republic of Guinea on fishing off the Guinean coast for the period 1 January 2000 to 31 December 2001A. Letter from the Government of the Republic of GuineaSir,With reference to the Protocol, initialled on 17 December 1999, setting out the fishing rights and financial contribution for the period 1 January 2000 to 31 December 2001, I have the honour to inform you that the Government of the Republic of Guinea is ready to apply that Protocol on a provisional basis from 1 January 2000, pending the entry into force of the Protocol in accordance with Article 16 of the Fisheries Agreement, provided that the European Community is prepared to do the same.This is on the understanding that the first instalment of the financial compensation specified in Article 2 of the Protocol is paid by 30 June 2000.I should be obliged if you would confirm the European Community's agreement to such provisional application.Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration.For the Government of the Republic of GuineaB. Letter from the CommunitySir,I have the honour to acknowledge receipt of your letter of today's date, which reads as follows:"With reference to the Protocol, initialled on 17 December 1999, setting out the fishing rights and financial contribution for the period 1 January 2000 to 31 December 2001, I have the honour to inform you that the Government of the Republic of Guinea is ready to apply that Protocol on a provisional basis from 1 January 2000, pending the entry into force of the Protocol in accordance with Article 16 of the Fisheries Agreement, provided that the European Community is prepared to do the same.This is on the understanding that the first instalment of the financial compensation specified in Article 2 of the Protocol is paid by 30 June 2000.I should be obliged if you would confirm the European Community's agreement to such provisional application."I have the honour to confirm the European Community's agreement to such provisional application.Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration.On behalf of the Council of the European Union


text:
 11.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 277/3
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 929/2012 НА КОМИСИЯТА
 от 8 октомври 2012 година
 за вписване на название в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания [Jagnięcina podhalańska (ЗГУ)]
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (1), и по-специално член 7, параграф 4, първа алинея от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В съответствие с член 6, параграф 2, алинея първа от Регламент (ЕО) No 510/2006 заявката за регистрация на названието „Jagnięcina podhalańska“, подадена от Полша, бе публикувана в Официален вестник на Европейския съюз
 (2).
 (2)
 Тъй като Комисията не е получила никакви възражения съгласно член 7 от Регламент (ЕО) No 510/2006, названието следва да се регистрира,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Регистрира се названието, посочено в приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 8 октомври 2012 година.
 За Комисията, от името на председателя,
 Dacian CIOLOȘ
 Член на Комисията
 (1) ОВ L 93, 31.3.2006 г., стр. 12.
 (2) ОВ C 11, 13.1.2012 г., стр. 16.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Земеделски продукти, предназначени за консумация от човека, посочени в приложение I към Договора:
 Клас 1.1 Прясно месо (и карантия)
 ПОЛША
 Jagnięcina podhalańska (ЗГУ)