type: wikipedia

text:
Kaukolämpö on Suomen yleisin rakennusten lämmitysmuoto. Kaukolämpöasiakkaille toimitetaan lämpöä kaukolämpöverkossa kiertävän kuuman veden tai kuuman vesihöyryn avulla. Asiakas voi käyttää kaukolämpöä tilojen ja käyttöveden lämmittämiseen sekä muihin lämmitystarpeisiinsa.
 Kaukolämpö on erityisesti kaupunkien ja taajamien lämmitysmuoto. Kaukolämpö on kehittynyt viimeisten vuosikymmenien aikana ja siksi se on edelleen kilpailukykyinen ja asiakkaiden usein valitsema lämmitysmuoto. Kaukolämpö on kehittynyt sähkövoimalaitosten hukkalämmön hyödyntämisestä, jolla voimalaitoksen kokonaishyötysuhde on saatu nostettua korkeammaksi. Kaukolämpöä käytetään kylmissä ilmastoissa, erityisesti Pohjois- ja Itä-Euroopassa. Maailman suurin kaukolämmön tuottaja on Venäjä.
 Kaukolämpöä tuotetaan voimalaitoksissa, jotka on optimoitu sähkön ja lämmön yhteistuotantoon. Yksi kaukolämmön haasteista on, kuinka lämpöä tuotetaan verkostoon, kun kivihiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä. Kaukolämmön haasteena ovat myös matalaenergiatalot, joiden lämmöntarve on pieni.
 Toimintaperiaate
 Asiakkaan laitteet
 Asiakkaat ottavat kaukolämmön vastaan lämmönjakokeskuksessa, jossa on lämmönvaihdin. Vaihdin siirtää lämmön kaukolämpöverkosta asiakkaan lämmönjakoverkoston kautta rakennuksissa oleviin lämmönjakolaitteisiin, kuten pattereihin, lattialämmitysverkostoon tai ilmanvaihtoon sekä lämpimään käyttöveteen. Asiakkaan rakennuksessa ja lämmönjakolaitteissa kiertää lämmin käyttövesi, joka on erillään vaihtimessa kaukolämpövedestä, joka on värjättyä.
 Asiakkaan lämmönjakokeskukseen vaihdinpakettiin kuuluvat lämmityksen ja käyttöveden lämmönsiirtimet sekä mahdollinen ilmanvaihtosiirrin, säätölaitteet, pumput, paisunta- ja varolaitteet, lämpö- ja painemittarit sekä sulkuventtiilit. Lämmönjakokeskukset ovat tehdasvalmisteisia kokonaisuuksia. Lämmönjakokeskus asennetaan yleensä erilliseen tekniseen laitetilaan. Laitteiden tilantarve on pieni, koska kattiloita, varaajia tai polttoainevarastoja ei tarvita.
 Kaukolämpöverkko
 Lämpö siirretään asiakkaille kuumana vetenä suljetussa kaksiputkisessa kaukolämpöverkossa. Kuuma vesi johdetaan kiinteistön lämpöjakokeskukseen, jossa se luovuttaa lämpöä vaihtimen kautta asiakkaiden lämmitysverkkoon ja lämpimän käyttöveden valmistukseen. Talot käyttävät lämpöä huoneiden ja käyttöveden lämmittämiseen sekä ilmanvaihtoon. Kaukolämpöverkon vesi palaa jäähtyneenä paluujohdossa takaisin tuotantolaitokseen uudelleen lämmitettäväksi. Kaukolämpövesi ei kierrä talojen lämmitysverkossa.
 Rakennukseen tulevan kaukolämpöveden lämpötila vaihtelee kovimpien pakkasten vähän 115 0C:sta kesäajan noin 65 0C:een. Asiakkailta tuotantolaitoksiin palaavan veden lämpötila vaihtelee 25–50 asteen välillä. Rakennuksen lämmityslaitteet toimivat hyvin, kun kaukolämpöverkkoon palaavan veden lämpötila on alle 45 0C. Lämmityskaudella hyvä jäähtymistaso on 40–60 ̊C.
 Kaukolämpövesi on käsitelty mekaanisten epäpuhtauksien ja hapen poistamiseksi ja putken sisäpuolisen korroosion estämiseksi. Usein vesi myös värjätään mahdollisten vuotojen tai vaurioiden paikantamiseksi. Veden vihertäväksi muuttava väriaine ei ole terveydelle eikä ympäristölle vaarallista. Kaukolämpövesi on värjätty vihertävän keltaisella, vesien merkkaukseen tarkoitetulla väriaineella nimeltään Pyranin. Veden värjäys helpottaa vuotojen paikantamista ja kaukolämpöveden erottamista talousvedestä.
 Pyranin on pyreenisulfonihappo-väriaine, joka täyttää muun muassa kosmetiikka-asetuksen mukaiset puhtausvaatimukset. Se on kuitenkin säilytettävä erillään elintarvikkeista ja nautintoaineista. Käyttövesisiirtimen rikkoutuessa saattaa talousveteen sekoittua vihreää kaukolämpövettä. Ei suosittele värjäytynyttä vettä ruoanlaittoon tai muutoin sisäisesti nautittavaksi. Ihokosketus ei kuitenkaan aiheuta haittaa, joten käsien pesu, kukkien kastelu ja muu normaali veden käyttö luonnistuu myös siirrinrikon aikana
 Kaukolämmön toimitusvarmuus on lähes sataprosenttinen: keskimäärin asiakkaan lämmöntoimitus on keskeytyneenä 1–2 tuntia vuodessa. Kaukolämpöverkot ovat useimmiten silmukoituja, mikä mahdollistaa esimerkiksi vikatilanteissa asiakkaiden lämmönsaannin useammalta kuin yhdeltä syöttösuunnalta.
 Kaukolämmön tuotanto
 Kaukolämpöä voidaan tuottaa lukuisilla eri tavoilla ja tuotantomuoto tai energianlähde voidaan tarvittaessa vaihtaa. Kaukolämpö tuotetaan kuitenkin lähes täysin höyryvoimaa tuottavilla polttoaineilla, fossiilisilla (kuten maakaasu ja kivihiili) tai muilla (kuten metsähake ja turve). Kyseiset polttoaineet tuottavat huomattavan määrän hiilidioksidipäästöjä. Kaukolämpö tuottaa noin puolet Helsingin kaikista hiilidioksidipäästöistä.
 Tulevaisuudessa erilaisten uusiutuvien energialähteiden sekä teollisuuden ja yhdyskuntien ylijäämälämpöjen ennakoidaan edelleen lisääntyvän voimakkaasti. Uusiutuvien polttoaineiden käyttö on lisääntynyt ja hiilidioksidipäästöt ovat siten vähentyneet.
 Kaukolämmöstä vuosittain 70–75 prosenttia tuotetaan lämmön ja sähkön yhteistuotantona. Lämmön ja sähkön yhteistuotannossa tuotetaan sekä lämpöä että sähköä samassa prosessissa. Tämä on erittäin tehokasta, koska tällöin sähkön lauhdetuotannossa syntyvä hukkaan menevä energia voidaan hyödyntää. Yhteistuotanto on miltei kaksi kertaa tehokkaampaa verrattuna sähkön ja lämmön erilliseen tuotantoon. Yhteistuotanto on tehokasta, sillä polttoaineen energia hyödynnetään lähes 90-prosenttisesti.
 Kaukolämpöä tuotetaan myös erillisissä lämpökeskuksissa. Myös niissä käytetään lisääntyvissä määrin uusiutuvia polttoaineita. Suuremmissa yksiköissä esimerkiksi puun polttaminen on tehokkaampaa kuin hyvin pienissä yksiköissä. Samasta polttoaineesta saadaan enemmän energiaa hyötykäyttöön ja hukkaan menee vähemmän. Myös savukaasujen puhdistaminen päästöistä ja pienhiukkasista on edullisempaa isommissa yksiköissä kuin lukuisissa pienissä.
 Suomessa on kaukolämpöverkkoja, joissa energia tuotetaan kokonaan uusiutuvilla energianlähteillä.
 Kaukolämmön hinta
 Suomessa on yleisesti käytössä hinnoittelujärjestelmä, joka jakaantuu:
 liittymismaksuun
 tehomaksuun
 energiamaksuun
 Kaukolämpötoiminnan viranomaisvalvonta perustuu Suomessa pääosin kilpailulainsäädäntöön. Kuluttaja-asiakkaiden asemaa turvaa lisäksi kuluttajansuojalaki. Kaukolämpöyritys on kilpailuviraston mukaan määräävässä markkina-asemassa kaukolämpöön liitettyjen asiakkaiden suhteen. Lisäksi hinnoittelua säätelee energiaverotus. Myös päästöjen vaikutukset on otettava huomioon. Energiateollisuus ry kerää kotimaisilta kaukolämpöyrityksiltä tietoja kolmen erisuuruisen uuden asuinrakennuksen kaukolämmön hinnoista kaksi kertaa vuodessa.
 Kaukolämmön historia
 Nykyisen muotoiseksi kaukolämmitykseksi tunnistettavaa taajamien lämmitystoimintaa on harjoitettu noin 1820-luvulta asti. Ensimmäiset laitokset syntyivät USA:ssa pian teräsputkien valmistusmenetelmien keksimisen jälkeen. 1800-luvun lopulla höyrylämpö teki mahdolliseksi pilvenpiirtäjien rakentamisen sellaisina kuin ne nyt USA:ssa tunnetaan. Saksassa kaukolämmitys aloitettiin 1893 ja muualla Euroopassa seuraavina vuosikymmeninä. Pohjoismaissa kaukolämmön leviämistä edisti toisen maailmansodan jälkeen korkeatasoisen lähiörakentamisen idea.
 Suomen ensimmäinen nykyisenkaltaiseen perusratkaisuun eli vesikiertoon perustuva kaukolämpölaitos otettiin käyttöön Espoon Tapiolassa vuonna 1953 ja sen ensimmäinen asiakas liitettiin lämpöverkkoon vielä samana vuonna. Myös Helsingissä päästiin käynnistämään kaukolämmön jakelua samoihin aikoihin, kun verkkoon kytkettiin ensimmäinen asiakas vuonna 1953. Tekniikaltaan Helsingin ensimmäinen kaukolämpövoimala tosin poikkesi nykyisestä vesikiertoisesta perusratkaisusta siten, että lämpö toimitettiin asiakkaalle höyrynä. Helsingissä ensimmäinen vesikaukolämpöä tuottava voimalaitos oli Salmisaari A ja ensimmäinen asiakas joka liitettiin verkkoon vuonna 1957 oli Ravintolakoulu Perho, jonka rakennus valmistui sopivasti putkireitin varrelle samana vuonna.
 Kaukolämpö eri maissa
 Kaukolämmitystoimintaa harjoitetaan nykyisin eri puolilla maailmaa: Länsi- ja Itä-Euroopassa, Pohjois-Amerikassa sekä Aasian maista Japanissa, Koreassa, Kiinassa ja Mongoliassa. Euroopassa noin 10 % lämmöntuotantotarpeesta toteutetaan kaukolämmöllä, Pohjois-Amerikassa noin 4 %. Kaukolämmön suurin tuottajamaa on Venäjä, joka tuottaa vuosittain arviolta 1 700 000—2 400 000 GWh kaukolämpöä. EU:ssa kaukolämmön markkinaosuus on 13 % asuin- ja palvelurakennusten lämmityksestä.
 Kaukolämpö Suomessa
 Noin 2,7 miljoonaa suomalaista asuu kaukolämpötaloissa. Suomessa kaukolämmön markkinaosuus rakennusten lämmityksessä on noin 46 %. Omakotitaloista kaukolämmöllä lämmitettyjä on runsas 7 % lämmitysenergiasta. Suurimmissa kaupungeissa kaukolämmön markkinaosuus on yli 90 %.
 Myös uudisrakentamisessa kaukolämmön asema on vahva: uusista kerrostaloista yli 95 % liitetään kaukolämpöön, palvelurakennuksista 75 %. Uusista pientaloista 14 % valitsee lämmitysmuodokseen kaukolämmön.
 Voimalaitokset ja kiinteät lämpökeskukset
 Kaukolämpö on hajautettua, alueellista toimintaa. Energiateollisuus ry:n jäsenyritykset:
 165 kuntaa ja kaupunkia
 109 voimalaitosta
 735 kiinteää lämpökeskusta
 375 siirrettävää lämpökeskusta
 Kansainvälistä tunnustusta
 Suomalainen kaukolämpö- ja jäähdytysosaaminen on saanut myös kansainvälistä tunnustusta, muun muassa seuraavissa kilpailuissa:
 Global District Energry Climate Award –kilpailussa sekä 1st International DHC+ Student Awards.
 Tuottaminen sähköstä lämpöpumpulla
 Wärtsilän ja Pöyryn mukaan kaukolämpöä kannattaa tuottaa sähköstä lämpöpumpuilla. Wärtsilän mukaan tuulivoimaa käytetään tulevaisuudessa kaukolämmön tuotantoon lämpöpumpputeknologialla. Konsulttiyhtiö Pöyry on esittänyt samaa ajatusta.
 Kaukojäähdytys
 Uusin tapa hyödyntää entistä paremmin primäärienergiaa on kaukojäähdytys. Tässä käytetään hyödyksi lämpö, joka menisi muuten hukkaan jäteveden mukana (lämpöpumpulla) tai muuna ylijäämäenergiana esimerkiksi ydinvoimalaitoksista (absorptiojäähdytyksellä) tai sitten voidaan käyttää luonnon omia kylmävarastoja (vapaajäähdytys talvella merestä).
 Suuret lämpöpumput kaukolämpöjärjestelmässä
 VALOR Partners Oy:n tekemässä selvityksessä suurten lämpöpumppujen potentiaali Suomessa oli 3–4 TWh eli 9–13 prosenttia kaukolämmöstä. Suuria teollisen mittakaavan lämpöpumppuja valmistaa Johnson Controls.
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Kaukolämpö Energiateollisuus ry:n verkkosivuilla
 Kaukojäähdytys Energiateollisuus ry:n verkkosivulla
 Veli-Matti Mäkelä, Jarmo Tuunanen: Suomalainen kaukolämmitys, Oulun ammattikorkeakoulu ja Mikkelin ammattikorkeakoulu, oppimateriaalia, 2015 ISBN: 978-951-588-507-4 (pdf)
 WWF
 Rakennuksen lämmitysjärjestelmät
 Seulonnan keskeiset artikkelit


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
7.8.1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 226/21
 3. Los aranceles que corresponde pagar por los referidos — C(1999)544, que suprime la subvención concedida a
 servicios, ¿deben calcularse teniendo en cuenta los costes FLORESUROP PRODUTOS FLORESTAIS LDA
 inherentes a la prestación del servicio? mediante Decisión no C(96)2211 de la Comisión, de
 13 de septiembre de 1996, relativa a la concesión de
 4. ¿Son tales costes los originados por la realización del acto ayudas del FEOGA, Sección Orientación, al amparo del
 y por el mantenimiento de los servicios necesarios para la Reglamento (CEE) no 4256/88 del Consejo, en relación
 realización del mismo? con el proyecto no 94.PT.06.015, titulado «Proyecto de
 demostración para acelerar la diversificación agrı́cola
 en la madera mediante la introducción de producciones
 5. Para calcular la cantidad que corresponde pagar por la destinadas a la industria farmacéutica (tea tree oil)»,
 realización del acto, ¿cabe utilizar un criterio que se base
 en la ventaja económica que el usuario obtenga del acto?
 en la parte en que designan como destinataria a la
 República Portuguesa.
 (1) DO L 249, de 3 de octubre de 1969, p. 25; EE 09/01, p. 22.
 — Condene en costas a la Comisión.
 Motivos y principales alegaciones
 — Incumplimiento del deber de motivación (artı́culo 253 CE).
 — Infracción del tercer guión del apartado 1 del artı́culo 23 y
 del artı́culo 24 del Reglamento (CEE) no 4253/88 (2), en la
 Recurso interpuesto el 1 de junio de 1999 contra la medida en que, según una correcta interpretación y
 Comisión de las Comunidades Europeas por la República aplicación de esta disposiciones a los proyectos objeto de
 Portuguesa examen, únicamente las empresas beneficiarias deben ser
 responsables de la devolución de las cantidades percibidas:
 las ayudas de que se trata fueron concedidas y controladas
 (Asunto C-208/99) directamente por la Comisión Europea, sin intervención
 alguna por parte de las entidades nacionales de gestión y
 (1999/C 226/34) control. No se puede considerar como participación en el
 control el mero hecho de que las autoridades nacionales
 hayan acompañado a la misión de inspección llevada a
 En el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas se ha cabo por la Comisión. No cabe responsabilizar el Estado
 presentado el 1 de junio de 1999 un recurso contra la miembro por las irregularidades que se produzcan en la
 Comisión de las Comunidades Europeas formulado por la ejecución de los referidos proyectos, de modo que el
 República Portuguesa, representada por Luı́s Fernandes, Estado miembro tampoco puede ser destinatario de las
 Angelo Seiça Neves y Paula Fragão, en calidad de Agentes, que decisiones de devolución de las cantidades indebidamente
 designa como domicilio en Luxemburgo la Embajada de utilizadas.
 Portugal, 33, allée Scheffer, Luxemburgo.
 (1) DO L 374 de 31.12.1988, p. 25.
 La demandante solicita al Tribunal de Justicia que: (2) DO L 394 de 31.12.1988, p. 14.
 — Estime el presente recurso y, en consecuencia, anule las
 siguientes Decisiones:
 — C(1999)543, que suprime la subvención concedida a
 Belgravia Lda mediante Decisión no C(93) 3403 de la
 Comisión, de 26 de noviembre de 1993, relativa a la
 concesión de ayudas del FEOGA, Sección Orientación, Recurso interpuesto el 4 de junio de 1999 contra la
 al amparo del Reglamento (CEE) no 4256/88 (1) del República Italiana por la Comisión de las Comunidades
 Consejo, en relación con el proyecto no 93.PT.06.023, Europeas
 titulado «Proyecto de demostración sobre la introduc-
 ción del cultivo de col marina», (Asunto C-212/99)
 — C(1999)545, que suprime la subvención concedida a
 Ordinal-Gestão de Investimentos Lda mediante Deci- (1999/C 226/35)
 sión no C(93) 1606 de la Comisión, de 21 de junio de
 1993, relativa a la concesión de ayudas del FEOGA, En el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas se ha
 Sección Orientación, al amparo del Reglamento (CEE) presentado el 4 de junio de 1999 un recurso contra la
 no 4256/88 del Consejo, en relación con el proyecto República Italiana formulado por la Comisión de las Comuni-
 no 93.PT.06.002, titulado «Proyecto-piloto y de demos- dades Europeas, representada por los Sres. Pieter Jan Kuijper y
 tración relativo a la valorización de tres plantas medite- Enrico Traversa, Consejeros Jurı́dicos, en calidad de Agentes,
 rráneas (hinojo, citronela y perejil) a través de la que designa como domicilio en Luxemburgo el despacho del
 extracción de aceites esenciales destinados a la industria Sr. Carlos Gómez de la Cruz, rue Alcide de Gasperi, edificio
 agroalimentaria», «Wagner».
 ---pagebreak--- C 226/22 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 7.8.1999
 La parte demandante solicita al Tribunal de Justicia que: S e g u n d a c u e s t i ó n
 — Declare que la República Italiana ha incumplido las Dado que el procedimiento administrativo aduanero nacional
 obligaciones que le incumben en virtud del artı́culo 39 recoge el procedimiento relativo a las mercancı́as que sobrepa-
 (antiguo artı́culo 48) del Tratado constitutivo de la Comu- sen los plazos de almacenamiento, destinado exclusivamente a
 nidad Europea, en lo que respecta a la práctica administra- la venta de éstas, como única medida que las Autoridades
 tiva y contractual llevada a cabo por algunas universidades aduaneras nacionales pueden adoptar (automáticamente, como
 públicas y que lleva a no reconocer los derechos adquiridos se ha dicho), ¿puede considerarse que tal medida es despropor-
 por los antiguos lectores de lengua extranjera, mientras ese cionada, infringe los derechos de defensa de los contribuyentes
 reconocimiento se garantiza a todos los demás trabajadores y constituye un obstáculo a la libre circulación de mercancı́as,
 nacionales. tanto más cuanto que, por tratarse de una medida automática,
 puede ser adoptada de inmediato, es decir, el dı́a siguiente al
 — Condene en costas a la República Italiana. término del plazo legal de almacenamiento, sin que se avise o
 advierta al importador de esta circunstancia?
 Motivos y principales alegaciones
 T e r c e r a c u e s t i ó n
 Del conjunto de los datos facilitados por las autoridades
 italianas resulta que no se ha suprimido la infraccı́on del El procedimiento administrativo aduanero nacional, al prever
 artı́culo 48 del Tratado CE (actualmente, tras su modificación, la venta inmediata de las mercancı́as que se encuentren en las
 artı́culo 39 CE) descrita con detalle por la Comisión en el circunstancias mencionadas, sin que exista notificación previa
 escrito complementario enviado con arreglo al artı́culo 169 alguna, ¿infringe lo dispuesto en el apartado 3 del artı́culo 6
 (actualmente 226) de 9 de julio de 1998 y en el dictamen del Código Aduanero Comunitario?
 motivado complementario de 28 de enero de 1999.
 C u a r t a c u e s t i ó n
 En lo que se refiere a seis de las nueve universidades
 mencionadas en el pliego de cargos y en el referido dictamen El procedimiento administrativo aduanero nacional, al no
 motivado, el Gobierno italiano no ha facilitado a la Comisión prever la obligación de proceder a ninguna notificación en el
 pruebas documentales que demuestren que a los «colaborado- ámbito del procedimiento relativo a las mercancı́as que
 res lingüı́sticos» se les han reconocido, en términos de retribu- sobrepasen los plazos de almacenamiento, tal como se recoge
 ción y de Seguridad Social, los años de servicio como lectores en los artı́culos 638 y siguientes del Regulamento das Alfânde-
 de lengua extranjera cumplidos antes de la entrada en vigor de gas, ¿infringe lo dispuesto en el artı́culo 243 del Código
 la Ley no 236/1995. Aduanero comunitario?
 Q u i n t a c u e s t i ó n
 En el caso de que la tasa percibida por el incumplimiento del
 plazo máximo de almacenamiento, prevista en los artı́-
 Petición de decisión prejudicial presentada mediante reso- culos 638 y siguientes del Regulamento das Alfândegas, sea
 lución del Tribunal Fiscal Aduaneiro do Porto, de fecha calificada de sanción administrativa procesal (tal como viene
 11 de mayo de 1999, en el asunto entre José Teodoro de siendo considerada por la jurisprudencia nacional), ¿está sujeta
 Andrade y Director da Alfândega de Leixões al IVA?
 (Asunto C-213/99) S e x t a c u e s t i ó n
 (1999/C 226/36) Admitiendo la hipótesis formulada en la quinta cuestión
 (basada en la naturaleza de sanción administrativa de la tasa),
 Al Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas le ha ¿puede considerarse que la naturaleza ad valorem (objetiva) de
 sido sometida una petición de decisión prejudicial mediante la tasa, que no se refiere en modo alguno a la culpa del agente,
 resolución del Tribunal Fiscal Aduaneiro do Porto, dictada el ni a las cargas soportadas, en particular, por las Autoridades
 11 de mayo de 1999, en el asunto entre José Teodoro de aduaneras como consecuencia de medidas preventivas de
 Andrade y Director da Alfândega de Leixões, y recibida en la vigilancia, de almacenamiento u otras, infringe el principio de
 Secretarı́a del Tribunal de Justicia el 4 de junio de 1999. El proporcionalidad?
 Tribunal Fiscal Aduaneiro do Porto solicita al Tribunal de
 Justicia que se pronuncie sobre las siguientes cuestiones:
 S é p t i m a c u e s t i ó n
 P r i m e r a c u e s t i ó n Admitiendo, por el contrario, que la tasa mencionada no tenga
 naturaleza sancionadora, sino remunerativa de los servicios
 El procedimiento administrativo aduanero nacional, tal como prestados por las Autoridades aduaneras, ¿quedará justificada
 éste ha sido descrito supra, en la medida en que establece que su sujeción al IVA?
 las mercancı́as que hayan rebasado los plazos legales de
 almacenamiento serán objeto, de forma automática y sin (1) Reglamento no2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992,
 notificación previa, de un procedimiento destinado a su venta, por el que se aprueba el Código Aduanero Comunitario (DO
 ¿es compatible con lo dispuesto en el artı́culo 53 del Código L 302, de 19 de octubre de 1992, p. 1).
 Aduanero (1), en particular con lo establecido en el apartado 1
 de este artı́culo?


text:
El Memorial a las víctimas de violencia en México es un monumento en Chapultepec, Ciudad de México (México). Su construcción se inició en 2012 durante la presidencia de Felipe Calderón y fue inaugurado el 5 de abril de 2013, durante la presidencia de su sucesor, Enrique Peña Nieto. Como su nombre lo indica, estuvo dedicada a honrar a quienes han sufrido violencia en el país.
 El monumento está compuesto por 70 paredes de acero que tienen diferentes texturas y varios reflectores que proyectan la luz desde diferentes ángulos, incluso algunos bajo el agua. Los arquitectos fueron Julio Gaeta y Luby Springall (a través de su empresa Gaeta Springall Arquitectos) y Lighteam se encargó de la iluminación. Es descrito por sus diseñadores como un proyecto incompleto y vivo, donde los ciudadanos pueden escribir los nombres de las víctimas. Además, en las paredes se encuentran grabadas alrededor de 40 citas relacionadas con la violencia y la memoria, de personajes históricos.
 El proyecto fue bien recibido por las publicaciones de arquitectura y arte. En 2014, el monumento ganó el premio al mejor uso del color en los premios AL Light & Architecture Design Awards. Sin embargo, recibió comentarios polarizados de grupos de derechos humanos y la sociedad debido a dos factores. El primero fue su ubicación en Campo Marte, operado por la Secretaría de la Defensa Nacional, y el segundo fue la participación en el proyecto de Calderón, quien inició la guerra contra las drogas en México en 2006.
 Antecedentes e historia
 Felipe Calderón fue presidente de México desde el 1 de diciembre de 2006 hasta el 30 de noviembre de 2012. Días después de asumir el cargo, Calderón se sumó a la guerra mundial contra las drogas a través de las Fuerzas Armadas mexicanas. Durante su presidencia, el conflicto de baja intensidad provocó la muerte de unas 70.000 personas [lower-alpha 1] en daños colaterales, y Calderón dijo que la mayoría de las muertes eran criminales. En 2010, Isabel Miranda de Wallace, fundadora de la asociación Alto al Secuestro, solicitó a Calderón un espacio para colocar un memorial. Aunque inicialmente la propuesta fue ignorada, Javier Sicilia, líder del Movimiento por la Paz con Justicia y Dignidad (MPJD), y Julián LeBarón retomaron la propuesta en una reunión con Calderón. Para 2012, Calderón habló con familiares de las víctimas y les habló sobre la propuesta de creación de un memorial.
 Gaeta Springall Arquitectos, propiedad de Julio Gaeta y Luby Springall, ganó el concurso nacional para erigir el memorial. Fue encargado por la Procuraduría Social de Atención a las Víctimas de Delitos (Províctima), un organismo gubernamental que luego se rebautizó como Comisión Ejecutiva de Atención a Víctimas. El espacio seleccionado fue un 15.000 m campo en el Campo Marte, anteriormente administrado por la Secretaría de la Defensa Nacional (SEDENA), en el Parque Chapultepec, Ciudad de México. El proyecto costó alrededor de Mex$ 30.000.000 (US$ 2.550.000) que fueron pagados por la Secretaría de Bienestar.
 Antes de la construcción, el grupo de arquitectos llevó elementos de utilería para mostrar dónde debían colocarse las paredes. Además, contactaron a Gustavo Áviles, diseñador de iluminación y propietario de Lighteam, quien los asesoró en el proceso. La construcción comenzó el 7 de septiembre de 2012 y finalizó el 23 noviembre del mismo año. Se colocaron las estelas y posteriormente se contactó a varios fabricantes de luminarias para presentar sus luminarias. Fue inaugurado simbólicamente por la Secretaría de Gobernación durante el último día de la presidencia de Calderón. Sin embargo, no se abrió al público hasta el 5 de abril de 2013 durante la presidencia de Enrique Peña Nieto, su sucesor.
 Descripción y significado
 El Memorial a las víctimas de violencia en México cuenta con 70 paredes de acero que simulan estelas (ya sean de acero oxidado, natural o inoxidable). Sus texturas pueden ser oxidadas o reflectantes. Según Springall, se eligió el acero oxidado porque simboliza las cicatrices que se acumulan con el tiempo y el acero inoxidable por su cualidad reflectante que actúa como un espejo que duplica lo que proyecta. En general, las paredes vienen en varias formas y tamaños, pero las más comunes son 2.4 metro (8 pies) de ancho y 12 metro (39 pies) de alto. Se utilizó hormigón para los caminos y bancos. Debajo de las estructuras, hay un estanque con agua. Las estelas están grabadas con unas 40 frases de personajes históricos, entre ellos Cicerón, Mahatma Gandhi, Martin Luther King Jr. y Carlos Fuentes ; se relacionan con temas como la violencia, la memoria, el amor o el dolor. El sitio es accesible para sillas de ruedas.
 El sistema de iluminación LED tiene diferentes grados de intensidad y color. Las fuentes de iluminación están ubicadas en diferentes zonas, incluso bajo el agua y a lo largo de los corredores. Las áreas bajas están impregnadas de tonos cálidos, mientras que la coloración de las áreas más altas está restringida. Múltiples lámparas iluminan las frases, árboles y senderos grabados con tinta dorada. Como el memorial está abierto las 24 horas del día, la iluminación es un elemento principal al anochecer. Para Springall, la luz es esencial para su obra de arte porque se opone a la oscuridad y simboliza la esperanza y la vida.
 Los arquitectos describen el memorial como un proyecto vivo e incompleto, donde los ciudadanos pueden escribir los nombres de las víctimas. Springall dijo que no se escribieron nombres porque no conocían a ninguno de ellos. Su concepto principal se inspiró en el Monumento a los Judíos Asesinados de Europa en Berlín, Alemania, y la idea de permitir que los dolientes escribieran en las paredes se inspiró en los grafitis del Muro de Berlín. El número Se seleccionó el 70 debido al simbolismo del número 7, que representa la perfección en la religión, y el simbolismo del número 10, que para ellos representa el recuerdo.
 Recepción
 El monumento recibió el premio al mejor uso del color en los premios AL Light & Architecture Design Awards 2014. Entre las reseñas realizadas por los jurados, se dijo que la luz lleva un mensaje y juega con la sutileza en la delimitación de áreas. Para Elizabeth Donoff de Architect Magazine, las luces ofrecen "un lenguaje tácito de curación". Kristin Feireiss, curadora de arquitectura, diseño y jurado del Premio Pritzker de Arquitectura, dijo que el memorial mimetiza con la naturaleza de manera holística y con su "fuerte presencia física, extraordinaria sensibilidad artística y diálogo poético" se conecta con la comunidad. Para Samuel Cochran de Architectural Digest, los muros llaman “al recuerdo y la reflexión” y los compara con obras realizadas por Richard Serra. Jesús Tovar de El Siglo de Torreón la calificó como una obra "sencilla, humilde, sobria, integral y diferente" que juega con las luces y la naturaleza para llenar espacios vacíos. Expansión le otorgó una mención honorífica entre las mejores obras del año. Fue catalogado por Vice como una de las mejores obras de arquitectura en 2013.
 Sin embargo, el proyecto recibió comentarios negativos de grupos de derechos humanos y miembros de la sociedad, quienes comentaron sobre la vaguedad en cuanto a a quién está dedicado el monumento y su ubicación. Eduardo Vázquez del MPJD lo consideró un monumento ilegítimo construido en una zona militar y que no representa a las víctimas. Dijo además que era irrelevante ya que su creación fue una voluntad de Calderón. En el libro Museos y sitios de persuasión, Benjamin Nienass y Alexandra Délano Alonso consideran que el monumento es "una fachada de participación que no pretende tanto traer más legitimidad democrática o abrir el debate al espacio, sino simplemente aliviar a los tomadores de decisiones". de rendición de cuentas".
 El movimiento propuso originalmente realizar audiencias sobre dónde colocar el memorial, así como la creación de un censo con los nombres de las víctimas. Ambas solicitudes fueron rechazadas. Sicilia comentó que era mejor apropiarse de la Estela de Luz y transformarla en el "Centro de la Memoria". También lo comparó con una fosa común. Arquitecto Miquel Adrià dijo que esperaba que el monumento cayera en el olvido por la falta de participación social ya que un "memorial sólo tiene valor en la medida en que tiene sentido". Familiares de las víctimas consideraron una provocación colocarlo en un recinto militar ya que por su culpa se produjeron múltiples bajas. María de Vecchi, integrante de la organización HIJOS México, dijo que el proyecto es como una fachada gubernamental ya que los crímenes quedan en la impunidad.
 Algunas organizaciones, por otro lado, fueron más positivas. Félix Hernández Guzmán, del grupo Comité 68, comentó que independientemente de la ubicación del memorial junto a Campo Marte, la organización ha colocado allí varias placas con los nombres de las víctimas de la masacre de Tlatelolco. En un principio, Miranda de Wallace apoyó la instalación por considerarla un lugar abierto para reflexionar y mirar hacia el futuro. Para 2015, dijo, la obra perdió su intención inicial ya que no concientiza sobre la violencia en el país y el gobierno no le da importancia al memorial. Además de Miranda de Wallace, Alejandro Martí de México SOS estuvo presente durante la inauguración; allí comentó que el memorial debe representar una lucha común para que no haya más víctimas.
 Véase también
 Antimonumento
 Referencias
 Enlaces externos
 at Gaeta Springall Arquitectos's official website
 Chapultepec
 Wikipedia:Artículos con coordenadas en Wikidata
 Wikipedia:Páginas con traducciones sin revisar


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21997D0313(12)
 Besluit van het Gemengd Comité van de EER nr. 84/96 van 20 december 1996 tot wijziging van Protocol 31 (samenwerking op specifieke gebieden buiten de vier vrijheden) bij de EER-Overeenkomst
 Publicatieblad Nr. L 071 van 13/03/1997 blz. 0044 - 0045
 BESLUIT VAN HET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER Nr. 84/96 van 20 december 1996 tot wijziging van Protocol 31 (samenwerking op specifieke gebieden buiten de vier vrijheden) bij de EER-OvereenkomstHET GEMENGD COMITÉ VAN DE EER,Gelet op de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, aangepast bij het Protocol tot aanpassing van de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, hierna "de Overeenkomst" genoemd, inzonderheid op de artikelen 86 en 98,Overwegende dat Protocol 31 bij de Overeenkomst werd gewijzigd onder andere bij Besluit nr. 70/96 van het Gemengd Comité van de EER (1);Overwegende dat Protocol 31 bij de Overeenkomst dient te worden gewijzigd, teneinde te voorzien in de deelneming van de EVA-staten aan de bevordering van energie-efficiëntie in de Gemeenschap,BESLUIT:Artikel 1 Artikel 14 van Protocol 31 bij de Overeenkomst wordt als volgt gelezen:"Artikel 14Energieprogramma's en op milieubewuste energievoorziening betrekking hebbende activiteiten:1. De EVA-staten nemen met ingang van 1 januari 1996 deel aan het in lid 5, onder a), bedoelde communautaire programma en de daarop betrekking hebbende acties.2. De EVA-staten nemen met ingang van 1 januari 1996 deel aan het in lid 5, onder b), bedoelde communautaire programma en de daarop betrekking hebbende acties.3. De EVA/EER-staten leveren aan de in lid 5, onder a) en b), bedoelde communautaire programma's en de daarop betrekking hebbende acties een financiële bijdrage in overeenstemming met het bepaalde in artikel 82, lid 1, onder a), van de Overeenkomst.4. De EVA/EER-staten worden van bij de aanvang van de samenwerking in het kader van de in lid 5, onder a) en b), bedoelde communautaire programma's en de daarop betrekking hebbende acties volledig betrokken bij de werkzaamheden van de EG-comités welke de Europese Commissie bij het beheer en de verdere uitwerking van bedoelde programma's en acties bijstaan.5. De overeenkomstsluitende partijen streven naar intensivering van de samenwerking met betrekking tot de communautaire activiteiten in het kader van de volgende communautaire besluiten:a) 393 D 0500: Beschikking 93/500/EEG van de Raad van 13 september 1993 inzake de bevordering van hernieuwbare energiebronnen in de Gemeenschap (Altener-programma) (PB nr. L 235 van 18. 9. 1993, blz. 41);b) 396 D 0737: Beschikking 96/737/EG van de Raad van 16 december 1996 betreffende een meerjarenprogramma ter bevordering van de energie-efficiëntie in de Gemeenschap (SAVE II-programma) (PB nr. L 335 van 24. 12. 1996, blz. 50).".Artikel 2 Dit besluit treedt in werking op 23 december 1996, op voorwaarde dat alle in artikel 103, lid 1, van de Overeenkomst bedoelde kennisgevingen aan het Gemengd Comité van de EER hebben plaatsgevonden. Het is van toepassing met ingang van 1 januari 1996.Artikel 3 Dit besluit wordt bekendgemaakt in het EER-gedeelte van en het EER-supplement bij het Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen.Gedaan te Brussel, 20 december 1996.Voor het Gemengd Comité van de EERDe VoorzitterH. HAFSTEIN(1) Zie bladzijde 43 van dit Publikatieblad.


text:
The Border Menace is a 1934 American western film directed by Robert F. Hill and starring Bill Cody, Miriam Rice, George Chesebro and Jimmy Aubrey who also edited the film. It was produced by an independent Poverty Row outfit Aywon Film Corporation for release as a second feature. Location shooting took place at the Walker Ranch in Newhall, California.
 Synopsis
 A Ranger goes undercover as a cattle rustler, but the man he was in prison with to get his information breaks out and vows vengeance.
 Cast
 Bill Cody as Ranger Bill "The Shadow" Williams
 Miriam Rice as Helen Millette
 George Chesebro as Chuck Adams
 Jimmy Aubrey as Polecat Pete
 Ben Corbett as Dragon Morris
 Frank Clark as Banker Harris
 James Donnelly as Old Man Millette
 References
 Bibliography
 Pitts, Michael R. Poverty Row Studios, 1929–1940. McFarland & Company, 2005.
 External links
 1934 films
 1934 Western (genre) films
 1930s English-language films
 American Western (genre) films
 Films directed by Jack Nelson
 American black-and-white films
 Films shot in California
 1930s American films


text:
 Ważna informacja prawna
 |
 21996D0411(01)
 Dziennik Urzędowy L 090 , 11/04/1996 P. 0038 - 0038
 Decyzja Wspólnego Komitetu EOGnr 1/96z dnia 26 stycznia 1996 r.zmieniająca załącznik VI (Zabezpieczenie społeczne) do Porozumienia EOGWSPÓLNY KOMITET EOG,uwzględniając Porozumienie w sprawie Europejskiego Obszaru Gospodarczego, dostosowane Protokołem zmieniającym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej "Porozumieniem", w szczególności jego art. 98,a także mając na uwadze, co następuje:załącznik VI do Porozumienia zmieniono decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 49/95 [1];decyzja nr 156 z dnia 7 kwietnia 1995 r. dotycząca zasad pierwszeństwa w odniesieniu do ubezpieczenia chorobowego i macierzyńskiego, przyjęta przez Komisję Administracyjną Wspólnot Europejskich ds. zabezpieczenia społecznego pracowników migrujących [2], ma zostać włączona do Porozumienia,STANOWI, CO NASTĘPUJE:Artykuł 1W załączniku VI do Porozumienia po pkt 42d (decyzja nr 151) dodaje się pkt 42e w brzmieniu:"42e. 395 X 0156: decyzja nr 156 z 7 kwietnia 1995 dotycząca zasad pierwszeństwa w odniesieniu do ubezpieczenia chorobowego i macierzyńskiego, przyjęta przez Komisję Administracyjną Wspólnot Europejskich ds. zabezpieczenia społecznego pracowników migrujących (Dz.U. L 249 z 17.10.1995, str. 41)."Artykuł 2Teksty decyzji nr 156 w językach islandzkim i norweskim, które są załączone do odpowiednich wersji językowych niniejszej decyzji, są autentyczne.Artykuł 3Niniejsza decyzja wchodzi w życie dnia 1 lutego 1996 r., pod warunkiem że wszystkie notyfikacje na mocy art. 103 ust. 1 Porozumienia zostały dokonane wobec Wspólnego Komitetu EOG.Artykuł 4Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w sekcji EOG i w Dodatku EOG Dziennika Urzędowego Wspólnot Europejskich.Sporządzono w Brukseli, dnia 26 stycznia 1996 r.W imieniu Wspólnego Komitetu EOGFrançoise Gaudenzi-AubierPrzewodniczący[1] Dz.U. L 30 z 8.2.1996, str. 53.[2] Dz.U. L 249 z 17.10.1995, str. 41.--------------------------------------------------


text:
Ο Δημήτριος Βότσης (1848-1917) ήταν βουλευτής & δήμαρχος Πατρέων.
 Βιογραφία
 Γεννήθηκε στην Πάτρα το 1847 αλλά η καταγωγή της οικογένειάς του ήταν από την Παραμυθιά της Ηπείρου. Ήταν γιος του Αθανασίου και της Ελένης Βότση, οι οποίοι ήταν από τους πρώτους οικιστές της πόλης μετά από την σχεδόν ερημοποίηση της κατά την Επανάσταση. Σπούδασε νομικά και αργότερα άσκησε την δικηγορία στην Πάτρα. Παράλληλα υπήρξε πάρεδρος του Πρωτοδικείου Πατρών.
 Το 1891 εξελέγη δημοτικός σύμβουλος και διετέλεσε πρόεδρος του Δημοτικού Συμβουλίου. Το 1895 εκλέχτηκε βουλευτής με τον συνδυασμό του Αχιλλέα Γεροκωστόπουλου. Το 1899 εκλέχτηκε δήμαρχος Πατρέων ενώ επανεκλέχτηκε για άλλες δύο θητείες, το 1903 & το 1907. Η τελευταία του θητεία παρατάθηκε μέχρι το 1914 λόγω των Βαλκανικών Πολέμων. Με την λήξη της θητείας του, το 1914, ξαναέθεσε υποψηφιότητα για την δημαρχία χωρίς όμως επιτυχία αυτήν τη φορά, καθώς συγκέντρωσε λιγότερες ψήφους από τον αντίπαλό του Δημήτριο Ανδρικόπουλο Μπουκαούρη.
 Επι ημερών του ξεκίνησε η ανέργεση του νέου Ιερού Ναού του Αγίου Ανδρέα, όταν ως βουλευτής εισηγήθηκε το θέμα στο κοινοβούλιο και το 1908 θεμελιώθηκε παρουσία του βασιλιά Γεωργίου Α ́. Ίδρυσε τα δημοτικά σφαγεία στην Ακτή Δυμαίων, αγόρασε το σημερινό Δημαρχιακό μέγαρο αντί 121.000 δραχμών, ανήγειρε το πτωχοκομείο στην Ακτή Δυμαίων, ρυμοτόμησε τις συνοικίες της πόλης, κατασκεύασε νέα δεξαμενή στο Κάστρο που λειτουργεί ακόμα και σήμερα, το νέο υδραγωγείο, αλλά και υπονόμους μήκους 12 χιλιομέτρων. Αγόρασε τους στρατώνες στην συνοικία Σύνορα που υπάρχουν και σήμερα, φρόντισε για την εμφάνιση και τον εξωραϊσμό της πόλης δεντροφυτεύοντας πλατείες, τοποθέτησε δημοτικούς φανούς, ξεκίνησε την ασφαλτόστρωση των δρόμων που μέχρι τότε ήταν χωμάτινοι και διαρρύθμισε την Πλατεία Όλγας. Έφερε τον ηλεκτρισμό στην Πάτρα το 1902 κατασκευάζοντας το εργοστάσιο αεριόφωτος στην Κρύα Ιτεών και τοποθέτησε τους πρώτους λαμπτήρες στην Πλατεία Γεωργίου Α ́ και στην οδό Μαιζώνος. Το 1902 έφερε το Τραμ στην Πάτρα αντικαθιστώντας τους ιππήλατους σιδηρόδρομους που υπήρχαν με ηλεκτροκίνητους, καθιστώντας την Πάτρα πρώτη ελληνική πόλη στον τομέα αυτόν. Επίσης μείωσε την τιμή παροχής του νερού στους φτωχούς που το πλήρωναν στην μισή σχεδόν τιμή. Κατά την θητεία του η τότε κυβέρνηση επιχείρησε να αφαιρέσει τα έσοδα του Δήμου Πατρέων προς όφελος της, κάτι το οποίο κατάφερε και απέτρεψε ο Βότσης μετά από μεγάλο αγώνα.
 Έχει βραβευτεί από την Ιταλική κυβέρνηση με το τιμητικό παράσημο του Χρυσού σταυρού της Σωτήρος για την εκπολιτιστική του δράση.
 Απεβίωσε στις 28 Οκτωβρίου του 1917. Ο Δήμος Πατρέων τον τίμησε δίνοντας το ονομά του σε μια οδό της Πάτρας και στήνοντας την προτομή του στην Πλατεία Τριών Συμμάχων. Η προτομή του, ωστόσο, μεταφέρθηκε το 2000 στην πλατεία που υπάρχει στο κάτω μέρος της οδού που φέρει το όνομα του, επί της Λεωφόρου Όθωνος-Αμαλίας.
 Αναφορές
 Βιβλιογραφία - Πηγές
 Χρήστος Μούλιας, Το λιμάνι της σταφίδας, Πάτρα 1828-1900, Εκδόσεις Περί τεχνών, Πάτρα 2000 ISBN 960-86814-0-5
 Πέτρος Ψωμάς, Δήμαρχοι Πατρέων 1836-2006, Εκδόσεις "Το Δόντι", Πάτρα 2007 ISBN 978-960-88046-2-3
 Δήμαρχοι Πατρών
 Βουλευτές Πατρών
 Χρυσός Σταυρός του Τάγματος του Σωτήρος


text:
Kunda ir pilsēta Igaunijas Rietumviru apriņķī. Tā atrodas pie Kundas upes ietekas Somu līcī. Pilsētā atrodas papīrfabrika (AS Estonian Cell), cementa rūpnīca un osta. Pēc 2005. gada datiem, tās iedzīvotāju skaits ir 3996.
 Pie Kundas atrastas liecības vienai no senākajām apmetnēm Igaunijas teritorijā. Šeit ap 6500. gadu pirms mūsu ēras atradās kopienas, kas nodarbojās ar medīšanu un zvejošanu. No šīm apmetnēm radies Kundas kultūras nosaukums. Uz ziemeļrietumiem no tās atrodas Livonijas ordeņa Tolsburgas pils drupas.
 Ārējās saites
 Igaunijas pilsētas
 Rietumviru apriņķis


text:
 26.1.2013
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 C 26/16
 Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 5.10.2012 — H. J. Kooistra v. Burgemeester van Skarsterlân
 (Asia C-447/12)
 2013/C 26/29
 Oikeudenkäyntikieli: hollanti
 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
 Raad van State
 Pääasian asianosaiset
 Valittaja: H.J. Kooistra
 Vastapuoli: Burgemeester van Skarsterlân
 Ennakkoratkaisukysymykset
 1)
 Onko jäsenvaltioiden myöntämien passien ja matkustusasiakirjojen turvatekijöitä ja biometriikkaa koskevista vaatimuksista 13.12.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2252/2004 (EUVL L 385, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 28.5.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 444/2009, 1 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että asetusta ei sovelleta Alankomaiden henkilökortin kaltaiseen jäsenvaltion kansalaiselleen myöntämään henkilökorttiin, riippumatta henkilökortin voimassaolon kestosta ja riippumatta siitä, voidaanko henkilökorttia käyttää matkustusasiakirjana?
 2)
 Jos kysymykseen 1 annettavan vastauksen mukaan jäsenvaltioiden myöntämien passien ja matkustusasiakirjojen turvatekijöitä ja biometriikkaa koskevista vaatimuksista 13.12.2004 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 2252/2004 (EUVL L 385, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (EY) N:o 2252/2004 muuttamisesta 28.5.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 444/2009 (EUVL L 142, s. 1), sovelletaan Alankomaiden henkilökortin kaltaiseen henkilökorttiin, onko, kun otetaan huomioon mahdollisuus käyttää henkilökorttia matkustusasiakirjana, asetuksen 1 artiklan 2 kohta pätevä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 8 artiklan valossa?
 3)
 Jos kysymykseen 2 annettavan vastauksen mukaan jäsenvaltioiden myöntämien passien ja matkustusasiakirjojen turvatekijöitä ja biometriikkaa koskevista vaatimuksista 13.12.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2252/2004 (EUVL L 385, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (EY) N:o 2252/2004 muuttamisesta 28.5.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 444/2009 (EUVL L 142, s. 1), 1 artiklan 2 kohta on pätevä, onko asetuksen 4 artiklan 3 kohtaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 8 artiklan 2 kappaleen sekä yksityisyysdirektiivin (1) 7 artiklan f alakohdan, kun näitä luetaan yhdessä direktiivin 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, valossa tulkittava siten, että kun jäsenvaltiot soveltavat asetusta, niiden on taattava lailla, että asetuksen perusteella kerättyjä ja tallennettuja tietoja ei saada kerätä, käsitellä ja käyttää muuhun tarkoitukseen kuin asiakirjan myöntämistä varten?
 (1) Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (EYVL L 281, s. 31).


text:
 27.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 92/5
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 181/2013
 от 8 ноември 2013 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 72/2013 на Комисията от 25 януари 2013 г. за изменение на регламенти (ЕО) No 180/2008 и (ЕО) No 737/2008 по отношение на срока, за който някои лаборатории са определени за референтни лаборатории на ЕС (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Настоящото решение се отнася до законодателството относно ветеринарните въпроси. Законодателството относно ветеринарните въпроси не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (3)
 Ето защо приложение I към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 41 (Регламент (ЕО) No 737/2008 на Комисията) от част 3.2 и в точка 90 (Регламент (ЕО) No 180/2008 на Комисията) от част 4.2 на глава I от приложение I към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 „—
 32013 R 0072: Регламент за изпълнение (ЕС) No 72/2013 на Комисията от 25 януари 2013 г. (ОВ L 26, 26.1.2013 г., стр. 9).“
 Член 2
 Текстовете на Регламент за изпълнение (ЕС) No 72/2013 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 9 ноември 2013 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, са внесени (2).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 8 ноември 2013 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Thórir IBSEN
 (1) ОВ L 26, 26.1.2013 г., стр. 9.
 (2) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 22.11.2008
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 301/2
 Alegerea președinților camerelor de trei judecători
 (2008/C 301/02)
 Întruniți la 23 septembrie 2008, judecătorii Curții de Justiție i-au ales, în temeiul articolului 10 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură, pe domnii Ilešič, Bonichot, Ó Caoimh și von Danwitz în calitate de președinți ai camerelor de trei judecători a cincea, a șasea, a șaptea și, respectiv, a opta, pentru o perioadă de un an cuprinsă între 7 octombrie 2008 și 6 octombrie 2009.


text:
 11/Sv. 010
 HR
 Službeni list Europske unije
 195
 22002D0060
 L 238/26
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 31.05.2002.
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a
 br. 60/2002
 od 31. svibnja 2002.
 o izmjeni Priloga XX. (Okoliš) Sporazumu o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, kako je izmijenjen Protokolom o prilagodbi Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, u daljnjem tekstu „Sporazum”, a posebno njegov članak 98.,
 budući da:
 (1)
 Prilog XX. Sporazuma izmijenjen je Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 41/2002 od 19. travnja 2002. (1).
 (2)
 Odluku Komisije 2001/744/EZ od 17. listopada 2001. o izmjenama Priloga V. Direktivi Vijeća 1999/30/EZ o graničnim vrijednostima sumpornog dioksida, dušikovog dioksida i oksida dušika, lebdećih čestica i olova u zraku (2), treba inkorporirati u Sporazum,
 ODLUČIO JE:
 Članak 1.
 Sljedeće se dodaje u točku 13.e (Direktiva Vijeća 1999/30/EZ) Priloga XX. Sporazumu:
 „, kako je izmijenjeno:
 —
 32001 D 0744: Odluka Komisije 2001/744/EZ od 17. listopada 2001. (SL L 278, 23.10.2001., str. 35.).”
 Članak 2.
 Tekstovi Odluke 2001/744/EZ na islandskom i norveškom jeziku, koji se objavljuju u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europskih zajednica, vjerodostojni su.
 Članak 3.
 Ova Odluka stupa na snagu 1. lipnja 2002., pod uvjetom da su sve obavijesti iz članka 103. stavka 1. Sporazuma podnesene Zajedničkom odboru EGP-a (3).
 Članak 4.
 Ova se Odluka objavljuje u Odjeljku o EGP-u i Dodatku o EGP-u Službenom listu Europskih zajednica.
 Sastavljeno u Bruxellesu 31. svibnja 2002.
 Za Zajednički odbor EGP-a
 Predsjednik
 P. WESTERLUND
 (1) SL L 154, 13.6.2002., str. 28.
 (2) SL L 278, 23.10.2001., str. 35.
 (3) Ustavni zahtjevi nisu navedeni.


type: legislation

text:
 27.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 195/34
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) No 734/2011 НА КОМИСИЯТА
 от 22 юли 2011 година
 за вписване на название в Регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания [Αρνάκι Ελασσόνας (Arnaki Elassonas) (ЗНП)]
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕО) No 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (1), и по-специално член 7, параграф 4, първа алинея от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В съответствие с член 6, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕО) No 510/2006 заявката за регистрация на названието „Αρνάκι Ελασσόνας (Arnaki Elassonas)“, подадена от Гърция, бе публикувана в Официален вестник на Европейския съюз
 (2).
 (2)
 Тъй като Комисията не е получила никакви възражения съгласно член 7 от Регламент (ЕО) No 510/2006, названието следва да се регистрира,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Регистрира се названието, посочено в приложението към настоящия регламент.
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
 Съставено в Брюксел на 22 юли 2011 година.
 За Комисията, от името на председателя,
 Dacian CIOLOŞ
 Член на Комисията
 (1) ОВ L 93, 31.3.2006 г., стр. 12.
 (2) ОВ C 307, 12.11.2010 г., стр. 24.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Предназначени за консумация от човека земеделски продукти, посочени в приложение I към Договора:
 Клас 1.1. Прясно месо (и карантия)
 ГЪРЦИЯ
 Αρνάκι Ελασσόνας (Arnaki Elassonas) (ЗНП)


text:
 EUROPOS KOMISIJA
 Briuselis, 2018 11 28
 COM(2018) 783 final
 2018/0402(NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo nustatoma Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėtis
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1.PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 •Pasiūlymo pagrindimas ir tikslai
 Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 301 straipsnyje numatyta, kad Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto (toliau – Komitetas) narių skaičius neviršija 350 ir kad Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vieningai priima sprendimą, kuriuo nustatoma Komiteto sudėtis.
 SESV 300 straipsnio 5 dalyje numatyta, kad taisykles dėl patariamųjų organų sudėties „Taryba reguliariai peržiūri atsižvelgdama į ekonominius, socialinius ir demografinius pokyčius Sąjungoje. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, šiuo tikslu priima sprendimus.“
 Akto dėl Kroatijos Respublikos stojimo sąlygų
 1
 23 straipsnio 1 dalimi buvo pakeista Komiteto narių sudėtis, o 23 straipsnio 2 dalyje numatytas laikinas Komiteto narių skaičiaus padidinimas iki 353, siekiant atsižvelgti į Kroatijos įstojimą – tai taikoma nuo 2013 m. liepos 1 d. Siekiant laikytis Sutartyje nustatyto didžiausio 350 narių skaičiaus 2015 m. liepos 14 d. Taryba priėmė sprendimą, kuriuo nustatoma 2015–2020 m. laikotarpio Regionų komiteto sudėtis
 2
 . Juo remiantis po vieną nario vietą buvo sumažinta Estijos, Kipro ir Liuksemburgo delegacijose.
 Dabartinė Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto kadencija baigsis 2020 m. rugsėjo 20 d. Todėl būtina, kad Taryba priimtų sprendimą dėl Komiteto sudėties laiku, prieš pradėdama Komiteto sudėties atnaujinimo 2020–2025 m. laikotarpiu procedūrą.
 2019 m. kovo 30 d. Jungtinei Karalystei išstojus iš Europos Sąjungos Komitete atsilaisvins 24 vietos.
 Komisija laikosi nuomonės, kad dabartinė Komiteto sudėties pusiausvyra turėtų, kiek įmanoma, likti tokia pati, nes ji yra kelių iš eilės tarpvyriausybinių konferencijų rezultatas.
 Todėl siūloma grąžinti Estijai, Kiprui ir Liuksemburgui po paskutinio sprendimo, kuriuo nustatoma Komiteto sudėtis, jų prarastas 3 vietas, o kitas atlaisvintas vietas palikti neužimtas kaip rezervą galimiems plėtros etapams ateityje. Todėl 2020–2025 m. laikotarpiu Komitetą sudarys 329 nariai.
 •Suderinamumas su toje pačioje politikos srityje galiojančiomis nuostatomis
 Nėra duomenų.
 •Suderinamumas su kitomis Sąjungos politikos sritimis
 Komisija šį pasiūlymą priima kartu su pasiūlymu dėl Regionų komiteto sudėties. Abiejuose komitetuose vietos tarp valstybių narių turi būti paskirstomos vienodai.
 Sutartyse nėra nuostatų dėl Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto ar Regionų komiteto sudėties nustatymo neviršijant didžiausio 350 narių skaičiaus metodo. Kitaip yra Europos Parlamento atveju – jo sudėties kriterijai nustatyti Europos Sąjungos sutarties 14 straipsnio 2 dalyje. Parlamentą sudaro tiesiogiai Sąjungos piliečių išrinkti atstovai, o Komitetą – darbdavių, darbuotojų ir kitų pilietinei visuomenei atstovaujančių organizacijų atstovai (SESV 300 straipsnio 2 dalis). Todėl visų pirma reikėtų užtikrinti, kad nustatant naują Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėtį Komitete būtų girdimas darbdavių, darbuotojų ir pilietinės visuomenės balsas, o ne nustatomas tiesioginis ryšys tarp nacionalinių delegacijų Komitete dydžio ir atitinkamų valstybių narių gyventojų skaičiaus.
 2.TEISINIS PAGRINDAS, SUBSIDIARUMO IR PROPORCINGUMO PRINCIPAI
 •Teisinis pagrindas
 Pasiūlymas grindžiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 301 straipsniu, kuriame numatyta, kad Taryba vieningai priima sprendimą, kuriuo nustatoma Komiteto sudėtis.
 •Subsidiarumo principas (neišimtinės kompetencijos atveju)
 Nėra duomenų.
 •Proporcingumo principas
 Nėra duomenų.
 •Priemonės pasirinkimas
 SESV 301 straipsnio antroje pastraipoje nustatyta, kad Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, vieningai priima sprendimą, kuriuo nustatoma Komiteto sudėtis.
 3.EX POST VERTINIMO, KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 •Galiojančių teisės aktų ex post vertinimas / tinkamumo patikrinimas
 Nėra duomenų.
 •Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimis
 Rengdama šį pasiūlymą Komisija palaikė glaudų dialogą su valstybių narių atstovais ir su jais surengė kelis susitikimus.
 Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas Komisijai pateikė rekomendaciją, kuri yra pagrįsta jo biuro 2018 m. rugsėjo 18 d. sprendimu
 3
 grąžinti tris vietas Estijai, Kiprui ir Liuksemburgui, kurių jie neteko 2015 m., ir neperskirstyti likusių laisvų vietų, nustatant, kad 2020–2025 m. kadencijos laikotarpiu narių skaičius yra 329.
 •Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimas
 Nėra duomenų.
 •Poveikio vertinimas
 Konkretaus poveikio vertinimo dokumentai kartu su šiuo pasiūlymu neteikiami, nes nesitikima, kad jis darys platesnio masto svarbų ekonominį ir socialinį poveikį, taip pat poveikį aplinkai.
 •Reglamentavimo tinkamumas ir supaprastinimas
 Nėra duomenų.
 •Pagrindinės teisės
 Nėra duomenų.
 4.POVEIKIS BIUDŽETUI
 Dėl Jungtinei Karalystei išstojus iš Europos Sąjungos sumažėsiančio vietų skaičiaus galėtų sumažėti bendras Komiteto biudžetas.
 5.KITI ELEMENTAI
 •Įgyvendinimo planai ir stebėsena, vertinimas ir ataskaitų teikimo tvarka
 Nėra duomenų.
 •Aiškinamieji dokumentai (direktyvoms)
 Nėra duomenų.
 •Įsigaliojimas
 Tarybai siūloma atidėti šio sprendimo taikymą iki kitos dienos po dabartinės Komiteto kadencijos pabaigos.
 2018/0402 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo nustatoma Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėtis
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 301 straipsnį,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
 kadangi:
 (1)Sutarties 300 straipsnyje nustatytos Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėties taisyklės;
 (2)Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėtis po Kroatijos įstojimo buvo pakeista Tarybos sprendimu (ES) 2015/1157
 4
 . Estija, Kipras ir Liuksemburgas prarado po vieną vietą siekiant panaikinti neatitikimą tarp didžiausio pagal Sutartį nustatytų narių skaičiaus ir narių skaičiaus po Kroatijos įstojimo;
 (3)Sprendimo 2015/1157/ES preambulėje nurodoma, kad tas sprendimas turi būti peržiūrimas laiku, prieš 2020 m. prasidėsiančią Komiteto kadenciją;
 (4)2018 m. rugsėjo 18 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas priėmė rekomendacijas Komisijai ir Tarybai dėl jo būsimos sudėties
 5
 ;
 (5)dabartinė Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėties pusiausvyra turėtų, kiek įmanoma, likti tokia pati, nes ji yra kelių iš eilės tarpvyriausybinių konferencijų rezultatas;
 (6)Jungtinei Karalystei išstojus iš Europos Sąjungos Komitete atsilaisvins 24 vietos. Todėl gali būti atkurta prieš priimant Tarybos sprendimą 2015/1157/ES buvusi vietų paskirstymo pusiausvyra,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėtis tokia:
 Belgija
 12
 Bulgarija
 12
 Čekija
 12
 Danija
 9
 Vokietija
 24
 Estija
 7
 Airija
 9
 Graikija
 12
 Ispanija
 21
 Prancūzija
 24
 Kroatija
 9
 Italija
 24
 Kipras
 6
 Latvija
 7
 Lietuva
 9
 Liuksemburgas
 6
 Vengrija
 12
 Мalta
 5
 Nyderlandai
 12
 Austrija
 12
 Lenkija
 21
 Portugalija
 12
 Rumunija
 15
 Slovėnija
 7
 Slovakija
 9
 Suomija
 9
 Švedija
 12.
 2 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 Jis taikomas nuo 2020 m. rugsėjo 21 d.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos vardu
 Pirmininkas
 (1)
 Aktas dėl Kroatijos Respublikos stojimo sąlygų ir Europos Sąjungos sutarties, Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo bei Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutarties pritaikomųjų pataisų, OL L 112, 2012 4 24, p. 6-110.
 (2)
 Tarybos sprendimas Nr. 2015/1157/ES, OL L 187, 2015 07 15, p. 28-29.
 (3)
 2018 m. spalio 4 d. Komiteto pirmininko raštas Komisijai.
 (4)
 2015 m. liepos 14 d. Tarybos sprendimas (ES) 2015/1157, kuriuo nustatoma Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto sudėtis (OL L 187, 2015 7 15, p. 28).
 (5)
 2018 m. rugsėjo 18 d. Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto biuro sprendimas.