text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 14.9.2015
 COM(2015) 447 final
 2015/0204(NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY,
 kterým se mění nařízení Rady (EU, Euratom) č. 609/2014 o metodách a postupu pro poskytování tradičních vlastních zdrojů a vlastních zdrojů z DPH a HND a o opatřeních ke krytí hotovostních nároků
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.
 SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Rada a Komise se dohodly na společném prohlášení připojeném k zápisu z jednání Rady ze dne 26. května 2014, kdy byl přijat legislativní balíček týkající se vlastních zdrojů, sestávající z rozhodnutí 335/2014 o systému vlastních zdrojů Unie (dále jen „rozhodnutí o vlastních zdrojích“), nařízení č. 608/2014, kterým se stanoví prováděcí opatření, a z nařízení č. 609/2014 o metodách a postupu pro poskytování tradičních vlastních zdrojů a vlastních zdrojů z DPH a HND a o opatřeních ke krytí hotovostních nároků.
 Rozhodnutí o vlastních zdrojích je klíčovým právním nástrojem, který stanoví hlavní prvky systému, jako je seznam vlastních zdrojů a stropy pro prostředky na závazky a platby (a tím i velikost rozpočtu Unie). Prováděcí opatření pro systém vlastních zdrojů vycházejí ze dvou článků Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU):
 –Nové nařízení č. 608/2014, kterým se stanoví prováděcí opatření, vychází z čl. 311 čtvrtého pododstavce SFEU (zavedeného Lisabonskou smlouvou) a v současnosti obsahuje pravidla pro výpočet a rozpočtování ročního zůstatku a pro opatření kontroly a dohledu.
 –Nařízení č. 609/2014, jež vzniklo přepracováním nařízení č. 1150/2000, vychází z čl. 322 odst. 2 SFEU a obsahuje pravidla pro poskytování vlastních zdrojů a opatření ke krytí hotovostních nároků. Obsahuje praktická opatření, pokud jde o stanovení tradičních vlastních zdrojů, uchovávání podkladů, správní spolupráci, použitelnou sazbu pro vlastní zdroj z HND, vedení účetních záznamů pro vlastní zdroje, harmonogram po poskytování vlastních zdrojů a jejich úpravy a ustanovení o správě hotovosti a o částkách, které nelze vybrat.
 Obě nařízení vstoupí v platnost ve stejný den jako rozhodnutí 335/2014 poté, co uvedené rozhodnutí schválí všechny členské státy v souladu se svými ústavními předpisy. Balíček se použije se zpětnou platností ode dne 1. ledna 2014.
 Ve výše uvedeném společném prohlášení ze dne 26. května 2014 se Komise zavázala předložit návrh pro článek 12 nařízení č. 609/2014 umožňující revizi postupu pro výpočet úroků z opožděně poskytnutých částek. Prohlášení dále uvádí, že úroková sazba (sazby) musí respektovat zásadu proporcionality a zároveň zajistit hladké fungování systému krytí hotovostních nároků.
 Kromě pravidel pro výpočet úroků se tento návrh vycházející z čl. 322 odst. 2 SFEU zabývá rovněž roční úpravou vlastních zdrojů z DPH a HND, jelikož nejnovější změna přijatá v souvislosti s bezprecedentní výší úprav v roce 2014 se po vstupu nařízení č. 609/2014 v platnost již nepoužije.
 Dále se navrhují některá další vyjasnění a zlepšení stávajícího režimu, převážně technického charakteru. Odrážejí nejnovější zkušenosti a poznatky týkající se účtování vlastních zdrojů, řízení pokladních zdrojů Komise v prvním pololetí, posuzování údajů o HND Komisí (Eurostatem), dopadu trestního vyšetřování na stanovení a poskytování tradičních vlastních zdrojů a vykazování částek tradičních vlastních zdrojů, které nelze vybrat.
 Odůvodnění změn navrhovaných Komisí je uvedeno níže.
 2.
 OBSAH NÁVRHU
 1) Účty Komise pro vlastní zdroje (článek 9 nařízení č. 609/2014)
 a) Specifikace subjektů odpovědných za otevření a vedení účtu:
 Podle článku 9 nařízení č. 609/2014 musí členské státy pro účely vlastních zdrojů vést účet na jméno Komise u svého ministerstva financí nebo pro tento účel jmenovat jiný subjekt. V praxi všechny členské státy, které nezvolily ministerstvo financí, jmenovaly národní centrální banku. Článek 9 by měl tuto praxi zohlednit stanovením, že mohou být jmenovány pouze centrální banky. Navíc se tak zabrání tomu, aby byl rozpočet EU vystaven případným finančním rizikům v případě, že by Komise uchovávala vlastní zdroje na účtech vedených u komerčních bank; takové situaci je třeba se vyhnout vzhledem k omezením, která toto nařízení ukládá, pokud jde o možnost Komise čerpat finanční prostředky z účtů vlastních zdrojů. V zájmu jednotnosti je tato změna rovněž vložena do článku 6 nařízení č. 609/2014, jenž se týká zápisu na účty a vykazování, a do článku 15, týkajícího se provádění platebních příkazů.
 b) Zajištění toho, aby účty pro účely vlastních zdrojů byly vedeny zdarma a bez záporných úroků:
 Tyto účty otevřené členskými státy na jméno Komise podle článku 9 nařízení č. 609/2014 pro účely uložení vlastních zdrojů EU do doby, než je Komise použije na platby, by měly být vedeny nejen bez poplatků, ale také bez úroků (kladných či záporných). Účelem tohoto ustanovení je zabránit ztrátám pro rozpočet EU.
 S ohledem na ustanovení čl. 14 odst. 1 nařízení č. 609/2014, která omezují možnost čerpání finančních prostředků Komisí na rozsah nutný k plnění rozpočtu, by jakákoli platba uplatněná na uvedené účty znamenala snížení prostředků, jež jsou k dispozici pro rozpočet EU. Stejně tak je třeba vyhnout se záporným úrokům, které mají stejný negativní účinek jako poplatky. Uplatnění poplatků či záporných úroků na některé účty Komise by rovněž vedlo k nerovnému zacházení s členskými státy, jelikož by v souladu se zásadami solidarity a společného financování rozpočtu EU ostatní členské státy musely tuto ztrátu kompenzovat prostřednictvím zdroje z HND. Proto se navrhuje, aby dotčený členský stát kompenzoval rozpočet EU za jakoukoli platbu či záporné úroky uplatněné na účet pro účely vlastních zdrojů, který otevřel jménem Komise podle článku 9 nařízení č. 609/2014.
 Tato změna dále zajišťuje, že rozpočet EU nebude negativně ovlivněn rozhodnutím Evropské centrální banky 2014/337/EU (ECB/2014/23) ze dne 5. června 2014
 1
 , stanovujícím zápornou úrokovou sazbu, která zahrnuje platební povinnost držitele vkladu vůči příslušné národní centrální bance, včetně práva této centrální banky odpovídajícím způsobem zatížit příslušný vládní vkladový účet, nebo podobnými rozhodnutími jiných centrálních bank EU, pokud musí být vlastní zdroje EU uchovávány v souladu s článkem 9 nařízení č. 609/2014. Povinnost poskytnout kompenzaci by měla zajistit, že náklady na případný záporný úrok již uplatněný na účty pro účely vlastních zdrojů na základě uvedeného rozhodnutí ECB neponese rozpočet EU, tedy všechny členské státy. V této souvislosti je třeba připomenout, že Komise dosud nepožádala členské státy, aby v případě kladných vkladových sazeb ECB na účty vlastních zdrojů připsaly úroky.
 c) Další vyjasnění:
 V zájmu právní jistoty je třeba vyjasnit, že z účtů Komise pro účely vlastních zdrojů uvedených v článku 9 lze čerpat pouze podle pokynů Komise, pokud je čistá částka vlastních zdrojů splatná k danému datu záporná (tj. pokud má členský stát obdržet prostředky). Veškeré zápisy na tento účet musí být prováděny v souladu s výše uvedenou zásadou. Toto je výslovné vyjasnění již existujících požadavků.
 2) Zaúčtování měsíčních dvanáctin vlastních zdrojů z DPH a HND s předstihem (čl. 10 odst. 3 nařízení č. 609/2014)
 Podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 609/2014 mohou být členské státy pro zvláštní potřeby vyplácení z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v závislosti na finanční situaci Unie vyzvány, aby v prvním čtvrtletí roku zaúčtovaly s předstihem jednoho nebo dvou měsíců měsíční dvanáctiny vlastních zdrojů z DPH a HND.
 V posledních letech se v důsledku vysokých měsíčních plateb pro EZZF a evropské strukturální a investiční fondy v prvních měsících roku Komise opakovaně potýká s obtížemi se včasným proplacením všech částek z důvodu dočasného nedostatku pokladních zdrojů ve výši až 6 miliard EUR během prvního pololetí roku. Proto by mělo být možné zaúčtovat podle potřeby během prvního pololetí roku s předstihem další dvanáctinu – rovněž na úhradu výdajů evropských strukturálních a investičních fondů. Tato omezená dodatečná flexibilita by pomohla Komisi dodržet regulační požadavky na platby.
 3) Racionalizace ročních úprav vlastních zdrojů z DPH a HND (čl. 10 odst. 4 až 7 nařízení č. 609/2014)
 Podle článku 10 nařízení č. 1150/2000 dochází k úpravě vlastních zdrojů založených na DPH a HND každý rok v první prosincový pracovní den.
 Tyto úpravy se rok od roku liší a mohou být pozitivní (od členských států jsou požadovány dodatečné platby), nebo negativní (částky mají být členským státům vráceny). Za výjimečných okolností mohou být důsledkem těchto úprav velmi vysoké částky. Pro členské státy může povinnost poskytnout takto vysoké částky představovat velkou finanční zátěž, jež může závažně zatížit státní rozpočet, zejména ke konci roku. Stejně tak povinnost Komise vrátit vysoké částky, pokud je celková částka úprav negativní, může v tomto období roku vést k obtížné pokladní situaci.
 Jak ukazují údaje získané v září/říjnu 2014, úpravy vlastního zdroje z HND mohou být mimořádně vysoké, pokud členské státy provedly výrazné korekce údajů o svém HND za předchozí roky.
 Rada proto dne 18. prosince 2014 na návrh Komise přijala nařízení č. 1377/2014, kterým se mění nařízení č. 1150/2000
 2
 a které členským státům se zpětnou platností od 30. listopadu 2014 za výjimečných okolností umožňuje poskytnout úpravy do prvního pracovního dne měsíce září následujícího roku.
 Nařízení č. 1150/2000 ve znění nařízení č. 1377/2014 bude zrušeno, až vstoupí v platnost nařízení č. 609/2014, tj. ve stejný den jako rozhodnutí o vlastních zdrojích č. 335/2014 poté, co je schválí všechny členské státy v souladu se svými ústavními předpisy. Tato změna by proto měla rovněž řešit otázku úprav zdrojů z DPH a HND.
 Navrhovaná změna zachovává metodu výpočtu, mění však harmonogram komunikace a den splatnosti pro poskytnutí upravených částek. Kromě toho řeší problém vysokých záporných úprav.
 Členské státy musí Komisi v roce n předložit údaje o DPH a HND za rok n–1 a předchozí roky v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1553/89 a čl. 2 odst. 2 nařízení č. 1287/2003. Na tomto základě Komise vypočítá úpravy a přesné konečné částky budou členským státům formálně oznámeny v lednu roku n+1.
 Současně Komise poskytne výpočet přerozdělující celkovou výši úprav mezi členské státy podle jejich příslušného podílu na HND všech členských států („klíč HND“) v rozpočtu na rok n+1
 3
 . Za tímto účelem již nebude přijímán opravný rozpočet, neboť úpravy budou automaticky a okamžitě přerozděleny. To představuje významné zjednodušení současného systému.
 Rozdíl mezi individuální částkou úprav DPH a HND pro daný členský stát a výsledek přerozdělení pro tento členský stát se zaúčtují na účtech pro účely vlastních zdrojů podle článku 9 v první pracovní den měsíce června roku n+1. Jelikož by členské státy byly podle navrhovaného postupu informovány s dostatečným předstihem, neměla by již být potřeba zvláštní pravidla pro částky, jež jsou mimořádně vysoké. Podle nového harmonogramu již nebudou úpravy DPH a HND probíhat souběžně s úpravou ohledně neúčasti na financování pro členské státy, které se neúčastní financování určité akce nebo politiky Unie, podle článku 11 nařízení č. 609/2014. Pro tuto úpravu ohledně neúčasti na financování, jejíž finanční dopad je omezený
 4
 , je zachováno současné datum splatnosti, tj. první prosincový pracovní den.
 Pravidla národních účtů v EU jsou stanovena v Evropském systému účtů (ESA 2010). Tato pravidla uplatňují na zaznamenávání ekonomických toků zásadu časového rozlišení (akruální princip) – „v okamžiku, kdy se ekonomická hodnota vytváří, přeměňuje se nebo mizí nebo když pohledávky a závazky vznikají, přeměňují se nebo se ruší“. Podle ESA 2010 se rozpočtové příspěvky členských států z DPH a HND zaznamenávají jako výdaje vládních institucí, jako jiný běžný transfer v rámci k tomu určené kategorie D.76, a mají dopad na schodek veřejných financí. Příspěvky vrácené členským státům EU jsou započteny vůči těmto běžným transferům. Dopad úprav vlastních zdrojů z DPH a HND na vládní výdaje by měl být zaznamenán v okamžiku, kdy byly tyto částky neodvolatelně stanoveny, a proto jsou splatné. S ohledem na to, že se navrhuje, aby příslušné částky byly neodvolatelně stanoveny a splatné v roce n+1, je to uvedený rok, jenž by měl být relevantní pro statistické vykazování úprav, jakož i pro účely Paktu o stabilitě a růstu.
 4) Odložení „promlčení“ údajů o HND ve čtvrtém roce následujícím po daném rozpočtovém roku (čl. 10 odst. 7 nařízení č. 609/2014)
 V současnosti mají členské státy Komisi poskytovat číselné údaje o souhrnném HND a jeho složkách do 22. září každého roku (čl. 2 odst. 2 nařízení č. 1287/2003), zatímco změny HND je možné zohlednit pouze do 30. září čtvrtého roku následujícího po daném rozpočtovém roce. V důsledku toho je pro posouzení případných změn oznámených v roce n+4 ve vztahu k roku n k dispozici velmi krátká doba. Aby mohl výbor pro HND ověřit a schválit údaje o HND za rok n, měla by být promlčecí lhůta podle čl. 10 odst. 7 nařízení č. 609/2014 prodloužena z 30. září na 30. listopad roku n+4.
 V souladu s tím by minimální období podle článku 3 nařízení č. 609/2014 pro uchovávání podkladů týkajících se postupů a statistických základů uvedených v článku 3 nařízení č. 1287/2003 mělo být prodlouženo z 30. září na 30. listopad roku n+4.
 5) Racionalizace struktury článku 10 nařízení č. 609/2014
 Článek 10 nařízení č. 609/2014 v současnosti obsahuje 9 odstavců a více než 20 pododstavců. Pro lepší srozumitelnost by měl být rozdělen na tři samostatné články, ty by měly být doplněny názvy a odstavce by měly být očíslovány, je-li to na místě.
 6) Úroková sazba (článek 12 nařízení č. 609/2014)
 Úroková sazba v článku 12 se v současnosti skládá ze základní sazby (hlavní refinanční sazba ECB nebo národní centrální banky země mimo eurozónu), fixního ročního nárůstu o 2 procentní body a proměnlivého navýšení o 0,25 procentního bodu za každý měsíc prodlení. Tato sazba se vztahuje na celou dobu prodlení.
 Vzhledem k tomu, že Komise při obvyklém průběhu plnění rozpočtu nesmí přečerpat své účty, mají včasné platby vlastních zdrojů zásadní význam. Stávající systém měl prvořadou úlohu při zajištění toho, že vlastní zdroje nezbytné pro plnění rozpočtu byly poskytovány včas a v plné výši
 5
 . Revidovaná pravidla týkající se úroků by měla tuto pobídku zachovat. Kromě toho by v zájmu jasnosti a právní jistoty měla být rovněž zachována jednotná pravidla.
 V rámci další podpory hladkého fungování systému, tj. včasné a plné úhrady vlastních zdrojů, by fixní zvýšení mělo být navýšeno na 3,5 procentního bodu (to je mimo jiné sazba platná pro částky, které mají být získány zpět podle čl. 83 odst. 2 písm. b) prováděcích pravidel k finančnímu nařízení v případě plnění, jež není veřejnou zakázkou na dodávky nebo služby). To by mělo zajistit, že platby vlastních zdrojů nebudou zadržovány, pokud by náklady na refinancování na peněžním trhu byly nižší než splatný úrok. Návrh by měl především zabránit (krátkým) prodlevám při poskytování měsíčních dvanáctin vlastních zdrojů z DPH a HND, které v současnosti představují více než 80 % příjmů rozpočtu EU.
 Na druhé straně, protože stávající pravidla mohou vést k velmi vysokým úrokovým sazbám za dlouhou dobu prodlení, mělo by být maximální roční navýšení základní sazby zastropováno na hodnotě 20 procentních bodů, přičemž zvýšená sazba se použije na celou dobu prodlení. Tento strop zajišťuje proporcionalitu, jelikož po 5,5 letech prodlení již nedojde k žádnému dalšímu nárůstu úrokové sazby. Tato změna by měla odstranit největší obavy některých členských států, pokud jde o individuální případy velmi vysokých úrokových sazeb v důsledku dlouhých prodlev v oblasti tradičních vlastních zdrojů. Na základě údajů o částkách úroků vymožených za posledních pět let by totiž zmíněný strop ve výši 20 procentních bodů měl za následek snížení splatných úroků ze strany členských států o více než 30 %.
 Nová pravidla se použijí na částky vlastních zdrojů, které jsou splatné po vstupu navrhovaného nařízení v platnost. V zájmu zajištění plynulého přechodu se však strop úrokové sazby použije rovněž tehdy, když se Komise nebo členské státy o dané částce vlastních zdrojů dozvěděly až po vstupu navrhovaného nařízení v platnost. Například v případě, kdy vlastní zdroj, který měl být poskytnut v roce 2010, vejde ve známost až po vstupu navrhovaného nařízení v platnost (např. v roce 2018), použila by se úroková sazba podle stávajících pravidel, ale na navýšení roční úrokové sazby by se použil strop v hodnotě 20 procentních bodů.
 S cílem vyhnout se nejasnostem bude Komise při zasílání výzev k úhradě úroků po vstupu navrhovaného nařízení v platnost jasně uvádět použitelná pravidla týkající se úroků.
 7) Možnost zprostit členské státy finanční odpovědnosti v případech odloženého zaúčtování na účet nebo odloženého oznámení celního dluhu, aby nebylo ohroženo trestní vyšetřování (čl. 13 odst. 2 nařízení č. 609/2014)
 Podle čl. 13 odst. 2 nařízení č. 609/2014 členské státy nejsou povinny poskytnout Komisi částky odpovídající stanoveným nárokům tradičních vlastních zdrojů, které nemohou být vybrány i) z důvodů vyšší moci nebo ii) z jiných důvodů, které jim nemohou být přičítány.
 Nový celní kodex Unie
 6
 , jenž vstoupí v platnost dne 1. května 2016, umožňuje členským státům odložit oznámení celního dluhu a jeho zaúčtování na účty až do doby, kdy tím již nebude ohroženo trestní vyšetřování
 7
 . Promptní informování dlužníků podezřelých z páchání trestné činnosti totiž může bránit boji proti podvodům a rozbíjení zločineckých sítí. Kromě toho článek 325 SFEU členským státům ukládá, aby přijaly stejná opatření k zamezení podvodů poškozujících finanční zájmy Unie, jaká přijímají pro ochranu svých vlastních finančních zájmů. Skryté vyšetřování je účinným a nezbytným opatřením pro ochranu finančních zájmů EU i členských států.
 Právní předpisy týkající se vlastních zdrojů však neobsahují žádné výslovné pravidlo ohledně toho, zda je možné upustit od výběru tradičních vlastních zdrojů, které z důvodu takového opožděného oznámení vybrat nelze. Celní kodex Unie upravuje vztah mezi dovozci a vnitrostátními celními orgány, zatímco právní předpisy týkající se vlastních zdrojů se zabývají vztahem mezi členskými státy a Komisí.
 S cílem podpořit účinnou ochranu finančních zájmů Unie a zohlednit nově zavedená ustanovení celního kodexu Unie se navrhuje zavést výslovné ustanovení umožňující – za určitých striktně dodržovaných podmínek – zprostit členské státy jejich finanční odpovědnosti za částky tradičních vlastních zdrojů, které nelze vybrat z důvodu odloženého oznámení celního dluhu, aby nebylo ohroženo trestní vyšetřování a boj proti podvodům. Aby bylo možné přijmout, že v takových případech částky nelze vybrat „z jiných důvodů, které nemohou být dotyčnému členskému státu přičítány“ (bod níže se týká prahové hodnoty pro vykazování), Komise zejména zkontroluje, zda:
 –trestní vyšetřování bylo odůvodněné za účelem ochrany finančních zájmů EU i členského státu a bylo prováděno s náležitou péčí,
 –ztráta vlastních zdrojů byla výlučně způsobena opožděným oznámením nebo zaúčtováním na účet, jež bylo nezbytné pro trestní vyšetřování, a
 –na vnitrostátní cla a poplatky se nevztahovalo příznivější zacházení než na tradiční vlastní zdroje.
 8) Zvýšení prahové hodnoty pro částky, které nelze vybrat a které mají být vykázány (čl. 13 odst. 3 nařízení č. 609/2014)
 Za účelem snížení administrativní zátěže pro členské státy i Komisi by měla být zvýšena prahová hodnota platná pro členské státy, když hlásí Komisi případy tradičních vlastních zdrojů, u nichž bylo podle čl. 13 odst. 3 nařízení č. 609/2014 prohlášeno, že je nelze vybrat, nebo se má za to, že je nelze vybrat, z 50 000 EUR na 100 000 EUR. Tato změna nemá vliv na definici „případu“, který má být vykázán, tj. že výkaz musí zahrnovat všechny nároky stanovené v důsledku zjištění ze stejné kontroly před propuštěním nebo po propuštění vůči stejnému subjektu, které se týkají stejné nesrovnalosti nebo stejného druhu zboží, pokud bez ohledu na jejich individuální částky přesahuje celková částka těchto nároků, u nichž bylo prohlášeno, že je nelze vybrat, nebo se má za to, že je nelze vybrat, 100 000 EUR.
 Jelikož povinnost členských států vykázat podle článku 5 nařízení č. 608/2014 případy podvodů a nesrovnalostí přesahující 10 000 EUR do databáze OWNRES stále trvá, Komise může takové případy prověřovat a mohou mít za následek platby do rozpočtu EU.
 9) Vyjasnění ohledně výjimečného řízení peněžních prostředků pouze v případě nedodržení závazku z úvěru (čl. 14 odst. 3 nařízení č. 609/2014)
 Podle čl. 14 odst. 3 nařízení č. 609/2014 může Komise pouze v případě nedodržení závazku z úvěru nebo ze záruky za úvěr poskytnuté na základě nařízení a rozhodnutí Rady, kdy Komise nemůže využít jiná opatření stanovená v rámci finančních předpisů, jež se vztahují na tyto úvěry, k obsluze dluhů Unie svá aktiva přečerpat bez ohledu na podmínky uvedené v odstavci 2 uvedeného článku.
 Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost jsou v závislosti na pravomoci, na jejímž základě byly záruky či úvěry poskytnuty, některá nařízení a rozhodnutí dříve přijímaná Radou nyní přijímána Evropským parlamentem a Radou. Je tomu tak například u rozhodnutí Evropské investiční banky (EIB) o finančních operacích EIB prováděných v rámci vnějšího mandátu se zárukou EU, nebo u makrofinanční pomoci třetím zemím (jež je však převážně kryta vnějším záručním fondem). I když nemá dojít k rozšíření působnosti tohoto ustanovení, mělo by být vyjasněno, že se vztahuje na stejné právní akty, jichž se týkalo původně.
 2015/0204 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY,
 kterým se mění nařízení Rady (EU, Euratom) č. 609/2014 o metodách a postupu pro poskytování tradičních vlastních zdrojů a vlastních zdrojů z DPH a HND a o opatřeních ke krytí hotovostních nároků
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 322 odst. 2 této smlouvy,
 s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 106a této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu
 8
 ,
 s ohledem na stanovisko Evropského účetního dvora
 9
 ,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000
 10
 bylo přepracováno nařízením Rady (EU, Euratom) č. 609/2014
 11
 . Nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 vstupuje v platnost dnem vstupu v platnost rozhodnutí Rady 2014/335/EU, Euratom
 12
 . Uvedené rozhodnutí dosud nevstoupilo v platnost, jelikož vyžaduje schválení všemi členskými státy.
 (2)Aby bylo náležitě zohledněno načasování stanoviska výboru pro hrubý národní důchod (HND) týkajícího se údajů o HND a aby byl k dispozici dostatek času k posouzení příslušných údajů ze strany Komise (Eurostatu), mělo by být možné provést jakékoli změny HND z předchozích rozpočtových let až do 30. listopadu čtvrtého roku následujícího po daném rozpočtovém roku. V souladu s tím by lhůta pro uchovávání podkladů souvisejících s daní z přidané hodnoty (DPH) a vlastními zdroji z HND měla být rovněž prodloužena z 30. září do 30. listopadu čtvrtého roku následujícího po rozpočtovém roku, k němuž se vztahují.
 (3)Účty Komise pro účely vlastních zdrojů, jež mají členské státy otevřít podle článku 9 nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014, by měly být vedeny ministerstvem financí nebo centrální bankou členského státu a neměly by být zatíženy žádnými poplatky ani úroky. Veškeré takové poplatky nebo záporné úroky by snižovaly rozpočet Unie a vedly by k nerovnému zacházení s členskými státy. Členské státy, které takové poplatky nebo záporné úroky na účtech Komise pro účely vlastních zdrojů uplatňují, by proto měly rozpočet Unie kompenzovat.
 (4)Je třeba upřesnit, že z účtů Komise pro účely vlastních zdrojů otevřených členskými státy podle článku 9 nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 lze čerpat pouze na základě pokynů Komise.
 (5)Článek 10 nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 by měl být v zájmu jasnosti a srozumitelnosti rozdělen do několika článků.
 (6)Je třeba zajistit, aby Komise měla kdykoli k dispozici dostatečné peněžní prostředky, aby vyhověla regulačním požadavkům na platby vyplývající z plnění rozpočtu, které se obzvláště koncentrují během prvních šesti měsíců roku, zejména na zvláštní potřeby plateb výdajů Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013
 13
 a evropských strukturálních a investičních fondů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013
 14
 . Aby se snížilo riziko zpoždění plateb, k nimž v posledních letech docházelo v důsledku dočasného nedostatku pokladních zdrojů, měla by Komise mít možnost vyplatit s předstihem nejvýše jednu další dvanáctinu peněžních prostředků, pokud je to odůvodněno hotovostními nároky.
 (7)Podle nařízení (EU, Euratom) č. 1150/2000 má Komise vypočítat úpravy vlastních zdrojů z DPH a HND a včas je sdělit členským státům, aby tyto úpravy mohly v první prosincový pracovní den zapsat na účet Komise.
 (8)Upravené částky, které měly být poskytnuty v první pracovní den prosince 2014, dosáhly bezprecedentní výše. S cílem vyhnout se nepřiměřeně velké rozpočtové zátěži pro členské státy těsně před koncem roku bylo nařízením Rady (EU, Euratom) č. 1377/2014
 15
 nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 pozměněno tak, že za určitých výjimečných okolností umožňuje odložit zapsání těchto úprav na účet Komise.
 (9)Až nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 vstoupí v platnost, nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 ve znění nařízení (EU, Euratom) č. 1377/2014 se již nepoužije.
 (10)V zájmu zjednodušení a za účelem snížení finanční zátěže pro členské státy a Komisi, zejména ke konci roku, by měl být postup pro úpravu vlastních zdrojů z DPH a HND racionalizován. Mezi formálním oznámením částek členským státům a datem, kdy mají být zaúčtovány na účet vlastních zdrojů Komise, by tedy měla být delší prodleva. Toto oznámení a termín pro zaúčtování na účet by měly proběhnout ve stejném roce, jenž je rovněž relevantní pro zaznamenání dopadu na účty vládních institucí a pro účely Paktu o stabilitě a růstu. Navíc by mělo okamžitě dojít k přerozdělení celkové částky úprav mezi členské státy podle jejich příslušných podílů na vlastním zdroji z HND. Jelikož bude dopad úprav znám v dostatečném předstihu a úpravy budou automaticky přerozděleny mezi členské státy, odchylky, jako je ta zavedená nařízením (EU, Euratom) č. 1377/2014, by již neměly být třeba.
 (11)Postup pro výpočet úroků by měl zejména zajistit, aby byly vlastní zdroje poskytnuty včas a v plné výši, což je nezbytné pro dosažení cílů Unie a realizaci jejích politik.
 (12)Sazba stanovená v článku 12 nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 zahrnuje fixní navýšení základní sazby o 2 procentní body a postupné navyšování o 0,25 procentního bodu za každý měsíc prodlení, přičemž takto zvýšená sazba se použije na celou dobu prodlení. Toto ustanovení, převzaté z článku 11 nařízení (EU, Euratom) č. 1150/2000, mělo zásadní význam při zajišťování toho, že jsou vlastní zdroje poskytovány včas a v plné výši. Hlavní prvky stávajícího systému by proto měly být zachovány a popřípadě upraveny.
 (13)Ve výjimečných případech v oblasti tradičních vlastních zdrojů, kde prodlení někdy trvalo mnoho let, však měla stávající pravidla, která stanoví stále rostoucí sazbu, za následek platbu velmi vysokých úroků. V zájmu zajištění proporcionality systému při současném zachování jeho odrazujícího účinku by mělo být maximální roční navýšení základní sazby omezeno na 20 procentních bodů.
 (14)Na druhé straně fixní navýšení o dva procentní body podle článku 12 nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 může zejména v případě krátkého prodlení odrazovat od včasného poskytnutí vlastních zdrojů, pokud jsou náklady na refinancování na peněžním trhu nižší než splatný úrok. Proto by v rámci další podpory hladkého fungování systému měla být fixní sazba navýšení zvýšena na 3,5 procentního bodu. To by mělo především zabránit prodlevě při poskytování měsíčních dvanáctin vlastních zdrojů založených na DPH a HND, které v současnosti představují více než 80 % příjmů rozpočtu Unie.
 (15)V rámci prosazování účinné ochrany finančních zájmů Unie a za účelem zohlednění nově zavedených ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013
 16
 by měla být výslovně stanovena možnost za určitých podmínek, které je třeba přísně dodržovat, zprostit členské státy povinnosti poskytnout do rozpočtu Unie částky tradičních vlastních zdrojů, které nelze vybrat z důvodu odloženého zaúčtování na účet nebo odloženého oznámení celního dluhu, aby nebylo ohroženo trestní vyšetřování.
 (16)Za účelem snížení administrativní zátěže pro členské státy i Komisi by měla být zvýšena prahová hodnota platná pro členské státy, když hlásí Komisi případy tradičních vlastních zdrojů, u nichž bylo prohlášeno, že je nelze vybrat, nebo se má za to, že je nelze vybrat.
 (17)Mělo by být upřesněno, že možnost podle čl. 14 odst. 3 nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014, aby Komise s cílem dodržet závazky Unie přečerpala aktiva, a to pouze v případě nedodržení závazku z úvěru nebo ze záruky za úvěr poskytnuté na základě nařízení a rozhodnutí Rady, se rovněž vztahuje na nařízení a rozhodnutí, která po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost nepřijímá pouze Rada, ale Evropský parlament a Rada v souladu se Smlouvou o fungování Evropské unie.
 (18)Nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
 (19)Z důvodů jednotnosti by toto nařízení mělo vstoupit v platnost ve stejný den jako nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 a mělo by se rovněž uplatňovat ode dne použitelnosti uvedeného nařízení. Zatímco nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 se použije od 1. ledna 2014, některá ustanovení tohoto nařízení by se měla použít až po vstupu tohoto nařízení v platnost. Změna článku 12 nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 by se měla použít v případech, kdy den splatnosti daného vlastního zdroje nastává po vstupu tohoto nařízení v platnost. Členské státy by však měly mít možnost využívat omezení celkového navýšení úrokové sazby také v případech, kdy daný vlastní zdroj vešel ve známost po vstupu tohoto nařízení v platnost,
 PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 se mění takto:
 (1)
 V článku 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
 „Podklady týkající se postupů a statistických základů uvedených v článku 3 nařízení (ES, Euratom) č. 1287/2003 jsou členské státy povinny uchovávat do 30. listopadu čtvrtého roku následujícího po dotyčném rozpočtovém roce. Po stejnou dobu se uchovávají podklady týkající se základu pro výpočet vlastního zdroje z DPH.“
 (2)
 Článek 6 se mění takto:
 a)
 odstavec 1 se nahrazuje tímto:
 „1. Účty vlastních zdrojů vede ministerstvo financí nebo národní centrální banka každého členského státu a jsou členěny podle jednotlivých druhů vlastních zdrojů.“
 b)
 v odstavci 3 se třetí pododstavec mění takto:
 i)
 v první odrážce se odkaz na „čl. 10 odst. 3“ nahrazuje odkazem na „čl. 10a odst. 1“;
 ii)
 druhá odrážka se nahrazuje tímto:
 „– výsledek výpočtu uvedeného v čl. 10b odst. 5 prvním pododstavci se zapisuje jednou ročně, s výjimkou částečných úprav uvedených v čl. 10b odst. 2 písm. b) první odrážce, které se zapisují na účty v první pracovní den měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo dosaženo dohody mezi daným členským státem a Komisí.“
 (3)
 Článek 9 se mění takto:
 a)
 odstavec 1 se mění takto:
 i)
 první a druhý pododstavec se nahrazují tímto:
 „Postupem podle článků 10, 10a a 10b poukáže každý členský stát vlastní zdroje na účet vedený na jméno Komise u ministerstva financí nebo národní centrální banky. Z tohoto účtu lze čerpat pouze na základě pokynů Komise.
 Tento účet je veden v národní měně a není zatížen žádnými poplatky ani úroky.“
 ii)
 doplňuje se třetí pododstavec, který zní:
 „Každý členský stát nahradí Komisi veškeré poplatky nebo záporný úrok uplatňované na tento účet v první pracovní den druhého měsíce následujícího po uplatnění těchto poplatků nebo záporného úroku.“
 b)
 odstavec 2 se nahrazuje tímto:
 „2. Členské státy nebo jejich národní centrální banky předají Komisi elektronickou cestou:
 a)
 v pracovní den připsání vlastních zdrojů na účet Komise výpis z účtu nebo jiný dokument dokládající připsání vlastních zdrojů na účet;
 b)
 nejpozději druhý pracovní den po připsání na účet, aniž je dotčeno písmeno a), výpis z účtu jako doklad připsání vlastních zdrojů na účet.“
 (4)
 Článek 10 se nahrazuje tímto:
 „Článek 10
 Poskytování tradičních vlastních zdrojů
 1.
 Po odečtení nákladů na výběr podle čl. 2 odst. 3 a čl. 10 odst. 3 rozhodnutí 2014/335/EU, Euratom se tradiční vlastní zdroje uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) uvedeného rozhodnutí připisují na příslušné účty nejpozději v první pracovní den po devatenáctém dni druhého měsíce následujícího po měsíci, v němž byl nárok stanoven podle článku 2 tohoto nařízení.
 Nároky uváděné na zvláštních účtech podle čl. 6 odst. 3 druhého pododstavce však musí být zaúčtovány nejpozději v první pracovní den po devatenáctém dni druhého měsíce následujícího po měsíci, v němž byly nárokované částky uhrazeny.
 2.
 V případě potřeby může Komise členské státy vyzvat, aby s předstihem jednoho měsíce zaúčtovaly všechny vlastní zdroje, s výjimkou vlastního zdroje z DPH a vlastního zdroje z HND, na základě údajů, které mají k dispozici k patnáctému dni téhož měsíce.
 Každá částka zaúčtovaná s předstihem se upraví v následujícím měsíci při zaúčtování podle odstavce 1. Touto úpravou se rozumí opačné zaúčtování částky rovnající se částce, která byla zaúčtována s předstihem.
 Článek 10a
 Poskytování tradičních vlastních zdrojů z DPH a HND
 1.
 Vlastní zdroj z DPH a vlastní zdroj z HND se s přihlédnutím k účinku, který má na tyto zdroje oprava poskytovaná Spojenému království z důvodu rozpočtových nevyvážeností a hrubé snížení přiznané Dánsku, Nizozemsku, Rakousku a Švédsku, připisují na příslušné účty v první pracovní den každého měsíce v částkách rovnajících se jedné dvanáctině odpovídajících celkových částek v rozpočtu, přepočtených na národní měny za použití směnných kursů platných posledního dne, kdy jsou směnné kursy vyhlašovány, kalendářního roku předcházejícího danému rozpočtovému roku, jak byly zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
 2.
 Pro zvláštní potřeby vyplácení z EZZF podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013* a z evropských strukturálních a investičních fondů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013** a v závislosti na finanční situaci Unie může Komise vyzvat členské státy, aby v prvních šesti měsících rozpočtového roku zaúčtovaly s předstihem až tří měsíců jednu dvanáctinu nebo určitý zlomek jedné dvanáctiny částek určených v rozpočtu na vlastní zdroj z DPH a vlastní zdroj z HND, s přihlédnutím k účinku, který má na tyto zdroje oprava poskytovaná Spojenému království z důvodu rozpočtových nevyvážeností a hrubé snížení přiznané Dánsku, Nizozemsku, Rakousku a Švédsku.
 Po prvních šesti měsících nesmí měsíční požadovaná částka přesáhnout jednu dvanáctinu vlastních zdrojů z DPH a HND a musí zůstat v mezích částek určených v rozpočtu na tento účel.
 Komise o tom členské státy informuje s předstihem, nejpozději dva týdny před požadovaným zaúčtováním.
 Na zaúčtování v předstihu se vztahují ustanovení odstavce 4 o částce připisované v měsíci lednu každého roku a ustanovení odstavce 5 týkající se případu, kdy nedojde ke konečnému přijetí rozpočtu před začátkem rozpočtového roku.
 3.
 Každá změna jednotné sazby pro vlastní zdroj z DPH, sazby pro vlastní zdroj z HND, opravy poskytované Spojenému království z důvodu rozpočtových nevyvážeností a jejího financování podle článků 4 a 5 rozhodnutí 2014/335/EU, Euratom a financování hrubého snížení přiznaného Dánsku, Nizozemsku, Rakousku a Švédsku vyžaduje konečné přijetí opravného rozpočtu a v jeho důsledku je nutné znovu upravit dvanáctiny, jež byly zaúčtovány od počátku rozpočtového roku.
 Tyto úpravy se provedou při zaúčtování první částky po konečném přijetí opravného rozpočtu, je-li přijat před šestnáctým dnem v měsíci. V opačném případě se provedou při zaúčtování druhé částky po konečném přijetí opravného rozpočtu. Odchylně od článku 11 finančního nařízení se tyto úpravy zapisují na účty rozpočtového roku, pro nějž byl opravný rozpočet přijat.
 4.
 Dvanáctiny pro zaúčtování částky za měsíc leden každého rozpočtového roku se vypočítávají na základě částek uvedených v návrhu rozpočtu zmíněném v čl. 314 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a přepočtených na národní měny členských států za použití směnných kursů platných prvního dne, kdy jsou směnné kursy vyhlašovány, po 15. prosinci kalendářního roku předcházejícího danému rozpočtovému roku; úprava se provede při zaúčtování částky za následující měsíc.
 5.
 Není-li rozpočet s konečnou platností přijat alespoň dva týdny před zaúčtováním za leden následujícího rozpočtového roku, zaúčtují členské státy první pracovní den každého měsíce, včetně ledna, jednu dvanáctinu částky vlastního zdroje z DPH a vlastního zdroje z HND, s přihlédnutím k účinku, který má na tyto zdroje oprava poskytovaná Spojenému království z důvodu rozpočtových nevyvážeností a hrubé snížení přiznané Dánsku, Nizozemsku, Rakousku a Švédsku, zaúčtované v posledním rozpočtu, který byl přijat s konečnou platností; úprava se provede ke dni prvního odvodu vlastních zdrojů po konečném přijetí rozpočtu, je-li přijat před šestnáctým dnem v měsíci. V opačném případě se provede ke dni, kdy má být zaúčtována druhá částka po konečném přijetí rozpočtu.
 6.
 V případě změn údajů o HND podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1287/2003 nebude financování hrubých snížení přiznaných Dánsku, Nizozemsku, Rakousku a Švédsku následně revidováno.
 Článek 10b
 Úpravy vlastních zdrojů z DPH a HND z předchozích rozpočtových let
 1.
 Každý členský stát je podle ročního výkazu, v němž je uveden základ pro výpočet vlastního zdroje z DPH podle čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89, v roce následujícím po předání uvedeného výkazu zatížen částkou vypočtenou na základě údajů obsažených v uvedeném výkazu uplatněním jednotné sazby přijaté pro rozpočtový rok, jehož se daný výkaz týká, a zároveň se mu připíše 12 plateb provedených pro uvedený rozpočtový rok. Nicméně základ každého členského státu pro výpočet vlastního zdroje z DPH, na který se uplatní uvedená jednotná sazba, nesmí překročit procentní hodnotu jeho HND stanovenou v čl. 2 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2014/335/EU, Euratom ve smyslu čl. 2 odst. 7 prvního pododstavce uvedeného rozhodnutí.
 2.
 V případě jakýchkoli oprav základu pro výpočet vlastního zdroje z DPH podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 se u každého dotčeného členského státu, jehož základ nepřesahuje s ohledem na tyto opravy procentní hodnoty stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. b) a čl. 10 odst. 2 rozhodnutí 2014/335/EU, Euratom, provedou úpravy zůstatku stanoveného podle odstavce 1 tohoto článku za těchto podmínek:
 a)
 opravy podle čl. 9 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 provedené do 31. července vyžadují v následujícím roce celkovou úpravu;
 b)
 pokud opatření, která Komise přijme podle čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 k opravě základu, vedou k částečné úpravě částek zapsaných na účtu uvedeném v čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení, provede se tato úprava ke dni, který Komise stanoví na základě uvedených opatření. Nicméně částečnou úpravu lze zapsat kdykoli, pokud s tím daný členský stát a Komise souhlasí v souladu s čl. 9 odst. 1 prvním pododstavcem nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89.
 Změny HND uvedené v odstavci 4 také vyžadují úpravu zůstatku každého členského státu, jehož základ vlastního zdroje z DPH je s ohledem na opravy uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce limitován procentními hodnotami stanovenými v čl. 2 odst. 1 písm. b) a čl. 10 odst. 2 rozhodnutí 2014/335/EU, Euratom.
 3.
 Na základě údajů o agregovaném HND v tržních cenách a jeho složkách z předchozího roku poskytnutých členskými státy podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1287/2003 je každý členský stát v roce následujícím po roce, kdy byly údaje poskytnuty, zatížen částkou vypočtenou tak, že se na jeho HND uplatní sazba přijatá pro rok předcházející roku, kdy byly údaje poskytnuty, a zároveň se každému členskému státu připíší k dobru platby uskutečněné během uvedeného roku.
 4.
 Případné změny HND předchozích rozpočtových roků podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1287/2003, na které se vztahuje článek 5 uvedeného nařízení, budou mít pro každý členský stát za následek úpravu zůstatku podle odstavce 3 tohoto článku. Po 30. listopadu čtvrtého roku následujícího po daném rozpočtovém roce již nebudou žádné změny HND vzaty v úvahu, s výjimkou těch bodů, na které buď Komise, nebo daný členský stát upozorní ještě před tímto dnem.
 5.
 Komise pro každý členský stát vypočte rozdíl mezi částkou vyplývající z úprav uvedených v odstavcích 1 až 4, s výjimkou částečných úprav podle odst. 2 písm. b), a součinem celkové částky úprav a procentního podílu, jenž HND daného členského státu představuje ke dni 15. ledna na HND všech členských států pro rozpočet platný pro rok následující po roce, kdy byly údaje pro tyto úpravy poskytnuty.
 Pro účely tohoto výpočtu se převod částek mezi národní měnou a eurem provádí za použití směnných kursů platných posledního dne, kdy jsou směnné kursy vyhlašovány, kalendářního roku předcházejícího roku, kdy byly částky zaúčtovány na účet, jak byly zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
 Komise informuje členské státy o částkách vyplývajících z tohoto výpočtu před 1. únorem roku následujícího po poskytnutí údajů pro tyto úpravy. Každý členský stát zapíše čistou částku na účet uvedený v článku 9 v první pracovní den měsíce června téhož roku.
 6.
 Operace uvedené v odstavcích 1 až 5 tohoto článku představují změny příjmů týkající se rozpočtového roku, v němž mají být zaúčtovány na účet uvedený v článku 9.
 ______________________________________________
 *Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 608).
 **Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).“
 (5)
 V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
 „2. Komise vypočítá úpravu během roku následujícího po daném rozpočtovém roce.
 Výpočet se provede na základě těchto údajů za příslušný rozpočtový rok:
 a)
 údajů o agregovaném HND v tržních cenách a o jeho složkách, poskytnutých členskými státy v souladu s čl. 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1287/2003;
 b)
 údajů o rozpočtovém objemu operativních výdajů odpovídajících danému opatření nebo politice.
 Úprava se vypočítá tak, že se celková částka daných výdajů, kromě výdajů financovaných zúčastněnými třetími zeměmi, vynásobí procentní hodnotou, kterou v poměru k HND všech členských států představuje HND členského státu, který má na úpravu nárok. Úpravu financují zúčastněné členské státy podle stupnice stanovené tak, že se jejich HND vydělí HND všech zúčastněných členských států. Pro účely výpočtu úpravy se převod částek mezi národní měnou a eurem provádí za použití směnného kursu platného posledního dne, kdy jsou směnné kursy vyhlašovány, kalendářního roku předcházejícího danému rozpočtovému roku.
 Tato úprava za každý příslušný rok se provádí pouze jednou a v případě následné změny HND je konečná.“
 (6)
 V článku 12 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
 „2. V případě členských států, které se účastní hospodářské a měnové unie, se úroková sazba rovná sazbě zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, kterou Evropská centrální banka používala pro své hlavní refinanční operace prvního dne měsíce splatnosti, zvýšené o 3,5 procentního bodu.
 Tato úroková sazba se zvyšuje o 0,25 procentního bodu za každý měsíc prodlení.
 Celkové navýšení podle prvního a druhého pododstavce nesmí přesáhnout 20 procentních bodů. Takto zvýšená sazba se použije na celou dobu prodlení.
 3. V případě členských států, které se neúčastní hospodářské a měnové unie, se sazba rovná sazbě, kterou centrální banky používaly prvního dne daného měsíce pro své hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentního bodu, nebo v případě členských států, u nichž sazba centrální banky není k dispozici, se uvedená sazba rovná nejvíce rovnocenné sazbě používané prvního dne daného měsíce na peněžním trhu dotyčných členských států zvýšené o 3,5 procentního bodu.
 Tato úroková sazba se zvyšuje o 0,25 procentního bodu za každý měsíc prodlení.
 Celkové navýšení podle prvního a druhého pododstavce nesmí přesáhnout 20 procentních bodů. Takto zvýšená sazba se použije na celou dobu prodlení.“
 (7)
 Článek 13 se mění takto:
 a)
 V odstavci 2 se vkládá nový druhý pododstavec, který zní:
 „Členské státy jsou povinnosti uvedené v prvním pododstavci rovněž zproštěny, pokud je zaúčtování na účet nebo oznámení celního dluhu v souladu s celními předpisy odloženo, aby nebylo ohroženo trestní vyšetřování, a stanovené nároky nelze vybrat výlučně z důvodu uvedeného odkladu, a pokud jsou splněny následující podmínky:
 a)
 trestní vyšetřování je odůvodněné za účelem ochrany finančních zájmů Unie;
 b)
 trestní vyšetřování je prováděno s náležitou péčí;
 c)
 na vnitrostátní cla a poplatky se nevztahuje příznivější zacházení než na nevymahatelné nároky.“
 b)
 v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
 „Do tří měsíců od správního rozhodnutí uvedeného v odstavci 2 nebo ve lhůtách uvedených v tomtéž odstavci podají členské státy Komisi zprávu obsahující informace o případech použití odstavce 2, pokud je částka dotyčných stanovených nároků vyšší než 100 000 EUR.“
 (8)
 V článku 14 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
 „3. Pouze v případě nedodržení závazku z úvěru nebo ze záruky za úvěr poskytnuté na základě nařízení a rozhodnutí přijatých Radou nebo Evropským parlamentem a Radou, za okolností, kdy Komise nemůže včas využít jiná opatření stanovená v rámci finančních předpisů, jež se vztahují na tyto úvěry, aby zajistila plnění právních závazků Unie vůči věřitelům, mohou být k obsluze dluhů Unie přechodně použity odstavce 2 a 4 bez ohledu na podmínky uvedené v odstavci 2.“
 (9)
 Článek 15 se nahrazuje tímto:
 „Článek 15
 Provádění platebních příkazů
 1.
 Členské státy nebo národní centrální banky provedou platební příkazy Komise podle pokynů Komise nejpozději do tří pracovních dnů od jejich obdržení. Nicméně v případě převodů peněžních prostředků provádějí členské státy platební příkazy ve lhůtě požadované Komisí.
 2.
 Členské státy nebo národní centrální banky zasílají Komisi elektronickou cestou výpis z účtu jako doklad o příslušných pohybech na účtu nejpozději druhý pracovní den od provedení každé transakce.“
 Článek 2
 1.
 Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vstupu nařízení (EU, Euratom) č. 609/2014 v platnost.
 Při dodržení ustanovení odstavců 2 a 3 se použije ode dne 1. ledna 2014.
 2.
 Bod 1, bod 2 písm. b), bod 3 písm. a) podbod ii) a body 4 a 7 článku 1 se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
 Ustanovení čl. 3 druhého pododstavce, čl. 6 odst. 3 třetího pododstavce, článku 10 a čl. 13 odst. 2 a 3 nařízení č. 609/2014 ve znění před datem vstupu tohoto nařízení v platnost se použijí po dobu mezi 1. lednem 2014 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
 3.
 Ustanovení čl. 1 odst. 6 tohoto nařízení se použijí na výpočet úroku z prodlení v případě opožděné platby vlastních zdrojů, které jsou splatné po dni vstupu tohoto nařízení v platnost. Nicméně omezení celkového navýšení úrokové sazby se rovněž použije na výpočet úroku z prodlení v případě opožděné platby vlastních zdrojů, které byly splatné přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a Komise nebo dotčený členský stát se o nich dozvěděly až po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ
 NÁZEV NÁVRHU:
 Změna nařízení č. 609/2014
 1.ROZPOČTOVÉ POLOŽKY:
 Kapitola 31 a 32 a článek 700
 2.FINANČNÍ DOPAD
 ◻
 Návrh nemá žádné finanční dopady
 ◻
 Návrh nemá finanční dopad na výdaje, má však finanční dopad na příjmy s následujícím účinkem:
 (v milionech EUR zaokrouhleno na 1 desetinné místo)
 Rozpočtová položka
 Příjmy
 17
 Období 12 měsíců ode dne dd/mm/rrrr
 [Rok n]
 Článek
 Dopad na vlastní zdroje
 Článek
 Dopad na vlastní zdroje
 Situace po akci
 [n+1]
 [n+2]
 [n+3]
 [n+4]
 [n+5]
 Článek
 Článek
 3.OPATŘENÍ PROTI PODVODŮM
 Nebudou přijímána žádná opatření.
 4.DALŠÍ POZNÁMKY
 Objasnění, že na účty Komise podle článku 9 nařízení č. 609/2014 nesmí být uplatňovány žádné poplatky nebo úroky, brání tomu, aby se v důsledku takových poplatků nebo úroků snížily příjmy rozpočtu Unie.
 Úpravy vlastních zdrojů z DPH a HND: Jelikož částky, jež mohou být kladné nebo záporné, nejsou známy, uvádí se pouze p.m. v hlavě 3 rozpočtu (kapitoly 31 a 32). V roce následujícím po vstupu v platnost nebudou vzhledem k navrhovanému odkladu existovat zůstatky. Rozpočtový dopad navrhovaného „započtení“ celkových zůstatků členských států je pro Komisi rozpočtově neutrální.
 Úroky z opožděně poskytnutých vlastních zdrojů: Úrok vyplývá z transakcí, které Evropská komise nebo rozpočtový orgán nemohou při sestavování rozpočtu přesně předvídat. Přesto je do příjmové strany rozpočtu každý rok v rámci rozpočtové položky 7000 zapsána symbolická částka 5 milionů EUR, umožňující řádné rozpočtové zacházení s případnými částkami obdrženými jako úrok. Roční účetní závěrky uvádějí skutečně obdržené částky.
 (1)
 2014/337/EU: Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 5. června 2014 o úročení vkladů, zůstatků a přebytečných rezerv (ECB/2014/23), Úř. věst. L 168, 7.6.2014, s. 115.
 (2)
 Úř. věst. L 367, 23.12.2014, s. 14.
 (3)
 Současný systém rovněž využívá nejnovější klíč HND pro účely opravného rozpočtu přerozdělujícího úpravy (pokud jej Komise navrhne a pokud jej Evropský parlament a Rada přijmou).
 (4)
 Za posledních pět let činí celková částka v průměru 49 milionů EUR.
 (5)
 To bylo nejnověji potvrzeno první hodnotící zprávou skupiny na vysoké úrovni pro vlastní zdroje ze dne 17. prosince 2014: první odstavec na straně 13 zní: „Vysoké úroky z prodlení stanovené rozpočtovými pravidly EU byly účinným nástrojem pro zajištění včasných plateb členskými státy.“
 (6)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, Úř. věst. L 269, 10.10.2013, s. 1.
 (7)
 Ustanovení čl. 102 odst. 3 a čl. 105 odst. 6 celního kodexu Unie.
 (8)
 Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 (9)
 Stanovisko č. ze dne [...], Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 (10)
 Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 130, 31.5.2000, s. 1).
 (11)
 Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 609/2014 ze dne 26. května 2014 o metodách a postupu pro poskytování tradičních vlastních zdrojů a vlastních zdrojů z DPH a HND a o opatřeních ke krytí hotovostních nároků (Úř. věst. L 168, 7.6.2014, s. 39).
 (12)
 Rozhodnutí Rady 2014/335/EU, Euratom ze dne 26. května 2014 o systému vlastních zdrojů Evropské unie (Úř. věst. L 168, 7.6.2014, s. 105).
 (13)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 608).
 (14)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 320).
 (15)
 Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1377/2014 ze dne 18. prosince 2014, kterým se mění nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000, kterým se provádí rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 367, 23.12.2014, s. 14).
 (16)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. L 269, 10.10.2013, s. 1).
 (17)
 Pokud jde o tradiční vlastní zdroje (zemědělské poplatky, dávky z cukru, cla), je třeba uvést čisté částky, tj. hrubé částky po odečtení 25% nákladů na výběr.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 22.6.2017
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 L 161/65
 EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS
 Nr. 277/2015
 (2015. gada 30. oktobris),
 ar ko groza EEZ līguma XIII pielikumu (Transports) [2017/1066]
 EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,
 tā kā:
 (1)
 EES līgumā jāiekļauj Komisijas 2015. gada 30. jūnija Regula (ES) 2015/1039, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 748/2012 attiecībā uz izmēģinājuma lidojumiem (1).
 (2)
 Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza EEZ līguma XIII pielikums,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 EEZ līguma XIII pielikuma 66.p punktam (Komisijas Regula (ES) Nr. 748/2012) pievieno šādu ievilkumu:
 “—
 32015 R 1039: Komisijas 2015. gada 30. jūnija Regulu (ES) 2015/1039 (OV L 167, 1.7.2015., 1. lpp.).”
 2. pants
 Regulas (ES) 2015/1039 teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā 2015. gada 1. novembrī, ja ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu (*1).
 4. pants
 Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.
 Briselē, 2015. gada 30. oktobrī
 EEZ Apvienotās komitejas vārdā –
 priekšsēdētāja
 Oda SLETNES
 (1) OV L 167, 1.7.2015., 1. lpp.
 (*1) Konstitucionālās prasības nav norādītas.


type: other

text:
3-2-1-76-12 Riigikohus 12.06.2012
 PankrS § 153 lg 1 p 1
 PankrS § 100 lg 1
 Üürileandja pandiõigus tekib seaduse jõul üürilepingu sõlmimisega üüritud ruumidesse vallasasjade toomise tõttu ning seaduse kohaselt ulatub pandiõigus eelduslikult kõigile üüritud ruumides asuvatele (sh kolmandate isikute) vallasasjadele (vt Riigikohtu 20. detsembri 2011. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-127-11, p 10 ja 12; 11. märtsi 2008. a otsus tsiviilasjas nr 3-2-1-8-08, p 11 ja 12).
 Tulenevalt PankrS §-st 153 sõltub üürileandja pandiõiguse rahuldamine vastavas järgus pandieseme müügist laekuva raha suurusest.
 3-2-1-127-11 Riigikohus 20.12.2011
 Õigus asju kinni pidada tähendab eelkõige üürileandja nõuet, et pandiõigusega koormatud asjad jääksid üürileandja ruumidesse (asjade äraviimise keeld). Vajaduse korral võib üürileandja asjade kinnipidamiseks kasutada omaabi. Välistada ei saa pandiõiguse teostamisel omaabina üürnikult tema kasutuses olevate ruumide ja nendes asuvate asjade valduse äravõtmist, kui see on pandiesemeks olevate vallasasjade üüritud kinnisasjalt äraviimise takistamiseks vajalik. Nimetatud viisil pandiõiguse teostamise eelduseks on järgmised asjaolud: üürnik on rikkunud asjade äraviimise keeldu pandiõigusega koormatud asjade ruumidest eemaldamisele asumise või mõne asja äraviimisega või asjade äraviimist on ilmne põhjus karta (vt Riigikohtu 11. märtsi 2008. a otsust tsiviilasjas nr 3-2-1-8-08, p-d 15 ja 16). Üürileandja pandiõigus on asjaõigus, mis ei kehti mitte ainult üürniku, vaid igaühe suhtes. VÕS § 305 lg-test 1 ja 2 tulenevalt laieneb üürileandja pandiõigus ka üüritud ruumis asuvatele kolmandate isikute vallasasjadele. VÕS § 305 lg 3, mille kohaselt võivad üürileandja pandiõigusele eelneda kolmanda isiku õigused asjadele, mille kohta üürileandja teadis või pidi teadma, et need ei kuulu üürnikule, ei kohaldu juhul, kui üürileandja sai alles pärast üürilepingu ülesütlemist teada, et asjad ei kuulu üürnikule (vt Riigikohtu 11. märtsi 2008 a otsust tsiviilasjas nr 3-2-1-8-08, p 18).


text:
Sodba I Up 374/2011
 VS1013312
 ZMZ člen 51, 51/1-1. ZTuj člen 75. ZUS-1 člen 76.
 mednarodna zaščita – omejitev gibanja – ugotavljanje istovetnosti prosilca – prosti preudarek
 V postopku je bilo ugotovljeno, da tožnik ni predložil nobene od v 75. členu ZTuj določenih listin. Zato je tudi po presoji pritožbenega sodišča pravilna ugotovitev tožene stranke, da identiteta tožnika (kot prosilca za mednarodno zaščito) ni ugotovljena, sicer pa pritožba te ugotovitve niti ne izpodbija. Na tej podlagi je pravilna ocena tožene stranke in presoja sodišča prve stopnje o tem, da je podan razlog za omejitev gibanja iz prve alineje prvega odstavka 51. člena ZMZ.
 Sklep G 37/2011
 VS4001883
 ZZavar člen 281. ZUS-1 člen 32, 32/2. ZFK člen 1.
 izračun dopolnilnih kapitalskih zahtev – finančni konglomerat – začasna odredba – težko popravljiva škoda – dokazno breme
 Tožeča stranka ni zadostila dokaznemu bremenu, v skladu s katerim bi morala nastanek težko popravljive škode izkazati s standardom verjetnosti.
 Sodba XI Ips 8021/2011-323
 VS2005748
 ZKP člen 201, 201/1-3, 371, 371/1-11, 420, 420/2, 424, 424/1. KZ-1 člen 228.
 bistvena kršitev določb kazenskega postopka - razlogi o odločilnih dejstvih – pripor – utemeljen sum – ponovitvena nevarnost - okoliščine, ki kažejo na ponovitveno nevarnost - neogibnost pripora – načelo sorazmernosti – kršitev kazenskega zakona – zakonski znaki kaznivega dejanja – opravljanje gospodarske dejavnosti – gospodarska dejavnost – zahteva za varstvo zakonitosti – obseg preizkusa
 Gospodarsko dejavnost kot zakonski znak je treba razumeti široko - ne gre le za neposredno zadovoljevanje potreb s proizvodnjo, prometom, trgovino, ampak tudi za opravljanje raznih podjetniških funkcij, ki niso neposredno vezane na zadovoljevanje družbenih potreb.
 Sodba XI Ips 32448/2011-116
 VS2005758
 ZKP člen 424, 424/1.
 zahteva za varstvo zakonitosti – dovoljenost – obseg preizkusa
 Sodišče je pooblaščeno in dolžno preizkusiti obstoj kršitev, zaradi katerih je zahteva za varstvo zakonitosti dovoljena, če se vložnik na njih določno sklicuje oziroma jih utemeljuje.
 Sodba IV Ips 56/2011
 VS2005832
 ZP-1 člen 135, 135/3, 155, 155/1-8, 171. ZKP člen 420, 420/2, 424, 424/1.
 bistvena kršitev določb postopka - nerazumljiv izrek – razlogi - sestavine pisne sodbe – zahteva za varstvo zakonitosti – obseg preizkusa
 Zahteve za varstvo zakonitosti zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja ni mogoče vložiti (drugi odstavek 420. člena ZKP v zvezi s 171. členom ZP-1).
 Sodba XI Ips 30794/2011-111
 VS2005765
 ZKP člen 201, 201/1-2, 201/1-3, 395, 395/1. KZ-1 člen 190, 190/2.
 pripor - utemeljen sum – odvzem mladoletne osebe – ponovitvena nevarnost – koluzijska nevarnost – neogibnost pripora – nepristranskost sodišča
 Potencialna možnost vplivanja obdolženca na neznano tretjo osebo, ki mu pomaga pri izvršitvi kaznivega dejanja, ne zadošča za odreditev pripora iz pripornega razloga koluzijske nevarnosti.
 Sklep I Up 348/2011
 VS1013304
 začasna odredba – ukrep gradbenega inšpektorja – težko popravljiva škoda – posledice izvršitve ukrepa – tretje osebe
 Tožnikove navedbe, da se bodo zaradi izvršitve izpodbijane odločbe tako on kot drugi stanovalci obravnavanega objekta znašli pred stroški, ki si jih nihče ne more privoščiti, ne izkazujejo težko popravljive škode. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča namreč tožnik s stroški, povezanimi z vzpostavitvijo zakonitega stanja, težko popravljive škode ne more izkazovati.
 Sodba X Ips 515/2009
 JAVNI RAZPISI - ZADRUGE
 VS1013362
 ZGD-1 člen 3, 3/3. ZZad člen 56.
 dovoljena revizija – vrednostni kriterij - javni razpis – pogoji - statusna oblika – gospodarske družbe po ZGD-1 in podjetniki - zadruga
 Pravno organizacijske oblike gospodarske družbe so v ZGD-1 določno navedene, tako da ni mogoča širitev teh zakonskih določenih oblik, tudi na zadruge. Zato revidentka kot zadruga ne izpolnjuje enega izmed pogojev javnega razpisa, ki določno in jasno kot upravičence do teh sredstev navaja gospodarske družbe, registrirane po ZGD-1, in podjetnike.
 Sklep I Up 126/2011
 VS1012833
 ZST-1 člen 1, 1/1, 10, 10/3.
 sodne takse za tožbo – oprostitev plačila sodnih taks – spor o stroških in nagradi odvetnika za izvajanje brezplačne pravne pomoči – ugovor zoper plačilni nalog – pritožba - zavrnitev
 Oprostitev plačila taks v postopku odločanja o dodelitvi brezplačne pravne pomoči je namenjena le za spor o odločanju o dodelitvi brezplačne pravne pomoči in ne za spor, ki ga odvetnik sproži zaradi višine priznane nagrade in stroškov za nudenje brezplačne pravne pomoči.
 Sodba X Ips 502/2009
 UPRAVNI SPOR – KMETIJSKA ZEMLJIŠČA
 VS1012949
 ZUS-1 člen 83, 83/2-2, 94, 94/1. ZKZ člen 20, 20/1, 22, 22/1, 22/2, 23. OZ člen 21, 21/1, 22, 22/2.
 dovoljena revizija – pomembno pravno vprašanje – vloga za odobritev pravnega posla – predložitev pogodbe o sklenjenem pravnem poslu – pravni interes za vodenje upravnega postopka – čas sklenitve pogodbe
 Besedilo zadnjega stavka prvega odstavka 22. člena ZKZ, ki določa, da je treba vlogi za odobritev pravnega posla priložiti sklenjeno pogodbo o pravnem poslu, je treba razumeti tako, da je vloga (ki jo je pravočasno vložila oseba, ki je v roku in na predpisan način sprejela ponudbo za nakup naprodaj danega zemljišča) popolna tudi, če ji ni priložen pisno sklenjen pravni posel, ker se po določbi prvega odstavka 21. člena OZ šteje, da je pravni posel sklenjen že s sprejemom ponudbe, vendar za kmetijska zemljišča pod odložnim pogojem naknadne odobritve po ZKZ. Ne glede na število sprejemnikov ponudbe za prodajo kmetijskih zemljišč, se za vse sprejemnike ponudbe vodi en postopek odobritve pravnega posla, v katerem so stranke postopka vsi, ki so sprejeli ponudbo v skladu z ZKZ, torej ne samo tisti, s katerim je prodajalec sklenil pisno pogodbo.
 Sodba II Ips 879/2009
 VS0014306
 ZOR člen 998.
 poroštvo – obličnost poroštvene izjave – bistvena kršitev določb pravdnega postopka
 Pogoj pisnosti ne pomeni samo, da mora biti izjava poroka pisna, ampak tudi, da mora biti obveznost, na katero se poroštvo nanaša, opredeljena. Če obveznost ni vsebinsko identificirana, poroštvena izjava namreč ne učinkuje. Obveznost pa je opredeljena, če razkriva vse elemente, ki so pomembni za presojo porokovega pravnega položaja, zlasti težo in pomen posledic njegove zaveze, pri čemer je za vsebino standarda opredeljenosti obveznosti pomembno tudi, ali je porok gospodarski subjekt ali pa posameznik.
 Sodba II Ips 128/2011
 VS0014348
 OZ člen 133, 133/3, 179. ZPP člen 380, 380/1.
 povrnitev nepremoženjske škode – višina odškodnine – odškodnina zaradi kršitve osebnostnih pravic – pravica do zdravega življenjskega okolja – prekomerne imisije – hrup – zmanjšanje odškodnine – zmotna uporaba materialnega prava
 Višina odškodnine zaradi imisij – prva tožnica sodi v skupino tistih, ki so bili srednje obremenjeni z nedovoljenimi imisijami, pri čemer je bila glede na 24 mesečno odsotnost po 4 dni na teden, z imisijami obremenjena malce manj. Hiša je od ceste oddaljena 14 metrov, prva tožnica pa je bila v relevantnem obdobju, t.j. od konca januarja 2004 do konca oktobra 2008, zaradi šole najprej delno dnevno odsotna, 24 mesecev pa je bila zaradi študija odsotna od ponedeljka do četrtka.
 Sodba in sklep II Ips 1270/2008
 VS0014421
 ZZZDR člen 51, 51/2, 57, 57/1, 58, 58/2. ZPP člen 8.
 skupno premoženje zakoncev – nastanek skupnega premoženja – pogodba o razdelitvi skupnega premoženja – skupno upravljanje premoženja zakoncev – poslovni delež
 Predpostavki za nastanek skupnega premoženja sta (1) obstoj zakonske zveze in (2) pridobitev premoženja z delom. Pod temi predpostavkam je nastanek skupnega premoženja neodvisen od volje strank in nastane po sili samega zakona. Čeprav je bil s pogodbo formalno prenesen poslovni delež (deleža vlagatelja), je šlo za to, da toženka s prenosom poslovnega deleža pridobi upravljalska upravičenja v gospodarski družbi, saj teh zgolj kot skupna lastnica osnovnega vložka ni imela. ZZZDR res ne predpisuje vsebine pogodbe o razdelitvi premoženja, logično pa je, da bi iz nje izhajalo, da zakonca urejata (vsaj določena) medsebojna premoženjska razmerja glede skupnega premoženja.
 Sodba XI Ips 6207/2011-367
 VS2005728
 ZKP člen 15, 184, 184/2, 200, 200/2, 201, 201/1-1, 201/1-3, 272, 272/2. URS člen 22, 23. EKČP člen 6.
 pripor - utemeljen sum – pravna opredelitev – sostorilstvo - enako varstvo pravic – načelo kontradiktornosti – trajanje pripora - sojenje v razumnem roku
 S tem, ko sodišče obdolžencu ni omogočilo, da bi se seznanil s predlogom višje državne tožilke (glede odločitve o pritožbi) in do njega zavzel stališče, je sodišče kršilo obdolženčevo pravico iz 22. člena Ustave. Glede na strožje kriterije presojanja razumnega časa v pripornih zadevah ter glede na dolžnost iz drugega odstavka 200. člena ZKP, bi moralo sodišče, potem ko je preteklo petnajst dni, odkar je državno tožilstvo prejelo spis, obvestiti državno tožilstvo, da je prekoračilo rok iz drugega odstavka 184. člena ZKP. Opustitev takšnega ravnanja pomeni kršitev dolžnostnega ravnanja sodišča iz drugega odstavka 200. člena ZKP.
 Sodba II Ips 217/2010
 VS0014428
 OZ člen 131, 131/1, 131/2, 131/3. ZGos člen 1, 1/2. ZVZD člen 5, 6. ZZasV člen 59. ZZasV člen 70.
 odgovornost delodajalca – škoda, nastala receptorju hotela zaradi ropa – gostinstvo - opustitev varnostnih ukrepov – pravni standard – skrbnost dobrega strokovnjaka
 Neposrednega predpisa, ki bi tožencu nalagal ustrezne varnostne ukrepe za varovanje objekta (hotela) in ljudi, ni. Ali bi mu varnostne ukrepe kljub temu narekovala merila skrbnosti, je zato treba presojati upoštevajoč tudi predpise in merila o varovanju ljudi in premoženja, ta pa ne dajejo podlage za sklepanje, da bi tožencu bodisi dejavnost, ki jo opravlja (gostinstvo), bodisi hramba denarja v blagajni recepcije narekovala posebno varovanje, zgolj splošne (abstraktne) nevarnosti ropa v hotelu pa tudi ni mogoče šteti za poseben varnostni razlog, zaradi katerega bi bilo treba organizirati službo varovanja.
 Sodba in sklep II Ips 217/2011 in II Ips 17/2009
 VS0014308
 ZZZDR člen 60. ZNP člen 118, 128. ZPP člen 367, 367/2, 377.
 skupno premoženje zakoncev - dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - nasprotna tožba - nedenarni zahtevek - zavrženje revizije - začetek teka zamudnih obresti - pravno mnenje - deleži na skupnem premoženju - delitev skupnega premoženja - dajatveni zahtevek - ugotovitveni zahtevek - razpolaganje s skupnim premoženjem brez soglasja zakonca - načelo realne subrogacije
 Sodba II Ips 137/2011
 VS0014423
 Višina odškodnine zaradi imisij – prva tožnica sodi v skupino tistih, ki so bili najbolj obremenjeni z nedovoljenimi imisijami. Hiša je od ceste oddaljena 5 metrov, v relevantnem obdobju, t.j. od konca novembra 2008, pa je bila prva tožnica zaradi vezanosti na voziček ves čas doma.
 Sklep II DoR 148/2011
 VS0014293
 dopuščena revizija – verzija – skupna lastnina – uporabnina - nadomestilo za uporabo nepremičnine v skupni lasti razvezanih zakoncev – bivanje otrok v stanovanjski hiši
 Sodba I Ips 10349/2009-154
 VS2005691
 ZKP člen 167, 169. KZ člen 261, 261/3.
 bistvene kršitve določb kazenskega postopka – preiskava – sklep o preiskavi – utemeljen sum - kršitev kazenskega zakona - zloraba uradnega položaja ali uradnih pravic
 Po eni strani ne gre za pomanjkljiv opis kaznivega dejanja, po drugi strani pa je presoja glede obstoja oziroma neobstoja posameznih znakov kaznivega dejanja preuranjena. Utemeljen sum pomeni pravni standard, za katerega zakon ne predpisuje meril, temveč ga ustvarja ustavna in sodna praksa. V fazi odločanja, ali naj se začne zoper določeno osebo preiskava, pri presoji utemeljenega suma preiskovalni sodnik ne more presojati verodostojnosti posameznih nasprotujočih si dokazov, ker je takšna ocena vselej pridržana glavni obravnavi, če v nadaljnjem postopku pride do njene izvedbe.


type: legislation

text:
 1.12.2014
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 345/1
 BESCHLUSS DES RATES
 vom 1. Dezember 2014
 über die Mitteilung des Vereinigten Königreichs Großbritannien und Nordirland, dass es sich an einigen der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands, die in Rechtsakten der Union im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen enthalten sind, beteiligen möchte, und zur Änderung der Beschlüsse 2000/365/EG und 2004/926/EG
 (2014/857/EU)
 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION —
 gestützt auf das dem Vertrag über die Europäische Union, dem Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union und dem Vertrag zur Gründung der Europäischen Atomgemeinschaft beigefügte Protokoll Nr. 36 über die Übergangsbestimmungen (im Folgenden „Protokoll Nr. 36“), insbesondere auf Artikel 10 Absatz 5,
 gestützt auf das dem Vertrag über die Europäische Union und dem Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union beigefügte Protokoll Nr. 19 über den in den Rahmen der Europäischen Union einbezogenen Schengen-Besitzstand (im Folgenden „Schengen-Protokoll“), insbesondere auf Artikel 4,
 gestützt auf die mit Schreiben vom 24. Juli 2013 an den Präsidenten des Rates gerichtete Mitteilung der Regierung des Vereinigten Königreichs Großbritannien und Nordirland (im Folgenden „Vereinigtes Königreich“) gemäß Artikel 10 Absatz 4 des Protokolls Nr. 36,
 gestützt auf die Mitteilung der Regierung des Vereinigten Königreichs gemäß Artikel 10 Absatz 5 des Protokolls Nr. 36 in der Form eines Schreibens an den Präsidenten des Rates und den Präsidenten der Kommission, die ihre Wirkung ab dem 1. Dezember 2014 entfaltet, dass sich das Vereinigte Königreich an einigen der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands, die in Rechtsakten der Union im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen enthalten sind, beteiligen möchte,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 In Artikel 10 Absatz 4 des Protokolls Nr. 36 wurde dem Vereinigten Königreich die Möglichkeit eingeräumt, dem Rat spätestens sechs Monate vor dem Ende fünfjährigen Übergangszeitraums nach dem Inkrafttreten des Vertrags von Lissabon mitzuteilen, dass es hinsichtlich der Rechtsakte der Union im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen, die vor dem Inkrafttreten des Vertrags von Lissabon angenommen wurden, die in Artikel 10 Absatz 1 des Protokolls Nr. 36 genannten Befugnisse der Kommission und des Gerichtshofs nicht anerkennt.
 (2)
 Mit Schreiben an den Präsidenten des Rates vom 24. Juli 2013 hat das Vereinigte Königreich von dieser Möglichkeit Gebrauch gemacht, indem es dem Rat mitgeteilt hat, dass es die genannten Befugnisse der Kommission und des Gerichtshofs nicht anerkennt; dies hat zur Folge, dass die einschlägigen Rechtsakte im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen ab dem 1. Dezember 2014 nicht mehr für das Vereinigte Königreich gelten.
 (3)
 In Artikel 10 Absatz 5 des Protokolls Nr. 36 wird dem Vereinigten Königreich die Möglichkeit eingeräumt, dem Rat mitzuteilen, dass es sich an den vorgenannten Rechtsakten, einschließlich derjenigen, die Teil des Schengen-Besitzstands sind, beteiligen möchte; in diesem Fall finden die einschlägigen Bestimmungen des Schengen-Protokolls Anwendung.
 (4)
 Mit Schreiben an den Präsidenten des Rates und den Präsidenten der Kommission, das seine Wirkung ab dem 1. Dezember 2014 entfaltet, hat das Vereinigte Königreich von dieser Möglichkeit Gebrauch gemacht, indem es dem Rat mitgeteilt hat, dass es sich an einigen der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands, die in Rechtsakten der Union im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen enthalten sind, an denen es sich bereits gemäß dem Beschluss 2000/365/EG (1), dem Beschluss 2004/926/EG (2) und Artikel 5 Absatz 1 des Schengen-Protokolls beteiligt hat, beteiligen möchte.
 (5)
 Daher ist es erforderlich, die Rechtsakte und Bestimmungen im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen zu ermitteln, die Teil des Schengen-Besitzstands sind, an dem sich das Vereinigte Königreich entsprechend seiner vorgenannten Mitteilung in diesem Sinne weiterhin beteiligen wird, und daher den Beschluss 2000/365/EG und den Beschluss 2004/926/EG zu ändern.
 (6)
 Der Beschluss 2000/365/EG und der Beschluss 2004/926/EG werden daher in der geänderten Fassung weiterhin gelten, insbesondere in Bezug auf diejenigen Bestimmungen des Schengen-Besitzstands, für die dem Vereinigten Königreich eine Beteiligung gestattet wurde und bei denen es sich nicht um Rechtsakte und Bestimmungen im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen im Sinne des Artikels 10 Absatz 1 des Protokolls Nr. 36 handelt.
 (7)
 Ebenso wird sich das Vereinigte Königreich weiterhin an denjenigen Rechtsakten und Bestimmungen des Schengen-Besitzstands beteiligen, an denen ihm die Beteiligung gestattet wurde und die — auch wenn es sich dabei um Rechtsakte und Bestimmungen im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen handelt, die vor dem Inkrafttreten des Vertrags von Lissabon angenommen wurden — durch einen nach dessen Inkrafttreten angenommenen Rechtsakt, der für das Vereinigte Königreich gilt, geändert wurden und somit unter Artikel 10 Absatz 2 des Protokolls Nr. 36 fallen. Dies gilt für den Beschluss des Exekutivausschusses vom 16. September 1998 (3) über den Schengen-Evaluierungsmechanismus, der durch die Verordnung (EU) Nr. 1053/2013 des Rates (4) geändert wurde, und die Artikel 48 bis 53 des Übereinkommens von 1990 zur Durchführung des Übereinkommens von Schengen vom 14. Juni 1985 sowie das Übereinkommen über die Rechtshilfe in Strafsachen zwischen den Mitgliedstaaten der Europäischen Union (5) und das dazugehörige Protokoll (6), die durch die Richtlinie 2014/41/EU des Europäischen Parlaments und des Rates (7) geändert wurden. Dies gilt ebenso für das Abkommen zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft und der Schweizerischen Eidgenossenschaft über die Assoziierung der Schweizerischen Eidgenossenschaft bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands (8), das mit dem Protokoll über den Beitritt des Fürstentums Liechtenstein zu diesem Abkommen (9) geändert wurde (im Folgenden „Abkommen von 2008 über die Assoziierung der Schweiz in Bezug auf den Schengen-Besitzstand“).
 (8)
 Wie im Beschluss 2000/365/EG wiederholt wird, hat das Vereinigte Königreich eine besondere Position im Hinblick auf Bereiche, die unter Titel V des dritten Teils des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union (im Folgenden „AEUV“) fallen, wie im Schengen-Protokoll sowie im Protokoll Nr. 20 über die Anwendung bestimmter Aspekte des Artikels 26 AEUV auf das Vereinigte Königreich und auf Irland (im Folgenden „Protokoll Nr. 20“) und im Protokoll Nr. 21 über die Position des Vereinigten Königreichs und Irlands hinsichtlich des Raums der Freiheit, der Sicherheit und des Rechts (im Folgenden „Protokoll Nr. 21“), die dem Vertrag über die Europäische Union und dem AEUV beigefügt sind, anerkannt. Aufgrund dieser besonderen Position ist im Schengen-Protokoll vorgesehen, dass sich das Vereinigte Königreich an einigen Bestimmungen des Schengen-Besitzstands beteiligen kann.
 (9)
 Nach Artikel 10 Absatz 5 des Protokolls Nr. 36 wird mit der in diesem Beschluss vorgesehenen Beteiligung des Vereinigten Königreichs an einigen der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands, die in Rechtsakten der Union im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen enthalten sind, das größtmögliche Maß an Beteiligung des Vereinigten Königreichs am Besitzstand der Union bezüglich des Raums der Freiheit, der Sicherheit und des Rechts wiederhergestellt, ohne dass die praktische Funktionsfähigkeit seiner verschiedenen Bestandteile ernsthaft beeinträchtigt wird, und unter Wahrung von deren Kohärenz.
 (10)
 Wie im Beschluss 2000/365/EG wiederholt wird, wurde der Schengen-Besitzstand als kohärentes Ganzes konzipiert und wird auch als solches angewendet; er ist von allen Staaten, die dem Grundsatz der Abschaffung der Personenkontrollen an ihren gemeinsamen Grenzen zustimmen, in vollem Umfang zu übernehmen und anzuwenden.
 (11)
 Dem Rat sollten zur Annahme der Beschlüsse nach Artikel 5 Absatz 1 und Artikel 6 Absatz 1 des Beschlusses 2000/365/EG, mit denen dieser Besitzstand auf die Kanalinseln und die Isle of Man angewendet und der einschlägige Besitzstand betreffend das Schengener Informationssystem für das Vereinigte Königreich in Kraft gesetzt wird, Durchführungsbefugnisse übertragen werden. Dies beruht auf der besonderen Rolle, die dem Rat durch das Schengen-Protokoll hinsichtlich der einstimmig zu erteilenden Zustimmung zur Zulassung neuer Teilnehmer am Schengen-Besitzstand übertragen wird, sowie auf dem hohen Maß an gegenseitigem Vertrauen, das bei der Prüfung der Frage, ob die Voraussetzungen für die Durchführung der Bestimmungen über das Schengener Informationssystem erfüllt sind, und bei dem anschließend zu fassenden Beschluss, mit dem diese Bestimmungen für das Vereinigte Königreich in Kraft gesetzt werden, erforderlich ist. Der Rat sollte einstimmig entscheiden, wobei die Einstimmigkeit mit den Stimmen seiner in Artikel 1 des Schengen-Protokolls genannten Mitglieder und der Stimme des Vertreters der Regierung des Vereinigten Königreichs zustande kommt.
 (12)
 Gemäß Artikel 2 des Übereinkommens zwischen dem Rat der Europäischen Union und der Republik Island und dem Königreich Norwegen zur Festlegung der Rechte und Pflichten zwischen Irland und dem Vereinigten Königreich Großbritannien und Nordirland einerseits und der Republik Island und dem Königreich Norwegen andererseits in den für diese Staaten geltenden Bereichen des Schengen-Besitzstands (10) ist der nach Artikel 3 des Übereinkommens zwischen dem Rat der Europäischen Union sowie der Republik Island und dem Königreich Norwegen über die Assoziierung der beiden letztgenannten Staaten bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands (11) eingesetzte Gemischte Ausschuss nach Artikel 4 des genannten Übereinkommens zur Ausarbeitung des vorliegenden Beschlusses konsultiert worden.
 (13)
 Gemäß Artikel 5 des Abkommens von 2008 über die Assoziierung der Schweiz in Bezug auf den Schengen-Besitzstand wurde der nach Artikel 3 des Abkommens eingesetzte Gemischte Ausschuss von der Ausarbeitung des vorliegenden Beschlusses unterrichtet —
 HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
 Artikel 1
 Das Vereinigte Königreich nimmt ab dem 1. Dezember 2014 weiterhin an den Bestimmungen des Schengen-Besitzstands im Sinne dieses Beschlusses, einschließlich der Beschlüsse 2000/365/EG und 2004/926/EG in der durch diesen Beschluss geänderten Fassung, teil.
 Dieser Artikel lässt die seit dem 1. Dezember 2009 angenommenen Rechtsakte und Bestimmungen des Schengen-Besitzstands unberührt, die für das Vereinigte Königreich gemäß Artikel 5 Absatz 1 des Schengen-Protokolls und Artikel 8 Absatz 2 des Beschlusses 2000/365/EG bindend sind.
 Artikel 2
 Der Beschluss 2000/365/EG wird wie folgt geändert:
 1.
 Artikel 1 wird wie folgt geändert:
 a)
 Buchstabe a wird wie folgt geändert:
 i)
 in Ziffer i:
 —
 wird die Bezugnahme auf „Artikel 27“ durch „27 Absatz 1“ ersetzt;
 —
 werden die Worte „ausgenommen Artikel 47 Absatz 2 Buchstabe c“ durch die Worte „ausgenommen Artikel 47 Absatz 2 Buchstabe c und Absatz 4“ ersetzt;
 ii)
 die Ziffern ii und iii werden durch folgenden Wortlaut ersetzt:
 „ii)
 die folgenden Bestimmungen über das Schengener Informationssystem:
 —
 Beschluss 2007/533/JI des Rates vom 12. Juni 2007 über die Einrichtung, den Betrieb und die Nutzung des Schengener Informationssystems der zweiten Generation (SIS II) (12);
 —
 Beschluss 2007/171/EG der Kommission vom 16. März 2007 über die Netzanforderungen für das Schengener Informationssystem der zweiten Generation (dritte Säule) (13);
 ;
 b)
 In Buchstabe b werden die Ziffern i bis v gestrichen und die Ziffern vi, vii und viii werden durch folgenden Wortlaut ersetzt:
 „i)
 am 19. Dezember 1996 unterzeichnetes Übereinkommen über den Beitritt des Königreichs Dänemark: Artikel 6;
 ii)
 am 19. Dezember 1996 unterzeichnetes Übereinkommen über den Beitritt der Republik Finnland: Artikel 5;
 iii)
 am 19. Dezember 1996 unterzeichnetes Übereinkommen über den Beitritt des Königreichs Schweden: Artikel 5;“
 ;
 c)
 In Buchstabe c erhalten die Ziffern i und ii folgende Fassung:
 „SCH/Com-ex (94) 28 rev (Bescheinigung für das Mitführen von Suchtstoffen und/oder psychotropen Stoffen gemäß Artikel 75);
 SCH/Com-ex (98) 26 def (Einsetzung des Ständigen Ausschusses Schengener Durchführungsübereinkommen) vorbehaltlich einer internen Regelung für die Modalitäten der Teilnahme von Sachverständigen aus dem Vereinigten Königreich an den Reisen der Besuchsteams im Rahmen der zuständigen Arbeitsgruppe des Rates.“;
 d)
 Buchstabe d wird gestrichen.
 2.
 Die Artikel 2, 3 und 4 werden gestrichen.
 3.
 Artikel 5 wird wie folgt geändert:
 a)
 In Absatz 1 Satz 2 werden die Worte „Der Rat beschließt einstimmig über einen solchen Antrag...“ durch folgende Worte ersetzt: „Der Rat erlässt einstimmig einen Durchführungsbeschluss über einen solchen Antrag...“;
 b)
 Absatz 2 wird wie folgt geändert:
 i)
 in Buchstabe a
 —
 wird die Bezugnahme auf „Artikel 27“ durch eine Bezugnahme auf „27 Absatz 1“ ersetzt;
 —
 werden die Worte „ausgenommen Artikel 47 Absatz 2 Buchstabe c“ durch die Worte „ausgenommen Artikel 47 Absatz 2 Buchstabe c und Absatz 4“ ersetzt;
 ii)
 in Buchstabe b werden die Ziffern i bis v gestrichen und die Ziffern vi, vii und viii werden durch folgenden Wortlaut ersetzt:
 „i)
 am 19. Dezember 1996 unterzeichnetes Übereinkommen über den Beitritt des Königreichs Dänemark: Artikel 6;
 ii)
 am 19. Dezember 1996 unterzeichnetes Übereinkommen über den Beitritt der Republik Finnland: Artikel 5;
 iii)
 am 19. Dezember 1996 unterzeichnetes Übereinkommen über den Beitritt des Königreichs Schweden: Artikel 5.“
 ;
 iii)
 in Buchstabe c erhält die Liste der dort aufgeführten Rechtsakte folgende Fassung:
 „SCH/Com-ex (94) 28 rev (Bescheinigung für das Mitführen von Suchtstoffen und/oder psychotropen Stoffen gemäß Artikel 75).“;
 iv)
 Buchstabe d wird gestrichen.
 4.
 Artikel 6 wird wie folgt geändert:
 a)
 Die Absätze 1 und 2 werden durch folgenden Wortlaut ersetzt:
 „(1) Die in Artikel 1 Buchstabe a Ziffer ii genannten Bestimmungen sowie die übrigen einschlägigen Bestimmungen über das Schengener Informationssystem, die seit dem 1. Dezember 2009 angenommen wurden, jedoch noch nicht in Kraft sind, werden zwischen dem Vereinigten Königreich und den Mitgliedstaaten sowie anderen Staaten, für die diese Bestimmungen bereits in Kraft sind, durch einen Durchführungsbeschluss des Rates in Kraft gesetzt, sobald die Voraussetzungen für die Anwendung dieser Bestimmungen erfüllt sind.“;
 b)
 Die Absätze 3, 4 und 5 werden in Absätze 2, 3 und 4 umnummeriert.
 c)
 In Absatz 4, der in Absatz 3 umnummeriert wird, werden die Worte „Beschlüsse nach den Absätzen 1, 2 und 3“ durch die Worte „Durchführungsbeschlüsse nach den Absätzen 1 und 2“ ersetzt.
 5.
 Artikel 7 Absatz 1 wird gestrichen und Absatz 2 wird zum einzigen Absatz.
 Artikel 3
 Der Beschluss 2004/926/EG wird wie folgt geändert:
 1.
 In Artikel 1 wird folgender Absatz angefügt:
 „Die in Artikel 1 Buchstabe a Ziffer i, Artikel 1 Buchstaben b und c und Artikel 5 Absatz 2 des Beschlusses 2000/365/EG in der durch den Beschluss 2014/857/EU des Rates (14) geänderten Fassung genannten Bestimmungen sowie die in den Anhängen I und II des vorliegenden Beschlusses in der durch den Beschluss 2014/857/EU geänderten Fassung aufgeführten Rechtsakte werden vom Vereinigten Königreich nach dem 1. Dezember 2014 weiterhin angewendet..
 2.
 In Anhang I:
 a)
 wird Nummer 4 gestrichen;
 b)
 werden folgende Nummern angefügt:
 „(8)
 Rahmenbeschluss 2008/977/JI des Rates vom 27. November 2008 über den Schutz personenbezogener Daten, die im Rahmen der polizeilichen und justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen verarbeitet werden (ABl. L 350 vom 30.12.2008, S. 60).
 (9)
 Beschluss 2008/149/JI des Rates vom 28. Januar 2008 über den Abschluss — im Namen der Europäischen Union — des Abkommens zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft und der Schweizerischen Eidgenossenschaft über die Assoziierung der Schweizerischen Eidgenossenschaft bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands (ABl. L 53 vom 27.2.2008, S. 50).
 (10)
 Beschluss Nr. 2011/349/EU des Rates vom 7. März 2011 über den Abschluss — im Namen der Europäischen Union — des Protokolls zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft, der Schweizerischen Eidgenossenschaft und dem Fürstentum Liechtenstein über den Beitritt des Fürstentums Liechtenstein zum Abkommen zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft und der Schweizerischen Eidgenossenschaft über die Assoziierung der Schweizerischen Eidgenossenschaft bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands, insbesondere in Bezug auf die justizielle Zusammenarbeit in Strafsachen und die polizeiliche Zusammenarbeit (ABl. L 160 vom 18.6.2011, S. 1).“
 .
 Artikel 4
 Dieser Beschluss tritt am 1. Dezember 2014 in Kraft.
 Geschehen zu Brüssel am 1. Dezember 2014.
 Im Namen des Rates
 Der Präsident
 S. GOZI
 (1) Beschluss Nr. 2000/365/EG des Rates vom 29. Mai 2000 zum Antrag des Vereinigten Königreichs Großbritannien und Nordirland, einzelne Bestimmungen des Schengen-Besitzstands auf es anzuwenden (ABl. L 131 vom 1.6.2000, S. 43).
 (2) Beschluss Nr. 2004/926/EG des Rates vom 22. Dezember 2004 über das Inkraftsetzen von Teilen des Schengen-Besitzstands durch das Vereinigte Königreich Großbritannien und Nordirland (ABl. L 395 vom 31.12.2004, S. 70).
 (3) Beschluss des Exekutivausschusses vom 16. September 1998 bezüglich der Errichtung des Ständigen Ausschusses Schengener Durchführungsübereinkommen (SCH/Com-ex (98) 26 def.) (ABl. L 239 vom 22.9.2000, S. 138).
 (4) Verordnung (EU) Nr. 1053/2013 des Rates vom 7. Oktober 2013 zur Einführung eines Evaluierungs- und Überwachungsmechanismus für die Überprüfung der Anwendung des Schengen-Besitzstands und zur Aufhebung des Beschlusses des Exekutivausschusses vom 16. September 1998 bezüglich der Errichtung des Ständigen Ausschusses Schengener Durchführungsübereinkommen (ABl. L 295 vom 6.11.2013, S. 27).
 (5) Übereinkommen über die Rechtshilfe in Strafsachen zwischen den Mitgliedstaaten der Europäischen Union (ABl. C 197 vom 12.7.2000, S. 3).
 (6) Protokoll zu dem Übereinkommen über die Rechtshilfe in Strafsachen zwischen den Mitgliedstaaten der Europäischen Union (ABl. C 326 vom 21.11.2001, S. 2).
 (7) Richtlinie 2014/41/EU des Europäischen Parlaments und des Rates vom 3. April 2014 über die Europäische Ermittlungsanordnung in Strafsachen (ABl. L 130 vom 1.5.2014, S. 1).
 (8) ABl. L 53 vom 27.2.2008, S. 52.
 (9) Protokoll zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft, der Schweizerischen Eidgenossenschaft und dem Fürstentum Liechtenstein über den Beitritt des Fürstentums Liechtenstein zum Abkommen zwischen der Europäischen Union, der Europäischen Gemeinschaft und der Schweizerischen Eidgenossenschaft über die Assoziierung der Schweizerischen Eidgenossenschaft bei der Umsetzung, Anwendung und Entwicklung des Schengen-Besitzstands (ABl. L 160 vom 18.6.2011, S. 3).
 (10) ABl. L 15 vom 20.1.2000, S. 2.
 (11) ABl. L 176 vom 10.7.1999, S. 36.
 (12) ABl. L 205 vom 7.8.2007, S. 63.
 (13) ABl. L 79 vom 20.3.2007, S. 29.“
 (14) Beschluss 2014/857/EU des Rates vom 1. Dezember 2014 über die Mitteilung des Vereinigten Königreichs Großbritannien und Nordirland, dass es sich an einigen der Bestimmungen des Schengen-Besitzstands, die in Rechtsakten der Union im Bereich der polizeilichen Zusammenarbeit und der justiziellen Zusammenarbeit in Strafsachen enthalten sind, beteiligen möchte, und zur Änderung der Beschlüsse 2000/365/EG und 2004/926/EG (ABl. L 345 vom 1.12.2014, S. 1).“