text:
Angličtina je západogermánský jazyk, který se vyvinul od pátého století n. l. na území Anglie. Je třetím nejrozšířenějším mateřským jazykem na světě po čínštině a španělštině. Bývá považován za světový lingua franca – globálním komunikačním prostředkem i mezi osobami, jejichž rodným jazykem není.
 Rozšíření
 Dnes se anglicky mluví v mnoha zemích světa. Jako mateřština většiny populace figuruje mimo jiné v těchto zemích:
 Spojené království
 Irsko
 Spojené státy americké
 Austrálie
 Nový Zéland
 Kanada
 a jiné
 Je však používána v mnoha zemích jako jeden z úředních jazyků (Indie, Kanada, Jihoafrická republika).
 Používá se však i mezi lidmi z různých zemí, kteří si navzájem nerozumí, ale používají ji jako mezinárodní dorozumívací prostředek.
 Kvůli rozšíření v zemích, kde není mateřským jazykem, se vyvinulo mnoho mutací angličtiny mícháním s jazykem dané země.
 Franglais pro spojení francouzštiny a francouzského slova anglais (angličtina)
 Japlish v Japonsku, v Japonsku je angličtina učena ve znacích, tudíž mají tendenci přidávat do slov samohlásky navíc (Japlish – Japulish...)
 Manglish pro malajskou angličtinu
 Spanglish pro latinskoamerické přistěhovalce ze slov Spanish English (španělská angličtina)
 Swenglish (Swedish English) pro angličtinu ovlivněnou švédštinou
 Singlish pro singapurskou angličtinu
 Neobratná angličtina v podání Čechů, kteří do ní zavlékají českou větnou stavbu a další bohemismy, bývá někdy označována jako Czenglish.
 Na bázi angličtiny se též vyvinulo mnoho kreolských jazyků, například tok pisin na Papui Nové Guineji, patois na Jamajce nebo sranan tongo v Surinamu.
 Anglicky se dnes hovoří v následujících zemích:
 Americká Samoa, Americké Panenské ostrovy, Anguilla, Antigua a Barbuda, Aruba, Austrálie, Bahamy, Barbados, Belize, Bermudy, Botswana, Britské indickooceánské teritorium, Britské Panenské ostrovy, Brunej, Cookovy ostrovy, Čína, Dominika, Dominikánská republika, Eritrea, Etiopie, Falklandské ostrovy, Fidži, Filipíny, Gambie, Ghana, Gibraltar, Grenada, Guadeloupe, Guam, Guyana, Honduras, Indie, Irsko, Izrael, Jamajka, Jihoafrická republika, Kajmanské ostrovy, Kambodža, Kamerun, Kanada, Keňa, Kiribati, Libanon, Lesotho, Libérie, Malawi, Malajsie, Malta, Marshallovy ostrovy, Mauricius, Mikronésie, Montserrat, Namibie, Nauru, Nizozemské Antily, Nový Zéland, Nigérie, Niue, Norfolk, Pákistán, Palau, Papua Nová Guinea, Pitcairn, Portoriko, Rwanda, Saint Pierre a Miquelon, Samoa, Severní Mariany, Seychely, Sierra Leone, Singapur, Somálsko, Spojené království, Spojené státy americké, Šrí Lanka, Svatá Helena, Ascension a Tristan da Cunha, Svatá Lucie, Svatý Kryštof a Nevis, Svatý Vincenc a Grenadiny, Svazijsko, Šalomounovy ostrovy, Tanzanie, Tokelau, Tonga, Trinidad a Tobago, Turks a Caicos, Uganda, Vanuatu, Zambie, Zimbabwe
 Úředním jazykem je angličtina v těchto zemích:
 primární – Spojené království (de facto), Spojené státy (de facto, de iure na úrovni některých států), Austrálie (de facto), Nový Zéland, Antigua a Barbuda, Bahamy, Barbados, Bermudy, Dominika, Gibraltar, Grenada, Guyana, Jamajka, Kanada, Svatá Lucie, Svatý Kryštof a Nevis, Svatý Vincenc a Grenadiny, Trinidad a Tobago, jeden ze 6 jazyků OSN
 jeden z hlavních – Belize, Hongkong, Indie, Irsko, Jihoafrická republika, Kanada, Singapur, Evropská unie
 doplňkový – Argentina, Fidži, Filipíny, Ghana, Gambie, Kamerun, Keňa, Kiribati, Kostarika, Lesotho, Libérie, Mikronésie, Namibie, Nigérie, Nikaragua, Malta, Marshallovy ostrovy, Pákistán, Panama, Papua Nová Guinea, Samoa, Sierra Leone, Svazijsko, Šalomounovy ostrovy, Tanzanie, Zambie, Zimbabwe
 Historie
 Germánsky mluvící kmeny z různých částí severozápadního Německa (Sasové, Anglové) a Jutska (Jutové) v pátém století našeho letopočtu vpadly do východní Anglie. Zde se jejich jazyk, anglosaština, rozšířila bud tím, že nově příchozí původní keltské obyvatelstvo vytlačili, nebo došlo k postupné asimilaci a původní obyvatelé postupně jazyk a kulturu nové panující vrstvy přijali. Angličtina je tedy svým původem anglofríský jazyk.
 Ať už byl postup jejího rozšiřování jakýkoliv, jednotlivé germánské dialekty se časem sloučily do jazyka dnes nazývaného „staroangličtina“, jež připomínal některá dnešní nářečí severozápadního pobřeží Německa a Nizozemí (resp. Fríska). Psaná angličtina si dlouho dále udržovala svoji syntetickou strukturu a víceméně byla tvořena jedním literárním standardem. Oproti ní mluvená staroangličtina tuto strukturu postupem doby ztrácela a stávala se více analytickou. Přišla o komplexnější systém práce s podstatnými jmény a začala se více spoléhat na předložky a pevné pořadí slov. Předpokládá se též, že byla ovlivňována vývojem britonských jazyků. Později byla ovlivněna i příbuznou staronorštinou patřící mezi severogermánské jazyky, kterou používali Vikingové usídlení především v severních oblastech a při východním pobřeží až k dnešnímu Londýnu, v historické oblasti dnes známé jako Danelaw.
 V roce 1066 si Anglii podmaňují Normané. Dalších tři sta let tak normanští králové a vysoká šlechta používá pouze anglonormanštinu blízce příbuznou starofrancouzštině. Do staroangličtiny přechází mnoho normanských slov, později je množství slov převzato i z latiny a řečtiny a ve slovní zásobě zůstávají až do dnešních dnů. Normanský vliv silně ovlivňuje vývoj jazyka v následujících staletích, čímž ústí do „Střední angličtiny“ („Middle English“).
 Během patnáctého století prošel jazyk velkými změnami výslovnosti samohlásek a londýnský dialekt angličtiny se rozšířil v administrativě a státní správě. Ke standardizaci jazyka přispěl i rozvoj knihtisku. Počátky moderní angličtiny tak lze vysledovat v období života Williama Shakespeara.
 V roce 1755 Samuel Johnson vydává první slovník angličtiny – Dictionary of the English Language – a vytváří jím první jazykový standard. Roku 1828 zveřejňuje ve Spojených státech Noah Webster vlastní slovník, kterým angličtinu zjednodušuje a modernizuje, ačkoliv se mnohé jeho novotvary neuchytily a v používání zůstaly konzervativnější Johnsonova slova.
 Pro moderní angličtinu je příznačné, že se dělí na jednotlivé národní varianty v rámci světa (americká angličtina, australská angličtina, novozélandská angličtina atd.) a navíc do ní díky mezinárodnímu obchodu, dnes již bývalé koloniální říši a internacionalizaci opět vstupuje mnoho slov z cizích jazyků. Díky industrializaci a velkým společenským změnám v době průmyslové revoluce a později v průběhu a mezi oběma světovými válkami dochází především ve Velké Británii ke snižování rozdílů jazyka jednotlivých společenských vrstev. Výrazný vliv má zahájení rádiového vysílání ve dvacátých letech dvacátého století, jež nejenže vytvořilo prostřednictvím BBC dnešní jazykový standard, ale zároveň přispělo k zahájení uvolňování jazyka a šíření a míchání jeho jednotlivých akcentů tak, jak je tomu v 21. století.
 Abeceda a pravopis
 Angličtina se píše latinkou. S výjimkou některých cizích slov se obejde bez diakritických znamének. Díky dominantnímu postavení angličtiny ve světě (a též díky výpočetní technice, která zpočátku podporovala především angličtinu) se anglická abeceda stává de facto standardem pro „základní latinku“ – přestože ne všechna její písmena byla původně obsažena v latině. Anglická abeceda obsahuje písmena v následujícím pořadí:
 1 Irské; obě podoby rozšířené v Austrálii
 2 Americké
 Angličtina používá historický pravopis, který odráží stav jazyka okolo roku 1400. Vzhledem k tomu, že téměř nereflektuje změny, ke kterým došlo ve vývoji v pozdější době, písemný projev se značně rozchází s výslovností. Pravopisná pravidla mají velké množství výjimek, lze jen zhruba odhadnout, jak se které slovo vyslovuje. Problematická je zejména výslovnost cizích slov, především převzatých z francouzštiny. Výslovnost samohlásek závisí především na tom, zda se (v písmu) nacházejí v otevřených (např. [], nenávidět) nebo zavřených (např. [], klobouk) slabikách.
 Výslovnost
 Vzhledem k rozsáhlému jazykovému území a velkému počtu mluvčích se výslovnost angličtiny regionálně značně liší. Existují dva všeobecně přijímané standardy anglické výslovnosti, a to britský, označovaný jako (RP), a americký, známý jako (GA).
 Přízvuk je v angličtině pohyblivý. Ve slovech germánského původu stojí zpravidla na první slabice (s výjimkou slov s nepřízvučnými předponami). V četných přejatých slovech se však může nacházet na kterékoliv slabice, mnohdy rozlišuje význam stejně psaných slov. Přízvuk výrazně ovlivňuje výslovnost samohlásek. Nepřízvučné samohlásky jsou redukovány ().
 Gramatika
 Anglická mluvnice vychází z podobných principů jako mluvnice ostatních germánských jazyků. Minimální flexe dává současné angličtině převažující charakter analytického jazyka.
 Jmenný rod
 Angličtina nerozlišuje rod (mužský, ženský a střední). Výjimkou jsou pouze osobní a přivlastňovací zájmena ve 3. osobě jednotného čísla ( – on; – ona; – ono; – jeho; – její; – jeho), která se používají na základě přirozeného rodu. Toto nemá žádný vliv na mluvnické tvary slov.
 Člen
 Podstatná jména jsou obvykle determinována členem, který je dvojí:
 neurčitý: (původní význam „jeden“), který se používá pouze v jednotném čísle; delší tvar an se používá před slovem začínajícím ve výslovnosti samohláskou, např. , (nějaký) pomeranč;
 určitý: (původní význam „ten“) se používá v jednotném i množném čísle. Vyslovuje se , před samohláskou .
 Podstatná jména
 Skloňování podstatných jmen je značně zjednodušené. Z původního systému 4 pádů se zachoval nominativ a genitiv (zakončení -'s, v množném čísle -s'; např. , Petrovo auto), který má funkci výlučně přivlastňovací. V ostatních případech je podstatné jméno ve tvaru nominativu. K vyjádření větných vztahů se používají předložky a pevný slovosled.
 Množné číslo se tvoří pomocí koncovky -(e)s (výslovnost dle předcházející hlásky), např. , auta. Malé množství podstatných jmen tvoří množné číslo nepravidelně, např. , muž – muži.
 Přídavná jména
 Přídavná jména jsou nesklonná. Mohou se odvozovat od jiných slovních druhů příponami, např. , hlad –> , hladový. Často se však přídavným jménem stává podstatné jméno v přívlastkové pozici, tj. před jiným podstatným jménem, např. , kůň –> , koňská hříva.
 Přídavná jména se stupňují některá analyticky (složenými tvary s , více, , nejvíce), jiná synteticky koncovkami -er, -est. Superlativ (3. stupeň) se obvykle pojí se členem určitým.
 Zájmena
 Osobní zájmena se skloňují, mají zvláštní tvary pro podmět (nominativ) a předmět (dativ/akuzativ), např. , ona –> , jí/ji. Přivlastňovací zájmena mají odlišné tvary, pokud nestojí bezprostředně před podstatným jménem, např. , můj dům × , tento dům je můj.
 Chybí tvar zvratných osobních a přivlastňovacích zájmen, používaný v ostatních germánských jazycích ve 3. osobě, např. může znamenat „on viděl své auto“ i „on viděl jeho auto“. Naopak existují zvláštní tvary osobních zvratných zájmen, např. , vidím se v zrcadle, tyto tvary mohou též sloužit jako zájmena zdůrazňovací (např. Já sám jsem to udělal, I myself did it).
 Zástupné zájmeno one slouží k nahrazení již zmíněného počitatelného podstatného jména, které nechceme opakovat.
 Slovesa
 Systém sloves má, stejně jako i v ostatních germánských jazycích, jednoduché tvary v přítomném a minulém čase. Ostatní časy se tvoří pomocnými slovesy. Slovesa se neobejdou bez osobních zájmen, protože pozbyla skoro všech odlišujících osobních koncovek. V přítomném čase se zachovala pouze koncovka -s ve 3. osobě jednotného čísla, např. , on pracuje.
 Infinitiv zvláštní zakončení nemá a je často používán s částicí to, např. , chci být.
 Trpný rod se tvoří opisně pomocí slovesa (být) a příčestí trpného.
 Jako všechny germánské jazyky rozlišuje i angličtina slabá a silná slovesa. Silná slovesa (obvykle uváděná jako nepravidelná) mají v minulém čase a příčestí trpném přehlásku, např. , zpívat. Slabá slovesa (pravidelná) mají v minulém čase a příčestí trpném koncovku -ed, např. , pracovat.
 Zvláštností angličtiny oproti ostatním germánským jazykům je rozlišení aspektu průběhovosti, např. , jdu (právě nyní) × , chodím (často, pravidelně).
 Příslovce
 Tvoří se nejčastěji od přídavných jmen příponou -ly (beautiful, krásný – beautifully, krásně), existují ale i příslovce tvořená jinými způsoby: předponou a (aboard, abroad), složením slov (American-style, clockwise). Některá se tvarem shodují s přídavnými jmény (fast, hard, low, straight a další). Od některých přídavných jmen lze vytvořit dvě odpovídající příslovce, jejichž tvary se ale významově liší: hard (tvrdý) může mít příslovce hard (tvrdě) ale i hardly (stěží, stova, skoro ne), podobně near (blízký) může mít příslovce near (blízko) ale i nearly (téměř). Stupňování příslovců se provádí stejně jako u přídavných jmen, mají-li stejný tvar jako přídavná jména, příponou -ly odvozené tvary se pak stupňují analytickým způsobem (angrily, more angrily, most angrily).
 Syntax
 Angličtina má pevný slovosled typu SVO (podmět (S) – přísudek (V) – předmět (O)). Na rozdíl od jiných germánských jazyků neplatí zásada, že sloveso v určitém tvaru stojí zpravidla na druhém místě ve větě. I v případě přesunutí příslovečného určení na začátek věty zůstává uvedené pořadí podmětu a přísudku.
 Otázka se obvykle tvoří pomocným slovesem, v přítomném a minulém čase specificky pomocí slovesa (dělat), např. , víš? Slovesa be, have got a modální slovesa však používají k vytvoření otázky inverzi: I have got – Have I got?; I must -Must I? Otázky na podmět však nepoužívají ani pomocná slovesa ani inverzi a mají přímý slovosled (What eats the dog? – Co žere psa? na rozdíl od What does the dog eat – Co žere pes?). Záporné otázky vyjadřují zpravidla citové zbravení (Don't you speak English? – Copak ty nemluvíš anglicky?).
 Slovesný zápor se tvoří přidáním pomocného slovesa a záporky not, např. , nevím. U některých sloves ale pouhým přidáním not – I cannot, nemohu.
 V anglické větě zpravidla bývá ve standardní angličtině jediný záporný výraz (např. , [ne]mám nic). Zápor sloves se tvoří částicí (viz výše), zkráceně n't.
 Přívlastky vyjádřené přídavnými jmény, číslovkami, ukazovacími a přivlastňovacími zájmeny a genitivem stojí před podstatným jménem.
 Slovní zásoba
 Slovní zásoba angličtiny obsahuje největší podíl slov cizího původu, převážně z románských jazyků hlavně z francouzštiny např. language – langue (jazyk), grand – grande (veliký), parrot – perroquet (papoušek). Slova germánského původu („původní“ anglosaská nebo odvozená ze skandinávských jazyků) včetně mimo jiné všech zájmen a spojek bývají kratší než latinská slova a jsou běžnější v každodenní řeči. Delší slova latinská jsou často považována za elegantnější nebo učenější alternativy. Nadměrné používání těchto slov je však obecně považováno za nevhodné.
 V mnoha případech je možné volit mezi germánskými a latinskými synonymy. V některých případech se pak přidává i varianta francouzská odvozená od stejného latinského základu. Znalost těchto variant umožňuje mluvčímu dobře kontrolovat formální úroveň svého jazyka. Chce-li například v diskusi uvést argument velmi přímo, většinou zvolí germánské slovo. Naopak latinská a francouzská slova budou většinou užívána v psaném projevu nebo mluvené řeči formální.
 Bohatství jazyka pak spočívá v množství různých variant rozdílných významů a odstínů umožňujících komplexně a přesně vyjádřit odstíny popisovaných myšlenek. Angličtina je typická i svou celkově velkou slovní zásobou v oblasti aktivní slovní zásoby a svou přizpůsobivostí. Do běžného použití snadno přijímá technické termíny, často dokonce celé nové fráze. Nové významy velmi často a také velmi snadno vytváří starým slovům slang.
 Počet slov
 Angličtina má bohatou slovní zásobu a schopnost přijímat nová slova. Jelikož však na rozdíl od ostatních velkých jazyků neexistuje žádný regulační úřad, jež by nová slova „přijímal“, je velmi problematické určit jejich počet. Novotvary vznikají především v lékařství, vědě a technologiích, ale i v dalších oblastech. Jednotlivé slangy se neustále vyvíjejí. Často se navíc uplatňují slova přinesená komunitami přistěhovalců.
 Druhá editace Oxford English Dictionary, zahrnuje 600 000 slov, ale editoři Merriam Webster's Third New International Dictionary, Unabridged předpokládají, že celkový počet je mnohem vyšší. Global Language Monitor po zkombinování oxfordského slovníku a dalších slovníkových zdrojů odhadl, že angličtina v současnosti obsahuje přibližně 990 000 slov.
 Původ slov
 Jedním z důsledků normanskofrancouzského vlivu je, že anglická slovní zásoba je poměrně rovnoměrně rozdělena mezi slova germánská (většinou staroanglická) a slova latinská (resp. starofrancouzská, resp. anglonormanská). Bylo vytvořeno již mnoho statistických průzkumů zachycující vzájemné poměry, žádný z nich však nebyl všemi lingvisty zcela přijat.
 Počítačový průzkum 80 000 slov ze staršího Shorter Oxford Dictionary uveřejněný v Ordered Profusion Thomasem Finkenstaedtem a Dieterem Wolffem v roce 1973 například uvádí původ z oblastí langues d'oïl včetně francouzštiny a staronormanštiny 28,3 %, z latiny včetně latiny moderní vědecké a technické 28,24 %, z ostatních germánských jazyků (včetně slov přímo převzatých ze staroangličtiny) 25 %, z řečtiny 5,32 %, z ostatních jazyků méně než 1 %.
 Jiný průzkum Josepha M. Williamse v Origins of the English Language mezi deseti tisíci slov převzatých z několika tisíců obchodních dopisů nalézá francouzštinu (langue d'oïl) 41 %, „původní“ angličtinu 33 %, latinu 15 %, dánštinu 2 %, nizozemštinu 1 % a ostatní 10 %.
 Jisté však je, že 83 % z jednoho tisíce nejčastějších anglických slov má anglosaský původ.
 Příklady
 Číslovky
 Vzorový text
 Otčenáš (modlitba Páně):
 Our Father, which art in heaven,
 Hallowed be thy name.
 Thy kingdom come,
 Thy will be done in earth,
 as it is in heaven.
 Give us this day our daily bread.
 And forgive us our debts,
 as we forgive our debtors.
 And lead us not into temptation,
 but deliver us from evil. Amen.
 Odkazy
 Literatura
 Související články
 Anglická gramatika
 Seznam jazyků
 Seznam písem
 Speciální angličtina
 Externí odkazy
 Audiovizuální dokumenty
 The Story of English
 The Adventure of English
 Živé jazyky
 Jazyky Anglie
 Jazyky Spojeného království
 Jazyky Kypru
 Jazyky Austrálie
 Jazyky Indie
 Jazyky Irska
 Jazyky Kanady
 Jazyky Skotska
 Jazyky USA
 Úřední jazyky Evropské unie
 Jazyky Severní Ameriky
 Jazyky Jižní Ameriky
 Jazyky Jižní Afriky
 Jazyky Afriky
 Jazyky Austrálie a Oceánie
 Jazyky Filipín
 Jazyky Namibie
 Jazyky Federativních států Mikronésie
 Jazyky Grenady
 Jazyky Barbadosu
 Jazyky Svatého Vincence a Grenadin
 Jazyky Libérie
 Jazyky Sierry Leone
 Jazyky Bermud
 Jazyky Tokelau
 Jazyky Cookových ostrovů
 Jazyky Kokosových ostrovů
 Jazyky Kajmanských ostrovů
 Jazyky Gibraltaru
 Jazyky Svaté Heleny, Ascensionu a Tristanu da Cunha
 Jazyky Falkland
 Jazyky Vánočního ostrova
 Jazyky Norfolku
 Jazyky Britského indickooceánského území
 Jazyky Jižní Georgie a Jižních Sandwichových ostrovů


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/48
 Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Timberland Europe v. Komise
 (Věc T-782/16)
 (2017/C 014/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Timberland Europe BV (Enschede, Nizozemsko) (zástupce: E. Vermulst, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 225, s. 52);
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 245, s. 16);
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 262, s. 4); a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise vůbec neměla pravomoc přijmout napadená nařízení.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v rozporu s článkem 296 SFEU Komise neuvedla přesný právní základ pro přijetí napadených nařízení a porušila právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu žalobkyně.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že opětovné zahájení ukončeného řízení týkajícího se obuvi a uložení promlčeného antidumpingového cla se zpětnou účinností dodavatelům žalobkyně i) nemá právní základ, je založené na zjevně nesprávném posouzení článku 266 SFEU a základního nařízení, přičemž toto nařízení porušuje, ii) je neslučitelné se zásadou ochrany legitimního očekávání, zásadou právní jistoty a zásadou zákazu zpětné účinnosti; a iii) je neslučitelné s článkem 266 SFEU, porušilo čl. 5 odst. 4 a je založeno na zneužití pravomoci Komisí.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložení cla se zpětnou účinností třemi napadenými nařízeními je vůči žalobkyni diskriminační.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že způsob posouzení žádostí o zacházení v tržním hospodářství a individuálního zacházení, které podali dodavatelé žalobkyně, byl diskriminační a založený na zneužití pravomoci Komisí.


type: contracts

text:
 17.11.2006
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 318/31
 A KÖZÖSSÉG/SVÁJC LÉGIKÖZLEKEDÉSI BIZOTTSÁG 3/2006 HATÁROZATA
 (2006. október 27.)
 az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött légiközlekedésről szóló megállapodás mellékletének módosításáról
 (2006/785/EK)
 A KÖZÖSSÉG/SVÁJC LÉGIKÖZLEKEDÉSI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött légiközlekedésről szóló megállapodásra (1) (a továbbiakban: a megállapodás), és különösen annak 23. cikke (4) bekezdésére,
 A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
 1. cikk
 A megállapodás melléklete az e határozat mellékletében meghatározottak szerint módosul.
 2. cikk
 Ezt a határozatot és mellékletét az Európai Unió Hivatalos Lapjában és a Svájci Államszövetség Jogszabályai Hivatalos Gyűjteményében ki kell hirdetni.
 Ez a határozat az elfogadását követő második hónap első napján lép hatályba.
 Kelt Brüsszelben, 2006. október 27-én.
 a vegyesbizottság részéről
 a Közösség küldöttségének vezetője
 Daniel CALLEJA CRESPO
 a svájci küldöttség vezetője
 Raymond CRON
 (1) HL L 114., 2002.4.30., 73. o.
 MELLÉKLET
 A megállapodás mellékletének 4. pontja (Repülésbiztonság) a következő szöveggel egészül ki:
 „1592/2002
 Az Európai Parlament és a Tanács 2002. július 15-i 1592/2002/EK rendelete a polgári repülés területén a közös szabályokról és az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség létrehozásáról (1) (a továbbiakban: a rendelet)
 Az Ügynökséget Svájcban is megilleti a a rendelet rendelkezései értelmében neki ítélt hatáskör.
 A Bizottságot Svájcban is megilleti a neki ítélt döntéshozatali hatáskör az e rendelet 10. cikkének (2), (4) és (6) bekezdése, a 16. cikkének (4) bekezdése, a 29. cikke (3) bekezdésének i) pontja, a 31. cikkének (3) bekezdése, a 32. cikkének (5) bekezdése és az 53. cikkének (4) bekezdése értelmében.
 Az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a légiközlekedésről szóló megállapodás mellékletének első francia bekezdésében előírt horizontális kiigazítás ellenére a rendelet 54. cikkében, illetve az 1999/468/EK határozat rendelkezéseiben a »tagállamokra« tett hivatkozások nem alkalmazandók Svájcra.
 A rendeletben semmi nem értelmezendő úgy, hogy az EASA-t a nemzetközi megállapodásokból eredő kötelezettségeinek elvégzéséhez nyújtott segítségtől eltérő célokból bármilyen hatáskörrel felruháznák a Svájc nevében való fellépésre a nemzetközi megállapodások vonatkozásában.
 A rendelet szövegét e megállapodás alkalmazásában a következő kiigazításokkal kell értelmezni:
 a)
 A 9. cikk a következőképpen módosul:
 i.
 Az (1) bekezdésben a szöveg az »a Közösség« kifejezés után a »vagy Svájc« kifejezéssel egészül ki.
 ii.
 A (2) bekezdés a) pontjában a szöveg az »a Közösség« kifejezés után a »vagy Svájc« kifejezéssel egészül ki.
 iii.
 A (2) bekezdés b) és c) pontját el kell hagyni.
 iv.
 A szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
 »(3) Amennyiben a Közösség harmadik országgal folytat tárgyalásokat olyan megállapodásról, amely előírja, hogy egy tagállam vagy az Ügynökség bizonyítványokat bocsáthat ki e harmadik ország repülési hatóságai által kibocsátott bizonyítványok alapján, minden tőle telhetőt meg kell tennie annak érdekében, hogy az érintett harmadik országtól Svájc részére is ajánlatot szerezzen hasonló megállapodásra.
 Svájc törekszik arra, hogy a Közösség megállapodásaihoz hasonló megállapodásokat kössön harmadik országokkal.«
 b)
 A 20. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
 »(4) Az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 12. cikke (2) bekezdésének a) pontjától eltérve az állampolgári jogaikat teljes körűen gyakorló svájci állampolgárokat az Ügynökség ügyvezető igazgatója szerződéssel alkalmazhatja.«
 c)
 A 21. cikk a következő albekezdéssel egészül ki:
 »Svájc alkalmazza az Ügynökségre az e megállapodás A. mellékletében található, az Európai Közösségek kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyvet az A. melléklet függelékével összhagban.«
 d)
 A 28. cikk (2) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
 »Svájc korlátozások nélkül részt vesz az igazgatótanács munkájában, s munkája során az Európai Unió tagállamaival azonos jogokkal és kötelezettségekkel rendelkezik, kivéve a szavazati jogot.«
 e)
 A 48. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
 »(8) Svájc a következő képlet szerint vállal részt az (1) bekezdés a) pontjában említett pénzügyi hozzájárulásból:
 S (0.2/100) + S [1 – (a + b) 0.2/100] c/C
 Ahol:
 S
 =
 az Ügynökség költségvetésének az (1) bekezdés b) és c) pontjában említett díjak és költségek által nem fedezett része,
 a
 =
 a társult államok száma
 b
 =
 az EU-tagállamok száma
 c
 =
 Svájc hozzájárulása az ICAO költségvetéséhez
 C
 =
 az EU tagállamainak és a társult államoknak a teljes hozzájárulása az ICAO költségvetéséhez.«
 f)
 A 50. cikk a következő albekezdéssel egészül ki:
 »A Közösség Svájcban folytatott pénzügyi ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések az Ügynökség tevékenységeiben résztvevők kapcsán e melléklet B. mellékletében találhatók.«
 g)
 A rendelet II. mellékletét kiterjesztik a következő, a légi járművek és kapcsolódó termékek, alkatrészek és berendezések légialkalmassági és környezetvédelmi tanúsítása, valamint a tervező és gyártó szervezetek tanúsítása végrehajtási szabályainak megállapításáról szóló, 2003. szeptember 24-i 1702/2003/EK bizottsági rendelet (2) 2. cikke (3) bekezdése a) pontja ii) alpontjának hatálya alá termékként tartozó légijárművekre is:
 —
 A/c - [HB IDJ] – CL600-2B19 típus
 —
 A/c - [HB-IGM] – Gulfstream G-V-SP típus
 —
 A/c - [HB-IIS, HB-IIY, HB-IMJ, HB-IVL, HB-IVZ, HB-JES] – Gulfstream G-V típus
 —
 A/c - [HB-IBX, HB-IKR, HB-IMY, HB-ITF, HB-IWY] – Gulfstream G-IV típus
 —
 A/c - [HB-XJF, HB-ZCW, HB-ZDF, HB-ZDO] – MD 900 típus
 1643/2003
 Az Európai Parlament és a Tanács 2003. július 22-i 1643/2003/EK rendelete a polgári repülés területén a közös szabályokról és az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség létrehozásáról szóló 1592/2002/EK rendelet módosításáról (3);
 1701/2003
 A Bizottság 2003. szeptember 24-i 1701/2003/EK rendelete a polgári repülés területén a közös szabályokról és az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség létrehozásáról szóló 1592/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 6. cikkének módosításáról (4);
 104/2004
 A Bizottság 2004. január 22-i 104/2004/EK rendelete az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség fellebbezési tanácsának szervezetére és összetételére vonatkozó szabályok megállapításáról (5).
 (1) HL L 240., 2002.9.7., 1. o.
 (2) HL L 243., 2003.9.27., 6. o.
 (3) HL L 245., 2003.9.29., 7. o.
 (4) HL L 243., 2003.9.27., 5. o.
 (5) HL L 16., 2004.1.23., 20. o.”
 A. MELLÉKLET
 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK KIVÁLTSÁGAIRÓL ÉS MENTESSÉGEIRŐL SZÓLÓ JEGYZŐKÖNYV
 A MAGAS SZERZŐDŐ FELEK,
 FIGYELEMBE VÉVE, hogy az Európai Közösségek egységes Tanácsának és egységes Bizottságának létrehozásáról szóló szerződés 28. cikkének megfelelően ezeket a Közösségeket és az Európai Beruházási Bankot a tagállamok területén megilletik a feladataik ellátásához szükséges kiváltságok és mentességek,
 MEGÁLLAPODTAK a következő rendelkezésekben, amelyeket ehhez a szerződéshez csatolnak.
 I. FEJEZET
 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK VAGYONA, INGATLANAI, KÖVETELÉSEI ÉS ÜGYLETEI
 1. cikk
 A Közösségek helyiségei és épületei sérthetetlenek. Mentesek a házkutatás, igénybevétel, elkobzás és kisajátítás alól.
 A Közösségek vagyona és követelései a Bíróság engedélye nélkül nem képezhetik kényszerítő közigazgatási vagy bírósági intézkedés tárgyát.
 2. cikk
 A Közösségek irattárai sérthetetlenek.
 3. cikk
 A Közösségek, a Közösségek követelései, bevételei és egyéb vagyona mentesek mindenfajta közvetlen adó alól.
 A tagállamok kormányai lehetőség szerint kötelesek megtenni a megfelelő intézkedéseket az ingó és ingatlan vagyontárgyak árában foglalt közvetett, illetve forgalmi adók összegének elengedése vagy visszatérítése érdekében mindazon esetekben, amikor a Közösségek hivatalos használatra jelentős összegű beszerzéseket hajtanak végre, amelyek ára ilyen jellegű adót tartalmaz. E rendelkezések alkalmazása azonban nem járhat a Közösségeken belüli versenyt torzító hatással.
 Nem adható mentesség azon adók és egyéb közterhek alól, amelyek csupán közüzemi szolgáltatások díjának felelnek meg.
 4. cikk
 A Közösségek a hivatali használatukra szánt árucikkek tekintetében mentességet élveznek minden behozatali és kiviteli vám, valamint tilalom és korlátozás alól: az ilyen módon importált árucikkek sem ellenérték fejében, sem ingyenesen nem ruházhatók át annak az országnak a területén, ahová azokat importálták, kivéve, ha ez az illető ország kormánya által jóváhagyott feltételek mellett történik.
 A Közösségek saját kiadványaik tekintetében szintén mentességet élveznek minden kiviteli és behozatali vám, valamint tilalom és korlátozás alól.
 5. cikk
 Az Európai Szén- és Acélközösség bármilyen valutát tarthat, és bármilyen pénznemben lehetnek számlái.
 II. FEJEZET
 KAPCSOLATTARTÁS ÉS LAISSEZ-PASSER
 6. cikk
 A Közösségek intézményei hivatalos kapcsolattartásuk és összes dokumentumuk továbbítása tekintetében valamennyi tagállam területén azt az elbánást élvezik, amelyben az illető állam a diplomáciai képviseleteket részesíti.
 A Közösségek intézményeinek hivatalos levelezése és egyéb hivatalos közlései nem cenzúrázhatók.
 7. cikk
 1. A közösségi intézmények elnökei a közösségi intézmények tagjai és alkalmazottai részére a Tanács által előírt formájú útiokmányt (laissez-passer) állíthatnak ki, amelyet a tagállamok hatóságai érvényes útiokmányként fogadnak el. Ezt az útiokmányt a Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatában és az egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételekben megállapított előírásoknak megfelelően a tisztviselők és egyéb alkalmazottak részére állítják ki.
 A Bizottság megállapodásokat köthet annak érdekében, hogy ezeket az útiokmányokat harmadik államok területén is érvényes útiokmányként ismerjék el.
 2. Mindamellett az Európai Szén- és Acélközösség kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyv 6. cikkének rendelkezéseit az intézmények azon tagjaira és alkalmazottaira, akik e szerződés hatálybalépésekor rendelkeznek az ebben a cikkben említett útiokmánnyal, továbbra is alkalmazni kell mindaddig, amíg nem alkalmazzák e cikk (1) bekezdésének rendelkezéseit.
 III. FEJEZET
 AZ EURÓPAI PARLAMENT TAGJAI
 8. cikk
 Az Európai Parlament üléseinek helyszínére utazó, illetve onnan visszautazó európai parlamenti tagok szabad mozgására vonatkozóan semmilyen igazgatási vagy egyéb korlátozás nem alkalmazható.
 Az Európai Parlament tagjai a vám- és devizaellenőrzést illetően:
 a)
 saját kormányuk részéről ugyanazokban a könnyítésekben részesülnek, mint az ideiglenes hivatalos kiküldetésben külföldre utazó magas rangú tisztviselők,
 b)
 a többi tagállam kormánya részéről ugyanazokban a könnyítésekben részesülnek, mint a külföldi kormányok ideiglenes hivatalos kiküldetésben lévő képviselői.
 9. cikk
 A feladataik ellátása során kifejtett véleményük vagy leadott szavazatuk miatt az Európai Parlament tagjai ellen nem folytatható vizsgálat, nem vehetők őrizetbe és nem vonhatók bírósági eljárás alá.
 10. cikk
 Az Európai Parlament ülésszakainak ideje alatt, az Európai Parlament tagjai:
 a)
 saját államuk területén a parlamentjük tagjaira vonatkozó mentességet élvezik,
 b)
 a többi tagállam területén mentességet élveznek mindenfajta őrizetbe vételre és bírósági eljárásra vonatkozó intézkedés alól.
 A mentesség akkor is megilleti a tagokat, amikor az Európai Parlament üléseinek helyére utaznak, illetve onnan visszatérnek.
 Nem lehet hivatkozni a mentességre olyan esetben, amikor valamely tagot bűncselekmény elkövetésében tetten érnek, továbbá a mentesség nem akadályozhatja meg az Európai Parlamentet azon jogának gyakorlásában, hogy valamely tagjának mentességét felfüggessze.
 IV. FEJEZET
 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK INTÉZMÉNYEINEK MUNKÁJÁBAN RÉSZT VEVŐ TAGÁLLAMI KÉPVISELŐK
 11. cikk
 A közösségi intézmények munkájában részt vevő tagállami képviselők, valamint az ő tanácsadóik és szakértőik feladataik ellátása, valamint az ülések helyére történő utazás és az onnan történő visszatérés során a szokásos kiváltságokat, mentességeket és könnyítéseket élvezik.
 Ezt a cikket a Közösségek tanácsadó szerveinek tagjaira is alkalmazni kell.
 V. FEJEZET
 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TISZTVISELŐI ÉS EGYÉB ALKALMAZOTTAI
 12. cikk
 Az egyes tagállamok területén a Közösségek tisztviselői és egyéb alkalmazottai állampolgárságuktól függetlenül:
 a)
 a szerződéseknek az egyfelől a tisztviselők és egyéb alkalmazottak Közösségekkel szemben fennálló felelősségével kapcsolatos szabályokra vonatkozó rendelkezéseire, másfelől a Bíróságnak a Közösségek, valamint a közösségi tisztviselők és egyéb alkalmazottak közötti jogvitákkal kapcsolatos hatáskörére vonatkozó rendelkezéseire is figyelemmel, hivatalos minőségükben végrehajtott cselekedeteik tekintetében, szóbeli vagy írásbeli megnyilatkozásaikat is beleértve, mentességet élveznek a bírósági eljárások alól. Ez a mentesség hivataluk megszűnését követően is megilleti őket,
 b)
 házastársaikat és eltartott családtagjaikat is beleértve nem tartoznak a bevándorlási korlátozások, illetve a külföldiek nyilvántartására vonatkozó szabályok hatálya alá,
 c)
 a valuta- és devizaszabályozást illetően ugyanazokat a könnyítéseket élvezik, mint amelyek a nemzetközi szervezetek tisztviselőit általában megilletik,
 d)
 az első alkalommal, amikor az adott országban elfoglalják hivatalukat, vámmentesen hozhatják be saját berendezési tárgyaikat és személyes használati tárgyaikat, továbbá hivataluk megszűnésekor az adott országból vámmentesen vihetik ki berendezési tárgyaikat és személyes használati tárgyaikat, mindkét esetben azon ország kormánya által szükségesnek ítélt feltételeknek megfelelően, amelyben ezt a jogot gyakorolják,
 e)
 vámmentesen hozhatnak be egy saját személyes használatukra szolgáló gépkocsit, amelyet a legutolsó tartózkodási helyük vagy az állampolgárságuk szerinti országban, az ezen ország belső piacán érvényes feltételek mellett szereztek meg, illetve azt vámmentesen újra kivihetik, mindkét esetben az érintett állam kormánya által szükségesnek ítélt feltételeknek megfelelően.
 13. cikk
 A Közösségek tisztviselői és egyéb alkalmazottai a Közösségek által számukra fizetett illetmények, bérek és járandóságok után kötelesek adót fizetni a Közösségek javára a Tanács által a Bizottság javaslata alapján meghatározott feltételeknek és eljárásnak megfelelően.
 A Közösségek által számukra kifizetett illetmények, bérek és járandóságok tekintetében nemzeti adókötelezettség alól mentességet élveznek.
 14. cikk
 A jövedelemadó, a vagyonadó és az örökösödési adó alkalmazásakor, valamint a Közösségek tagállamai között a kettős adóztatás elkerülésére vonatkozóan kötött egyezmények alkalmazásakor a Közösségek azon tisztviselőit és egyéb alkalmazottait, akik – kizárólag a Közösség szolgálatában végzett feladataik ellátása miatt – a Közösség szolgálatába történő belépéskor az adózás szempontjából lakóhelyük szerinti országon kívüli tagállam területére helyezik át tartózkodási helyüket, mind a tényleges tartózkodási helyük szerinti országban, mind az adózás szempontjából lakóhelyük szerinti országban úgy kezelik, mintha ez utóbbi országban tartanák fent lakóhelyüket, amennyiben ez az ország tagja a Közösségeknek. Ezt a rendelkezést alkalmazni kell a házastársakra is, amennyiben ez utóbbiak nem végeznek külön kereső tevékenységet, illetve az e cikkben említett személyek által eltartott és az ő gondozásuk alatt álló gyermekekre is.
 Az előző bekezdésben említett személyeknek a tartózkodásuk szerinti országban található ingó vagyona ebben az országban mentességet élvez az örökösödési adó alól; az adó megállapítása céljából az ilyen tulajdont úgy kell tekinteni, mintha az adózás szempontjából lakóhely szerinti országban volna található, figyelemmel harmadik országok jogaira, valamint a kettős adóztatásra vonatkozó nemzetközi egyezmények rendelkezéseinek lehetséges alkalmazására is.
 E cikk rendelkezéseinek alkalmazásakor a kizárólag egyéb nemzetközi szervezetek szolgálatában végzett feladatok ellátása érdekében megszerzett lakóhelyek nem vehetők figyelembe.
 15. cikk
 A Tanács a Bizottság javaslata alapján, egyhangúlag meghatározza a Közösségek tisztviselői és egyéb alkalmazottai szociális biztonsági juttatásainak rendszerét.
 16. cikk
 A Tanács a Bizottság javaslata alapján és az érintett intézményekkel folytatott konzultációt követően meghatározza a közösségi tisztviselők és egyéb alkalmazottak azon kategóriáit, akikre a 12. cikket, a 13. cikk második bekezdését és a 14. cikket részben vagy egészben alkalmazni kell.
 Az e kategóriákba tartozó tisztviselők és egyéb alkalmazottak nevét, besorolását és címét időről időre továbbítani kell a tagállamok kormányainak.
 VI. FEJEZET
 A HARMADIK ORSZÁGOK EURÓPAI KÖZÖSSÉGEKHEZ AKKREDITÁLT KÉPVISELETEINEK KIVÁLTSÁGAI ÉS MENTESSÉGEI
 17. cikk
 Az a tagállam, amelynek területén a Közösségek székhelye található, a harmadik országoknak a Közösségekhez akkreditált képviseletei számára a szokásos diplomáciai mentességeket és kiváltságokat biztosítja.
 VII. FEJEZET
 ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
 18. cikk
 A Közösségek tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak kizárólag a Közösségek érdekében lehet különféle kiváltságokat, mentességeket és könnyítéseket adni.
 Valamennyi közösségi intézmény köteles visszavonni az egyes tisztviselői vagy egyéb alkalmazottai részére biztosított mentességet olyan esetben, amikor az illető intézmény megítélése szerint a mentesség visszavonása nem ellentétes a Közösségek érdekével.
 19. cikk
 A közösségi intézmények e jegyzőkönyv alkalmazása érdekében kötelesek együttműködni az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaival.
 20. cikk
 A 12–15. és a 18. cikket a Bizottság tagjaira is alkalmazni kell.
 21. cikk
 A 12–15. és a 18. cikket alkalmazni kell a Bíróság bíráira, főtanácsnokaira, hivatalvezetőjére, valamint segédelőadóira, továbbá az Elsőfokú Bíróság tagjaira és hivatalvezetőjére; ez a rendelkezés a Bíróság alapokmányáról szóló jegyzőkönyv 3. cikkének a bírák bírósági eljárások alóli mentességére vonatkozó rendelkezéseit nem érinti.
 22. cikk
 Ezt a jegyzőkönyvet továbbá – a Bank alapokmányáról szóló jegyzőkönyvben foglaltak sérelme nélkül – alkalmazni kell az Európai Beruházási Bankra, a Bank szerveinek tagjaira, alkalmazottaira, valamint a tagállamoknak a Bank tevékenységében részt vevő képviselőire.
 Az Európai Beruházási Bank tőkeemelés esetén mentességet élvez továbbá a Bank székhelye szerinti államban az adózás valamennyi formája és minden egyéb közteher, valamint az ezekkel kapcsolatos alakiságok alól. Hasonlóképpen, a Bank megszüntetése vagy felszámolása sem keletkeztet semmiféle közteher-fizetési kötelezettséget. Végezetül, a Bank és szervei által a Bank alapokmányának megfelelően végzett tevékenységek nem esnek forgalmiadó-fizetési kötelezettség hatálya alá.
 23. cikk
 Ezt a jegyzőkönyvet a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló jegyzőkönyv rendelkezéseinek sérelme nélkül az Európai Központi Bankra, szerveinek tagjaira és személyzetére is alkalmazni kell.
 Az Európai Központi Bank tőkeemelés esetén mentességet élvez továbbá az adózás valamennyi formája és minden egyéb közteher, valamint az ezekkel kapcsolatos alakiságok alól a Bank székhelye szerinti államban. A Banknak és szerveinek a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányának megfelelően végzett tevékenységei nem esnek forgalmiadó-fizetési kötelezettség hatálya alá.
 A fenti rendelkezéseket az Európai Monetáris Intézetre is alkalmazni kell. Az EMI megszüntetése vagy felszámolása nem keletkeztet semmilyen közteher-fizetési kötelezettséget.
 FENTIEK HITELÉÜL az alulírott meghatalmazottak aláírták ezt a jegyzőkönyvet.
 Kelt Brüsszelben, az ezerkilencszázhatvanötödik év április havának nyolcadik napján.
 Az A. melléklet függeléke
 Az Európai Közösségek kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyv Svájcban történő alkalmazására vonatkozó eljárás
 1. Az alkalmazás kiterjesztése Svájcra
 Az Európai Közösségek kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyvben (a továbbiakban: a jegyzőkönyv) a tagállamokra történő hivatkozások a következő rendelkezések eltérő rendelkezései hiányában Svájcra is alkalmazandók.
 2. Az Ügynökség mentessége a közvetett adózás alól (beleértve a HÉA-t)
 A svájci hozzáadottérték-adó (HÉA) nem vonatkozik a Svájcból exportált javakra és szolgáltatásokra. A svájci Ügynökség hivatalos használatára biztosított javak és szolgáltatások esetében a jegyzőkönyv 3. cikkének (2) bekezdésével összhangban a HÉA-mentesség visszatérítéssel alkalmazandó. A HÉA-mentesség akkor adható meg, ha a számlán vagy az azzal egyenértékű dokumentumon feltüntetett javak és szolgáltatások beszerzési ára legalább 100 svájci frank (adóval együtt).
 A HÉA-visszatérítés a svájci formanyomtatványnak a Szövetségi Adóhivatal HÉA-főosztályánál történő bemutatása ellenében adható meg. Főszabály szerint a visszatérítési kérelmek a szükséges dokumentumokkal együtt való benyújtásuktól számított három hónapon belül kerülnek feldolgozásra.
 3. Az Ügynökség személyzetéhez kapcsolódó szabályok alkalmazási eljárása
 Tekintettel a jegyzőkönyv 13. cikkének (2) bekezdésére, Svájc a nemzeti joga alapelveivel összhangban az 549/69/Euratom, ESZAK, EGK tanácsi rendelet (1) 2. cikke szerinti ügynökségi tisztviselőknek és egyéb alkalmazottaknak mentességet biztosít a szövetségi, kantonális és helyi adókötelezettség alól a Közösség által számukra kifizetett és a saját hasznára belső adó tárgyát képező illetmények, bérek és járandóságok tekintetében.
 Svájc nem tekintendő az e függelék 1. pontja értelmében a jegyzőkönyv 14. cikkének alkalmazásában tagállamnak.
 Az Ügynökség tisztviselői és egyéb alkalmazottai, valamint a Közösség tisztviselőire és egyéb alkalmazottaira alkalmazandó társadalombiztosítási rendszerbe tartozó családtagjaik nem kötelesek csatlakozni a svájci társadalombiztosítási rendszerhez.
 Az Európai Közösségek Bírósága kizárólagos joghatósággal rendelkezik az Ügynökség vagy a Bizottság és személyzete közötti kapcsolatokra vonatkozóan a 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (2), illetve a közösségi jog munkafeltételeket meghatározó egyéb rendelkezéseinek alkalmazása tekintetében.
 (1) A Tanács 1969. március 25-i 549/69/Euratom, ESZAK, EGK rendelete az Európai Közösségeknek, a Közösségek kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyv 12. cikke, 13. cikkének második bekezdése és 14. cikke rendelkezéseinek hatálya alá tartozó tisztviselői és egyéb alkalmazottai kategóriáinak megállapításáról (HL L 74., 1969.3.27., 1. o.). A legutóbb az 1749/2002/EK, Euratom rendelettel (HL L 264., 2002.10.2., 13. o.) módosított rendelet.
 (2) A Tanács 1968. február 29-i 259/68/EGK, Euratom, ESZAK rendelete az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatáról, egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeiről, valamint a Bizottság tisztviselőire ideiglenesen alkalmazandó különleges intézkedések bevezetéséről (HL L 56., 1968.3.4., 1. o.). A legutóbb a 2104/2005/EK, Euratom rendelettel (HL L 337., 2005.12.22., 7. o.) módosított rendelet.
 B. MELLÉKLET
 PÉNZÜGYI ELLENŐRZÉS AZ EURÓPAI REPÜLÉSBIZTONSÁGI ÜGYNÖKSÉG TEVÉKENYSÉGEINEK SVÁJCI RÉSZTVEVŐI TEKINTETÉBEN
 1. cikk
 Közvetlen tájékoztatás
 Az Ügynökség és a Bizottság közvetlen kapcsolatban áll minden svájci székhellyel rendelkező és az Ügynökség tevékenységében szerződő félként, az Ügynökség programjaiban részvevőként, az Ügynökség vagy a Közösség költségvetéséből kifizetésben részesülő személyként vagy alvállalkozóként résztvevő természetes vagy jogi személlyel. E személyek közvetlenül a Bizottsághoz és az Ügynökséghez küldenek minden olyan fontos információt vagy dokumentumot, amelyet az e határozatban említett eszközök és a megkötött szerződések vagy megállapodások alapján kötelességük benyújtani, benyújtanak továbbá az előbbiek értelmében hozott minden döntést.
 2. cikk
 Ellenőrzések
 1. Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletnek (1) és az Ügynökség igazgatótanácsa által elfogadott pénzügyi rendeleteknek, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 185. cikkében említett szervekre vonatkozó költségvetési keretrendeletről szóló, 2002. december 23-i 2343/2002/EK, Euratom rendeletnek (2) és az e határozatban említett egyéb eszközöknek megfelelően a svájci székhelyű kedvezményezettekkel kötött szerződések és megállapodások, illetve a velük együtt hozott határozatok előírhatnak az Ügynökség és a Bizottság tisztviselői vagy az Ügynökség és a Bizottság által kijelölt más személy által a kedvezményezettek vagy alvállalkozóik helyiségeiben bármikor lebonyolítható tudományos, pénzügyi, technológiai vagy egyéb ellenőrzéseket.
 2. Az Ügynökség és a Bizottság tisztviselői, illetve az Ügynökség és a Bizottság által kijelölt egyéb személyek számára megfelelő hozzáférést kell biztosítani a helyiségekhez, a munkákhoz és a dokumentumokhoz, illetve az ellenőrzések elvégzéséhez szükséges információkhoz, beleértve azok elektronikus formáját is. A hozzáférési jogot kifejezetten meg kell állapítani az e határozatban említett eszközök végrehajtása érdekében kötött szerződésekben és megállapodásokban.
 3. Az Európai Közösségek Számvevőszéke ugyanazokkal a jogokkal rendelkezik, mint a Bizottság.
 4. Az ellenőrzések e határozat hatályon kívül helyezése után öt évig, illetve a megkötött szerződések vagy megállapodások és a meghozott határozatok értelmében bonyolíthatók le.
 5. A Svájci Szövetségi Számvevőszéket előre értesíteni kell a Svájc területén folytatandó ellenőrzésekről. Ez az információ nem jogi feltétele az ellenőrzések lebonyolításának.
 3. cikk
 Helyszíni ellenőrzések
 1. E határozat alapján és az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról szóló, 1996. november 11-i 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben (3) meghatározott előírások és feltételek mellett a Bizottság (OLAF) számára engedélyezett a helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok elvégzése Svájc területén.
 2. A helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat a Bizottság a Svájci Szövetségi Számvevőszékkel vagy a Svájci Szövetségi Számvevőszék által kijelölt más illetékes svájci hatóságokkal szoros együttműködésben készíti elő és bonyolítja le, és időben értesíti az(oka)t az ellenőrzések és vizsgálatok tárgyáról, céljáról és jogalapjáról annak érdekében, hogy az(ok) minden szükséges segítséget biztosíthassanak. Ennek érdekében a svájci illetékes hatóságok tisztviselői részt vehetnek a helyszíni ellenőrzéseken és vizsgálatokon.
 3. Ha az érintett svájci hatóságok úgy kívánják, a helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat a Bizottság és svájci hatóságok közösen folytathatják le.
 4. Amennyiben a program részvevői ellenállnak a helyszíni ellenőrzésnek vagy vizsgálatnak, a svájci hatóságok a nemzeti szabályokkal összhangban eljárva minden segítséget kötelesek biztosítani a közösségi felügyelőknek, amely a helyszíni ellenőrzés vagy vizsgálat lefolytatására vonatkozó kötelességük teljesítése érdekében szükséges.
 5. A Bizottság minden, szabálytalansággal kapcsolatos, a helyszíni ellenőrzés vagy vizsgálat folyamán tudomására jutott tényt vagy gyanút azonnal jelent a Svájci Szövetségi Számvevőszéknek. A Bizottság minden esetben köteles tájékoztatni az előbb említett hatóságot az ilyen ellenőrzések és vizsgálatok eredményeiről.
 4. cikk
 Információk és konzultáció
 1. E melléklet megfelelő végrehajtása érdekében az illetékes svájci és közösségi hatóságok rendszeresen információt cserélnek, és bármely fél kérésére konzultálnak egymással.
 2. Az illetékes svájci hatóság késedelem nélkül értesíti az Ügynökséget és a Bizottságot az e határozatban említett eszközök alkalmazása szerint létrejött szerződés vagy megállapodás létrejöttével és végrehajtásával összefüggő szabálytalansággal kapcsolatosan tudomására jutott minden tényről vagy gyanúról.
 5. cikk
 Titoktartás
 Az e melléklet alapján közölt vagy szerzett, bármilyen formában létező adat a szakmai titoktartás hatálya alá tartozik, és ugyanolyan védelmet élvez, mint Svájc jogszabályainak és a közösségi intézményekre vonatkozó megfelelő rendelkezéseknek a védelme alá tartozó, hasonló adatok. Az ilyen információt csak olyan személyekkel szabad közölni a közösségi intézményeken belül, a tagállamokban vagy Svájcban, amelyeknek feladatkörüknél fogva azt ismerniük kell, s azt csak a szerződő felek pénzügyi érdekei hatékony védelmének biztosítása céljából szabad felhasználniuk.
 6. cikk
 Közigazgatási intézkedések és szankciók
 A svájci büntetőjog sérelme nélkül az Ügynökség vagy a Bizottság az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelettel és a 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelettel, illetve az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelettel (4) összhangban közigazgatási intézkedéseket és szankciókat szabhat ki.
 7. cikk
 Behajtás és végrehajtási eljárás
 Az Ügynökség vagy a Bizottság e határozat hatálya alá tartozó határozatai, amelyek – az államokat kivéve – a jogalanyokra vagyoni kötelezettséget rónak, végrehajthatók Svájcban.
 A végrehajtási végzést a svájci kormány által kinevezett hatóság az okmány hitelességének megvizsgálásán túl más ellenőrzés nélkül adja ki, és erről értesíti az Ügynökséget vagy a Bizottságot. A végrehajtás a svájci eljárási szabályoknak megfelelően történik. A végrehajtási határozat törvényességét az Európai Közösségek Bírósága ellenőrzi.
 Az Európai Közösségek Bíróságának bírósági kikötés alapján hozott ítélete azonos feltételek mellett végrehajtható.
 (1) HL L 248., 2002.9.16., 1. o.
 (2) HL L 357., 2002.12.31., 72. o.
 (3) HL L 292., 1996.11.15., 2. o.
 (4) HL L 312., 1995.12.23., 1. o.