type: contracts

text:
 13.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 69/34
 AFGØRELSE Nr. 1/2008 TRUFFET AF DEN BLANDEDE KOMITÉ EF-SCHWEIZ
 af 22. februar 2008
 om udskiftning af tabel III og tabel IV, litra b), i protokol nr. 2
 (2008/219/EF)
 DEN BLANDEDE KOMITÉ HAR —
 under henvisning til overenskomsten mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Schweiz, undertegnet i Bruxelles den 22. juli 1972, i det følgende benævnt »overenskomsten«, ændret ved aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om ændring af overenskomsten for så vidt angår bestemmelserne om forarbejdede landbrugsprodukter, undertegnet i Luxembourg den 26. oktober 2004, og protokol nr. 2 hertil, særlig artikel 7, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Med henblik på gennemførelsen af protokol nr. 2 til overenskomsten fastsætter den blandede komité hjemmemarkedsreferencepriserne for de kontraherende parter.
 (2)
 Der er sket ændringer i de faktiske priser på de kontraherende parters hjemmemarkeder for råvarer, for hvilke der anvendes prisudligningsforanstaltninger.
 (3)
 Det er derfor nødvendigt at ajourføre de referencepriser og beløb, som er anført i tabel III og tabel IV, litra b), i protokol nr. 2, i overensstemmelse hermed.
 (4)
 Den aktuelle markedssituation har ændret sig markant i forhold til tidligere år, og som noget nyt er der blevet indført prisudligningsforanstaltninger ved den europæiske grænse, fordi hjemmemarkedspriserne for visse basisprodukter i Schweiz har vist sig at være lavere end hjemmemarkedspriserne i Fællesskabet for disse produkter.
 (5)
 Da man forventer, at situationen på markedet fortsat vil være ustabil, vil parterne gensidigt informere hinanden hver anden måned, og hvis der gives meddelelse om væsentlige forskelle, kan nærværende afgørelse blive ændret —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Tabel III og tabel IV, litra b), i protokol nr. 2 erstattes af tabellerne i bilag I og II til nærværende afgørelse.
 Artikel 2
 Denne afgørelse anvendes fra den 1. februar 2008.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 22. februar 2008.
 På den blandede komités vegne
 Jacques DE WATTEVILLE
 Formand
 BILAG I
 »TABEL III
 EF’s og Schweiz’ hjemmemarkedsreferencepriser
 Landbrugsråvarer
 Schweiz’ hjemmemarkedsreferencepris
 (CHF/100 kg netto)
 EF’s hjemmemarkedsreferencepris
 (CHF/100 kg netto)
 Artikel 4, stk. 1
 Anvendes i Schweiz
 Forskellen mellem Schweiz’ og EF’s referencepris
 (CHF/100 kg netto)
 Artikel 3, stk. 3
 Anvendes i EU
 Forskellen mellem Schweiz’ og EF’s referencepris
 (CHF/100 kg netto)
 Blød hvede
 59,71
 44,14
 15,55
 0,00
 Hård hvede
 71,05
 68,55
 2,50
 0,00
 Rug
 59,15
 40,61
 18,54
 0,00
 Byg
 52,65
 52,65
 0,00
 0,00
 Majs
 37,94
 37,94
 0,00
 0,00
 Mel af blød hvede
 104,00
 68,55
 35,45
 0,00
 Sødmælkspulver
 582,00
 651,20
 0,00
 35,32
 Skummetmælkspulver
 447,10
 610,44
 0,00
 83,20
 Smør
 922,00
 690,12
 231,90
 0,00
 Hvidt sukker
 —
 —
 —
 —
 Æg (1)
 255,00
 205,50
 49,50
 0,00
 Friske kartofler
 42,00
 23,80
 18,20
 0,00
 Vegetabilske fedtstoffer (2)
 390,00
 160,00
 230,00
 0,00
 (1) På grundlag af priserne for fugleæg i flydende tilstand og uden skal multipliceret med faktor 0,85.
 (2) Priserne for vegetabilske fedtstoffer (til bagerier og fødevareindustrien) med et fedtindhold på 100 %.«
 BILAG II
 »TABEL IV
 b)
 Følgende basisbeløb for landbrugsråvarer tages i betragtning ved beregningen af landbrugselementerne:
 Landbrugsråvarer
 Artikel 3, stk. 2
 Anvendes i Schweiz Basisbeløb
 (CHF/100 kg netto)
 Artikel 4, stk. 2
 Anvendes i EF Basisbeløb
 (EUR/100 kg netto)
 Blød hvede
 13,20
 0,00
 Hård hvede
 2,00
 0,00
 Rug
 15,60
 0,00
 Byg
 0,00
 0,00
 Majs
 0,00
 0,00
 Mel af blød hvede
 30,00
 0,00
 Sødmælkspulver
 0,00
 41,42 (1)
 Skummetmælkspulver
 0,00
 97,78 (1)
 Smør
 197,00
 0,00
 Hvidt sukker
 0,00
 0,00
 Æg
 34,00
 0,00
 Friske kartofler
 15,00
 0,00
 Vegetabilske fedtstoffer
 196,00
 0,00
 (1) Eksportstøtten i form af prisudligning er omfattet af bestemmelserne i WTO-aftalens artikel 11.«


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 113 HR 959 IH: Accountability in Grants Act of 2013
 U.S. House of Representatives
 2013-03-05
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 I
 113th CONGRESS
 1st Session
 H. R. 959
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 March 5, 2013
 Mr. Whitfield (for
 himself, Mr. Barrow of Georgia,
 Mr. Griffith of Virginia,
 Mr. McKinley,
 Mr. Murphy of Pennsylvania,
 Mrs. Ellmers,
 Mr. Pompeo,
 Mr. Burgess,
 Mr. Terry,
 Mr. Guthrie, and
 Mr. Olson) introduced the following
 bill; which was referred to the Committee
 on Energy and Commerce, and in addition to the Committee on
 Science, Space, and
 Technology, for a period to be subsequently determined by the
 Speaker, in each case for consideration of such provisions as fall within the
 jurisdiction of the committee concerned
 A BILL
 To prohibit the Administrator of the Environmental
 Protection Agency from awarding any grant, contract, cooperative agreement, or
 other financial assistance under section 103 of the Clean Air Act for any
 program, project, or activity to occur outside the United States and its
 territories and possessions.
 1.Short titleThis Act may be cited as the
 Accountability in Grants Act of
 2013.
 2.Prohibition
 against funding certain foreign programs, projects, and
 activitiesSection 103 of the
 Clean Air Act is amended by adding at the end the following:
 (l)Prohibition
 against funding foreign programs, projects, and activitiesThe Administrator shall not award any
 grant, contract, cooperative agreement, or other financial assistance under
 this section for any program, project, or activity to occur outside the United
 States and its territories and
 possessions.
 .


type: caselaw

text:
The appeal in this case is from a decree of the Circuit Court for Carroll County directing that a deed of all of the interest and estate of the defendants in certain land and premises be executed and delivered to the plaintiff and appointing Charles *Page 338
 E. Fink, trustee, to make the deed. The deed so to be made by the trustee is intended to take the place of a former one for the same property which was executed directly from the defendants to the plaintiff but has been lost or destroyed.
 The substantial facts alleged by the bill of complaint are as follows: On April 11th, 1868, one Andrew Schaeffer and his wife conveyed to the plaintiff's wife Margaret, the land in question for a consideration of $2,000, which was paid by the plaintiff out of his own money. The plaintiff's wife Margaret died intestate, seized of the land about twenty-five years ago leaving him, as her surviving husband, and also a son Charles A. Shugars who is married to Addie Shugars, a son George H. Shugars who is now dead, intestate without issue, he was married in his lifetime to Mollie Shugars who since his death has married William Hoffman, a son Samuel W. Shugars who is married to Rosia B. Shugars, and a daughter Ada E. who is married to William H. Ebaugh. All of the said persons are defendants to the bill except Samuel Shugars and wife whose absence from the case is hereinafter explained.
 About eighteen years ago, subsequent to the death of the plaintiff's wife Margaret, all of her children with their respective husbands and wives united in a conveyance of their several interests in the said real estate to the plaintiff for a good and valuable consideration. The consideration mentioned in the deed was $2,000, and was fully paid and the deed was duly executed, acknowledged and delivered to the plaintiff and remained in his possession but was never recorded. Sometime after the delivery of the deed it was sent by the plaintiff to the office of his counsel in a then pending suit to be used as evidence and it was taken from the office and lost, destroyed or concealed by one of the sons of the plaintiff without his knowledge or consent. The plaintiff has always resided upon and been in the exclusive possession of the land in question since the death of his wife and is still in possession of it.
 Since the loss or destruction of said deed the plaintiff has *Page 339
 requested and demanded of the defendants to re-execute and deliver to him a new deed for the land which they had conveyed to him by the former one but, with the exception of his son Samuel W. Shugars and wife who conveyed their interest to him, they have all refused to comply with his request.
 The plaintiff then, after alleging that he is without adequate remedy at law, prays for a decree requiring his son Charles A. Shugars to discover whether he still has the former deed in his possession and if so to require him to deliver it to the plaintiff, and in case that deed has been lost or destroyed that the defendants be required by a suitable decree to convey by a good deed to the plaintiff their respective shares in the land and premises, and for an injunction and for general relief.
 The defendants jointly answer the bill. They admit the making of the deed of April 11th, 1868, from Schaeffer and wife to the plaintiff's wife Margaret, but deny that he paid the $2,000 consideration therefor out of his own money but aver upon information and belief that it was paid by his wife. They admit the subsequent death of the plaintiff's wife Margaret and the making thereafter by her chuldren of the deed to the plaintiff of their several interests in the property, but deny that the consideration for that deed was $2,000, or that any consideration therefor was ever received by them or any of them and they aver in that connection that the said deed was executed by them upon the understanding and agreement with the plaintiff, their father, that upon the receipt of their deed to him he would at once divide the land into separate portions and retaining one portion for himself would convey one other portion in severalty to each of his sons and his daughter, but he never performed his part of the agreement, although often requested to do so. The answer denies that the defendant Charles A. Shugars had lost, destroyed or concealed the deed to the plaintiff from his children but avers upon information and belief that the plaintiff's deceased son George H. Shugars destroyed it. The possession and occupancy of the property in question by the plaintiff is admitted, except as to about one and an eighth acres thereof which had been conveyed by the *Page 340
 plaintiff and defendants to Samuel W. Shugars in 1898. The alleged demand by the plaintiff upon the defendants for the execution of a new conveyance of the lands by them to him is also denied except as to a demand made immediately prior to the filing of the bill.
 The plaintiff, his surviving sons Samuel and Charles A., his daughter Mrs. Ada Ebaugh and Lewis C. Myerly the scrivener who drew the lost deed were all put upon the stand as witnesses. We have therefore before us the testimony of all of the living participants in the transactions out of which the present controversy arose.
 None of the witnesses, except the plaintiff, professed to have any knowledge of who paid the $2,000 purchase money mentioned in the deed of April 11th, 1868, from Schaeffer and wife to Mrs. Margaret Shugars. The plaintiff testified positively that he paid that purchase money out of his own funds and further stated that he had the conveyance made to his wife under the advice of his counsel because he was surety on a replevin bond on which a suit was then pending which was ultimately decided in his favor.
 The witnesses all agree that the lost deed mentioned in the bill was executed and delivered to the plaintiff, about eighteen years before the filing of the bill, by all of his children and their respective husbands and wives, including those who are defendants to this suit. They also all agree that no pecuniary consideration passed or was intended to pass between the parties to that deed but different accounts are given in their testimony of what formed the true inducement and consideration for its execution.
 The plaintiff said that prior to the making of the lost deed the property had run down and was badly in need of repairs and he proposed to the children that he and they should unite in repairing it. They said that they had no money and he then proposed that they convey their interest in it to him and he would repair it, to which they consented. They then made the deed to him and he put the property in repair at a cost of over $500 and that the deed was afterwards lost. Charles A. *Page 341
 Shugars one of the sons testified that the children gave the deed to their father, who was a blacksmith, because he had been compelled by a cancer to submit to the amputation of his right arm. Samuel the other son testified that the children voluntarily executed the deed to their father at his request. Mrs. Ebaugh alone testified that the deed had been made to the father upon an understanding that he would divide the property between the members of the family. Her account of the alleged arrangement was as follows: "Well pap asked us to sign the deed, that he wanted to get the property so that he could reserve part of it for his own so that if anything happened to him that stepmother would have something. He always told us that he would equally divide it and give her a portion, but as to receiving anything for it I never did." Myerly, the scrivener, testified that he drew the lost deed at the request of the plaintiff who, in response to an inquiry, said that all of the children were satisfied. The witness talked to two of the sons, and he thought also to the third, about it and they said that it was all right, and they signed it in his presence after it had been written. He testified further that he had stated $2,000 as the consideration in the deed when he drew it, but that he saw no money pass between the parties to it, nor did he hear any mention of any understanding among them in reference to the making of a reconveyance from the father to the children. Each of the sons denied when on the stand that he had destroyed or concealed the deed or knew anything of its present whereabouts.
 We are satisfied from the evidence that the deed to the plaintiff from his children was executed and delivered by them to him at his request, without pecuniary consideration, from motives of filial affection and owing to his then almost helpless condition by reason of the loss of his right arm, and that the deed was subsequently lost.
 Under such circumstances the jurisdiction of a Court of equity upon the filing of a proper bill for that purpose to decree a restoration of the lost deed or a new conveyance of the property according to its terms is undoubted. We do not *Page 342
 understand the appellants to controvert the existence of jurisdiction in equity for that purpose although they deny, for reasons which we will notice, that this is a proper case for its exercise. They insist that the appellee's claim to relief is barred by his own laches in delaying so long after the loss of the deed to bring his suit. This not being a proceeding to impeaeh, set aside or reform a deed but to restore a lost one, the execution and delivery of which is not denied, the rights of the parties would not be altered or destroyed but would be leftin statu quo by the restoration. Under such circumstances it has been held that neither laches, limitations nor the illegality of the original instrument constitutes a good defense to the suit. Encyc. Pleading and Practice, vol. 13, p. 354; Commrs.of Suwanee Co. v. Commrs. of Columbia Co., 18 Fla. 78;Rockwell v. Servant, 54 Ills. 251.
 The execution and delivery to the appellee of the deed from his children vested the title to the land in him and the loss of the deed has not deprived him of his title or re-vested it in the children, and they have therefore not been injured by the delay in bringing this suit. The restoration of the lost deed will not deprive them of any interest of value but it will supply the appellee with appropriate evidence of the title which he now has. Under such circumstances the doctrine of laches cannot be successfully invoked in their favor. Demuth v. Old Town Bank,85 Md. 326-7; Sinclair v. Auxiliary Realty Co., 99 Md. 234. The record does not show a sufficient lapse of time between the loss of the deed and the institution of this suit to make limitations, if it be available to the appellants, a sufficient defense for by analogy the period of twenty years would be requisite to extinguish the appellees claim for the restoration of the lost deed of the land. Balto. Ohio R.R. Co. v.Trimble, 51 Md. 110-112; Baldwin v. Trimble, 85 Md. 406;Crook v. Glenn, 30 Md. 70.
 A more serious objection by the appellants to the propriety of the decree from which they have appealed is that the lost deed on its face recited a consideration of $2,000, which the record shows was never paid and that the decree makes no *Page 343
 provision for its payment. They insist that the appellant was estopped, by the allegation in his bill that the consideration mentioned in the deed was $2,000, from showing that it was in fact made upon some other consideration. The defendants rely in this connection especially upon Thompson v. Corrie,57 Md. 197, and Christopher v. Christopher, 64 Md. 583, and upon the general proposition, frequently asserted by this Court. that it is not competent for the parties to a deed to prove a consideration different in kind from that stated in the instrument itself. Those two cases are quite distinguishable from the one before us. In Thompson v. Corrie, the grantor under a deed which stated on its face that it was made for a money consideration filed a bill to have it set aside for fraud. The fraud alleged in the bill was not proven and the defendant offered evidence tending to prove that the deed was made voluntarily upon the understanding and agreement that the grantor should have a home with the grantees in the property and that they were willing to let her have the home then if she desired it. That testimony was excepted to by the appellant. The Court sustained the exception, holding that the parties must be bound by the terms of the writing into which they had voluntarily entered. Although the plaintiff had failed to make out her case of fraud and the Court did not set aside the deed they retained the bill to allow her to assert a claim for a vendor's lien for the purchase money under the prayer for general relief.
 In Christopher v. Christopher, the grantor under a deed stating on its face a money consideration filed a bill to enforce a vendor's lien on the land conveyed for the purchase money which was alleged to be unpaid. The grantee admitted in his answer that he had not paid the purchase money called for by the deed, but by his own testimony sought to prove that the real consideration for the deed was "money advanced, services rendered and necessaries furnished" by him to the grantor, without showing how much money was advanced or the value of the services or necessaries. This testimony was contradicted but the report of the case does not show whether it was *Page 344
 excepted to or not. The Court held that proof was not admissible to show a consideration different in kind from that stated in the deed and that the plaintiff was entitled to the vendor's lien.
 In the first place it is to be observed that in both of the cases just mentioned proof was held to be inadmissible, to show,against a plaintiff insisting that a deed truthfully stated amoney consideration, that the consideration was of a different kind. In the present case all of the defendants aver in their answers and testify as witnesses that the deed was not made for a money consideration and the plaintiff testifies to the same fact. No exceptions were filed by the defendants to testimony or to the sufficiency of the averments of the bill.
 Under sec. 36 of Art. 5 of the Code, prohibiting any objections to be made in this Court to the admissibility of evidence or the sufficiency of the averments of a bill unless it shall appear by the record that such objection was made by exceptions filed in the Court below, this Court has repeatedly held that on appeals from Courts of equity, where no exceptions were taken below to the testimony, the case will be determined according to the evidence whether it corresponds with the allegations of the bill or not. Schroeder v. Loeber, 75 Md. 195; Engler v.Garrett, 100 Md. 387; Harwood v. Jones, 10 G. J. 419.
 The appellants also contend that the appellee should be denied the relief for which he asks because his own testimony shows that he had the deed of 1868 from Schaeffer made to his wife in order to defraud his creditors and that he kept the lost deed from his children off of the public records for a similar purpose. The only evidence in the record on that subject is his own and he testified that the suit on his bond, which caused him under the advice of counsel to have the first deed made to his wife, was decided in favor of the defendants and no liability to any creditor arose from that source, and that he paid off the contested debt which caused him to omit recording the second deed. There being no creditor before the Court and neither allegation nor proof of any existing creditor *Page 345
 of the appellee who could be prejudiced by the execution of the proposed deed we see no reason for reversing the decree appealed from on that ground. Nor do we think that the appellants are entitled to a vendor's lien on the land for the $2,000 consideration mentioned in the lost deed when all of the parties to the suit agree that the lost deed was not in fact executed for a pecuniary consideration.
 We find in the record no sufficient reason for reversing the decree appealed from and it will be affirmed.
 Decree affirmed with costs.


jurisdiction: EU

text:
 10.5.2022
 GA
 Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh
 C 191/26
 Caingean arna tabhairt an 2 Márta 2022 – Svenska Bankföreningen agus Länsförsäkringar Bank v an Coimisiún
 (Cás T-112/22)
 (2022/C 191/40)
 Teanga an cháis: an Béarla
 Páirtithe
 Iarratasóirí: Ideella föreningen Svenska Bankföreningen med firma Svenska Bankföreningen, Näringsverksamhet (Stócólm, an tSualainn), Länsförsäkringar Bank AB (Stócólm) (ionadaithe: P. Hansson, M. Eriksson agus M. Persson, Dlíodóirí)
 Cosantóir: An Coimisiún Eorpach
 An t-ordú atá á lorg
 Iarrann na hiarratasóirí ar an gCúirt Ghinearálta:
 —
 Cinneadh an Choimisiúin an 24 Samhain 2021 i gCás SA.56348(2021/N) – An tSualainn: Cáin Shualannach ar institiúidí creidmheasa a chur ar neamhní; (1)
 —
 a ordú don Choimisiún na costais a íoc.
 Saincheisteanna dlí agus príomhargóintí
 Mar thaca leis an gcaingean, maíonn na hiarratasóirí saincheist dlí amháin lena n-éilítear gur sháraigh an Coimisiún Eorpach cearta nós imeachta na n-iarratasóirí, sa mhéid gur theip air nós imeachta imscrúdaithe foirmiúil a thionscnamh.
 Áitítear go raibh deacrachtaí suntasacha roimh an Coimisiún go hoibiachtúil le linn réamhscrúdú an bheartais faoinar tugadh fógra agus go raibh ceart dó nós imeachta imscrúdaithe foirmiúil a thionscnamh. Mar shampla:
 —
 Líomhnaíonn na hiarratasóirí gur mhainnigh an Coimisiún a thabhairt faoi deara gur shoiléir nach raibh teorainneacha an chórais thagartha arna n-aithint ag an gCoimisiún i gcomhréir le cuspóir na cánach priacail.
 —
 Ina theannta sin, áitíonn na hiarratasóirí gur mhainnigh an Coimisiún a thabhairt faoi deara go bhfuil na hinstitiúidí creidmheasa atá laistigh agus lasmuigh de raon feidhme na cánach priacail faoi chúinsí dlí agus fíorasacha comhchosúla, i bhfianaise chuspóir an chórais cánach.
 —
 Mar aon leis sin, áitítear gur chuir an Coimisiún cásdlí na Cúirte Breithiúnais i bhfeidhm go mícheart agus é ag déanamh measúnú ar an tairseach chun cánachais.
 —
 Áitíonn na hiarratasóirí chomh maith gur mhainnigh an Coimisiún a thabhairt faoi deara nach raibh bonn cirt leis an difear i leith na hionramhála agus nach raibh sé i gcomhréir i gcás ar bith.
 —
 Ar deireadh, áitíonn na hiarratasóirí nárbh leor an scrúdú arna dhéanamh ag an gCoimisiún le linn an nós imeachta réamhscrúdaithe agus go raibh sé uireasach.
 (1) COM(2021) 8637 final agus féach a fhoilsiú in IO 2021 C 511, lch. 2.


text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 22006A0801(01)
 Megállapodás az Európai Közösség és Ukrajna között a légiközlekedési szolgáltatások egyes kérdéseiről
 Hivatalos Lap L 211 , 01/08/2006 o. 0024 - 0038
 Megállapodásaz Európai Közösség és Ukrajna között a légiközlekedési szolgáltatások egyes kérdéseirőlAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGegyrészről, ésUKRAJNAmásrészről(a továbbiakban: a Felek)MEGÁLLAPÍTVA, hogy az Európai Közösség minden tagállama és Ukrajna között kétoldalú légiközlekedési szolgáltatási megállapodások jöttek létre, amelyek a közösségi joggal ellentétes rendelkezéseket tartalmaznak,MEGÁLLAPÍTVA, hogy az Európai Közösség kizárólagos hatáskörrel rendelkezik számos olyan kérdést illetően, amelyre az Európai Közösség tagállamai és harmadik országok között létrejött kétoldalú légiközlekedési szolgáltatási megállapodások kiterjedhetnek,MEGÁLLAPÍTVA, hogy az európai közösségi jog szerint a valamely tagállamban letelepedett közösségi légifuvarozóknak joguk van arra, hogy megkülönböztetéstől mentesen hozzáférjenek az Európai Közösség tagállamai és harmadik országok közötti légi útvonalakhoz,TEKINTETTEL az Európai Közösség és egyes harmadik országok között létrejött megállapodásokra, amelyek az ilyen harmadik országok állampolgárai számára lehetővé teszik, hogy az európai közösségi joggal összhangban engedélyezett légifuvarozókban tulajdonjogot szerezzenek,FELISMERVE, hogy az Európai Közösség tagállamai és Ukrajna között létrejött kétoldalú légiközlekedési szolgáltatási megállapodások azon rendelkezéseit, amelyek a közösségi joggal ellentétesek, teljes összhangba kell hozni a közösségi joggal az Európai Közösség tagállamai és az Ukrajna közötti légiközlekedési szolgáltatások megbízható jogalapjának megteremtése és az ilyen légiközlekedési szolgáltatások folytonosságának fenntartása érdekében,MEGÁLLAPÍTVA, hogy az Európai Közösségnek e tárgyalások keretében nem célja az Európai Közösség tagállamai és az Ukrajna közötti légi forgalom mértékének a növelése, a közösségi légifuvarozók és Ukrajna légifuvarozói közti egyensúlynak a befolyásolása, vagy a meglévő kétoldalú légiközlekedési szolgáltatási megállapodások rendelkezéseinek a forgalmi jogok tekintetében történő módosítása,A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:1. cikkÁltalános rendelkezések(1) E megállapodás alkalmazásában – kivéve ha a szövegösszefüggés másként kívánja meg – a fogalommeghatározásokat a IV. melléklet tartalmazza.(2) Az I. mellékletben felsorolt valamennyi megállapodásban az adott megállapodásban szerződő félként szereplő tagállam állampolgáraira való hivatkozásokat az Európai Közösség tagállamainak állampolgáraira való hivatkozásként kell értelmezni.(3) Az I. mellékletben felsorolt valamennyi megállapodásban az adott megállapodásban szerződő félként szereplő tagállam légifuvarozóira való hivatkozásokat az adott tagállam által kijelölt légifuvarozókra való hivatkozásként kell értelmezni.2. cikkTagállam általi kijelölés(1) A II. melléklet a) pontjában felsorolt cikkek vonatkozó rendelkezései helyébe a (2) bekezdés rendelkezései lépnek az érintett tagállam légifuvarozójának kijelölése, valamint a légifuvarozó részére Ukrajna által megadott engedélyek és jogosítványok tekintetében.(2) A tagállam általi kijelölés kézhezvételét követően Ukrajna a legrövidebb eljárási időn belül megadja a megfelelő engedélyeket és jogosítványokat, feltéve hogy:i. a légifuvarozó az Európai Közösséget létrehozó szerződés értelmében a kijelölő tagállamban telepedett le, és az európai közösségi jognak megfelelő érvényes üzemeltetési engedéllyel rendelkezik;ii. a működési engedély kiadásáért felelős tagállam gyakorolja és fenntartja a légifuvarozó hatékony szabályozási ellenőrzését, valamint az illetékes légiforgalmi hatóságot a kijelölésben egyértelműen meghatározza; ésiii. a légifuvarozó közvetlenül vagy többségi tulajdon révén a tagállamok és/vagy a tagállamok állampolgárai, vagy a III. mellékletben felsorolt egyéb államok és/vagy azok állampolgárai tulajdonában van, és azok tényleges ellenőrzése alatt áll.3. cikkAz engedélyek vagy jogosítványok megtagadása, visszavonása, felfüggesztése vagy korlátozása(1) A II. melléklet b) pontjában felsorolt cikkek vonatkozó rendelkezései helyébe a (2) bekezdés rendelkezései lépnek a tagállam által kijelölt légifuvarozó engedélyeinek vagy jogosítványainak megtagadása, visszavonása, felfüggesztése vagy korlátozása tekintetében.(2) Ukrajnának jogában áll a tagállam által kijelölt légifuvarozó engedélyeit vagy jogosítványait megtagadni, visszavonni, felfüggeszteni vagy korlátozni, amennyiben:i. a légifuvarozó az Európai Közösséget létrehozó szerződés értelmében nem a kijelölő tagállamban telepedett le, vagy nem rendelkezik az európai közösségi jognak megfelelő érvényes üzemeltetési engedéllyel;ii. nem a működési engedély kiadásáért felelős tagállam gyakorolja vagy tartja fenn a légifuvarozó hatékony szabályozási ellenőrzését, vagy az illetékes légiforgalmi hatóság a kijelölésben nincs egyértelműen meghatározva; vagyiii. a légifuvarozó közvetlenül vagy többségi tulajdon révén nem a tagállamok és/vagy a tagállamok állampolgárai, vagy a III. mellékletben felsorolt egyéb államok és/vagy azok állampolgárai tulajdonában van, és nem azok tényleges ellenőrzése alatt áll.Az e bekezdés szerinti jogának gyakorlása során Ukrajna nem alkalmazhat a nemzetiség alapján megkülönböztetést a közösségi légifuvarozók között.4. cikkBiztonság(1) A II. melléklet c) pontjában felsorolt cikkeket kiegészítik a (2) bekezdés rendelkezései.(2) Ha egy tagállam olyan légifuvarozót jelöl ki, amelynek szabályozási ellenőrzését egy másik tagállam gyakorolja és tartja fenn, Ukrajnának a légifuvarozót kijelölő tagállam és Ukrajna között létrejött megállapodásban foglalt biztonsági rendelkezések szerinti jogai a biztonsági előírásoknak az adott másik tagállam általi elfogadása, végrehajtása és betartása során, valamint az adott légifuvarozó üzemeltetési engedélye tekintetében ugyanúgy érvényesülnek.5. cikkA repülőgép-üzemanyag megadóztatása(1) A II. melléklet d) pontjában felsorolt cikkek rendelkezéseit kiegészítik a (2) bekezdés rendelkezései.(2) Bármely ellenkező értelmű rendelkezés ellenére, a II. melléklet d) pontjában felsorolt megállapodások bármelyikében foglaltak nem akadályozhatják meg a tagállamokat abban, hogy megkülönböztetéstől mentesen adókat, illetékeket, vámokat vagy díjakat vessenek ki a területükön az Ukrajna által kijelölt légifuvarozó azon légijárműve által felhasznált üzemanyagra, amely az adott tagállam területének egy pontja és az adott tagállam területének egy másik pontja vagy egy másik tagállam területe között üzemel.6. cikkViteldíjak(1) A II. melléklet e) pontjában felsorolt cikkeket kiegészítik a (2) bekezdés rendelkezései.(2) Az 1. mellékletben felsorolt és a II. melléklet e) pontjában foglalt rendelkezést tartalmazó megállapodás alapján az Ukrajna által kijelölt légifuvarozó(k)nak a teljes mértékben az Európai Közösségen belüli légi útvonalakon üzemelő járataira vonatkozóan kiszabott viteldíjak az európai közösségi jog hatálya alá tartoznak.7. cikkA mellékletekE megállapodás mellékletei a megállapodás elválaszthatatlan részét képezik.8. cikkFelülvizsgálat vagy módosításA Felek kölcsönös megegyezés alapján bármikor felülvizsgálhatják vagy módosíthatják ezt a megállapodást.9. cikkHatálybalépés(1) Ez a megállapodás azon a napon lép hatályba, amikor a szerződő felek kézhez vették a legutolsó írásbeli értesítést arról, hogy a megállapodás hatálybalépéséhez szükséges belső eljárásoknak eleget tettek.(2) Ezt a megállapodást minden, az I. melléklet b) pontjában felsorolt megállapodásra azok hatálybalépésének napjától alkalmazni kell.10. cikkMegszűnés(1) Amennyiben az 1. mellékletben felsorolt valamelyik megállapodás megszűnik, e megállapodás minden olyan rendelkezése, amely az I. mellékletben felsorolt érintett megállapodásra vonatkozik, ugyanebben az időben szintén megszűnik.(2) Abban az esetben, ha az I. mellékletben felsorolt valamennyi megállapodás megszűnik, ez a megállapodás ugyanebben az időben szintén megszűnik.11. cikkBejegyzésEzt a megállapodást és ennek módosításait a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) nyilvántartásába be kell jegyezni.FENTIEK HITELÉÜL, az alulírott, erre kellően feljogosított meghatalmazottak aláírták ezt a megállapodást.Hecho en Kiev, el uno de diciembre de dos mil cinco.V Kyjevě dne prvního prosince dva tisíce pět.Udfærdiget i Kiev den første december to tusind og fem.Geschehen zu Kiew am ersten Dezember zweitausendundfünf.Kahe tuhande viienda aasta detsembrikuu esimesel päeval Kiievis.Κίεβο, μiα Δεκεμβρίου δύο χιλιάδες πέντε.Done at Kiev, on the first day of December, in the year two thousand and five.Fait à Kiev, le premier décembre deux mille cinq.Fatto a Kiev, addì primo dicembre duemilacinque.Kijevā, divtūkstoš piektā gada pirmajā decembrī.Priimta du tūstančiai penktų metų gruodžio pirmą dieną Kijeve.Kelt Kievben, a kettőezerötödik év december első napján.Magħmul f' Kiev, fl-ewwel jum ta' Diċembru tas-sena elfejn u ħamsa.Gedaan te Kiev, de eerste december tweeduizend vijf.Sporządzono w Kijowie dnia pierwszego grudnia roku dwutysięcznego piątego.Feito em Kiev, em um de Dezembro de dois mil e cinco.V Kyjeve dňa prvého decembra dvetisícpät'.V Kijevu, prevega decembra leta dva tisoč pet.Tehty Kiovassa ensimmäisenä päivänä joulukuuta vuonna kaksituhattaviisi.Som skedde i Kiev den första december tjugohundrafem.+++++ TIFF +++++Pour le Royaume de BelgiqueVoor het Koninkrijk BelgiëFür das Königreich Belgien+++++ TIFF +++++Za Českou republiku+++++ TIFF +++++På Kongeriget Danmarks vegne+++++ TIFF +++++Für die Bundesrepublik Deutschland+++++ TIFF +++++Eesti Vabariigi nimel+++++ TIFF +++++Για την Ελληνική Δημοκρατία+++++ TIFF +++++Por el Reino de España+++++ TIFF +++++Pour la République française+++++ TIFF +++++Thar cheann Na hÉireannFor Ireland+++++ TIFF +++++Per la Repubblica italiana+++++ TIFF +++++Για την Κυπριακή Δημοκρατία+++++ TIFF +++++Latvijas Republikas vārdā+++++ TIFF +++++Lietuvos Respublikos vardu+++++ TIFF +++++Pour le Grand-Duché de Luxembourg+++++ TIFF +++++A Magyar Köztársaság részéről+++++ TIFF +++++Għar-Repubblika ta' Malta+++++ TIFF +++++Voor het Koninkrijk der Nederlanden+++++ TIFF +++++Für die Republik Österreich+++++ TIFF +++++W imieniu Rzeczypospolitej Polskiej+++++ TIFF +++++Pela República Portuguesa+++++ TIFF +++++Za Republiko Slovenijo+++++ TIFF +++++Za Slovenskú republiku+++++ TIFF +++++Suomen tasavallan puolestaFör Republiken Finland+++++ TIFF +++++För Konungariket Sverige+++++ TIFF +++++For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland+++++ TIFF +++++Por la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduaz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaPå Europeiska gemenskapens vägnar+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA megállapodás 1. cikkében említett megállapodások jegyzékea) Ukrajna és az Európai Közösség tagállamai között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodások, amelyek e megállapodás aláírásának napján már hatályba léptek, vagy amelyeket már aláírtak; és egyéb, Ukrajna és a tagállamok között létrejött megállapodások, amelyeket ideiglenesen alkalmaznak:- az osztrák szövetségi kormány és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Bécsben, 1994. június 15-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Ausztria megállapodás;legutóbb a Bécsben, 2005. április 22-én kelt kölcsönösen elfogadott jegyzőkönyvvel módosítva,- a Belga Királyság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött, a légiközlekedésről szóló megállapodás, amelyet Kijevben 1996. május 20-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Belgium megállapodás;legutóbb a Brüsszelben, 2004. február 6-án kelt egyetértési nyilatkozattal módosítva,- a Cseh Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Kijevben, 1997. július 1-jén írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Cseh Köztársaság megállapodás,- a Ciprusi Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Kijevben, 2000. február 21-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Ciprus megállapodás,- a Dán Királyság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Kijevben, 2001. március 27-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Dánia megállapodás,- a Németországi Szövetségi Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Kijevben, 1993. június 10-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Németország megállapodás,- az Észt Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Tallinban, 1993. július 6-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Észtország megállapodás,- a Finn Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött, a légiközlekedési szolgáltatásokról szóló megállapodás, amelyet Helsinkiben, 1995. június 5-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Finnország megállapodás,- a Francia Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött, a légiközlekedési szolgáltatásokról szóló megállapodás, amelyet Kijevben, 1994. május 3-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Franciaország megállapodás,- a Görög Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Kijevben, 1997. december 15-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Görögország megállapodás,- a Magyar Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Kijevben, 1995. május 19-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Magyarország megállapodás,- az Olasz Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Rómában, 1995. május 2-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Olaszország megállapodás,- a Lett Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Rigában, 1995. május 23-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Lettország megállapodás,- a Litván Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Vilniuszban, 1993. július 7-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Litvánia megállapodás;legutóbb a Vilniuszban, 2003. május 26-án aláírt jegyzőkönyvvel módosítva,- a Luxemburgi Nagyhercegség kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött, a légiközlekedési szolgáltatásokról szóló megállapodás, amelyet Luxembourgban, 1994. június 14-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Luxemburg megállapodás,- a Holland Királyság és Ukrajna között létrejött, a légiközlekedési szolgáltatásokról szóló megállapodás, amelyet Kijevben, 1993. szeptember 7-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Hollandia megállapodás,- a Lengyel Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött, a légiközlekedési szolgáltatásokról szóló megállapodás, amelyet Varsóban, 1994. január 20-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Lengyelország megállapodás,- a Szlovák Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Pozsonyban, 1994. május 23-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Szlovák Köztársaság megállapodás,- a Szlovén Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Ljubljanában, 1999. március 30-án írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Szlovénia megállapodás,- a Spanyol Királyság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Madridban, 1996. október 7-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Spanyolország megállapodás,- a Svéd Királyság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodás, amelyet Kijevben, 2001. március 27-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Svédország megállapodás,- a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött, a légiközlekedési szolgáltatásokról szóló megállapodás, amelyet Londonban, 1993. február 10-én írtak alá, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Egyesült Királyság megállapodás;b) Az Ukrajna és az Európai Közösség tagállamai között létrejött légiközlekedési szolgáltatási megállapodások, amelyeket e megállapodás aláírásának napján már parafáltak:- az Ír Köztársaság kormánya és Ukrajna kormánya között létrejött, a légiközlekedésről szóló megállapodás, amelyet Dublinban, 1992. december 10-én parafáltak, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Írország megállapodás,- a Máltai Köztársaság kormánya és Ukrajna minisztertanácsa között létrejött, a légiközlekedési szolgáltatásokról szóló megállapodás, amelyet Luqában 1998. június 17-én parafáltak, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Málta megállapodás,- a Portugál Köztársaság kormánya és Ukrajna minisztertanácsa között létrejött légiközlekedési megállapodás, amelyet Lisszabonban 2000. október 18-án parafáltak, a továbbiakban a II. mellékletben: az Ukrajna–Portugália megállapodás.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAz I. mellékletben felsorolt megállapodásokban szereplő és a megállapodás 2–6. cikkében említett cikkek jegyzékea) Tagállam általi kijelölés:- az Ukrajna–Ausztria megállapodás 3. cikkének (5) bekezdése,- az Ukrajna–Cseh Köztársaság megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Dánia megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Németország megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Észtország megállapodás 4. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Finnország megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Franciaország megállapodás 4. cikkének (3) bekezdése,- az Ukrajna–Görögország megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Magyarország megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Írország megállapodás 3. cikkének (3) bekezdése,- az Ukrajna–Olaszország megállapodás 4. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Lettország megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Litvánia megállapodás 4. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Málta megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Hollandia megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Lengyelország megállapodás 4. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Portugália megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Szlovák Köztársaság megállapodás 4. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Szlovénia megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Spanyolország megállapodás III. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Svédország megállapodás 3. cikkének (4) bekezdése,- az Ukrajna–Egyesült Királyság megállapodás 4. cikkének (4) bekezdése;b) Az engedélyek vagy jogosítványok megtagadása, visszavonása, felfüggesztése vagy korlátozása:- az Ukrajna–Ausztria megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna-Belgium megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének d) pontja,- az Ukrajna–Cseh Köztársaság megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Ciprus megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Dánia megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Észtország megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Finnország megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Franciaország megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Görögország megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja,- az Ukrajna–Magyarország megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Olaszország megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Litvánia megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Luxemburg megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja,- az Ukrajna–Málta megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Hollandia megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja,- az Ukrajna–Lengyelország megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Portugália megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Szlovák Köztársaság megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Szlovénia megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Spanyolország megállapodás IV. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Svédország megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja,- az Ukrajna–Egyesült Királyság megállapodás 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja;c) Biztonság:- az Ukrajna–Ausztria megállapodás 9a. cikke,- az Ukrajna–Belgium megállapodás 7. cikke,- az Ukrajna–Cseh Köztársaság megállapodás 9. cikke,- az Ukrajna–Dánia megállapodás 14a. cikke,- az Ukrajna–Észtország megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Franciaország megállapodás 9. cikke,- az Ukrajna–Görögország megállapodás 8. cikke,- az Ukrajna–Magyarország megállapodás 5. cikke,- az Ukrajna–Írország megállapodás 7. cikke,- az Ukrajna–Olaszország megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Litvánia megállapodás 16a. cikke,- az Ukrajna–Luxemburg megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Málta megállapodás 8. cikke,- az Ukrajna–Hollandia megállapodás 13. cikke,- az Ukrajna–Portugália megállapodás 15. cikke,- az Ukrajna–Szlovák Köztársaság megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Szlovénia megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Spanyolország megállapodás XI. cikke,- az Ukrajna–Svédország megállapodás 14a. cikke;d) A repülőgép-üzemanyag megadóztatása:- az Ukrajna–Ausztria megállapodás 7. cikke,- az Ukrajna–Belgium megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Cseh Köztársaság megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Ciprus megállapodás 7. cikke,- az Ukrajna–Dánia megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Németország megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Észtország megállapodás 12. cikke,- az Ukrajna–Finnország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Franciaország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Görögország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Magyarország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Írország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Olaszország megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Lettország megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Litvánia megállapodás 12. cikke,- az Ukrajna–Luxemburg megállapodás 8. cikke,- az Ukrajna–Málta megállapodás 5. cikke,- az Ukrajna–Hollandia megállapodás 9. cikke,- az Ukrajna–Lengyelország megállapodás 12. cikke,- az Ukrajna–Portugália megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Szlovák Köztársaság megállapodás 12. cikke,- az Ukrajna–Szlovénia megállapodás 8. cikke,- az Ukrajna–Spanyolország megállapodás V. cikke,- az Ukrajna–Svédország megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Egyesült Királyság megállapodás 8. cikke;e) Viteldíjak:- az Ukrajna–Ausztria megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Belgium megállapodás 12. cikke,- az Ukrajna–Cseh Köztársaság megállapodás 14. cikke,- az Ukrajna–Ciprus megállapodás 14. cikke,- az Ukrajna–Dánia megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Németország megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Észtország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Finnország megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Franciaország megállapodás 17. cikke,- az Ukrajna–Görögország megállapodás 14. cikke,- az Ukrajna–Magyarország megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Írország megállapodás 6. cikke,- az Ukrajna–Olaszország megállapodás 8. cikke,- az Ukrajna–Lettország megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Litvánia megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Luxemburg megállapodás 10. cikke,- az Ukrajna–Málta megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Hollandia megállapodás 5. cikke,- az Ukrajna–Lengyelország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Portugália megállapodás 18. cikke,- az Ukrajna–Szlovák Köztársaság megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Szlovénia megállapodás 12. cikke,- az Ukrajna–Spanyolország megállapodás VII. cikke,- az Ukrajna–Svédország megállapodás 11. cikke,- az Ukrajna–Egyesült Királyság megállapodás 7. cikke.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETA megállapodás 2. cikkében említett egyéb államok jegyzékea) Az Izlandi Köztársaság (az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás értelmében);b) A Liechtensteini Hercegség (az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás értelmében);c) A Norvég Királyság (az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás értelmében);d) A Svájci Államszövetség (az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött légiközlekedési megállapodás értelmében).--------------------------------------------------IV. MELLÉKLETFogalommeghatározások"Tagállam": az Európai Közösség bármely tagállama.A "valamely tagállam területén letelepedett közösségi légifuvarozó (légitársaság)" kifejezés tartós szerződésekkel szabályozott, tényleges és valós légiközlekedési tevékenység végzésére utal. Az ilyen jellegű vállalkozás jogi formája, legyen az jogi személyiséggel rendelkező fióktelep vagy leányvállalat, ebben a vonatkozásban nem meghatározó."Üzemeltetési engedély": az illetékes tagállam által egy vállalkozás számára megadott engedély, amely az üzemeltetési engedélyben rögzítettek szerint, díj és/vagy más térítés ellenében engedélyezi utasok, postai küldemények és/vagy áru légifuvarozását."Működési engedély": az illetékes hatóságok által egy vállalkozás vagy vállalatcsoport számára kiadott okirat, amely igazolja azt, hogy a kérdéses üzemeltető rendelkezik azokkal a szakmai képességekkel és szervezettel, amelynek révén biztosítani tudja a légijármű biztonságos üzemeltetését az engedélyben meghatározott repülési tevékenységek során.A "hatékony szabályozási ellenőrzés" bizonyítékai magukban foglalják a következőket, de nem korlátozódnak azokra: a légifuvarozó az illetékes hatóságok által kiállított érvényes üzemeltetési engedéllyel rendelkezik, és megfelel az illetékes hatóságok által a nemzetközi légiközlekedési szolgáltatások működtetésére vonatkozóan meghatározott kritériumoknak, úgymint a megfelelő pénzügyi helyzet, – adott esetben – a közérdekű követelmények, a szolgáltatásbiztosítási kötelezettségek stb. teljesítésére való alkalmasság, valamint az engedélyező tagállam rendelkezik legalább a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet szabványainak megfelelő repülésvédelmi és -biztonsági felügyeleti programokkal, illetve azokat fenntartja.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Stjepan Tvrtko II. Kotromanić (Bobovac, oko 1380. – 22. studenoga 1443.), bosanski kralj iz dinastije Kotromanića; živio je i vladao u vrlo burnom razdoblju bosanske povijesti gdje su se smjenjivali utjecaji dviju sila (smanjujuće Ugarske s jedne strane i rastuće sile Osmanskog Carstva), tako da je vladao u tri razdoblja (1404. – 1409., 1421. – 1433., te 1435. – 1443.). Bio je katolik, kao i većina tadašnjeg stanovništva u Bosni i Hercegovini. Kao vladar, Tvrtko II. je zasigurno jedan od najvještijih bosanskih kraljeva, ako uzmemo u obzir okolnosti pod kojima je vladao.
 Životopis
 Tvrtko II. Kotromanić je rođen oko 1380. godine u bosanskom kraljevskom gradu Bobovac. Upitno je tko je bila majka Tvrtka II., je li to bila neka ljubavnica kralja Tvrtka I. ili bugarska princeza Doroteja Bugarska. Povjesničari više podržavaju teoriju da je majka Tvrtka II. bila Doroteja. Zbog tadašnjih crkvenih zakona i vjerskih prilika u Bosni, izuzetno je teško ustanoviti što znači zakoniti, a što nezakoniti sin, te samim tim i ime majke Tvrtka II. Kotromanića. Tvrtko I. Kotromanić je 1382. godine izdao povelju Dubrovčanima u kojoj spominje svoga sina, ali ne imenom. Ako se uzme da je u toj povelji spomenut baš Tvrtko II., te da je njegova majka kraljica Doroteja, kako smatra Pavo Živković, autor njegova životopisa, i većina povjesničara, proizilazi da je Tvrtko II. rođen između 1374. godine, kada su se vjenčali Tvrtko I. i Doroteja Bugarska, i 1382. godine, kada je prvi put spomenut. Odlomak iz 1382. godine u kojem je prvi put spomenut Tvrtko II. danas se čuva u Dubrovačkom muzeju. Pokraj Tvrtka II. Tvrtko I. je imao još djece (navedena su Tvrtkova polubraća i polusestre): Jelenu, koja je bila supruga Przemeka I. Opavskog, potom Vuka Banića, koji je bio izvanbračni sin Tvrtka I. i njegove ljubavnice Grubače i Stjepana Ostoju, koji je bio izvanbračni sin Tvrtka I. i najvjerojatnije plemkinje Vukoslave.
 Tvrtko II. je živio na dvoru Bobovac sve do očeve smrti. Tvrtko II. je trebao nakon smrti Tvrtka I. naslijediti krunu, ali u to vrijeme Tvrtko II. je imao 9 ili 10. godina, pa ga zbog njegove mladosti plemići nisu željeli postaviti na vlast. Prijestolje je naslijedio Tvrtkov stric, Stjepan Dabiša. Četiri godine kasnije Dabiša je umro, a kako je Tvrtko II. još uvijek bio maloljetan, za Dabišinu nasljednicu je izabrana njegova udovica, Jelena Gruba. Međutim, nju već 1398. godine plemstvo smjenjuje i na prijestolje postavlja ne Tvrtka II., već njegovog izvanbračnog polubrata, Stjepana Ostoju.
 Godine 1404. plemstvo skida s vlasti prokraljevski orijentiranog Stjepana Ostoju, koji je za njih bio previše autoritativan i neovisan od njih. Uz podršku velikog vojvode Hrvoja Vukčića Hrvatinića i Sandalja Hranića Kosače Tvrtko II. je izabran za Ostojinog nasljednika. Tvrtko II. je očito bio Hrvatinićeva marioneta, te je čak i živio na njegovom posjedu na Sani. U proljeće 1405. godine Hrvatiniću je dao na upravljanje najbogatiji rudnik svoga posjeda, grad Srebrenicu, vjerojatno ne dragovoljno. Pod njegovim utjecajem je stao na stranu napuljskog kralja Ladislava Napuljskog, koji je polagao pravo na hrvatsko-ugarsku krunu. Moguće je da je glavni razlog Kosačinog podržavanja Tvrtka II. bila njegova želja da otme zemlju oko Trebinja Radiću Sankoviću kojeg je Stjepan Ostoja podržavao, što je na kraju i uspio. Dok god su Hrvatinić i Kosača, najmoćniji plemići tog razdoblja, bili u savezu, kralj Tvrtko II. nije imao šansi uspostaviti svoj autoritet.
 Ostoja je nakon zbacivanja uspio izbjeći zatvaranje i pobjeći na ugarski dvor kod hrvatsko-ugarskog kralja Žigmunda, koji mu je odmah obećao vojnu pomoć. U lipnju 1404. godine kraljevska vojska osvojila je Usoru i Bobovac, gdje je počeo stolovati kao kraljev kandidat, dok je ostalo plemstvo podržavalo Tvrtka II. Kotromanića. Iako ga je većina plemstva priznavala za vladara, Tvrtko II. nikada nije uspio u potpunosti se riješiti svog brata, koji je u prebivao u prijestolnici i kod sebe čuvao kraljevsku krunu. Sukobi sa Žigmundom su se nastavili sve do presudne bitke kod Dobora u rujnu 1408. godine, kada je Žigmundova vojska odnijela odlučujuću pobjedu. Sljedeću godinu Tvrtko je proveo u Bosni, nazivajući se kraljem i kontaktirajući s Dubrovnikom, ali je sve brže i brže gubio podršku. Do kraja iste godine Stjepan Ostoja je ponovno bio neosporeni bosanski vladar. Tvrtku II. se tada u primarnim povijesnim izvorima gubi svaki trag sve do 1414. godine, kada se saznaje da živi nedaleko od Dubrovnika, na posjedu kneza Pavla Radinovića, brata kraljice Kujave Radinović, supruge svoga brata Stjepana Ostoje.
 Godine 1414. se na vojnopolitičkoj sceni pojavljuje novi snažan čimbenik, i to u obliku Osmanskog Carstva. Ono podržava bosansko plemstvo, proglašavajući istodobno priznanje samo Tvrtka II. kao legalnog bosanskog kralja, Ubrzo dolazi do sukoba između Stjepana Ostoje i hrvatsko-ugarskog kraljevstva s jedne i Tvrtka II i Osmanskog Carstva s druge strane. Stjepan Ostoja i njegovi ugarski pomagači su sasvim poraženi u srednjoj Bosni 1415. godine, iako se on nekako održava na vlasti, a poslije njegove smrti i njegov sin Stjepan Ostojić, postaje kraljem Bosne. Konačno 1420. godine Tvrtko II. ponovno preuzima prijestolje. Okrunjen je u kolovozu ili rujnu 1421. godine.
 Povrativši vlast, Tvrtko II. je uz osmansku podršku i podršku vodećeg plemstva uspostavio dvor u Visokom. 1420-tih vladao je neosporen i mirno. Zbog problema na drugim mjestima, Osmanlije su manje fokusirale svoju agresiju na zapad tijekom tog razdoblja, što je omogućilo posjedima Tvrtka II. veću neovisnost i jačanje ekonomije. Iskopavanja u bosanskim rudnicima su dosegla svoj vrhunac ranih godina druge vladavine Tvrtka II. Kotromanića. Značajno se povećao broj dubrovačkih trgovaca, a potpisao je i trgovački sporazum s Mletačkom republikom što je naljutilo Dubrovčane, ali je izuzetno povoljno utjecalo na razvoj ekonomije. Novi odnosi s Mletačkom republikom zasmetali su i njezinom velikom neprijatelju, Osmanskom Carstvu, koje je 1424. godine većim napadom poslalo jasnu poruku Tvrtku II. da se ne udružuje s njom, što je i poslušao jer mu Mletačka republika nije mogla pomoći u borbi protiv Osmanlija.
 Prijekid odnosa s Mlečanima nije značio poboljšanje odnosa Tvrtka II. s Dubrovčanima, koji su 1424. godine pružili azil njegovom rođaku ili drugom izvanbračnom polubratu, Vuku Baniću, koji mu je pokušao oduzeti vlast. Odnosi su se još više pogoršali kada je Tvrtko II., uz pomoć Dubrovčana, iskoristio prigodu i pokušao povratiti Srebrenicu koju je bila zauzela Srbija, dok se borila s Osmanlijama. Nije uspio, a Stefan Lazarević je nastavio pustošiti njegov teritorij.
 Vidjevši da Mletačka republika nije koristan saveznik kakav mu je bio potreban za sukob s Osmanlijama, Tvrtko II. obnavlja vjernost hrvatsko-ugarskom kralju, sporazumima iz 1425. i 1426. godine. Ovaj potez Osmanlije su protumačile kao neprijateljski čin i napale njegov teritorij, prisilivši Tvrtka II. da i osmanskog sultana prizna kao suzerena te mu pristane isplaćivati godišnji danak. Očajno mu je bila potrebna ugarska pomoć, što je kralj Žigmund znao, pa je zatražio od njega da za prijestolonasljednika prizna celjskog grofa Hermana II., koji je bio sin Katarine Kotromanić Celjske i otac Žigmundove supruge, kraljice Barbare. Ovaj plan je bio izuzetno nepopularan među lokalnim plemićima koji nisu željeli niti da hrvatsko-ugarski kralj dobije više vlasti u Bosni niti da time isprovociraju Osmanlije. Vuk Banić je kontaktirao nezadovoljno plemstvo, a Tvrtko II., svjestan mogućnosti pobune plemstva, požurio je osigurati kraljevu podršku i 1427. godine priznao 62-godišnjeg Hermana za prijestolonasljednika. Sljedeće godine produbio je savez s kraljem oženivši Doroteju Gorjansku, kćerku hrvatskog bana Ivana. Rimokatolička crkva se usprotivila braku, te ga je dopustila tek kada se papa uvjerio u odanost Tvrtka II. Rimokatoličkoj crkvi. Sam Tvrtko II. je papi priznao postojanje krstajana u svojoj zemlji. Vjenčanju iz prosvjeda nisu nazočili Kosača, Radoslav Pavlović, i Zlatonosovići.
 Godine 1432. Tvrtku se pojavljuje nova prijetnja u vidu njegovog bratića, Radivoja Ostojića, nezakonitog sina Stjepana Ostoje. Radivoj je uz osmansku pomoć vladao većim dijelom istočne Bosne u razdoblju od 1433. do 1435. godine. Jedan od Tvrtkovih malobrojnih saveznika među plemstvom bio je vojvoda Juraj Vojsalić, Hrvatinićev nasljednik. Radivoj je uz Sandaljevu pomoć zavladao cijelom istočnom Bosnom, dok je Tvrtko II. zadržao vlast nad središnjom (Donji Kraji) i sjeverozapadnom Bosnom (Usorom). Godine 1434. Radivoj je zauzeo Bobovac, gdje se čuvala kraljevska kruna. Iste godine Tvrtku II. je hrvatsko-ugarski kralj pritekao u pomoć i uspio mu povratiti velik dio kraljevstva, ali su se protivnici vratili sljedeće godine; sam Tvrtko II. se našao na ugarskom dvoru 1435. godine. Za vrijeme svoje druge vladavine morao se boriti i protiv spletki i urota koje je stvarala bivša supruga njegovog brata, kraljica Kujava.
 Kralj Tvrtko II. je umro 22. studenoga 1443. godine. Njegovu vladavinu obilježila je obnova bosanskih gradova i jačanje utjecaja franjevaca. Nadživio je Hermana, a radi nestabilnosti ostatka hrvatsko-ugarske države nije bilo nikoga tko bi podržao njegovog sina i nasljednika, grofa Fridrika II. Naslijedio ga je Stjepan Tomaš, mlađi izvanbračni sin njegovog polubrata Ostoje, kojeg je sam Tvrtko II. vjerojatno proglasio prijestolonasljednikom (što je Tomaš i tvrdio u jednoj svojoj povelji) umjesto Radivoja kojeg je mrzio. Za vrijeme kralja Tvrtka II. ponovno počinje kovanje novca.
 Tvrtko je bio vjenčan tijekom svoje prve vladavine. Dubrovčani 1409. godine spominju "kraljicu, ženu bosanskog kralja Tvrtka II.". Međutim, ime njegove prve supruge nije sačuvano. U proljeće 1428. godine Tvrtko II. je oženio Doroteju Gorjansku, kćer hrvatskog bana Ivana Gorjanskog i rodicu u trećem koljenu cara Žigmunda. Nije razjašnjeno pitanje njihovog potomstva. Kako izvori ne spominju djecu kraljevskog para, može se pretpostaviti kako ih nije ni bilo. Međutim, arheološkim istraživanjem kraljevske grobnice utvrđeno je da se između grobova kralja Tvrtka II. i kraljice Doroteje nalazi dječji grob. Kraljica Doroteja umrla je u rujnu 1438. godine, nakon deset godina braka.
 Izvori
 Vanjske povezice
 Bosanski kraljevi
 Bosanska i humska vlastela
 Kotromanići


text:
Eratosten (grč. , Eratosthénēs; Cirena ili Kirena, današnji Shahhat, Libija, oko 276. pr. Kr. – Aleksandrija, 194. pr. Kr.) starogrčki matematičar, geograf, putopisac i astronom (vjerojatno). Studirao u Ateni i Aleksandriji (učenik Kalimahov i Zenonov). Predstojnik knjižnice u Aleksandriji. Napisao mnogobrojne radove iz zemljopisa, astronomije, matematike, filozofije, književnosti i etike. Smatra se ocem zemljopisa. Glavno mu je djelo Geografija (grč. Γεωγραφία, u 3 knjige). Proslavio se mjerenjem opsega Zemlje (252 000 stadija; 1 stadij = 185 m) duž meridijana Asuana (Sijene) – Aleksandrije. Izradio kartu ekumene (naseljena zemlja) sa 7 meridijana i paralela, koja nije sačuvana, postoji samo nekoliko rekonstrukcija. Približno točno odredio nagib ekliptike prema ekvatoru, duljinu dana i trajanje godine. Pronašao postupak za određivanje prostih brojeva ili prim brojeva (Eratostenovo sito).
 Životopis
 Rođen je u Cireni ili Kireni (danas Shahhat, Libija), a umro u ptolomejskoj Aleksandriji. Stekao je slavu kao prvi koji je upotrijebio sustav širina i dužina, te prvi koji je izračunao Zemljinu veličinu.
 Eratosten se obrazovao u Aleksandriji i nekoliko godina u Ateni. Ptolemej III. Euerget imenovao ga je 236. pr. Kr. predstojnikom aleksandrijske knjižnice. Eratosten je dao nekoliko važnijih doprinosa matematici i znanosti. Bio je dobar prijatelj s Arhimedom. Oko 255. pr. Kr. je izumio armilarnu sferu, koja se naširoko koristila sve do pronalaska planetarija u 18. stoljeću.
 Oko 240. pr. Kr. Eratosten je izračunao Zemljin opseg koristeći se trigonometrijom i poznavanjem kuta visine Sunca u podne u Aleksandriji i Sieni (danas Asuan, Egipat). Račun je izveo pod pretpostavkom da je Zemlja okrugla i da je Sunce toliko udaljeno da se njegove zrake mogu uzeti kao paralelni pravci.
 Oko 200. pr. Kr. Eratosten je skovao riječ geografija, što je označavalo opisno učenje o Zemlji.
 Ostali Eratostenovi doprinosi jesu:
 Eratostenovo sito kao način pronalaženja prim-brojeva;
 mjerenje udaljenosti od Sunca do Zemlje, danas nazvana astronomska jedinica (804 000 000 stadija);
 mjerenje udaljenosti do Mjeseca (780 000 stadija);
 mjerenje nagiba ekliptike s pogreškom kuta od 7';
 sastavio je danas izgubljen zvjezdani katalog sa 675 zvijezda;
 karta plovnog puta Nila sve do Khartouma;
 karta cijelog poznatog svijeta, od Britanskih otoka do Cejlona i od Kaspijskog jezera do Etiopije. Jedino su Hiparh, Strabon i Ptolomej uspjeli napraviti pouzdanije karte u klasičnom i postklasičnom svijetu.
 Eratosten je poznat pod imenom Beta, jer se navodno dokazao kao drugi u svijetu u mnogim područjima. Bio je na glasu po svojemu bahatom karakteru. Oslijepio je 195. pr. Kr., a godinu kasnije izgladnio se na smrt.
 Kako je Eratosten izmjerio veličinu Zemlje
 Eratosten je prvi čovjek koji je izmjerio Zemlju, oko 200. pr.Kr. Krenuo je od činjenice da se u Sijeni (današnji Asuan) 21. lipnja u podne Sunce nalazi točno u zenitu (što se vidjelo po tome što se njegova slika odražavala u vodi dubokih bunara). S druge strane, tog istog dana u Aleksandriji, 5000 stadija sjevernije (1 stadij je približno 150 metara), Sunce je udaljeno od zenita 7,2° (što je Eratosten odredio mjereći duljinu sjene okomitog štapa). Udaljenost od Aleksandrije do Asuana je u današnjoj mjeri 785 kilometara.
 Uz razumnu pretpostavku da je udaljenost Sunca mnogo veća od tih 5000 stadija, Sunčeve zrake se mogu smatrati otprilike paralelnima, pa je Eratostenu bilo jasno da je tih 7,2° istovremeno i kut između Sijene i Aleksandrije gledajući iz središta Zemlje, a to onda znači da je opseg Zemlje 360/7,2 = 50 puta veći od udaljenosti između tih gradova i iznosi oko 250 000 stadija. Ovo daje polumjer Zemlje od oko 6 000 kilometara, što je izvanredno dobar rezultat za 2. stoljeće pr.Kr. (točna vrijednost je 6 378 kilometara). Kako je taj rezultat značio da je poznati dio Zemlje mnogo manji od nepoznatog, Eratostenu nisu vjerovali i sljedećih 15 stoljeća ljudi su živjeli u uvjerenju da je Zemlja otprilike tri puta manja nego što jest.
 Nazvano po Eratostenu
 Eratostenovo sito
 Eratostenov krater na Mjesecu
 Eratostenov period u mjesečevoj geološkoj vremenskoj skali.
 Izvori
 Starogrčki astronomi
 Starogrčki geodeti
 Starogrčki geografi
 Starogrčki književnici
 Starogrčki matematičari
 Starogrčki znanstvenici
 Putopisci
 Životopisi, Aleksandrija


text:
 Avis juridique important
 |
 32002D0500
 2002/500/EG: Beschluss der Kommission vom 18. März 2002 über den Abschluss des Abkommens in Form eines Briefwechsels zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der ehemaligen jugoslawischen Republik Mazedonien betreffend die Bescheinigung gemäß Nummer 6 des Abkommens über gegenseitige präferenzielle Handelszugeständnisse für bestimmte Weine (Bekannt gegeben unter Aktenzeichen K(2002) 665)
 Amtsblatt Nr. L 169 vom 28/06/2002 S. 0052 - 0053
 Beschluss der Kommissionvom 18. März 2002über den Abschluss des Abkommens in Form eines Briefwechsels zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der ehemaligen jugoslawischen Republik Mazedonien betreffend die Bescheinigung gemäß Nummer 6 des Abkommens über gegenseitige präferenzielle Handelszugeständnisse für bestimmte Weine(Bekannt gegeben unter Aktenzeichen K(2002) 665)(2002/500/EG)DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,gestützt auf die Beschlüsse des Rates 2001/916/EG(1) und 2001/917/EG(2) über den Abschluss eines Zusatzprotokolls zur Anpassung der Handelsaspekte des Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommens zwischen den Europäischen Gemeinschaften und ihren Mitgliedstaaten einerseits und der ehemaligen jugoslawischen Republik Mazedonien andererseits sowie eines Zusatzprotokolls zur Anpassung der Handelsaspekte des Interimsabkommens zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der ehemaligen jugoslawischen Republik Mazedonien aufgrund der Ergebnisse der Verhandlungen zwischen den Parteien über gegenseitige präferenzielle Zugeständnisse für bestimmte Weine und Spirituosen, über gegenseitige Anerkennung, Schutz und Kontrolle von Weinnamen und über gegenseitige Anerkennung, Schutz und Kontrolle von Bezeichnungen für Spirituosen und aromatisierte Getränke, insbesondere auf Artikel 3,in Erwägung nachstehender Gründe:(1) Mit diesen Beschlüssen hat der Rat mit der ehemaligen jugoslawischen Republik Mazedonien Zusatzprotokolle abgeschlossen, einschließlich Abkommen über gegenseitige präferenzielle Zugeständnisse für bestimmte Weine, über gegenseitige Anerkennung, Schutz und Kontrolle von Weinnamen und über gegenseitige Anerkennung, Schutz und Kontrolle von Bezeichnungen für Spirituosen und aromatisierte Getränke (nachstehend "Zusatzprotokolle über Wein"). Die Zusatzprotokolle über Wein gelten ab 1. Januar 2002.(2) Gemäß Nummer 6 von Anhang I (Abkommen über gegenseitige präferenzielle Handelszugeständnisse für bestimmte Weine) der am 18. Dezember 2001 geschlossenen Zusatzprotokolle zum Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen bzw. zum Interimsabkommen wird die Inanspruchnahme der Zollzugeständnisse abhängig gemacht von der Vorlage einer Bescheinigung, die von einer beiderseitig anerkannten amtlichen Stelle, die in einem einvernehmlich erstellten Verzeichnis aufgeführt ist, erteilt wurde und aus der hervorgeht, dass der betreffende Wein den Bestimmungen von Nummer 5 Buchstabe b) entspricht.(3) Die Kommission hat im Namen der Gemeinschaft mit der ehemaligen jugoslawischen Republik Mazedonien im Rahmen der Wein betreffenden Zusatzprotokolle zum Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen bzw. zum Interimsabkommen Durchführungsbestimmungen für die genannte Bescheinigung vereinbart. Sie sollte daher diese in Form eines Briefwechsels vereinbarten Bestimmungen genehmigen.(4) Die in diesem Beschluss und dem beiliegenden Briefwechsel vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Zollkodex-Ausschusses -BESCHLIESST:Artikel 1Das Abkommen in Form eines Briefwechsels zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der ehemaligen jugoslawischen Republik Mazedonien betreffend die Bescheinigung gemäß Anhang I Nummer 6 des Abkommens über gegenseitige präferenzielle Handelszugeständnisse für bestimmte Weine wird im Namen der Gemeinschaft genehmigt.Der Wortlaut des Abkommens ist diesem Beschluss beigefügt.Der Generaldirektor für Landwirtschaft und ländliche Entwicklung der Kommission der Europäischen Gemeinschaften wird ermächtigt, das Abkommen in Form eines Briefwechsels zu unterzeichnen.Artikel 2Dieser Beschluss wird im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht.Brüssel, den 18. März 2002Für die KommissionFranz FischlerMitglied der Kommission(1) ABl. L 342 vom 27.12.2001, S. 6.(2) ABl. L 342 vom 27.12.2001, S. 24.


text:
 18.12.2014
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 363/143
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 1349/2014
 z dnia 17 grudnia 2014 r.
 ustanawiające standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1308/2013 z dnia 17 grudnia 2013 r. ustanawiające wspólną organizację rynków produktów rolnych oraz uchylające rozporządzenia Rady (EWG) nr 922/72, (EWG) nr 234/79, (WE) nr 1037/2001 i (WE) nr 1234/2007 (1),
 uwzględniając rozporządzenie wykonawcze Komisji (UE) nr 543/2011 z dnia 7 czerwca 2011 r. ustanawiające szczegółowe zasady stosowania rozporządzenia Rady (WE) nr 1234/2007 w odniesieniu do sektorów owoców i warzyw oraz przetworzonych owoców i warzyw (2), w szczególności jego art. 136 ust. 1,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Rozporządzenie wykonawcze (UE) nr 543/2011 przewiduje — zgodnie z wynikami wielostronnych negocjacji handlowych Rundy Urugwajskiej — kryteria, na których podstawie Komisja ustala standardowe wartości dla przywozu z państw trzecich, w odniesieniu do produktów i okresów określonych w części A załącznika XVI do wspomnianego rozporządzenia.
 (2)
 Standardowa wartość w przywozie jest obliczana każdego dnia roboczego, zgodnie z art. 136 ust. 1 rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 543/2011, przy uwzględnieniu podlegających zmianom danych dziennych. Niniejsze rozporządzenie powinno zatem wejść w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Standardowe wartości celne w przywozie, o których mowa w art. 136 rozporządzenia wykonawczego (UE) nr 543/2011, są ustalone w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 17 grudnia 2014 r.
 W imieniu Komisji,
 za Przewodniczącego,
 Jerzy PLEWA
 Dyrektor Generalny ds. Rolnictwa i Rozwoju Obszarów Wiejskich
 (1) Dz.U. L 347 z 20.12.2013, s. 671.
 (2) Dz.U. L 157 z 15.6.2011, s. 1.
 ZAŁĄCZNIK
 Standardowe wartości w przywozie dla ustalania ceny wejścia niektórych owoców i warzyw
 (EUR/100 kg)
 Kod CN
 Kod państw trzecich (1)
 Standardowa wartość w przywozie
 0702 00 00
 AL
 66,4
 IL
 88,5
 MA
 85,2
 TN
 139,2
 TR
 109,7
 ZZ
 97,8
 0707 00 05
 EG
 191,6
 TR
 140,4
 ZZ
 166,0
 0709 93 10
 MA
 80,0
 TR
 136,0
 ZZ
 108,0
 0805 10 20
 AR
 35,3
 MA
 68,6
 TR
 59,8
 UY
 32,9
 ZA
 42,9
 ZW
 33,9
 ZZ
 45,6
 0805 20 10
 MA
 57,0
 ZZ
 57,0
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 IL
 93,2
 MA
 75,3
 TR
 75,4
 ZZ
 81,3
 0805 50 10
 TR
 77,3
 ZZ
 77,3
 0808 10 80
 BR
 56,9
 CL
 80,2
 NZ
 90,6
 US
 93,2
 ZA
 143,5
 ZZ
 92,9
 0808 30 90
 CN
 97,9
 TR
 174,9
 ZZ
 136,4
 (1) Nomenklatura krajów ustalona w rozporządzeniu Komisji (UE) nr 1106/2012 z dnia 27 listopada 2012 r. w sprawie wykonania rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 471/2009 w sprawie statystyk Wspólnoty dotyczących handlu zagranicznego z państwami trzecimi, w odniesieniu do aktualizacji nazewnictwa państw i terytoriów (Dz.U. L 328 z 28.11.2012, s. 7). Kod „ZZ” odpowiada „innym pochodzeniom”.


text:
 18.6.2011
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 179/2
 Απόφαση του Δικαστηρίου (τμήμα μείζονος συνθέσεως) της 12ης Απριλίου 2011 [αίτηση του Cour de cassation (Γαλλία) για την έκδοση προδικαστικής αποφάσεως] — DHL Express France SAS, πρώην DHL International SA κατά Chronopost SA
 (Υπόθεση C-235/09) (1)
 (Πνευματική ιδιοκτησία - Κοινοτικό σήμα - Κανονισμός (ΕΚ) 40/94 - Άρθρο 98, παράγραφος 1 - Απαγόρευση των πράξεων παραποιήσεως/απομιμήσεως σήματος, επιβληθείσα από δικαστήριο κοινοτικών σημάτων - Κατά τόπον πεδίο εφαρμογής - Μέτρα εξαναγκασμού που συνοδεύουν την απαγόρευση - Αποτέλεσμα στο έδαφος άλλων κρατών μελών από το κράτος μέλος στο οποίο εδρεύει το επιληφθέν δικαστήριο)
 2011/C 179/02
 Γλώσσα διαδικασίας: η γαλλική
 Αιτούν δικαστήριο
 Cour de cassation
 Διάδικοι στην υπόθεση της κύριας δίκης
 DHL Express France SAS, πρώην DHL International SA
 κατά
 Chronopost SA
 Αντικείμενο
 Αίτηση εκδόσεως προδικαστικής αποφάσεως — Cour de cassation — Ερμηνεία του άρθρου 98 του κανονισμού (ΕΚ) 40/94 του Συμβουλίου, της 20ής Δεκεμβρίου 1993, για το κοινοτικό σήμα (ΕΕ 1994, L 11, σ. 1), σε συνδυασμό με τα άρθρα 1, 14 και 94 του ίδιου κανονισμού — Αγωγή λόγω παραποιήσεως/απομιμήσεως σημάτων — Κατά τόπον πεδίο εφαρμογής απαγορεύσεως επιβληθείσας από δικαστήριο κοινοτικών σημάτων — Δυνατότητα του δικαστηρίου αυτού να συνοδεύει την εν λόγω απαγόρευση με μέτρα καταναγκασμού εφαρμοστέα στο έδαφος όλων των κρατών μελών εντός των οποίων ισχύει η απαγόρευση συνεχίσεως των πράξεων παραποιήσεως/απομιμήσεως
 Διατακτικό
 1)
 Το άρθρο 98, παράγραφος 1, του κανονισμού (ΕΚ) 40/94 του Συμβουλίου, της 20ής Δεκεμβρίου 1993, για το κοινοτικό σήμα, όπως τροποποιήθηκε με τον κανονισμό (ΕΚ) 3288/94 του Συμβουλίου, της 22ας Δεκεμβρίου 1994, έχει την έννοια ότι το πεδίο εφαρμογής της απαγορεύσεως συνεχίσεως των πράξεων που συνιστούν παραποίηση/απομίμηση ή επαπειλούμενη παραποίηση/απομίμηση κοινοτικού σήματος, επιβληθείσας από δικαστήριο κοινοτικών σημάτων του οποίου η αρμοδιότητα στηρίζεται στα άρθρα 93, παράγραφοι 1 έως 4, και 94, παράγραφος 1, του κανονισμού αυτού, εκτείνεται, κατ’ αρχήν, σε ολόκληρη την επικράτεια της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
 2)
 Το άρθρο 98, παράγραφος 1, δεύτερη περίοδος, του κανονισμού 40/94, όπως τροποποιήθηκε με τον κανονισμό 3288/94, έχει την έννοια ότι μέτρο εξαναγκασμού, όπως μια χρηματική ποινή, του οποίου τη λήψη διέταξε δικαστήριο κοινοτικών σημάτων κατ’ εφαρμογήν του εθνικού του δικαίου, προκειμένου να διασφαλίσει την τήρηση επιβληθείσας από αυτό απαγορεύσεως της συνεχίσεως των πράξεων που συνιστούν παραποίηση/απομίμηση ή επαπειλούμενη παραποίηση/απομίμηση κοινοτικού σήματος, παράγει αποτελέσματα εντός των άλλων κρατών μελών πλην του κράτους μέλους στο οποίο εδρεύει το επιληφθέν δικαστήριο, στα οποία εκτείνεται το κατά τόπον πεδίο εφαρμογής μιας τέτοιας απαγορεύσεως, υπό τις προϋποθέσεις του κεφαλαίου III του κανονισμού (ΕΚ) 44/2001 του Συμβουλίου, της 22ας Δεκεμβρίου 2000, για τη διεθνή δικαιοδοσία, την αναγνώριση και την εκτέλεση αποφάσεων σε αστικές και εμπορικές υποθέσεις, που αφορούν την αναγνώριση και την εκτέλεση των δικαστικών αποφάσεων. Εφόσον το εθνικό δίκαιο ενός από αυτά τα άλλα κράτη μέλη δεν προβλέπει κανένα μέτρο εξαναγκασμού ανάλογο προς αυτό το οποίο διέταξε το εν λόγω δικαστήριο, το αρμόδιο δικαστήριο του κράτους μέλους αυτού οφείλει να επιδιώξει την επίτευξη του σκοπού του ανωτέρω μέτρου εφαρμόζοντας τις διατάξεις εκείνες του εσωτερικού του δικαίου οι οποίες δύνανται να διασφαλίσουν κατά τρόπο ισοδύναμο την τήρηση της εν λόγω απαγορεύσεως.
 (1) ΕΕ C 205 της 29.8.2009.


text:
 Avis juridique important
 |
 11957E/PRO/BEI/11
 Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen  Protokoll om Europeiska investeringsbankens stadga - Artikel 11
 Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen - Protokoll om Europeiska investeringsbankens stadga - Artikel 111. Styrelsen skall ensam vara behörig att besluta om att bevilja lån och garantier samt om att ta upp lån; den skall fastställa räntesatserna för beviljade lån och garantiprovisioner; den skall se till att banken förvaltas enligt sunda principer; den skall se till att banken leds i överensstämmelse med bestämmelserna i detta fördrag och denna stadga samt de allmänna riktlinjer som fastställts av bankens råd.Styrelsen skall vara skyldig att vid räkenskapsårets utgång förelägga bankens råd en rapport och efter godkännande offentliggöra denna.2. Styrelsen skall bestå av 25 ledamöter och 13 suppleanter.(*).(*) Punkt 2 första stycket som det ändrats genom artikel 4 i protokoll nr 1 som utgör bilaga till AA A/FIN/S i dess lydelse som framgår av artikel 44 i BA AA A/FIN/S.Ledamöterna skall utses av bankens råd för en tid av fem år enligt följande:- tre ledamöter skall nomineras av Tyskland - tre ledamöter skall nomineras av Frankrike - tre ledamöter skall nomineras av Italien - tre ledamöter skall nomineras av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland - två ledamöter skall nomineras av Spanien - en ledamot skall nomineras av Belgien - en ledamot skall nomineras av Danmark - en ledamot skall nomineras av Grekland - en ledamot skall nomineras av Irland - en ledamot skall nomineras av Luxemburg - en ledamot skall nomineras av Nederländerna - en ledamot skall nomineras av Österrike - en ledamot skall nomineras av Portugal - en ledamot skall nomineras av Finland - en ledamot skall nomineras av Sverige - en ledamot skall nomineras av kommissionen(**).(**) Punkt 2 andra och tredje styckena som de ändrats genom artikel 4 i protokoll nr 1 som utgör bilaga till AA A/FIN/S i den lydelse som framgår av artikel 44 i BA AA A/FIN/S.Suppleanterna skall utses av bankens råd för en tid av fem år enligt följande:- två suppleanter skall nomineras av Tyskland - två suppleanter skall nomineras av Frankrike - två suppleanter skall nomineras av Italien - två suppleanter skall nomineras av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland - en suppleant skall nomineras i samförstånd mellan Spanien och Portugal - en suppleant skall nomineras i samförstånd mellan Beneluxländerna - en suppleant skall nomineras i samförstånd mellan Danmark Grekland och Irland - en suppleant skall nomineras i samförstånd mellan Österrike Finland och Sverige - en suppleant skall nomineras av kommissionen(**).(**) Punkt 2 andra och tredje styckena som de ändrats genom artikel 4 i protokoll nr 1 som utgör bilaga till AA A/FIN/S i den lydelse som framgår av artikel 44 i BA AA A/FIN/S.Ledamöternas och suppleanternas mandat kan förnyas(***).(***) Punkt 2 fjärde och femte styckena som de ändrats genom artikel 6 i protokoll nr 1 som utgör bilaga till AA DK/IRL/UK i den lydelse som framgår av artikel 37 i BA AA DK/IRL/UK.Suppleanterna får delta i styrelsens sammanträden. Suppleanter som nominerats av en stat av flera stater i samförstånd eller av kommissionen kan ersätta ledamöter som har nominerats av denna stat en av dessa stater eller kommissionen. Suppleanterna skall inte ha rösträtt utom närde ersätter en eller flera ledamöter eller när de fått fullmakt att rösta i enlighet med artikel 12.1(****).(****) Punkt 2 fjärde och femte styckena som de ändrats genom artikel 6 i protokoll nr 1 som utgör bilaga till AA DK/IRL/UK i den lydelse som framgår av artikel 37 i BA AA DK/IRL/UK.Ordföranden eller vid förfall för denne en av de vice ordförandena i direktionen skall leda styrelsens sammanträden dock utan att delta i omröstningar.Till ledamöter av styrelsen skall utses personer vilkas oavhängighet och duglighet inte kan ifrågasättas; de skall vara ansvariga endast gentemot banken.3. En ledamot skall kunna avsättas av bankens råd endast om han inte längre uppfyller de villkor som krävs för att han skall kunna utföra sina uppgifter; bankens råd skall med kvalificerad majoritet besluta om detta.Om årsrapporten inte godkänns skall styrelsen avgå.4. I händelse av vakans till följd av dödsfall eller frivillig avgång avsättning eller samfälld avgång skall platsen besättas enligt punkt 2. För en ledamots återstående mandattid skall en ersättare utses utom vid allmän nytillsättning.5. Bankens råd skall fastställa ersättning åt styrelsens ledamöter. Det skall enhälligt fastställa vilken verksamhet som är oförenlig med en ledamots eller en suppleants uppgifter.


text:
A nu se confunda cu Baden-Baden, oraș din Germania!
 Baden sau Baden bei Wien, este un oraș în estul Austriei, la 26 km sud de Viena, în landul Austria Inferioară, pe linia geografică a izvoarelor cu apă termală. Orașul traversat de râul Schwechat și de pârâul Mühlbach, este sediul administrativ al districtului cu același nume și avea o populație de 25 958 de locuitori la 1 ianuarie 2020. Este cunoscut și ca oraș Biedermeier sau oraș imperial.
 Istorie
 Baden este o localitate foarte cunoscută pentru calitatea vinurilor obținute din soiuri de struguri autohtone, cultivate în podgoriile ce o înconjoară. O atracție deosebită o reprezintă localurile fermierilor cultivatori de viță-de-vie, specialiști renumiți în domeniul vinificației, care își comercializează produsele în localuri proprii cu specific tradițional al regiunii, numite „Heuriger”. Acest nume provine de la denumirea vinului „tânăr” (vin cu vechime mai mică de un an). Legea în baza căreia fermierilor le este permisă comercializarea directă a vinurilor și a altor produse alimentare din producție proprie, beneficiind de un regim financiar avantajos, datează din timpul domniei împăratului Iosif al II-lea (din 17 august 1784).
 Descoperirile istorice atestă prezența celților în zona în care se află acum orașul Baden. Izvoarele termale cu apă sulfuroasă au fost menționate încă din epoca romană. Pe vremea împăratului Claudius (41-54 d.Hr.) așezării i s-a dat numele de Aquae (în germană: „Bäder” - băi), denumire care se referă la rolul băilor termale în tratamentul bolilor. În anul 869 locul a fost menționat din nou ca „Padun”. În 1480 Baden a primit Drept de cetate. Invaziile turcești care au distrus cetatea Baden în 1529 și în 1683, frământările datorate Reformei Protestante și Contrareformei, epidemia de ciumă din 1713 și incendiul devastator din 1714, au fost evenimente decisive în viața orașului.
 Împăratul Francisc I al Austriei s-a aflat în fiecare vară în Baden între anii 1796 și 1834, orașul fiind reședința sa de vară. Astfel, Baden a devenit o importantă stațiune de cură. Încă din timpul împăratului Francisc I membrii înaltei societăți care făceau parte din suita imperială, veneau să se relaxeze în Baden.
 În 1782 Iosif al II-lea a emis Edictul de toleranță religioasă pentru evreii și protestanții din Viena și din Austria Inferioară, iar în 1867 prin Legea fundamentală a drepturilor generale ale cetățenilor evreii au devenit egali în drepturi cu ceilalți cetățeni.
 După marele incendiu din 1812 orașul a fost reconstruit în stil Biedermeier după planurile arhitectului austriac Joseph Kornhäusel. Alipirea localităților Leesdorf și Gutenbrunn în 1850, precum și a localității Weikersdorf în 1912 a dus la extinderea orașului până la suprafața actuală.
 În timpul Primului Război Mondial, din noiembrie 1916 până în octombrie 1918, Înaltul Comandament al Armatei Austro-Ungare (inclusiv al Marinei Imperiale) a fost mutat din Teschen (Silezia austriacă) în Casa Imperială din Baden, unde își avea deseori reședința împăratul Carol I al Austriei, care spre deosebire de predecesorul său Franz Joseph, preluase personal comanda armatei.
 Odată cu deschiderea Cazinoului în anul 1934, Baden a devenit și mai atractiv pentru turism, fiind una dintre cele mai importante stațiuni balneare din Austria.
 Bombardamentul din 2 aprilie 1945 a distrus multe clădiri din oraș. Din 1945 până în 1955 Baden a fost cartierul general al puterii ocupante sovietice din Austria. Mai ales în prima perioadă a ocupației, soldații Armatei Roșii au persecutat populația locală recurgând la jafuri, violuri și executări prin împușcare. Unii deținuți din Baden închiși (și uneori torturați) în Nikoladonivilla (Schimmergasse nr. 17) au fost deportați în URSS.
 Din 1965, la 10 ani după plecarea trupelor sovietice de ocupație, a început reînnoirea infrastructurii turistice a localității. Astăzi, Baden este din nou una dintre cele mai importante stațiuni balneare din Austria (vezi și Turismul în Austria).
 „În centrul orașului, în Josefsplatz, a fost realizat un memorial în amintirea celor urmăriți și uciși de regimul nazist”, a anunțat programul austriac de televiziune ORF. Proiectul aparținând municipalității, Comunității Evreiești și societății civile, a fost definitivat în 2017. Înainte de Al Doilea Război Mondial, în Baden exista cea mai mare comunitate evreiască din Austria.
 Populație
 Populația orașului Baden a crescut aproape continuu începând cu a doua jumătate a secolului al XIX-lea, în special între anii 1869 și 1923 când numărul locuitorilor s-a dublat depășind 22 000. În timpul celui de-al Doilea Război Mondial, din 1939 până în 1945, s-a înregistrat o scădere a populației cu 11,6 %.
 După recensământul din 1991, populația a crescut cu 4,3 % aceasta datorându-se soldului migrațional pozitiv (+8,8 %), soldul nașterilor fiind negativ (−4,4 %).
 Religii
 Majoritatea populației din Baden este romano-catolică (62,7 %). Cea mai importantă biserică catolică este biserica parohială Sf. Ștefan.
 Credincioșii evanghelici reprezintă 8,3 % din populație, ortodocșii 3,6 %, islamicii 4.0 %, iar 16.8 % se declară fără credință religioasă. Comunitatea Evreiască (reprezentând 0,1 %) a renovat sinagoga din Baden cu ajutorul Asociației Sinagogilor. Renovarea a fost finalizată în 2005, iar Sinagoga Baden a fost sființită din nou. Clădirea acestei sinagogi, ridicată inițial în 1873, și Templul orașului Viena sunt astăzi singurele două clădiri sacre evreiești din Austria care datează din perioada anterioară anului 1945, și care sunt folosite în scopul în care au fost construite inițial.
 Cultură
 Baden este un oraș balnear renumit datorită izvoarelor fierbinți cu apă sulfuroasă. Aceste izvoare termale sunt cunoscute de mii de ani. Cel mai vechi dintre aceste izvoare se află într-un tunel sub clădirea Cazinoului. Apa utilizată astăzi în băile termale provine din paisprezece izvoare care sunt printre cele mai sulfuroase izvoare din Austria. Pe lângă izvoarele termale, condițiile climatice și aerul deosebit de curat fac din Baden o stațiune foarte căutată.
 Peisajul urban este caracterizat de clădiri din perioada Biedermeier. În secolul al XIX-lea, orașul a cunoscut o puternică dezvoltare economică datorită atractivității băilor termale pentru populația din Viena.
 Numeroase clădiri din Baden poartă plăci memoriale care amintesc că acolo au fost cântate în premieră compoziții ale lui Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven, Johann Strauss și Franz Schubert, dovedind bogata viață culturală din Baden. Desigur nimic nu e întâmplător: cei din înalta societate erau cei ce își permiteau finanțarea unor compoziții muzicale care să le fie dedicate, atunci când se aflau la cură, atragând astfel compozitori și artiști în Baden.
 Cazinoul din Baden a fost construit între 1884 și 1886 ca o nouă casă pentru cură (după planurile arhitecților Eugen Fassbender și Maximilian Katscher). Clădirea a fost construită în stil neo-renascentist pe locul vechii băi Theresienbad. După renovare, a fost redeschis în 1995 fiind la acea vreme cel mai mare cazinou din Europa, cu un centru pentru congrese și evenimente. Cazinoul găzduiește frecvent evenimente culturale printre care și Concursul internațional de cor Ave Verum.
 În 2005 Baden a primit medalia de aur la competiția europeană „Entente Florale Europe” (Alianța florală a Europei), la categoria „orașe”.
 Personalități
 Personalități care au creat în Baden
 Wolfgang Amadeus Mozart (1756–1791) a compus în Baden Ave verum corpus care a fost cântat în premieră în biserica parohială Sf. Ștefan.
 Ludwig van Beethoven (1770–1827) a petrecut multe veri în Baden timp de 15 ani și a scris aici părți esențiale ale Simfoniei a 9-a, Imnul Uniunii Europeane.
 Franz Schubert (1797–1828) a compus în Baden, în noaptea dintre 2 și 3 iunie 1828, Fuga la patru mâini - unica sa compoziție pentru orgă.
 Personalități care s-au născut în Baden
 Albrecht al II-lea (1897–1955), fiul arhiducelui Friedrich de Österreich-Teschen;
 Vincent Bach (1890–1976), fondatorul fabricii americane de instrumente muzicale, care îi poartă numele;
 Hugo Bettauer (1872–1925), scriitor;
 Bert Fortell (1924–1996), actor;
 Josef Frank (1885–1967), arhitect;
 Paul Guttmann (1879–1942),actor și regizor;
 Carl Ludwig Habsburg (1918–2007), al 5-lea fiu al împăratului Carol I al Austriei și al împărătesei Zita;
 Marianne Hainisch (1839–1936), luptătoare pentru drepturile femeilor;
 Natalie de Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst, Ratibor și Corvey (n. 28 iulie 1911 – d. 11 martie 1989), fiica arhiducesei Maria Henriette de Österreich;
 Johann Baptist Klerr (1830–1875), capelmaistru și compozitor;
 Karl Landsteiner (1868–1943), descoperitorul grupelor sanguine, laureat al Premiului Nobel;
 Johannes Mayerhofer (1859–1925), artist plastic și scriitor;
 Leopold von Meyer (1816–1883), pianist și compozitor;
 Josef Müllner (1879–1968), sculptor;
 Rosa Papier (1859–1932), cântăreață de operă și profesoară de canto;
 Jakob Pazeller (1869–1957), compozitor;
 Max Reinhardt (1873–1943), regizor de teatru și director de teatru;
 Alexander Rollet (1834–1903), fiziolog și histolog;
 Georg Anton Rollet (1778–1842), colecționar, biolog cercetător și medic;
 Hermann Rollet (1819–1904), poet revoluționar, scriitor, arhivar al orașului Baden;
 Katharina Schratt (1853–1940), actriță și prietenă intimă a împăratului Franz Iosif I.
 Personalități care au murit în Baden
 Hermann Goethe (1837–1911), enolog, fondator al Școlii de enologie din Maribor (Marburg);
 Christoph Hartung (1779–1853), medic și homeopat;
 Emil Jellinek (1853–1918), diplomat austriac;
 Anton Freiherr von Klesheim (1812–1884), poet și actor austriac;
 Karl Komzák (1850–1905), compozitor austriac;
 Hanna prințesă de Liechtenstein (1848–1925), soția prințului Aloys de Liechtenstein;
 Karl Millöcker (1842–1899), compozitor de operetă;
 Wenzel Müller (1759–1835), compozitor și capelmaistru;
 Marika Rökk (1913–2004), actriță;
 Maria Carolina de Austria (1825–1915), soția arhiducelui Rainer Ferdinand de Austria;
 Rudolf von Österreich (1788–1831), arhiduce de Austria, arhiepiscop de Olmütz, cardinal;
 Wilhelm Franz de Austria (1827–1894), arhiduce de Austria;
 Franz Sacher (1816–1907), cofetar austriac, inventatorul renumitului tort Sacher.
 Note
 Galerie de imagini
 Bibliografie
 Carl Schenk: Taschenbuch für Badegäste Badens in Nieder-Oesterreich. Mit Kupfern. Geistinger, Wien/Baden (1820). – Digitalisierte Ausgabe der Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf.
 Wilhelm Tomaschek: Aqua, Aquae 1). In: Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE). Band II,1, Stuttgart 1895, p. 294.
 Rainer von Reinöhl: Die Baudenkmale des Kurortes Baden bei Wien. Deutsche Heimatbücherei, Band 4, Wien 1913, ÖNB.
 Johannes Ressel: Kirchen und Kapellen, religiöse Gedenksäulen und Wegzeichen in Baden bei Wien. Ein Beitrag zur Geschichte, Heimatkunde und Kunstgeschichte. 2., verbesserte und erw. Auflage, Grasl, Baden 1982, ISBN 3-85098-131-2.
 Johann Kräftner (Hrsg.): Im Schatten der Weilburg. Baden im Biedermeier. Eine Ausstellung der Stadtgemeinde Baden im Frauenbad vom 23. September 1988 bis 31. Jänner 1989. Grasl, Baden 1988, ISBN 3-85098-186-X.
 Viktor Wallner, Gerhard Weber: 200 Jahre Kurpark in Baden. Eine Zusammenstellung. Neue Badener Blätter, Band 3,2, ZDB-ID 2161928-1. Gesellschaft der Freunde Badens und Städtische Sammlungen - Archiv, Rollettmuseum der Stadtgemeinde Baden, Baden 1992, OBV.
 Julius Böheimer: Straßen & Gassen in Baden bei Wien. Lexikon der Straßen, Gassen, Plätze, Wege, Stege, Brücken. Grasl, Baden 1997, ISBN 3-85098-236-X.
 Viktor Wallner: Häuser, Menschen und Geschichten – ein Badener Anekdotenspaziergang. Gesellschaft der Freunde Badens, Baden 2002, OBV.
 Rudolf Maurer: Die Wiener Vorstadt. Antonsgasse und Annagasse im Lauf der Jahrhunderte. Katalogblätter des Rollettmuseums Baden, Band 56, ZDB-ID 2101396-2. Rollettmuseum Baden, Baden 2005, ISBN 3-901951-56-3.
 Hildegard Hnatek, Franz Reiter: So war’s einmal in Baden bei Wien. Verlag Sutton, Erfurt 2007, ISBN 978-3-86680-154-7.
 Heidi Angelika Mascher-Pichler: Baden bei Wien zur sowjetischen Besatzungszeit 1945–1955 mit besonderer Berücksichtigung der ersten beiden Besatzungsjahre und des Jahres 1955. Dissertation. Universität Wien, Wien 2009. – Volltext online (PDF; 2,8 MB).
 Orașe din Austria