text:
ECLI:SI:VSLJ:2015:IV.CP.411.2015
 VSL0082897
 Brigita Markovič (preds.), Majda Irt (poroč.), Majda Lušina
 razmerja med starši in otroki - preživljanje mladoletnega otroka - določitev višine preživnine - potrebe preživninskega upravičenca
 Preživljanje otroka je zakonska dolžnost roditeljev, ki je omejena na njihove sposobnosti in zmožnosti. Preživnina mora zajemati stroške življenjskih potreb otroka, zlasti stroške bivanja, hrane, oblačil, obutve, izobraževanja, oddiha, razvedrila in drugih posebnih potreb otroka. Otrokove potrebe je treba upoštevati kot celoto, pri tem pa ne gre za matematični izračun, temveč za oceno.
 1. Sodišče prve stopnje je v izpodbijani sodbi razsodilo, da je dolžan tožnik za preživljanje mladoletne hčerke U. za čas od dneva vložitve tožbe 21. 2. 2014 do 30. 6. 2014 plačevati mesečno preživnino v višini 250,00 EUR; od 1. 7. 2014 dalje pa v višini 170,00 EUR mesečno. Kar je toženka v nasprotni tožbi zahtevala več oziroma drugače, je zavrnilo ter odločilo, da vsaka stranka nosi svoje pravdne stroške.
 2. Zoper takšno odločitev se pritožuje tožnik, ki uveljavlja pritožbena razloga zmotne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava iz prvega odstavka 338. člena Zakona o pravdnem postopku(1). Predlaga, da pritožbeno sodišče sodbo spremeni in mu določi preživninsko obveznost v višini 150,00 EUR, toženki pa naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka. Opozarja, da je sodišče prve stopnje zmotno ugotovilo dejansko stanje tako pri ugotavljanju višine mesečnih potreb otroka kot tudi pri ugotavljanju pridobitnih zmožnosti staršev oziroma porazdelitvi bremena med njiju. Mesečne potrebe so ugotovljene v previsokem znesku, čeprav jih je sodišče prve stopnje korigiralo, vendar ne dovolj, da bi ustrezale povprečni in običajni porabi za takšno starost. Izpostavlja stroške prehrane, ki so tako za čas, ko je bila hčerka v varstvu, kot tudi po 1. 7. 2014 ocenjeni previsoko. Meni, da so stroški prehrane v času, ko je hčerka še bila v varstvu, realno znašali 50,00 EUR, sedaj pa znašajo 80,00 EUR. Ocena mesečnih potreb za obleko in obutev, ki jo je sodišče prve stopnje ugotovilo v višini 50,00 EUR mesečno, je previsoka. Te potrebe po oceni pritožnika znašajo 30,00 EUR mesečno. Pretiran je tudi znesek 20,00 EUR za igrače, saj otroku ni mogoče kupovati igrač neomejeno, kadar si jih zaželi. Meni, da zadostuje 10,00 EUR mesečno. Izpostavlja stroške osebne higiene in stanovanjske stroške. Meni, da bi za prve stroške zadoščal znesek 10,00 EUR mesečno, stanovanjske stroške pa ocenjuje na 50,00 EUR mesečno. Realne mesečne potrebe v času, ko je bila hčerka v varstvu, tako znašajo 330,00 EUR; sedaj, ko varstva ne koristi, pa so za 150,00 EUR nižje, zato ocenjuje, da je za celotno obdobje primerna preživnina v višini150,00 EUR mesečno. Opozarja, da je sodišče napačno ugotovilo dohodke toženke, saj ne prejema samo nadomestila za bolniški stalež, ampak tudi ostale dohodke, kot izhajajo iz obvestila delodajalca K. d. d. v letu 2014, in izkazujejo dohodek v višini 965,00 EUR mesečno. Sodišče prve stopnje bi ob pravilni porazdelitvi preživninske obveznosti med oba starša glede na njune zmožnosti in v skladu z določili Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih moralo določiti preživnino v višini 150,00 EUR mesečno.
 3. Pritožba je bila vročen toženki (tožnici po nasprotni tožbi), ki pa odgovora nanjo ni podala.
 5. Zaradi zdrave rasti, skladnega osebnostnega razvoja in usposobitve za samostojno življenje in delo imajo starši pravico in dolžnost, da skrbijo za življenje, osebnostni razvoj, pravice in koristi svojih mladoletnih otrok. Preživljanje otroka je zakonska dolžnost roditeljev, ki je omejena na njihove sposobnosti in zmožnosti.
 6. Sodišče prve stopnje je pravilno opredelilo materialnopravno podlago svoje odločbe in je določbe 123., 129. in 129. a člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih(2) pravilno uporabilo. Po izvedenem dokaznem postopku je na eni strani ocenilo povprečne mesečne stroške za preživljanje mladoletne hčerke, na drugi pa premoženjsko stanje in dohodke ter druge pridobitne zmožnosti tožnika in toženke. Na podlagi navedenega je utemeljeno zaključilo, da je tožnik (toženec po nasprotni tožbi) dolžan k preživljanju hčerke prispevati 250,00 EUR mesečno za čas, ko je bila hčerka v varstvu, od 1. 7. 2014 dalje pa 170,00 EUR mesečno. Dejansko stanje je bilo pravilno in popolno ugotovljeno, sodišče pa tudi ni zagrešilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti.
 7. Preživnina mora zajemati stroške življenjskih potreb otroka, zlasti stroške bivanja, hrane, oblačil, obutve, izobraževanja, oddiha, razvedrila in drugih posebnih potreb otroka. Oceno o teh potrebah je sodišče prve stopnje podalo na podlagi konkretno predstavljenih stroškov. Potrebe mladoletne hčerke so bile realno ocenjene. Sodišče je podlago našlo v podanih trditvah ter izpovedbah pravdnih strank. Strošek iz naslova nakupa oblačil in obutve je ocenjen povsem realno – glede na starost mladoletne hčerke in njene potrebe. Ocena teh stroškov tudi ne odstopa od povprečja in je povsem primerna starosti otroka. Ocenjeni strošek tudi ni tako visok, da ga tožnik ne bi mogel nositi. Enako velja glede zneska v višini 20,00 EUR, ki ga je sodišče priznalo iz naslova postavke za osebno higieno. Znesek 20,00 EUR mesečno je povsem ustrezen. Glede na to, da sodišče ni posebej priznalo stroškov iz naslova čistil in pralnih praškov, pa mora pokrivati tudi te potrebe.
 8. Pritožba zmotno meni, da je znesek v višini 20,00 EUR namenjen izključno nakupu igrač. Ta znesek namreč pokriva večjo paleto stroškov, ki sodijo v okvir razvedrila, in so tudi potrebni za osebnostni razvoj otroka, kot pravilno razloguje sodišče prve stopnje. V ta okvir sodijo stroški v zvezi z predstavami, otroškimi zabavami, igračami, raznimi didaktičnimi pripomočki, itd. Predmetni strošek tako ne pokriva izključno nakupa igrač, marveč služi širšim otrokovim potrebam v zvezi z razvedrilom, ter je po oceni pritožbenega sodišča povsem realen in primeren otrokovi starosti.
 9. Nerazumljiv je pritožbeni očitek o pretirani oceni stanovanjskih stroškov, saj je tožnik v svoji izpovedbi celo sam potrdil, da znašajo toženkini režijski stroški toliko kot njegovi - približno 150,00 EUR mesečno. Sodišče prve stopnje je te stroške razdelilo na polovico in v okviru potreb mladoletne hčerke upoštevalo znesek 70,00 EUR. Za takšno ceno je imelo podlago v toženkini izpovedbi, ki je stanovanjske stroške prav tako ocenila na 150,00 – 170,00 EUR mesečno, nato pa še podrobneje pojasnila, da znašajo računi za elektriko 40,00 – 50,00 EUR, preostale stroške pa si delita z bratom (ta živi z družino v drugi etaži hiše) na pol. Njen prispevek pa znaša od 100,00 - 120,00 EUR mesečno. Navedeno daje zadostno podlago za oceno stanovanjskih stroškov, ki jo je sprejelo sodišče prve stopnje; še posebej ob dejstvu, da je stroške v znesku 150,00 EUR mesečno potrdil tudi tožnik, v pritožbi pa ni navedel nobenega utemeljenega razloga, ki bi vzbudil dvom v oceno sodišča prve stopnje.
 10. Pritožbeno sodišče pritrjuje pritožbi, da so potrebe iz naslova prehrane ocenjene razmeroma visoko, še posebej, ker gre za majhnega otroka. Vendar pa je ob upoštevanju skupno ugotovljenih mesečnih potreb, ki jih je sodišče za čas do 30. 6. 2014 ocenilo v znesku 420,00 EUR mesečno, po 1. 7. 2014 pa 280,00 EUR mesečno – nižje so zato, ker mladoletna hčerka ne obiskuje več varstva – ocenjeni znesek povsem sprejemljiv. Otrokove potrebe je treba upoštevati kot celoto – pri ugotavljanju potreb namreč ne gre za natančen matematični izračun, marveč za oceno. Potrebe mladoletne hčerke v času, ko je bila v varstvu, so ocenjene povsem realno – so sicer nekoliko višje zaradi stroška varstva. Enako velja tudi glede potreb mladoletne hčerke po 1. 7. 2014, ko varstva ne obiskuje več, sodišče pa je njene mesečne potrebe ocenilo na 280,00 EUR. Gre za povsem realno, sprejemljivo in argumentirano oceno potreb. Ob bok potrebam pa morajo biti postavljene tudi zmožnosti preživninskih zavezancev, kar je prvostopenjsko sodišče v obravnavani zadevi tudi storilo. Tožnikovi dohodki, ki jih je sodišče na podlagi predloženih listin ugotovilo v neto znesku 1.100,00 EUR oz. 1.500,00 EUR, če se upošteva še znesek za prehrano in stroške prevoza, ter dodatnih 300,00 EUR regresa, omogočajo pokrivanje ocenjenih potreb mladoletne hčerke v deležu, kot ga je določilo sodišče.
 11. Pritožba zmotno očita sodišču prve stopnje, da ni ugotavljalo vseh toženkinih dohodkov. Iz točke 18 obrazložitve jasno izhaja, da je sodišče upoštevalo njeno neto plačo v višini 780,00 EUR. Opozorilo je, da vključno s preostalimi prejemki njen dohodek znaša 965,00 EUR, nato pa je izpostavilo, da toženka od meseca avgusta 2014 prejema 640,00 EUR zaradi koriščenja bolniškega staleža.
 12. Ob upoštevanju dohodkov pravdnih strank in nespornem dejstvu, da so tožnikovi dohodki precej višji, je povsem na mestu odločitev sodišča prve stopnje, da tožnik pokriva 60 % otrokovih potreb, kar pomeni, da je dolžan od vložitve tožbe pa do 30. 6. 2014, ko je bila hčerka v varstvu, plačevati preživnino v višini 250,00 EUR mesečno; od 1. 7. 2014 dalje pa v višini 170,00 EUR mesečno. Nezanemarljivo pa je tudi dejstvo, da je mladoletna hčerka zaupana v varstvo in vzgojo toženki; le-ta je na ta način aktivneje vključena v njeno vzgojo, kar pa se ne da materialno ovrednotiti, zato je prav, da nosi manjši delež pri pokrivanju stroškov preživljanja.
 13. Ker niso podani pritožbeni razlogi, ki jih tožnik uveljavlja v pritožbi, niti razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je bilo treba pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in potrditi sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).
 14. Tožnik s pritožbo ni uspel, zato sam nosi svoje pritožbene stroške (prvi odstavek 165. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 154. člena istega zakona). Odločitev o pritožbenih stroških je vsebovana v odločitvi o zavrnitvi pritožbe.
 ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------(1) Ur. l. RS, št. 26/1999 – s spremembami in dopolnitvami, v nadaljevanju: ZPP
 (2) Ur. l. SRS, št. 15/1976 – s spremembami in dopolnitvami, v nadaljevanju: ZZZDR
 ZZZDR člen 123, 129, 129a.
 P2RvYy0yMDE1MDgxMTExMzg0ODU4


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Fógra dlíthiúil tábhachtach
 |
 52007PC0822
 Togra le haghaidh rialachain ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gCOMHAIRLE lena n-oiriúnaítear ionstraimí áirithe faoi réir an nós imeachta dá dtagraítear in Airteagal 251 den Chonradh do Chinneadh 1999/468/CE ón gComhairle, mar atá arna leasú le Cinneadh 2006/512/CE, maidir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú - Cuid a tri - Oiriunu don nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú /* COIM/2007/0822 leagan deireanach - COD 2007/0282 */
 [pic] | COIMISIÚN NA gCOMHPHOBAL EORPACH |An Bhruiséil, 19.12.2007COIM(2007) 822 críochnaitheach2007/0282 (COD)Togra le haghaidhRIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS ÓN gCOMHAIRLElena n-oiriúnaítear ionstraimí áirithe faoi réir an nós imeachta dá dtagraítear in Airteagal 251 den Chonradh do Chinneadh 1999/468/CE ón gComhairle, mar atá arna leasú le Cinneadh 2006/512/CE, maidir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú Oiriúnú don nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú Cuid a Trí(arna thíolacadh ag an gCoimisiún)2007/0282 (COD)Togra le haghaidhRIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS ÓN gCOMHAIRLElena n-oiriúnaítear ionstraimí áirithe faoi réir an nós imeachta dá dtagraítear in Airteagal 251 den Chonradh do Chinneadh 1999/468/CE ón gComhairle, mar atá arna leasú le Cinneadh 2006/512/CE, maidir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú Oiriúnú don nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú Cuid a Trí:TÁ PARLAIMINT NA hEORPA AGUS COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH,Ag féachaint don chonradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh, agus go háirithe do phointe (c) d'Airteagal 61, do phointe (a) den chéad fhomhír d'Airteagal 63, agus 67,Ag féachaint don togra ón gCoimisiún[1],Ag féachaint don tuairim ó Choiste Eacnamaíoch agus Sóisialta na hEorpa[2],Ag féachaint don tuairim ón mBanc Ceannais Eorpach[3],Tar éis dul i gcomhairle le Coiste na Réigiún,Ag gníomhú i gcomréir leis an nós imeachta atá leagtha síos in Airteagal 251 den Chonradh[4],De bharr an méid seo a leanas:1. Leasaítear Cinneadh 1999/468/CE ón gComhairle an 28 Meitheamh 1999 lena leagtar síos na nósanna imeachta maidir le feidhmiú na gcumhachtaí cur chun feidhme arna dtabhairt don Choimisiún[5] le Cinneadh 2006/512/CE, lena dtugtar isteach nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú maidir le bearta a bhfuil raon feidhme ginearálta acu agus a ceapadh chun eilimintí neamhriachtanacha d’ionstraim bhunúsach a leasú, ar ionstraim í a glacadh i gcomhréir leis an nós imeachta dá dtagraítear in Airteagal 251 den Chonradh, inter alia trí chuid de na heilimintí sin a scriosadh nó tríd an ionstraim a fhorlíonadh trí eilimintí nua neamhriachtanacha a chur léi.2. I gcomhréir leis an Dearbhú Comhpháirteach ó Pharlaimint na hEorpa, ón gComhairle agus ón gCoimisiún[6] maidir le Cinneadh 2006/512/CE, á rá go bhfuil an nós imeachta nua seo infheidhme maidir le gníomhartha atá tagtha i bhfeidhm cheana ar glacadh leo de réir an nós imeachta dá dtagraítear in Airteagal 251 den Chonradh, ní foláir na gníomhartha seo a leasú i gcomhréir leis na nósanna imeachta is infheidhme.3. Beidh an Ríocht Aontaithe agus Éire, a bhí rannpháirteach i nglacadh agus i gcur i bhfeidhm ionstraimí a leasaítear leis an Rialachán seo, de bhua Airteagal 3 den Phrótacal maidir le seasamh na Ríochta Aontaithe agus na hÉireann atá i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis an gConradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh, beidh siad rannpháirteach i nglacadh agus cur i bhfeidhm an Rialachán seo.4. I gcomhréir le hAirteagail 1 agus 2 den Phrótacal maidir le seasamh na Danmhairge, atá i gceangal leis an gConradh ar an Aontas Eorpach agus leis an gConradh ag bunú an Chomhphobail Eorpaigh, ní bheidh an Danmhairg rannpháirteach i nglacadh an Rialacháin seo agus ní bheidh sé ina cheangal ar an Danmhairg ná ní bheidh sí faoi réir a chur i bhfeidhm,TAR ÉIS AN RIALACHÁN SEO A GHLACADH:Airteagal 1Sa Rialachán seo, ciallaíonn "Ballstát" aon Bhallstát seachas an Danmhairg.Airteagal 2Oiriúnaítear leis seo na hionstraimí atá liostaithe san Iarscríbhinn, i gcomhréir leis an Iarscríbhinn sin, do Chinneadh 1999/468/CE, mar atá arna leasú le Cinneadh 2006/512/CE.Airteagal 3Tuigtear gurb é atá sna tagairtí d'fhorálacha na n-ionstraimí atá liostaithe san Iarscríbhinn tagairtí do na forálacha sin mar atá arna leasú leis an Rialachán seo.Airteagal 4Tiocfaidh an Rialachán seo i bhfeidhm ar an bhfichiú lá tar éis a fhoilsithe in Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh.Beidh an Rialachán seo ina cheangal go huile agus go hiomlán agus beidh sé infheidhme go díreach i ngach Ballstát, i gcomhréir leis an gConradh ag bunú an Chomhphobal Eorpaigh.Arna dhéanamh sa Bhruiséil, anThar ceann Pharlaimint na hEorpa Thar ceann na ComhairleAn tUachtarán An tUachtaránIARSCRÍBHINNRIALACHÁIN ÓN g COMHAIRLE (CE) UIMH.44/2001 AN 22 NOLLAIG 2000 MAIDIR LE DLÍNSE AGUS AITHINT AGUS FORGHNÍOMHÚ BREITHIÚNAS IN ÁBHAIR SHIBHIALTA AGUS TRÁCHTÁLA [7]Maidir le Rialachán (CE) Uimh. 44/2001, ba chóir go dtabharfaí de chumhacht don Choimisiún, go háirithe, coigeartuithe teicniúla a dhéanamh ar na foirmeacha atá leagtha amach ina Iarscríbhinní, nó iad a thabhairt suas chun dáta. Ó tharla go bhfuil raon feidhme ginearálta ag na bearta sin agus gur le haghaidh eilimintí neamhriachtanacha de Rialachán (CE) Uimh. 44/2001 a leasú a ceapadh iad, ní foláir iad a ghlacadh i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá bhforáiltear in Airteagal 5a de Chinneadh 1999/468/CE.Dá réir sin, leasaítear Rialachán (CE) Uimh. 44/2001 mar seo a leanas:(1) In Airteagal 74, cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 2:"2. Glacfaidh an Coimisiún le tabhairt suas chun dáta nó coigeartuithe teicniúla na bhfoirmeacha, a bhfuil samplaí díobh in Iarscríbhinní V agus VI. Glacfar na bearta sin, a ceapadh chun eilimintí neamhriachtanacha den Rialachán seo a leasú, i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá dtagraítear in Airteagal 75(2)."(2) Cuirtear an méid seo a leanas in ionad Airteagal 75:“Airteagal 751. Beidh coiste de chúnamh ag an gCoimisiún.2. Sa chás go dtagraítear don mhír seo, beidh feidhm ag Airteagal 5a(1) go (4), agus ag Airteagal 7 de Chinneadh 1999/468/CE, ag féachaint d'fhorálacha Airteagal 8 de."RIALACHÁN (CE) UIMH. 1206/2001 ÓN g COMHAIRLE AN 28 BEALTAINE 2001 MAIDIR LE COMHAR IDIR CÚIRTEANNA NA m BALLSTÁT I DTACA LE FIANAISE A GHLACADH IN ÁBHAIR SHIBHIALTA AGUS TRÁCHTÁLA [8] .Maidir le Rialachán (CE) Uimh. 1206/2001, ba chóir go dtabharfaí de chumhacht don Choimisiún, go háirithe, leasuithe teicniúla a dhéanamh ar na foirmeacha caighdeánacha atá leagtha amach ina Iarscríbhinn nó iad a thabhairt suas chun dáta. Ó tharla go bhfuil raon feidhme ginearálta ag na bearta sin agus gur le haghaidh eilimintí neamhriachtanacha de Rialachán (CE) Uimh. 1206/2001 a leasú a ceapadh iad, ní foláir iad a ghlacadh i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá bhforáiltear in Airteagal 5a de Chinneadh 1999/468/CE.Dá réir sin, leasaítear Rialachán (CE) Uimh. 1206/2001 mar seo a leanas:(1) In Airteagal 19, cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 2:"2. Is é an an Coimisiún a dhéanfaidh leasuithe teicniúla ar na foirmeacha atá leagtha amach san Iarscríbhinn nó a thabharfaidh suas chun dáta iad. Glacfar leis na bearta sin, a ceapadh chun eilimintí neamhriachtanacha den Rialachán seo a leasú, i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú in Airteagal 20(2)."(2) Cuirtear an méid seo a leanas in ionad Airteagal 20:“Airteagal 201. Beidh coiste de chúnamh ag an gCoimisiún.2. Sa chás go dtagraítear don mhír seo, beidh feidhm ag Airteagal 5a(1) go (4), agus ag Airteagal 7 de Chinneadh 1999/468/CE, ag féachaint d'fhorálacha Airteagal 8 de."RIALACHÁN (CE) UIMH. 343/2003 ÓN g COMHAIRLE AN 18 FEABHRA 2003 LENA m BUNAÍTEAR NA CRITÉIR AGUS NA MEICNÍOCHTAÍ LEIS AN m BALLSTÁT ATÁ FREAGRACH AS IARRATAS AR DHÍDEAN A SCRÚDÚ A THAISC NÁISIÚNACH TRÍÚ TÍR I g CEANN DE NA BALLSTÁIT [9]Maidir le Rialachán (CE) Uimh. 343/2003, ba chóir go dtabharfaí de chumhacht don Choimisiún, go háirithe, na coinníollacha agus na nósanna imeachta maidir le cur chun feidhme an chlásail daoncharadais a ghlacadh agus na critéir is gá chun aistrithe a chur i gcrích a ghlacadh. Ó tharla go bhfuil raon feidhme ginearálta ag na bearta sin agus gur ceapadh iad le haghaidh Rialachán (CE) Uimh. 343/2003 a fhorlíonadh trí eilimintí nua neamhriachtanacha a chur leis, ní foláir iad a ghlacadh i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá bhforáiltear in Airteagal 5a de Chinneadh 1999/468/CE.Dá réir sin, leasaítear Rialachán (CE) Uimh. 343/2003 mar seo a leanas:(1) In Airteagal 15, cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 5:"5. Glacfaidh an Coimisiún na coinníollacha agus na nósanna imeachta maidir le cur chun feidhme an Airteagail seo lena n-áirítear, nuair is iomchuí, meicníochtaí idir-réitigh chun ceisteanna idir na Ballstáit a shocrú i dtaca leis an gá na pearsana i dtrácht a thabhairt le chéile, nó i dtaca leis an áit inar ceart é seo a dhéanamh. Glacfar leis na bearta sin, a ceapadh chun eilimintí neamhriachtanacha den Rialachán seo a leasú trína fhorlíonadh, i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá dtagraítear in Airteagal 27(3)."(2) In Airteagal 19, cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 5:"5. Féadfaidh an Coimisiún rialacha forlíontacha a ghlacadh maidir le haistrithe a thabhairt i gcrích. Glacfar leis na bearta sin, a ceapadh chun eilimintí neamhriachtanacha den Rialachán seo a leasú trína fhorlíonadh, i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá dtagraítear in Airteagal 27(3)."(3) In Airteagal 20, cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 4:"4. Féadfaidh an Coimisiún rialacha forlíontacha a ghlacadh maidir le haistrithe a thabhairt i gcrích. Glacfar leis na bearta sin, a ceapadh chun eilimintí neamhriachtanacha den Rialachán seo a leasú trína fhorlíonadh, i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá dtagraítear in Airteagal 27(3)."(4) In Airteagal 27, cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 3:"3. Sa chás go dtagraítear don mhír seo, beidh feidhm ag Airteagal 5a(1) go (4), agus ag Airteagal 7 de Chinneadh 1999/468/CE, ag féachaint d'fhorálacha Airteagal 8 de."RIALACHÁN (CE) UIMH. 805/2004 Ó PHARLAIMINT NA h EORPA AGUS ÓN g COMHAIRLE AN 21 AIBREÁN 2004 LENA g CRUTHAÍTEAR ORDÚ FORFHEIDHMIÚCHÁIN EORPACH D'ÉILIMH NEAMHCHONSPÓIDITHE [10]Maidir le Rialachán (CE) Uimh. 805/2004, ba chóir go dtabharfaí de chumhacht don Choimisiún, go háirithe, na foirmeacha caighdeánacha atá leagtha amach ina Iarscríbhinní a leasú. Ó tharla go bhfuil raon feidhme ginearálta ag na bearta sin agus gur le haghaidh eilimintí neamhriachtanacha de Rialachán (CE) Uimh. 805/2004 a leasú a ceapadh iad, ní foláir iad a ghlacadh i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú dá bhforáiltear in Airteagal 5a de Chinneadh 1999/468/CE.Dá réir sin, leasaítear Rialachán (CE) Uimh. 805/2004 mar seo a leanas:(1) Cuirtear an méid seo a leanas in ionad Airteagail 31 agus 32:“Airteagal 31Leasuithe ar na hIarscríbhinníLeasóidh an Coimisiún na foirmeacha caighdeánacha sna hIarscríbhinní. Glacfar leis na bearta sin, a ceapadh chun eilimintí neamhriachtanacha den Rialachán seo a leasú, i gcomhréir leis an nós imeachta rialúcháin lena ngabhann grinnscrúdú in Airteagal 32(2)."Airteagal 32Coiste1. Beidh Coiste a bhforáiltear dó le hAirteagal 75 de Rialachán (CE) Uimh. 44/2001 de chúnamh ag an gCoimisiún.2. Sa chás go dtagraítear don mhír seo, beidh feidhm ag Airteagal 5a(1) go (4), agus ag Airteagal 7 de Chinneadh 1999/468/CE, ag féachaint d'fhorálacha Airteagal 8 de."[1] IO C [...], [...], lch. [...].[2] IO C [...], [...], lch. [...].[3] IO C [...], [...], lch. [...].[4] IO C [...], [...], lch. [...].[5] IO L 184, 17.7.1999, lch. 23. Cinneadh arna leasú le Cinneadh 2006/512/CE (IO L 200, 22.7.2006, lch. 11).[6] IO C 255, 21.10.2006, lch. 1.[7] IO L 12, 16.1.2001, lch. 1. Rialachán arna leasú go deireanach le Rialachán (CE) Uimh. 1791/2006 (IO L 363, 20.12.2006, lch. 1).[8] IO L 174, 27.6.2001, lch. 1.[9] IO L 50, 25.2.2003, lch. 1.[10] IO L 143, 30.4.2004, lch. 15. Rialachán arna leasú le Rialachán (CE) Uimh. 1869/2005 (IO L 300, 17.11.2005, lch. 6 agus IO L 321M, 21.11.2006, lch.145).


type: other

text:
Európai igazságügyi portál - Általános információk
 Bizonyításfelvétel videokonferencia révén - Portugália
 A portugál jog szerint a megkereső bíróság bírájának a videokonferencia útján meghallgatott személytől közvetlenül, a megkeresett bíróság bírájának közreműködése nélkül kell a bizonyítást felvennie. Ez a szabály azokra a belföldi ügyekre vonatkozik, ahol videokonferencia útján történik meghallgatás. Ugyanez az eljárás vonatkozik azokra a határokon átnyúló ügyekre, ahol a megkereső tagállam bírósága a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 17. cikke alapján kéri a meghallgatás videokonferencia útján történő lefolytatását.
 Másik lehetőségként a megkereső tagállam bírósága határokon átnyúló ügyekben a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 10-12. cikkei alapján kérheti a meghallgatás videokonferencia útján történő lefolytatását.
 A bizonyítékok szakértőktől, tanúktól és felektől videokonferencia útján történő összegyűjtését szabályozó főbb nemzeti eljárási szabályok a következők:
 A polgári perrendtartásról szóló törvény (Código de Processo Civil) 486 cikke
 Szakértők jelenléte az érdemi tárgyaláson
 1 - Ha az egyik fél kéri vagy a bíró elrendeli, szakértőknek kell megjelenniük az érdemi tárgyaláson, hogy eskü alatt tisztázzák, amit tőlük esetleg kérnek.
 2 - A létesítmények, laboratóriumok vagy hatósági szolgálatok szakértőit a munkahelyükön, telekonferencia útján kell meghallgatni.
 A polgári perrendtartásról szóló törvény 502 cikke
 Telekonferencia útján történő meghallgatás
 1 - A kerületen kívüli, vagy autonóm régiók esetében az érintett szigeten kívüli lakóhellyel rendelkező tanúk megjelenését a feleknek az 507. cikk (2) bekezdése szerint kell bejelenteniük, amennyiben e célból a tanúskodásukat felajánló nyilatkozatot tettek, vagy egy meghatározott tárgyaláson telekonferencia útján kell meghallgatni őket azon a kerületi bíróságon, amely területén van a lakóhelyük.
 2 - Az ügyet tárgyaló bíróságnak kell kitűznie a meghallgatás napját, miután egyeztetett a bírósággal, ahol a tanútól a bizonyítást felveszik, és megjelenésre be kell idéznie a tanút.
 3 - A meghallgatás napján a tanúknak igazolniuk kell magukat a bizonyítást felvevő bíróság tisztviselője előtt, de ettől a ponttól kezdve a meghallgatást az ügyet tárgyaló bíróságnak és mindkét fél ügyvédjének telekonferencia útján kell lefolytatnia, anélkül, hogy szükség lenne a bizonyításfelvételt lefolytató bíróság bírájának közreműködésére.
 4 - A tengerentúli lakóhellyel rendelkező tanúkat telekonferencia útján kell meghallgatni, amikor csak rendelkezésre állnak azon a helyen a szükséges technikai eszközök, ahol a lakóhelyük van.
 5 - A Lisszabon és Porto agglomerációjában lévő bíróságokon tárgyalt ügyekben nem folytatható meghallgatás videokonferencia útján, ha a tanú az érintett kerület lakosa, kivéve az 520. cikkben meghatározott esetekben.
 A polgári perrendtartásról szóló törvény 520 cikke
 A bíróság és azon személy közötti közvetlen kommunikáció, akitől a bizonyítást felveszik
 1 - Amennyiben lehetetlen vagy rendkívüli nehézségekkel járna annak a személynek időben megjelenni a bíróságon, akitől a bizonyítást fel kell venni, a bíró a felek egyetértésével dönthet úgy, hogy az ügyben a megfelelő határozat meghozatalához szükséges tisztázást telefonon vagy a bíróság és a tanú közötti közvetlen kommunikáció más módjának segítségével is meg lehet tenni, amennyiben a vizsgálandó vagy tisztázandó tények jellege összeegyeztethető az eljárással.
 2 - A bíróságnak a rendelkezésére álló eszközök segítségével biztosítania kell azt, hogy a vallomást szabadon és a valóságnak megfelelően tegyék, nevezetesen annak elrendelésével, hogy a tanút a bizonyításfelvétel során bírósági ügyintéző kísérje, valamint a vallomás tartalmáról és a bizonyításfelvétel körülményeiről jegyzőkönyv készüljön.
 3 - Az 513. cikk rendelkezései [eskü és a bíró általi előzetes kihallgatás] és az előző cikk (4) bekezdésének első része [a bíró elrendelheti az előtte, személyesen történő újbóli bizonyításfelvételt] az e cikk hatálya alá tartozó esetekben alkalmazandóak.
 A polgári perrendtartásról szóló törvény 456. cikke
 A bizonyításfelvétel helye és időpontja
 1 - A bizonyítást rendszerint az érdemi tárgyaláson kell felvenni, kivéve, ha sürgős vagy a tanú nem tud a bíróságon megjelenni.
 2 - Az 502. cikkben meghatározott, telekonferencia útján történő bizonyításfelvételre vonatkozó szabályokat alkalmazni kell a kerületen kívüli, vagy autonóm régiók esetében az érintett szigeten kívüli lakóhellyel rendelkező felekre.
 3 - Az előzetes meghallgatáson is történhet bizonyításfelvétel, amely esetben az előző bekezdés rendelkezései a szükséges módosításokkal alkalmazandóak.
 Nincs meghatározva konkrét korlátozás. A portugál jog megengedi a tanúk, felek és szakértők videokonferencia útján történő meghallgatását, ahogy arról a fent hivatkozott jogi szabályozás rendelkezik.
 Lásd az előző kérdésre adott választ.
 Az általános szabály szerint a személyt videokonferencia útján a bíróságon kell meghallgatni. A hatósági szolgálatok szakértőit azonban a munkahelyükön, telekonferencia útján is meg lehet hallgatni. A polgári perrendtartásról szóló törvény (az 1. kérdésre adott válaszban hivatkozott) 520. cikkében meghatározott körülmények között kivételesen a bíróság olyan személyt is meghallgathat videokonferencián keresztül, aki nem a bíróságon tartózkodik.
 Igen, a videokonferencia alkalmazásával tartott meghallgatásokat a portugál polgári perrendtartásról szóló törvény 155. cikkének rendelkezései szerint a bíróság hangrögzítő rendszerével mindig felveszik.
 Ha Portugália a megkeresett tagállam, a meghallgatás nyelve változik a körülményektől függően:
 a) Ha a kérelmet a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 10-12. cikke értelmében nyújtják be, a portugál nyelv kerül alkalmazásra. Amennyiben külföldi állampolgárokat szükséges meghallgatni, beszélhetnek egy másik nyelven is, ha nem beszélik a portugál nyelvet. Ebben az esetben a megkereső bíróságnak a megkeresett bíróságot tájékoztatnia kell erről a tényről, hogy ez utóbbi a megkeresett bíróságon való megjelenésre tolmácsot tudjon hívni.
 b) Ha a kérelmet a 2001. május 28-i 12016/2001/EK rendelet 17. cikke értelmében nyújtják be, az alkalmazott nyelv az lesz, amelyikről a megkereső bíróság tagállamának nemzeti jogszabályai rendelkeznek. Amennyiben olyan személyeket szükséges meghallgatni, akik nem beszélik azt a nyelvet, a megkereső bíróság a nemzeti jogszabályoknak megfelelően a megkereső bíróságon való megjelenésre tolmácsot hívhat. Másik választási lehetőségként a megkereső bíróság felkérheti a (megkeresett) portugál bíróságot, hogy a megkeresett bíróságon való megjelenésre hívjon tolmácsot.
 Bármely olyan, az a) és b) pontban említett esetben, amikor a megkeresett tagállam bíróságán való megjelenésre tolmácsot szükséges hívni, a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 18. cikke (2) bekezdésének rendelkezései szerint a megkeresett bíróság a megkereső tagállam bíróságától kérelmezi a tolmácsnak járó díj kifizetését.
 Ezt az információt már megadtuk a 6. kérdésre adott válaszban.
 A portugál jogban az az eljárás, amelyet egy személy bírósági megjelenésre való beidézésére és meghallgatására alkalmaznak, lényegében a portugál polgári perrendtartásról szóló törvény 7. cikkének (3) bekezdésében, 172. cikkének (5) és (6) bekezdésében, 220. cikkében, 247. cikkének (2) bekezdésében, 251. cikkének (1) bekezdésében, valamint 417., 507., 508. és 603. cikkeiben került meghatározásra.
 Általánosságban a bíróság hivatalának felelőssége hivatalból értesíteni a tanúkat, szakértőket, feleket és a képviselőiket arról, hogy bírósági rendelkezés alapján a bírósági eljárás során mikor kötelesek megjelenni. Különösen ha a fél valamelyik tanú meghallgatását videokonferencia útján kéri, a bíróság hivatala felelős a tanú beidézéséért.
 A tanúk, szakértők és más kisegítő személyek (például tolmács vagy technikai tanácsadó) bírósági idézéséről szóló értesítéseket ajánlott postai küldeményben küldik ki, amelyen szerepel a bíróságon való megjelenés helye, ideje és célja. Az értesítések akkor is kézbesítettnek tekintendők, ha a címzett nem veszi át a levelet; a postai szolgálat kihordójának erről nyilvántartást kell vezetnie.
 A fél bírósági eljárásra vagy bizonyításfelvételre történő idézéséről szóló értesítéseket az érintett félnek címezve, ajánlott postai küldeményben küldik ki, amelyben szerepel a bíróságon való megjelenés helye, ideje és célja. Ebben az esetben, ha a fél tárgyalóügyvédet jelölt ki vagy ha egyidejűleg tárgyalóügyvéd és jogtanácsos is képviseli, a tárgyalóügyvédet és a jogtanácsost is értesíteni kell.
 A 2013. augusztus 26-i 280/2013. miniszteri végrehajtási rendelet (Portaria) 25. cikke értelmében a felek képviselőit elektronikusan értesítik. Az informatikai rendszer igazolja a napot, amikor az értesítést kiállították.
 A jog nem határozza meg kifejezetten mennyivel a meghallgatás előtt kell az értesítést elküldeni. Bármelyik fenti esetben az értesítés a nyilvántartásba vételét vagy az elektronikus kiállítását követő harmadik napon tekintendő kézbesítettnek. Ha a harmadik nap nem munkanap, az értesítés az első azt követő munkanapon tekintendő kézbesítettnek. Gyakorlati okokból ezért a meghallgatás napjával kapcsolatosan legalább ezt az értesítési időt szükséges betartani, annak érdekében, hogy az értesítést szabályszerűen kézbesítettnek lehessen tekinteni.
 Sürgős esetekben a tanúkat, szakértőket, más kisegítő személyeket, a feleket vagy képviselőiket táviratban, telefonon vagy más hasonló távközlési módon is be lehet idézni (vagy az idézésüket törölni). Az ügy nyilvántartásában mindig dokumentálják a telefonon történt kapcsolatba lépést, amit valamilyen formájú írásbeli megerősítés követ.
 Ha egy olyan személy, akinek meg kellett volna jelennie, nem jelenik meg, a távolmaradását magán a meghallgatáson vagy öt napon (azaz öt naptári napon, de ha az utolsó nap nem munkanap, a határidő a következő munkanapig meghosszabbodik) belül ki kell mentenie.
 A portugál jog a következő kényszerintézkedéseket írja elő a meg nem jelenés eseteire. Amennyiben egy tanú nem jelenik meg miután szabályszerűen értesítették, és nem menti ki távolmaradását a törvényes határidőn belül, bírságot szabnak ki rá, és a bíró elrendelheti a megjelenését őrizet alatt. A szankciók nem alkalmazandóak, ha a tárgyalást a tanú meg nem jelenésétől eltérő oknál fogva elnapolják. Amennyiben egy szakértő vagy más kisegítő személy nem jelenik meg miután szabályszerűen értesítették, és nem menti ki távolmaradását a törvényes határidőn belül, bírságot szabnak ki rá. Amennyiben az egyik fél nem jelenik meg miután szabályszerűen értesítették, és nem menti ki távolmaradását a törvényes határidőn belül, bírságot szabnak ki rá, és a megjelenés megtagadását a bíróság bizonyítási célból szabadon értelmezheti. Ezen kívül, ha a bíróság úgy véli, hogy az, hogy a fél megtagadta a megjelenést ellehetetleníti a bizonyítási kötelezettség teljesítését, megfordíthatja a bizonyítási terhet.
 Videokonferencia alkalmazásáért nem számolnak fel költséget.
 Ha a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 17. cikke értelmében benyújtott kérelemben a portugál bíróság a megkereső fél, meghallgatás céljából a meghallgatandó személyt a másik (megkeresett) tagállam megnevezett bíróságára az esettől függően a 8. kérdésre adott válaszban említett egyik módszer alkalmazásával, postai úton idézi be. Erről a postai úton történő értesítési lehetőségről a 2007. november 13-i 1393/2007/EK rendelet 14. cikke rendelkezik. A meghallgatandó személyt az értesítésben tájékoztatják a megjelenésének önkéntes voltáról.
 Ha a portugál bíróság a megkeresett fél, a megkereső bíróság felelőssége értesíteni a meghallgatandó személyeket és tájékoztatni őket a megjelenésük önkéntes voltáról.
 A megkereső és a megkeresett bíróságok közötti kölcsönös megállapodás alapján a meghallgatandó személy értesítését, valamint a meghallgatás önkéntes voltáról való tájékoztatást elvégezheti a megkeresett tagállam bírósága. Ez a gyakorlatban megtörténhet attól függetlenül, hogy a portugál bíróság a megkereső vagy a megkeresett fél.
 A meghallgatásra kitűzött időpontban a bírósági ügyintéző ellenőrzi a meghallgatandó személy jelenlétét és tájékoztatja a meghallgatást lefolytató bírót vagy a megkereső bíróságot, amennyiben ez utóbbi közvetlenül folytatja le a meghallgatást.
 Ha a meghallgatást portugál bíró folytatja le, amint az eljárás elkezdődött, de még mielőtt a személy vallomástétele megkezdődne, a következő lépések történnek: (i) a vallomást tevő személy, tanú vagy szakértő a bíró előtt esküt tesz; (ii) a bíró előzetes kérdéseket tesz fel a meghallgatandó személy azonosítása érdekében.
 A meghallgatandó személy azonosítása érdekében az előzetes kérdések feltevése a bíró feladata, ami a meghallgatandó személy nevének, foglalkozásának, címének, családi állapotának és más, személyazonosítási célból a bíró által szükségesnek tartott adatainak megkérdezéséből áll.
 A bíró a meghallgatandó személytől a vallomás hihetőségének értékelése érdekében azt is megkérdezi, hogy valamelyik fél rokona, barátja vagy ellensége-e, és, hogy van-e közvetett vagy közvetlen érdekeltsége az ügyben.
 Ha a feltett előzetes kérdések során a bíró megállapítja, hogy a tanú alkalmatlan vagy nem a megfelelő személy a meghallgatásra, nem engedi meg, hogy vallomást tegyen. A tanú akkor alkalmatlan, ha annak ellenére, hogy nincs akadályoztatva valamilyen pszichológiai rendellenesség által, nincs meg a természetes (testi vagy szellemi) képessége a vallomástételre.
 Az előzetes kérdések azt is lehetővé teszik a bíró számára, hogy kiszűrje azokat az alábbi eseteket, amikor a portugál polgári perrendtartásról szóló törvény szerint a tanúk vagy a felek megtagadhatják a vallomástételt.
 A következő személyek tagadhatják meg tanúként a vallomástételt (a gyermekek születésének vagy halálának igazolására irányuló cselekmények kivételével):
 a) Felmenő ági rokonok a leszármazottaikat érintő ügyekben, örökbefogadó szülők az örökbefogadott gyermekeiket érintő ügyekben és fordítva;
 b) Após vagy anyós a vejét vagy menyét érintő ügyben és fordítva;
 c) Házastársak vagy volt házastársak a másik házastársat vagy volt házastársat érintő ügyekben;
 d) Bárki aki házaspárokhoz hasonlóan együtt él vagy együtt élt az ügy bármelyik felével.
 A bíró kötelessége tájékoztatni a fenti pontokban említett személyeket, hogy jogosultak a vallomástétel megtagadására.
 A szakmai titoktartás, államtitok vagy köztisztviselők titoktartása által kötelezett személyeket fel kell menteni a vallomástétel alól a titoktartás körébe tartozó tényeket illetően. Ezekben az esetekben a bíróság ellenőrzi a felmentés jogosságát, és amennyiben azt szükségesnek tartja, felmenti őket a titoktartási kötelességük alól.
 A felek kizárólag személyes körülményekkel kapcsolatban tehetnek vallomást. Polgári perben nem elfogadható, ha a fél vallomásában olyan bűncselekményre vagy jogsértésre összpontosít, amely vonatkozásában egy büntetőügyben terhelt.
 A portugál jog alapján:
 Mielőtt a bizonyításfelvétel megtörténne, a bíró figyelmezteti a meghallgatandó személyt azon eskü erkölcsi jelentőségéről, amit tenni készül, a kötelességéről, hogy az igazsághoz hű maradjon, valamint a hamis nyilatkozattétel szankcióiról.
 Ezt követően a bíró felkéri a tanút az alábbi eskü tételére: „A becsületemre esküszöm, hogy a teljes igazságot, és csakis az igazságot mondom.”
 Az eskütétel megtagadása a vallomástétel megtagadásával egyenértékű; mindkettő, amennyiben a bíró a személyt ez alapján vádolná, a bíróság megsértéseként büntethető, kivéve ha indokolt volt.
 Ha egy másik tagállam bírósága a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 17. cikke alapján videokonferencia útján Portugáliában közvetlen bizonyításfelvételt folytat, a megkereső tagállam bíróságának a (megkeresett) portugál bíróságot a vallomást tevő személy következő azonosítási adatairól kell tájékoztatnia: név, foglalkozás, cím, családi állapot és más személyazonosítási célból általa szükségesnek tartott információk, valamint a személy meghallgatásának minősége (például fél, tanú, szakértő, technikai tanácsadó), a személy által beszélt nyelv továbbá, hogy szükséges-e tolmácsot hívni a megkeresett bíróságra.
 Az adatok azért szükségesek, hogy a (megkeresett) portugál bíróság egyrészről lépéseket tehessen tolmács hívására, illetve másrészről a videokonferenciára kitűzött időpontban a meghallgatandó személy jelenlétét ellenőrizhesse.
 Mivel azonban a portugál bíró nem avatkozik az eljárásba, az esküt a megkereső tagállam bíróságának bírája előtt videokonferencia útján kell letenni. Ugyanez vonatkozik az előzetes kérdésekre, ha feltesznek ilyeneket, valamint az alkalmassággal vagy a vallomástétel megtagadásával kapcsolatos ügyekre, illetve a tanúk vallomástétel alóli felmentésére, ami a megkereső tagállam polgári eljárásjoga alapján a megkereső bíróság bírájának hatáskörébe tartozik, ahogy arról a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 17. cikkének (6) bekezdése rendelkezik.
 A megkereső és a megkeresett bíróságnak (miután ez utóbbit a központi hatóság kijelölte) a videokonferencia beütemezésére közvetlen kapcsolatot kell létesíteniük egymással, és egy előzetes teszt lefolytatására egy napot is ki kell jelölniük.
 Gyakorlati okokból, amikor csak lehetséges, előnyösebb a tesztet a tanú értesítése előtt lefolytatni; e célból a teszt napját olyannyira előre kell ütemezni, hogy elegendő idő maradjon a tanú időben történő értesítésére.
 A teszt és a videokonferencia révén történő meghallgatás napján egy-egy informatikai technikusnak, távközlési technikusnak vagy megfelelő tudással rendelkező bírósági ügyintézőnek jelen kell lennie mindegyik bíróságon.
 Portugáliában a Pénzgazdálkodási és Igazságügyi Infrastrukturális Intézetnél (Instituto de Gestão Financeira e Estruturas da Justiça vagy IGFEJ) külön csoport áll rendelkezésre a bírósági videokonferenciák lefolytatására.
 Szervezési okoknál fogva, amikor csak lehetséges, az IGFEJ-t három nappal előre kell értesíteni a teszt és a meghallgatás napjáról. Ez lehetővé teszi az IGFEJ számára, hogy ellenőrizze a videokonferenciához szükséges műszaki feltételek meglétét, azonnal közbelépjen, ha a bíróságok között bármilyen kommunikációs nehézség lép fel, valamint a videokonferencia teszteket nyomon kövesse.
 Egy portugál bíróság kérelmére videokonferencia ütemezése egy másik tagállamban
 A (megkereső) portugál bíróságnak először az IGFEJ-t kell megkérnie a videokonferenciához szükséges műszaki feltételek megteremtésére, a bíróságok közötti bármilyen kommunikációs nehézség elhárítása céljából a közbelépésre, valamint a videokonferencia tesztek nyomon követésére.
 A műszaki nehézségek elhárítása érdekében a portugál bíróság a megkeresett tagállam bíróságát megkéri, hogy a videokonferencia szolgálatukon ők is nevezzenek ki egy felelős személyt a teszt nyomon követésére és/vagy a portugál technikusokkal együttműködve a szükséges műszaki segítségnyújtás biztosítására.
 Ha portugál bíróság a megkereső fél, gyakran kikérik a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes EIH (polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózat) portugál kapcsolattartójának segítségét, aki közvetlenül kapcsolatba lép a megkeresett bírósággal a teszt és a videokonferencia beütemezése céljából. Ha műszaki nehézségekre hívják fel a figyelmét, a kapcsolattartó közvetlenül összeköttetésbe lép minden egyes érintett tagállamban a videokonferenciáért felelős csoporttal, és igényli a szükséges kapcsolatok létesítését, információkat vagy technikai kiigazításokat, majd ennek megfelelően tájékoztatja a részt vevő bíróságokat. Ez lehetővé teszi a nyelvi korlátok leküzdését és a videokonferencia sikeres lefolytatását.
 Egy másik tagállam kérelmére videokonferencia ütemezése egy portugál bíróságon
 Portugáliában a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet 17. cikke értelmében az Igazságügyi Igazgatási Főigazgatóság (Direcção-Geral da Administração da Justiça, vagy DGAJ) a másik tagállamból származó kérelmek átvételéért és elfogadásáért felelős központi hatóság. Miután a kérelem elfogadásra került, a DGAJ közli a megkereső tagállam bíróságával azt a (megkeresett) portugál bíróságot, ahol a videokonferencia lefolytatásra kerül. Miután ez megtörtént, a megkereső és a megkeresett bíróságoknak közvetlenül egymással kell megállapodniuk először a teszt, majd a videokonferencia révén folytatott meghallgatás napjáról.
 Központi hatóságként a DGAJ az esetleges technikai nehézségek elhárítása érdekében elősegíti a közvetlen kapcsolattartást a megkereső és a megkeresett bíróságok között, valamint az IGFEJ videokonferencia csoporttal. Ezen kívül a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes EIH portugál kapcsolattartója is elősegítheti a szükséges kapcsolatokat, amennyiben erre felkérik.
 A közvetlen kapcsolatokon keresztül a bíróságok lefoglalják a videokonferencia termet, továbbá a technikai összeköttetések létesítésére és a megkereső, illetőleg a megkeresett bíróságokon a videokonferencia nyomon követésére kinevezik az alkalmazottakat. Portugáliában rendszerint egy megfelelő tudással rendelkező bírósági ügyintézőt választanak, akihez lehetőleg a portugál bíróság informatikai technikusa csatlakozik.
 Ha a videokonferenciát az internetszolgáltató folytatja le, azt szükségszerűen Portugáliából kell tennie. E célból a portugál bíróság előre felkéri az IGFEJ-t a külső összeköttetés létrehozására.
 Ha a videokonferenciát telefonvonalon (ISDN) keresztül folytatják le, a portugál bíróságokkal való összeköttetés létrehozható más tagállamok bíróságairól.
 Amikor technikai nehézség merül fel, a portugál bíróság informatikai technikusa vagy egy IGFEJ technikus biztosítani tudja a szükséges segítséget.
 Videokonferencia iránti kérelem előterjesztésekor a következő adatokat kell megadni a 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelet mellékletében szereplő „I” formanyomtatvány 12-es mezőjében, vagy azon formanyomtatvány mellékleteként.
 1. A megkereső bíróság által használt videokonferencia berendezés műszaki adatai, nevezetesen:
 Az alkalmazott kommunikációs protokoll (pl. H.323, H.320)
 Video protokollok (pl. H.261, H.263 és H.264)
 Audio protokollok (pl. G.711a, G.711u G.722, G.729)
 Szükség esetén tartalommegosztó protokoll [pl. H.239 vagy BFCP (SIP)]
 Biztonság: H.235 és a vonatkozó, támogatott adattitkosítás
 Maximális támogatott sávszélesség
 Különálló, MCU (konferenciavezérlő) vagy átjáró berendezés
 MCU vagy átjáró esetén el van-e látva IVR-rel (automata hangbemondó és önkiszolgáló rendszer)
 2. A bíróság ISDN és/vagy nyilvános IP kapcsolati adatai
 3. Kérelem egy videokonferencia teszt beütemezésére a bizonyításfelvétel előtt.
 4. Azon személy neve és közvetlen (telefon, fax és e-mail) elérhetősége, aki a videokonferencia alatt támogatást nyújt (lehetőleg egy bírósági ügyintéző egy olyan informatikai vagy távközlési technikussal együtt, aki a bíróságnak nyújt támogatást).
 Az ezen az adatlapon szereplő információk nem kötelezik a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes EIH kapcsolattartót, a bíróságokat vagy más szervezeteket és hatóságokat. Nem teszi szükségtelenné az alkalmazandó jogszabályok áttekintését. Az információk rendszeresen frissülnek és az esetjog természetéből fakadóan alakulnak.
 Utolsó frissítés: 05/07/2018


type: caselaw

text:
 15.2.2016
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 59/32
 2015. december 3-án benyújtott kereset – Almashreq Investment Fund kontra Tanács
 (T-709/15. sz. ügy)
 (2016/C 059/35)
 Az eljárás nyelve: francia
 Felek
 Felperes: Almashreq Investment Fund (Damaszkusz, Szíria) (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)
 Alperes: az Európai Unió Tanácsa
 Kérelmek
 A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
 —
 nyilvánítsa a felperes keresetét elfogadhatónak és megalapozottnak;
 —
 következésképpen kötelezze az Európai Uniót a felperest ért kár teljességének megtérítésére olyan összegben, amelyet a Törvényszék méltányosan határoz meg;
 —
 rendelje el szakértő kirendelését a felperest ért kár teljességének meghatározása érdekében;
 —
 kötelezze az Európai Unió Tanácsát az eljárás költségeinek viselésére.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amely a felperest ért nem vagyoni káron, nevezetesen a jóhírnevének megsértésén alapul, amely közvetlen okozati összefüggésben áll az Európai Unió Tanácsa által hozott intézkedésekkel, és amelynek tekintetében a felelősséget a Tanács viseli.