type: legislation

text:
 |
 52014PC0534
 Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (kodifitseeritud tekst) /* COM/2014/0534 final - 2014/0246 (NLE) */
 SELETUSKIRI
 1. Kodanike Euroopa jaoks peab komisjon
 oluliseks Euroopa Liidu õigust lihtsustada ja selgemaks muuta, nii et see oleks
 kodanikule loetavam ja kättesaadavam; see annab kodanikule parema võimaluse
 talle antud õigusi kasutada.
 Seda eesmärki ei ole võimalik saavutada, kuni
 arvukad sätted, mida on korduvalt ja sageli oluliselt muudetud, asuvad laiali,
 osad esialgses õigusaktis ja osad muutvates õigusaktides. Nii tuleb kehtiva
 õiguse kindlakstegemiseks uurida ja võrrelda suurt hulka õigusakte.
 Muudetud õigusaktide kodifitseerimine on seega oluline õiguse selguse ja loetavuse saavutamiseks.
 2. 1. aprillil 1987. aastal otsustas[1]
 komisjon anda oma talitustele ülesande kodifitseerida kõik õigusaktid hiljemalt
 kümnenda muudatuse järel. Komisjon rõhutas, et see on minimaalne nõue ning et
 õigusnormide arusaadavuse ja selguse huvides tuleks talitustel püüda nende
 vastutusalas olevaid tekste kodifitseerida veel tihedamini.
 3. Seda kinnitati Edinburghi Euroopa Ülemkogu eesistuja järeldustega detsembris 1992[2], rõhutades kodifitseerimise tähtsust, mis annab õiguskindlust
 konkreetsel ajahetkel asjas kohaldamisele kuuluva õiguse osas.
 Kodifitseerides tuleb täpselt järgida tavapäraselt Liidu õigusaktide vastuvõtmiseks
 ettenähtud seadusandlikku menetlust.
 Kuna kodifitseeritavatesse
 õigusaktidesse ei või teha sisulisi muudatusi, otsustasid Euroopa Parlament,
 nõukogu ja komisjon 20. detsembri 1994. aasta institutsioonidevahelises
 kokkuleppes, et kodifitseeritavate õigusaktide kiiremaks vastuvõtmiseks võib
 kasutada kiirendatud menetlust.
 4. Käesoleva ettepaneku eesmärk on kodifitseerida nõukogu 22 märtsi
 1999 aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse
 üksikasjalikud eeskirjad Euroopa liidu toimimise lepingu artikli 108
 kohaldamiseks[3]. Uus määrus asendab
 sellesse inkorporeeritud õigusaktid[4];
 käesolevas ettepanekus on säilitatud kodifitseeritud õigusaktide sisu ja nende
 kokkupanemisel on tehtud ainult kodifitseerimiseks vajalikud vormilised muudatused.
 5. Kodifitseerimise ettepanek on koostatud määruse (EÜ) nr 659/1999
 ja selle muutmisaktide eelneva konsolideerimise alusel 22 ametlikus
 keeles, mis on teostatud Euroopa Liidu Väljaannete Talituse poolt andmetöötluse
 abil. Juhul kui artiklitele on antud uued numbrid, siis vastavus vanade ja uute
 numbrite vahel on näidatud tabelis, mis on kodifitseeritud määruse II lisas.
 ê 734/2013
 artikkel 1, punkt 1 (kohandatud)
 2014/0246 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU MÄÄRUS
 millega kehtestatakse üksikasjalikud
 eeskirjad Ö Euroopa Liidu
 toimimise lepingu Õ artikli 108 Ö kohaldamiseks Õ (kodifitseeritud
 tekst)
 (EMPs kohaldatav tekst)
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse
 Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit Ö 109 Õ,
 võttes arvesse
 Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 võttes arvesse
 Euroopa Parlamendi arvamust[5],
 Ö võttes arvesse
 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, Õ
 ning arvestades
 järgmist[6]:
 ê
 (1) Nõukogu
 määrust (EÜ) nr 659/1999[7] on mitu korda oluliselt muudetud. Selguse ja
 otstarbekuse huvides tuleks nimetatud
 määrus kodifitseerida[8].
 ê 659/1999 põhjendus
 1 (kohandatud)
 (2) Ilma et
 see piiraks teatavate sektorite jaoks määrustes ettenähtud spetsiaalset
 menetluskorda, peaks käesolev määrus kehtima kõikidele sektoritele antava abi
 suhtes; Ö Euroopa Liidu
 toimimise lepingu (ELi toimimise lepingu) artiklite 93 Õ ja Ö 107 Õ kohaldamise
 eesmärgil on komisjonil olemasoleva abi läbivaatamisel, uue või muudetud abi
 suhtes otsuste tegemisel ning tema otsuste ja teatamiskohustuste täitmata
 jätmisega seotud meetmete võtmisel Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ alusel eripädevus
 otsustada selle üle, kas riigiabi sobib kokku Ö siseturuga Õ.
 ê 734/2013 põhjendus
 1 (kohandatud)
 (3) Võttes
 arvesse riigiabi eeskirjade Ö ajakohastatud
 süsteemi Õ, mille eesmärk on
 aidata kaasa nii majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”[9]
 rakendamisele kui ka eelarvete konsolideerimisele, tuleks ELi toimimise lepingu
 artiklit 107 kohaldada tõhusalt ja ühetaoliselt kogu liidus. Nõukogu
 määrusega (EÜ) nr 659/1999 Ö konsolideeriti Õ komisjoni senine tava ja tugevdati seda, et suurendada õiguskindlust ja
 toetada riigiabi poliitika arendamist läbipaistvas keskkonnas.
 ê 659/1999 põhjendus 4 (kohandatud)
 (4) õiguskindluse tagamiseks
 on Ö asjakohane Õ määratleda asjaolud, mille alusel riigiabi loetakse olemasolevaks
 abiks; siseturu väljakujundamine ja tõhustamine on astmeliselt kulgev protsess,
 mis peegeldub riigiabi poliitika pidevas arengus; sellise arenemise tulemusel
 võivad teatavad meetmed, mis jõustamise hetkel ei kujutanud endast riigiabi,
 hiljem selleks saada.
 ê 659/1999 põhjendus 5 (kohandatud)
 (5) Vastavalt
 Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikele 3 tuleb
 komisjonile teatada kõikidest uutest riigiabi andmise plaanidest ja neid ei
 tohi enne jõustada, kui komisjon on andnud selleks loa.
 ê 659/1999 põhjendus 6 (kohandatud)
 (6) Vastavalt
 Ö Euroopa Liidu
 lepingu (ELi leping) Õ artikli Ö 4 lõikele 3 Õ on liikmesriigid kohustatud tegema koostööd komisjoniga ja esitama
 sellele kogu vajaliku teabe, et komisjon saaks täita talle käesoleva määrusega
 pandud kohustusi.
 ê 659/1999 põhjendus 7
 (7) Ajavahemik,
 mille jooksul komisjon peab lõpetama selle abi esialgse uurimise, millest tuleb
 teatada, peaks olema kaks kuud alates lõpliku teatise vastuvõtmisest või sellest,
 kui asjaomane liikmesriik on esitanud nõuetekohaselt põhjendatud teadaande, et
 ta käsitleb teatist lõplikuna, sest komisjoni poolt nõutav lisateave ei ole
 kättesaadav või on see juba esitatud; õiguskindluse tagamiseks tuleks see
 uurimine lõpetada otsusega.
 ê 659/1999 põhjendus 8 (kohandatud)
 (8) Kõikidel
 juhtudel, kui komisjon leiab esialgse uurimise tulemusel, et antav abi ei sobi Ö siseturuga Õ kokku, tuleb alustada ametlikku uurimismenetlust, et komisjon saaks
 koguda antava abi sobivuse hindamiseks vajaliku teabe ja huvitatud pooled
 saaksid esitada omapoolsed seisukohad; huvitatud poolte õigusi saab kõige
 paremini kaitsta Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikes 2
 sätestatud ametlikus uurimismenetluses.
 ê 734/2013 põhjendus 2 (kohandatud)
 (9) Selleks
 et hinnata ELi toimimise lepingu artikli 108 kohaselt komisjoni ainupädevusse
 kuuluva teatatud või ebaseadusliku riigiabi kokkusobivust siseturuga, on
 asjakohane tagada, et komisjonil on riigiabi eeskirjade täitmise tagamiseks
 volitused taotleda kogu vajalikku turuteavet kõikidelt liikmesriikidelt,
 ettevõtjatelt või ettevõtjate ühendustelt alati, kui tal on kahtlusi asjaomase
 meetme liidu eeskirjadega kokkusobivuse suhtes ja ta on seetõttu algatanud
 ametliku uurimismenetluse. Eelkõige peaks komisjon neid volitusi kasutama
 juhtudel, kui tundub olevat vajalik teostada kompleksne sisuline hindamine.
 Kõnealuste volituste kasutamise üle otsustamisel peaks komisjon võtma
 nõuetekohaselt arvesse Ö esialgse
 uurimise Õ kestust.
 ê 734/2013 põhjendus 3 (kohandatud)
 (10) Selleks
 et hinnata pärast ametliku uurimismenetluse algatamist abimeetme siseturuga
 kokkusobivust, eelkõige seoses tehniliselt keerukate juhtumitega, mida tuleb
 sisuliselt hinnata, peaks komisjonil, juhul kui asjaomase liikmesriigi poolt Ö esialgse
 uurimise Õ ajal esitatud teave ei ole piisav, olema võimalik tavalise teabetaotluse
 või otsusega taotleda mis tahes liikmesriigilt, ettevõtjalt või ettevõtjate
 ühenduselt kogu hindamise lõpuleviimiseks vajalikku turuteavet, võttes
 nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, eriti väikeste ja keskmise
 suurusega ettevõtjate puhul.
 ê 734/2013 põhjendus 4
 (11) Võttes
 arvesse abisaajate ja asjaomase liikmesriigi vahelisi erisuhteid, peaks
 komisjonil olema võimalik taotleda abisaajalt teavet üksnes asjaomase
 liikmesriigi nõusoleku korral. Asjaomase abimeetme abisaaja poolt teabe
 esitamine ei ole õiguslikuks aluseks kahepoolsetele läbirääkimistele komisjoni
 ja asjaomase abisaaja vahel.
 ê 734/2013 põhjendus 5
 (12) Komisjon
 peaks valima teabenõuete adressaadid objektiivsete ja iga juhtumi osas asjakohaste
 kriteeriumite alusel, tagades samas selle, et kui taotlused adresseeritakse
 ettevõtjate või ettevõtjate ühenduste valimile, on vastajate valim igas
 kategoorias representatiivne. Taotletav teave peaks hõlmama eelkõige faktilisi
 äriühingu- ja turuandmeid ning turu toimimise faktipõhist analüüsi.
 ê 734/2013 põhjendus 6
 (13) Komisjon
 peaks menetluse algatajana vastutama liikmesriigi, ettevõtjate või ettevõtjate
 ühenduste teabeedastamise kontrollimise eest ning teabe avaldamise konfidentsiaalsusnõuete
 järgimise eest.
 ê 734/2013 põhjendus 7
 (14) Komisjonil
 peaks olema võimalik tagada, et mis tahes ettevõtjale või ettevõtjate
 ühendusele adresseeritud teabetaotlustele vastatakse, määrates vajaduse korral
 proportsionaalseid trahve ja perioodilisi karistusmakseid. Trahvide ja
 perioodiliste karistusmaksete määrade kehtestamisel peaks komisjon võtma
 nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsuse ja asjakohasuse põhimõtteid, eelkõige
 väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul. Nende isikute õigusi, kellelt
 teavet taotletakse, tuleks kaitsta, andes neile võimaluse esitada oma
 seisukohad enne trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramise otsuse
 tegemist. Euroopa Liidu Kohtul peaks olema ELi toimimise lepingu
 artikli 261 kohaselt täielik pädevus selliseid trahve või perioodilisi
 karistusmakseid määrata.
 ê 734/2013 põhjendus 8
 (15) Komisjonil
 peaks olema võimalik proportsionaalsuse ja asjakohasuse põhimõtteid
 nõuetekohaselt arvesse võttes vähendada perioodilisi karistusmakseid või
 loobuda täielikult nende kohaldamisest, kui teabetaotluste adressaadid esitavad
 taotletud teabe, tehes seda siiski pärast selleks ettenähtud tähtaja möödumist.
 ê 734/2013 põhjendus 9 (kohandatud)
 (16) Trahve ja
 perioodilisi karistusmakseid ei kohaldata liikmesriikide suhtes, sest vastavalt
 ELi lepingu artiklile 4 lõikele 3 on liikmesriigid kohustatud tegema komisjoniga koostööd ja esitama
 talle kogu vajaliku teabe, et komisjon saaks täita talle Ö käesoleva Õ määrusega kohustusi.
 ê 659/1999 põhjendus 9
 (17) Pärast
 huvitatud poolte esitatud seisukohtade arvessevõtmist peaks komisjon oma
 uurimise lõpetama lõpliku otsusega niipea, kui kahtlused on kõrvaldatud; kui
 uurimine ei ole 18 kuu jooksul pärast menetluse algatamist lõpetatud, on
 kõnealusel liikmesriigil võimalik taotleda otsust, mille komisjon peaks tegema
 kahe kuu jooksul.
 ê 734/2013 põhjendus 10
 (18) Selleks et kaitsta asjaomase
 liikmesriigi kaitseõigusi, tuleks talle esitada teistele liikmesriikidele,
 ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele saadetud teabetaotluse koopiad ning
 tal peaks olema võimalik esitada oma tähelepanekuid nende märkuste kohta.
 Asjaomast liikmesriiki tuleks ka teavitada konsulteeritud ettevõtjate või
 ettevõtjate ühenduste nimedest, tehes seda sellises ulatuses, mis on kooskõlas
 kõnealuste üksuste õigustatud huviga keelduda oma andmete avaldamisest.
 ê 734/2013 põhjendus 11
 (19) Komisjon peaks nõuetekohaselt
 arvestama ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi. Komisjonil ei
 tohiks olla võimalik kasutada üheski otsuses vastajate antud konfidentsiaalset
 teavet, mida ei ole võimalik koondada või muul viisil anonüümseks muuta, kui ta
 ei ole eelnevalt saanud nende nõusolekut kõnealuse teabe asjaomasele
 liikmesriigile avaldamiseks.
 ê 734/2013 põhjendus 12 (kohandatud)
 (20) Juhul kui näib, et
 konfidentsiaalsena tähistatud teabe suhtes ei kehti ametisaladuse hoidmise
 kohustus, on asjakohane Ö omada Õ menetlust, mille Ö kohaselt
 saab Õ komisjon otsustada,
 millises ulatuses saab sellist teavet avaldada. Kui tehakse otsus mitte
 aktsepteerida teabe konfidentsiaalsuse nõuet, tuleb selles märkida ajavahemik,
 mille möödumisel teave avaldatakse, nii et vastaja saab kasutada talle
 kättesaadavat kohtulikku kaitset, sealhulgas ajutisi kaitsemeetmeid.
 ê 659/1999 põhjendus 10
 (21) Riigiabi eeskirjade korrektse
 ja tõhusa kohaldamise tagab komisjonile antav võimalus tunnistada ebaõigel
 teabel põhinev otsus kehtetuks.
 ê 659/1999 põhjendus 11 (kohandatud)
 (22) Komisjon peaks läbi vaatama
 kõik ebaseadusliku abi juhud, et tagada Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ ning eriti selle
 lõikes 3 oleva teatamiskohustuse ja kavatsetud meetmete rakendamiskeelu
 järgimist; selguse ja arusaadavuse ning õiguskindluse huvides tuleb sätestada
 menetlus, mida sellistel juhtudel järgida; kui liikmesriik ei ole järginud
 teatamiskohustust või kavatsetud meetmete rakendamiskeeldu, siis ei tohiks
 komisjon olla seotud tähtajaga.
 ê 734/2013 põhjendus 13 (kohandatud)
 (23) Komisjonil
 peaks olema võimalik omal algatusel läbi vaadata mis tahes allikast pärineva
 teabe ebaseadusliku abi kohta, et tagada ELi toimimise lepingu artikli 108
 ning eriti selle lõikes 3 sätestatud teatamiskohustuse ja kavandatava
 meetme rakendamise keelu järgimine ning hinnata asjaomase abi kokkusobivust
 siseturuga.
 ê 659/1999 põhjendus 12 (kohandatud)
 (24) Ebaseadusliku abi juhtudel
 peaks komisjonil olema õigus hankida kogu vajalik teave, mis võimaldaks tal
 otsust teha, ja vajaduse korral viivitamata taastada moonutusteta konkurents;
 seepärast peab komisjonil olema võimalik võtta kõnealuse liikmesriigi suhtes
 ajutisi meetmeid; need meetmed võivad olla teabe esitamise, abi maksmise
 peatamise ja abi tagastamisega seotud korraldused; juhul kui ei järgita teabe
 esitamise korraldust, peaks komisjonil olema võimalus teha otsus kättesaadava
 teabe põhjal, ning kui ei järgita abi maksmise peatamise ja abi tagastamisega
 seotud korraldusi, anda asi otse Euroopa Kohtusse vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõike 2 teisele
 lõigule.
 ê 659/1999 põhjendus 13 (kohandatud)
 (25) Ebaseadusliku abi puhul, mis
 ei sobi Ö siseturuga Õ kokku, tuleks
 taastada tõhus konkurents; sel eesmärgil on vaja, et abi, sealhulgas ka
 intressid, tuleb viivitamata tagastada; tagastamine peab toimuma vastavalt
 siseriiklikus õiguses kehtivale korrale; selle korra kohaldamine ei tohiks
 komisjoni otsuse kohest ja efektiivset täitmist takistades raskendada tõhusa
 konkurentsi taastamist; selle tulemuse saavutamiseks peaksid liikmesriigid
 võtma komisjoni otsuse mõjususe tagamiseks kõik vajalikud meetmed.
 ê 659/1999 põhjendus 14 (kohandatud)
 (26) õiguskindluse tagamiseks on vaja
 ebaseadusliku abi suhtes Ö ette näha Õ 10‐aastane aegumistähtaeg, pärast selle möödumist ei tohi
 tagastamist nõuda.
 ê 734/2013 põhjendus 16 (kohandatud)
 (27) Õiguskindluse huvides on
 asjakohane Ö ette näha Õ trahvide ja
 perioodiliste karistusmaksete määramise ja täitmisele pööramise
 aegumistähtajad.
 ê 659/1999 põhjendus 15
 (28) Abi kuritarvitamisel võivad
 siseturu toimimisele olla samasugused mõjud kui ebaseaduslikul abil ja seda
 tuleks seetõttu käsitleda samasuguse menetluse kohaselt; erinevalt
 ebaseaduslikust abist on võimalik kuritarvitatud abi eelnevalt komisjoni poolt
 heaks kiidetud; seepärast ei tohiks komisjon abi kuritarvitamise korral
 kasutada abi tagastamisega seotud korraldust.
 ê 659/1999 põhjendus 17 (kohandatud)
 (29) Vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikele 1 peab
 komisjon koostöös liikmesriikidega pidevalt kontrollima kõiki olemasolevaid
 abisüsteeme; selguse ja arusaadavuse ning õiguskindluse huvides tuleb kindlaks
 määrata selles artiklis nimetatud koostöö ulatus.
 ê 659/1999 põhjendus 18 (kohandatud)
 (30) Olemasolevate abisüsteemide Ö siseturuga Õ kokkusobivuse
 tagamiseks ja vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikele 1 peaks
 komisjon tegema ettepanekud asjakohaste meetmete suhtes, kui olemasolev abi ei
 sobi või enam ei sobi Ö siseturuga Õ kokku, ja algatama Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikes 2
 sätestatud menetluse, kui kõnealune liikmesriik keeldub pakutud meetmeid
 rakendamast.
 ê 659/1999 põhjendus 16 (kohandatud)
 (31) On asjakohane Ö sätestada Õ kõik võimalused, mis
 kolmandal isikul on, kaitstes oma huve riigiabiga seotud menetlustes.
 ê 734/2013 põhjendus
 14 (kohandatud)
 (32) Ö Kaebused on oluline
 teabeallikas, mille põhjal saab avastada liidu riigiabi eeskirjade rikkumisi. Õ Selleks et Ö tagada Õ komisjonile
 esitatavate kaebuste kvaliteeti ning samal ajal Ö tagada Õ läbipaistvust ja
 õiguskindlust, on asjakohane Ö kehtestada Õ tingimused, mida
 kaebuse esitaja peaks täitma, et anda komisjonile teavet väidetava
 ebaseadusliku abi kohta, mille põhjal algatatakse esialgne uurimine. Nendele
 tingimustele mittevastavat teavet tuleks säilitada üldise turuteabena ning see
 ei põhjusta tingimata ex officio uurimist.
 ê 734/2013 põhjendus 15 (kohandatud)
 (33) Kaebuste esitajatelt tuleks
 nõuda, et nad tõendaksid, et nad on huvitatud pooled ELi toimimise lepingu
 artikli 108 lõike 2 ja Ö käesoleva Õ määruse
 artikli 1 punkti h tähenduses. Samuti tuleks nõuda, et nad esitaksid
 teatava hulga teavet vormis, mille komisjon peaks olema volitatud Ö sätestama Õ rakendussättes.
 Võimalike kaebuste esitajate demotiveerimise ärahoidmiseks tuleks
 rakendussättes võtta arvesse, et nõuded, mida huvitatud pool peab täitma
 kaebuse esitamiseks, ei tohiks olla koormavad.
 ê 734/2013 põhjendus 17 (kohandatud)
 (34) Tagamaks, et komisjon käsitleb
 samalaadseid küsimusi järjekindlalt kogu siseturu ulatuses, on asjakohane Ö sätestada Õ konkreetne õiguslik
 alus teatava majandussektori või teatavate mitmes liikmesriigis kasutatavate
 abivahendite uurimise algatamiseks. Proportsionaalsuse huvides ja võttes
 arvesse selliste uuringutega kaasnevat suurt halduskoormust, peaks
 sektoriuuringuid teostama üksnes juhul, kui kättesaadav teave annab alust
 põhjendatud kahtluseks, et teatavas sektoris võetavad riigiabi meetmed võivad
 piirata või moonutada konkurentsi mitme liikmesriigi siseturul või et teatavas
 sektoris mitmes liikmesriigis võetavad abimeetmed ei ole või ei ole enam
 siseturuga kokkusobivad. Sellised uuringud võimaldaksid komisjonil käsitleda
 horisontaalse riigiabi küsimusi tõhusalt ja läbipaistvalt ning saada
 asjaomasest sektorist eelnevalt terviklik ülevaade.
 ê 659/1999 põhjendus 19 (kohandatud)
 (35) Komisjonile tuleb võimaldada
 tõhusalt kontrollida komisjoni otsuste järgimist ning hõlbustada komisjoni
 ja liikmesriikide vahelist koostööd kõigi liikmesriikides olemasolevate
 abisüsteemide pideval kontrollimisel vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikele 1 ning Ö on oluline, et kehtestatakse Õ üldine, kõigi
 olemasolevate abisüsteemidega seotud aruandekohustus.
 ê 659/1999 põhjendus 20 (kohandatud)
 (36) Kui komisjonil on tõsiseid
 kahtlusi, kas tema otsuseid täidetakse, peaks ta käsutuses olema lisavahendid,
 mis võimaldaksid tal saada vajalikku teavet, et kontrollida oma otsuste
 tegelikku täitmist; kohapealsed kontrollimised on sellel eesmärgil asjakohased
 ja kasulikud eriti siis, kui abi võidi kuritarvitada; seepärast Ö peaksid Õ komisjonil olema
 volitused teha kohapealseid kontrollimisi ja liikmesriikide pädevad asutused Ö peaksid Õ tegema komisjoniga
 koostööd, kui ettevõtja on sellise kontrollimise vastu.
 ê 734/2013 põhjendus 18
 (37) Riigiabi eeskirjade
 järjekindel kohaldamine eeldab liikmesriikide kohtute ja komisjoni koostöö
 korra ettenägemist. Selline koostöö on asjakohane kõikide liikmesriikide
 kohtute puhul, kes kohaldavad ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1
 ja artiklit 108. Liikmesriikide kohtutel peaks olema võimalik küsida
 komisjonilt teavet või komisjoni arvamust riigiabi eeskirjade kohaldamisega
 seotud küsimustes. Peale selle peaks komisjonil olema võimalik esitada
 kohtutele, kes kohaldavad ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1
 ja artiklit 108, kirjalikke või suulisi tähelepanekuid. Liikmesriikide
 kohtute abistamisel peaks komisjon tegutsema kooskõlas oma kohustusega kaitsta
 avalikke huve.
 ê 734/2013 põhjendus 19
 (38) Komisjoni tähelepanekud ja
 arvamused ei tohiks piirata ELi toimimise lepingu artikli 267 kohaldamist
 ega ole liikmesriikide kohtutele õiguslikult siduvad. Need tähelepanekud tuleks
 esitada liikmesriikide menetluseeskirjade ja -tavade, sealhulgas poolte õiguste
 kaitset käsitlevate eeskirjade kohaselt ning liikmesriikide kohtute sõltumatust
 täielikult järgides. Komisjoni õigust esitada omal algatusel tähelepanekuid
 tuleks piirata olukordadega, mil see on vajalik ELi toimimise lepingu
 artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 ühetaoliseks kohaldamiseks,
 eelkõige juhtumitega, mis on olulised liidu riigiabi kohtupraktika jõustamiseks
 või edasiarendamiseks).
 ê 659/1999 põhjendus 21 (kohandatud)
 (39) Selguse ja arusaadavuse ning
 õiguskindluse huvides tuleks komisjoni otsused avalikustada, järgides samal
 ajal põhimõtet, et riigiabiga seotud otsused on suunatud kõnealusele
 liikmesriigile; seepärast on otstarbekas kas täies ulatuses või kokkuvõtlikult
 avaldada kõik otsused, mis võivad mõjutada huvitatud poolte huve, või teha
 huvitatud pooltele kättesaadavaks selliste otsuste koopiad, kui otsuseid ei ole
 avaldatud või kui neid pole avaldatud täielikult.
 ê 734/2013 põhjendus 20 (kohandatud)
 (40) Komisjon peaks vastavalt ELi
 toimimise lepingu artiklile 339 järgima oma otsuste avaldamisel ametisaladuse
 hoidmisega seotud eeskirju, sealhulgas kogu konfidentsiaalse teabe ja
 isikuandmete kaitset.
 ê 734/2013 põhjendus 21 (kohandatud)
 (41) Komisjon peaks tihedas
 koostöös riigiabi nõuandekomiteega saama vastu võtta rakendussätteid, millega
 nähakse ette Ö käesoleva Õ määruse
 üksikasjalikud eeskirjad,
 ê 659/1999 (kohandatud)
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
 I PEATÜKK
 ÜLDOSA
 Artikkel 1
 Mõisted
 Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi
 mõisteid:
 a) abi — meede, mis vastab kõikidele Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 107 Õ lõikes 1
 sätestatud kriteeriumidele;
 b) olemasolev abi —
 ê 517/2013 artikkel 1(1)(d) ja lisas punkt 4 (kohandatud)
 i) Ö igasugune abi,
 mis oli olemas enne ELi toimimise lepingu jõustumist vastavates
 liikmesriikides, see tähendab abiprogrammid ja individuaalne abi, mis kehtisid
 enne ja mida rakendatakse ka pärast ELi toimimise lepingu jõustumist vastavates
 liikmesriikides, ilma et eelöeldu piiraks Austria, Soome ja Rootsi ühinemisakti
 artiklite 144 ja 172, Tšehhi Vabariigi, Eesti, Küprose, Läti, Leedu,
 Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia ühinemisakti IV lisa punkti 3
 ja nimetatud lisa liite, Bulgaaria ja Rumeenia ühinemisakti V lisa
 punkti 2 ja punkti 3 alapunkti b ja nimetatud lisa liite ning
 Horvaatia ühinemisakti IV lisa punkti 2 ja punkti 3
 alapunkti b ja nimetatud lisa liite kohaldamist; Õ
 ê 659/1999
 ii) heakskiidetud abi, see tähendab
 komisjoni või nõukogu poolt heakskiidetud abikavad või individuaalne abi;
 ê 659/1999 (kohandatud)
 iii) abi, mida peetakse heakskiidetuks
 vastavalt Ö määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 4 lõikele 6 või Õ käesoleva määruse artikli 4 lõikele 6 või enne määrust Ö (EÜ) nr 659/1999 Õ, kuid vastavalt
 selle menetlusele;
 iv) abi, mida peetakse olemasolevaks abiks vastavalt Ö käesoleva määruse Õ artiklile 17;
 v) abi, mida peetakse olemasolevaks abiks, kuna on võimalik teha kindlaks, et selle
 kehtestamise ajal ei olnud see veel abi, vaid on muutunud selleks hiljem Ö siseturu Õ arengu tõttu ja ilma et liikmesriik oleks seda muutnud. Kui teatavad
 meetmed muutuvad abiks pärast tegevuse liberaliseerimist Ö liidu Õ õiguses, ei käsitleta neid meetmeid pärast liberaliseerimise kuupäeva
 enam olemasoleva abina;
 c) uus abi — kogu abi, see tähendab
 abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas
 olemasoleva abi muudatused;
 d) abikava — mis tahes õigusakt, mille
 alusel võidakse ilma edasiste rakendusmeetmeteta anda individuaalset abi
 õigusaktis üldiselt ja abstraktselt määratletud ettevõtjatele, ja mis tahes
 õigusakt, mille alusel võidakse anda eriprojektiga sidumata abi ühele või
 mitmele ettevõtjale määramata ajaks ja/või määramata ulatuses;
 e) individuaalne abi — abi, mida ei anta
 abikava raames, ja abikava raames antav abi, millest tuleb teatada;
 f) ebaseaduslik abi — uus abi, mis on
 kehtestatud vastuolus Ö ELi toimimise lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikega 3;
 g) abi kuritarvitamine — abi kasutamine selle saaja poolt vastuolus otsusega,
 mis on vastu võetud vastavalt Ö määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 4 lõikele 3 ja
 artikli 7 lõigetele 3 või 4 või Õ käesoleva määruse
 artikli 4 lõikele 3 ja artikli Ö 9 Õ lõigetele 3 või 4;
 h) huvitatud pool — mis tahes liikmesriik, isik, ettevõtja või ettevõtjate
 ühendus, kelle huve võib abi andmine mõjutada, eriti abi saaja, konkureerivad
 ettevõtjad ja ametiliidud.
 II PEATÜKK
 ABIST TEATAMISE KORD
 Artikkel 2
 Uuest abist teatamine
 1. Kui vastavalt Ö ELi toimimise lepingu Õ artiklile Ö 109 Õ või muudele asjakohastele sätetele koostatud määrustes ei ole
 sätestatud teisiti, teatab kõnealune liikmesriik kõikidest uue abi andmise
 plaanidest komisjonile piisavalt aegsasti. Komisjon teatab viivitamata
 kõnealusele liikmesriigile teatise kättesaamisest.
 ê 659/1999
 2. Teatises annab kõnealune liikmesriik kogu
 vajaliku teabe, et komisjon saaks teha otsuse vastavalt artiklitele 4 ja 9
 (edaspidi „lõplik teatis”).
 Artikkel 3
 Kavatsetud meetmete rakendamiskeeld
 Vastavalt artikli 2 lõikele 1 ei
 kehtestata seda abi, millest tuleb teatada, enne kui komisjon on teinud või kui
 loetakse, et ta on teinud sellist abi lubava otsuse.
 Artikkel 4
 Teatise esialgne uurimine ja komisjoni otsused
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 1. Komisjon vaatab teatise läbi niipea, kui on
 selle kätte saanud. Ilma et see piiraks artikli 10 kohaldamist, teeb
 komisjon otsuse vastavalt Ö käesoleva
 artikli Õ lõigetele 2, 3 või 4.
 ê 659/1999
 2. Kui komisjon pärast esialgset uurimist
 leiab, et meede, millest teatati, ei kujuta endast abi, siis võtab ta selle
 kohta vastu otsuse.
 ê 659/1999 (kohandatud)
 3. Kui komisjon pärast esialgset uurimist
 leiab, et teatatud meetme Ö siseturuga Õ kokkusobivuse kohta ei ole ilmnenud mingeid kahtlusi, kuivõrd see jääb Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 107 Õ lõike 1
 reguleerimisalasse, otsustab ta, et nimetatud meede sobib Ö siseturuga Õ kokku (edaspidi „vastuväidete
 esitamata jätmise otsus”). Otsuses tuleb täpsustada, millist Ö ELi toimimise
 lepingu Õ erandit on kohaldatud.
 4. Kui komisjon pärast esialgset uurimist
 leiab, et teatatud meetme Ö siseturuga Õ kokkusobivuse kohta ilmnes kahtlusi, otsustab ta algatada Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikes 2
 sätestatud menetluse (edaspidi „ametliku
 uurimismenetluse algatamise otsus”).
 5. Lõigetes 2, 3 ja 4 osutatud otsus
 tehakse kahe kuu jooksul. See ajavahemik algab lõpliku teatise kättesaamisele
 järgnevast päevast. Teatist käsitletakse lõplikuna, kui komisjon kahe kuu
 jooksul alates teatise või mis tahes nõutud lisateabe kättesaamise päevast ei
 taotle täiendavat teavet. Seda ajavahemikku saab pikendada komisjoni ja
 kõnealuse liikmesriigi nõusolekul. Vajaduse korral võib komisjon määrata lühema
 tähtaja.
 ê 659/1999
 6. Kui komisjon ei ole lõikes 5
 ettenähtud aja jooksul teinud otsust vastavalt lõigetele 2, 3 või 4,
 peetakse abi komisjoni poolt heakskiidetuks. Kõnealune liikmesriik võib
 seejärel neid meetmeid rakendada, kui on sellest eelnevalt komisjonile teatanud
 ja kui komisjon ei ole vastavalt käesolevale artiklile teinud otsust teatise
 kättesaamisele järgneva 15 tööpäeva jooksul.
 Artikkel 5
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 2
 Teavitatavale liikmesriigile esitatav teabetaotlus
 ê 659/1999
 1. Kui komisjon leiab, et kõnealuse liikmesriigi
 vastavalt artiklile 2 esitatud teave teatatud meetme kohta ei ole täielik,
 palub ta esitada kogu vajaliku lisateabe. Kui liikmesriik vastab sellele
 taotlusele, siis teatab komisjon liikmesriigile vastuse kättesaamisest.
 2. Kui kõnealune liikmesriik ei esita
 taotletud teavet komisjoni määratud aja jooksul või esitab selle puudulikuna,
 saadab komisjon meeldetuletuse, andes teabe esitamiseks vajaliku täiendava
 tähtaja.
 3. Teatis loetakse tagasivõetuks, kui palutud
 teavet ei esitata ettenähtud tähtaja jooksul, välja arvatud siis, kui enne
 selle tähtaja lõppu on seda aega komisjoni ja kõnealuse liikmesriigi nõusolekul
 pikendatud või kui kõnealune liikmesriik on komisjonile teatanud nõuetekohaselt
 põhjendatud teadaandes, et ta käsitleb teatist lõplikuna, sest palutud
 lisateave ei ole kättesaadav või on see juba esitatud. Sellisel juhul algab
 artikli 4 lõikes 5 osutatud tähtaja kulg teadaande kättesaamisele
 järgnevast päevast. Kui teatis loetakse tagasivõetuks, teatab komisjon sellest
 liikmesriigile.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 Artikkel 6
 Ametlik uurimismenetlus
 1. Ametliku uurimismenetluse algatamise
 otsuses esitatakse kokkuvõtlikult asjakohased faktid ja õigusküsimused ning see
 sisaldab komisjoni esialgset hinnangut selle kohta, kas kavatsetud meetmel on abi
 iseloom, ja kahtlusi selle Ö siseturuga Õ kokkusobivuse kohta. Otsuses kutsutakse kõnealust liikmesriiki ja teisi
 huvitatud pooli üles esitama märkusi ettenähtud aja jooksul, mis tavaliselt ei
 ületa ühte kuud. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon seda
 tähtaega pikendada.
 2. Saadud märkused esitatakse kõnealusele
 liikmesriigile. Kui huvitatud pool seda potentsiaalse kahju tekkimise tõttu
 taotleb, siis ei avaldata kõnealusele liikmesriigile huvitatud poole andmeid.
 Kõnealune liikmesriik võib märkustele vastata ettenähtud tähtaja jooksul, mis
 tavaliselt ei ületa ühte kuud. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib
 komisjon ettenähtud tähtaega pikendada.
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 3 (kohandatud)
 Artikkel 7
 Muudele allikatele esitatav teabetaotlus
 1. Komisjon võib pärast artikliga 6
 sätestatud ametliku uurimismenetluse algatamist ning eelkõige seoses tehniliselt keerukate juhtumitega, mida
 tuleb sisuliselt hinnata ning juhul kui asjaomase liikmesriigi poolt Ö esialgse
 uurimise Õ ajal esitatud teave
 ei ole piisav, nõuda igalt teiselt liikmesriigilt, ettevõtjalt või ettevõtjate
 ühenduselt, et see annaks kogu vajaliku turuteabe, mis võimaldab komisjonil
 asjaomase meetme hindamise lõpule viia, võttes seejuures nõuetekohaselt arvesse
 proportsionaalsuse põhimõtet, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate
 puhul.
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 3
 2.
 Komisjon võib teavet taotleda üksnes:
 a) kui see on piiratud ametlike uurimismenetlustega, mis on komisjoni hinnangul
 seni osutunud mittetõhusateks, ning
 b) kui asjaomane liikmesriik on
 abisaajaid käsitleva teabetaotluse
 heaks kiitnud.
 3. Ettevõtjad või ettevõtjate ühendused, kes
 esitavad teavet vastavalt komisjoni taotlusele, mis on esitatud turuteabe
 saamiseks lõigete 6 ja 7 alusel, esitavad oma vastuse üheaegselt nii
 komisjonile kui asjaomasele liikmesriigile ning teevad seda sellises ulatuses,
 et esitatud dokumendid ei sisaldaks teavet, mis on selle liikmesriigi puhul
 konfidentsiaalne.
 Komisjon juhib teabe edastamist asjaomaste
 liikmesriikide, ettevõtjate või ettevõtjate ühenduste vahel, teostab
 järelevalvet teabe edastamise üle ning kontrollib edastatava teabe konfidentsiaalsusnõuete
 järgimist.
 4. Komisjon võib taotleda üksnes sellise teabe
 edastamist, mis on taotluse adressaadiks oleva liikmesriigi, ettevõtja või ettevõtjate
 ühenduse käsutuses.
 5. Liikmesriigid esitavad teabe tavalise
 teabetaotluse alusel komisjoni poolt ettenähtud tähtaja jooksul, mis ei tohiks
 tavaliselt ületada üht kuud. Kui asjaomane liikmesriik ei esita taotletud
 teavet tähtaja jooksul või esitab mittetäieliku teabe, saadab komisjon talle
 meeldetuletuse.
 6. Komisjon võib nõuda ettevõtjalt või
 ettevõtjate ühenduselt, et see annaks teavet tavalise teabetaotluse alusel. Kui
 komisjon saadab ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele tavalise teabetaotluse,
 märgib ta selles taotluse õigusliku aluse ja eesmärgi, täpsustab, millist
 teavet nõutakse, ning määrab kindlaks teabe esitamise proportsionaalse tähtaja.
 Samuti viitab ta artikli 8 lõikes 1 sätestatud trahvidele, mis
 määratakse ebaõige või eksitava teabe esitamise eest.
 7. Komisjon võib ettevõtjalt või ettevõtjate
 ühenduselt teabe esitamist nõuda otsusega. Kui komisjon nõuab ettevõtjalt või
 ettevõtjate ühenduselt teavet otsusega, märgib ta selles nõude õigusliku aluse
 ja eesmärgi, täpsustab, millist teavet nõutakse, ning määrab kindlaks teabe
 esitamise proportsionaalse tähtaja. Otsuses viidatakse ka artikli 8
 lõikes 1 sätestatud trahvidele ning viidatakse artikli 8 lõikes 2
 sätestatud perioodilistele karistusmaksetele või määratakse kõnealused
 karistusmaksed, kui see on asjakohane. Samuti teavitatakse otsuses ettevõtjat
 või ettevõtjate ühendust tema õigusest anda otsus läbivaatamiseks Euroopa Liidu
 Kohtule.
 8. Samal ajal lõike 1 või 6 alusel teabetaotluse esitamisega või lõike 7
 alusel otsuse tegemisega esitab komisjon asjaomasele liikmesriigile selle
 koopia. Komisjon märgib samuti kriteeriumid, mida kohaldatakse teabetaotluse
 või otsuse saajate valimiseks.
 9. Taotletud või nõutavat teavet esitavad asjaomaste ettevõtjate nimel ettevõtjate
 omanikud või nende esindajad või juriidiliste isikute, äriühingute ja iseseisva
 õigusvõimeta ühenduste puhul isikud, kes on seaduse või põhikirja järgi
 volitatud neid esindama. Nõuetekohaselt volitatud isikud võivad esitada teavet
 oma klientide nimel. Kui esitatud teave on ebaõige, mittetäielik või eksitav,
 vastutab täielikult klient.
 ê 743/2013
 artikkel 1, punkt 3 (kohandatud)
 Artikkel 8
 Trahvid ja perioodilised karistusmaksed
 1. Kui seda peetakse vajalikuks ja
 proportsionaalseks, võib komisjon oma otsusega määrata ettevõtjatele või
 ettevõtjate ühendustele trahve, mis ei ületa 1 % eelmise eelarveaasta
 kogukäibest, kui need tahtlikult või raske hooletuse tõttu:
 a) annavad artikli 7 lõike 6
 alusel esitatud teabenõudele vastates ebaõiget või eksitavat teavet;
 b) annavad artikli 7 lõike 7
 alusel vastuvõetud otsusele vastates ebaõiget, mittetäielikku või eksitavat
 teavet või ei esita teavet kindlaksmääratud tähtaja jooksul.
 2. Komisjon võib oma otsusega määrata
 ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele perioodilisi karistusmakseid, kui
 ettevõtjad või ettevõtjate ühendused ei ole esitanud täielikku ja õiget teavet,
 mida komisjon on taotlenud artikli 7 lõike 7 kohaselt tehtud
 otsusega.
 Perioodilised karistusmaksed ei ületa 5 %
 asjaomase ettevõtja või ettevõtjate ühenduse eelmise eelarveaasta keskmisest
 päevakäibest iga teabe esitamisega viivitatud tööpäeva kohta, mida arvutatakse
 alates otsuses määratud kuupäevast, kuni nad esitavad täieliku ja õige teabe,
 mida komisjon nõuab või mis on nõutud.
 3. Trahvi- või perioodilise karistusmakse
 summa määramisel võetakse arvesse rikkumise laadi, raskusastet ja ajalist
 kestust, võttes nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsuse ja asjakohasuse
 põhimõtteid, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul.
 4. Kui ettevõtjad või ettevõtjate ühendused on
 täitnud kohustuse, mille täitmiseks perioodiline karistusmakse määrati, võib
 komisjon määrata perioodilise karistusmakse lõppsummaks algses perioodilise
 karistusmakse määramise otsuses ettenähtust väiksema summa. Samuti võib
 komisjon määratud perioodilise karistusmakse kohaldamisest täielikult loobuda.
 5. Enne kui komisjon võtab lõigete 1 või
 2 kohaselt vastu mis tahes otsuseid, kehtestab ta kahe nädala pikkuse lõpliku
 tähtaja puuduoleva turuteabe saamiseks asjaomastelt ettevõtjatelt või ettevõtjate
 ühendustelt ning annab asjaomastele ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele
 võimaluse esitada oma seisukohti.
 6. Euroopa Liidu Kohtul on ELi toimimise
 lepingu artiklis 261 sätestatud täielik pädevus vaadata läbi komisjoni
 määratud trahvid või perioodilised karistusmaksed. Ta võib määratud trahvi või
 perioodilise karistusmakse tühistada, seda vähendada või suurendada.
 ê 659/1999
 Artikkel 9
 Komisjoni otsused ametliku uurimismenetluse lõpetamiseks
 1. Ilma et see piiraks artikli 10 kohaldamist,
 lõpetatakse ametlik uurimismenetlus otsusega, nagu on ette nähtud käesoleva artikli
 lõigetes 2–5.
 2. Kui komisjon leiab, vajaduse korral pärast
 kõnealuse liikmesriigi tehtud muudatusi, et meede, millest teatati, ei kujuta
 endast abi, siis võtab ta selle kohta vastu otsuse.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 3. Kui komisjon leiab, vajaduse korral
 pärast kõnealuse liikmesriigi tehtud muudatusi, et teatatud meetme Ö siseturuga Õ kokkusobivuse kohta
 ilmnenud kahtlused on kõrvaldatud, otsustab ta, et nimetatud meede sobib Ö siseturuga Õ kokku (edaspidi „positiivne otsus”). Otsuses tuleb
 täpsustada, millist Ö ELi toimimise
 lepingu Õ erandit on
 kohaldatud.
 4. Komisjon võib positiivsele otsusele
 lisada tingimused, mille täitmisel võib abi lugeda Ö siseturuga Õ kokkusobivaks, ja
 sätestada kohustused, mis võimaldavad jälgida otsuse täitmist (edaspidi „tingimuslik otsus”).
 5. Kui komisjon leiab, et abi, millest
 teatati, ei sobi Ö siseturuga Õ kokku, otsustab ta,
 et abi ei tohi kehtestada (edaspidi „negatiivne
 otsus”).
 6. Niipea kui artikli 4 lõikes 4
 osutatud kahtlused on kõrvaldatud, võetakse otsused vastu vastavalt lõigetele 2
 Ö – Õ 5. Komisjon püüab
 oma võimaluste piires otsuse vastu võtta 18 kuu jooksul pärast menetluse
 algust. Seda tähtaega võib pikendada komisjoni ja kõnealuse liikmesriigi ühisel
 kokkuleppel.
 ê 659/1999
 7. Kui lõikes 6 osutatud tähtaeg on
 lõppenud ja kui kõnealune liikmesriik seda taotleb, siis teeb komisjon otsuse
 kahe kuu jooksul talle kättesaadava teabe alusel. Kui esitatud teave ei ole
 kokkusobivuse kindlakstegemiseks piisav, teeb komisjon negatiivse otsuse.
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 4
 8. Enne kui komisjon võtab lõigete 2–5
 kohaselt vastu mis tahes otsuseid, annab ta asjaomasele liikmesriigile
 võimaluse esitada oma seisukohti (kehtestades selleks tähtaja, mis ei ole
 tavaliselt pikem kui üks kuu) seoses komisjoni saadud teabega, mis on esitatud
 asjaomasele liikmesriigile artikli 7 lõike 3 kohaselt.
 9. Komisjon ei või kasutada üheski
 lõigete 2–5 kohaselt tehtud otsuses vastajate antud konfidentsiaalset
 teavet, mida ei ole võimalik koondada või muul viisil anonüümseks muuta, kui ta
 ei ole saanud nende nõusolekut kõnealuse teabe avaldamiseks asjaomasele
 liikmesriigile. Komisjon võib teha põhjendatud otsuse, millest teatatakse
 asjaomasele ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele ja milles ta tõdeb, et
 vastaja esitatud ja konfidentsiaalsena tähistatud teave ei ole kaitstud, ning
 määrab kindlaks tähtpäeva, mille järel teave avaldatakse. Kõnealune ajavahemik
 peab olema vähemalt üks kuu.
 10. Komisjon arvestab ettevõtjate õigustatud
 huvi kaitsta oma ärisaladust ja muud konfidentsiaalset teavet. Huvitatud poole
 isikut ei avaldata asjaomasele liikmesriigile, kui artikli 7 kohaselt
 teavet esitav ettevõtja või ettevõtjate ühendus, kes ei ole kõnealuse riigiabi
 meetme puhul abisaaja, esitab potentsiaalse kahju tõttu sellekohase taotluse.
 ê 659/1999
 Artikkel 10
 Teatise tagasivõtmine
 1. Kõnealune liikmesriik võib artiklis 2
 osutatud teatise tagasi võtta, enne kui komisjon on teinud otsuse vastavalt
 artiklitele 4 või 9.
 2. Kui komisjon on algatanud ametliku
 uurimismenetluse, lõpetab ta selle.
 Artikkel 11
 Otsuse tühistamine
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 Komisjon võib pärast seda, kui ta on andnud
 kõnealusele liikmesriigile võimaluse esitada omapoolseid märkusi, tühistada
 vastavalt artikli 4 lõigetele 2 või 3 Ö või Õ artikli 9
 lõigetele 2, 3 või 4 tehtud otsuse, kui see põhines menetluse käigus
 esitatud ebaõigel teabel, mis oli otsuse tegemisel määrav. Enne otsuse
 tühistamist ja uue otsuse tegemist algatab komisjon ametliku uurimismenetluse
 vastavat artikli 4 lõikele 4. Artikleid 6, 9 ja 12, artikli 13
 lõiget 1 ning artikleid 15, 16 ja 17 kohaldatakse mutatis mutandis.
 III PEATÜKK
 EBASEADUSLIKU ABIGA SEOTUD MENETLUS
 Artikkel 12
 Kontrollimine, taotlus teabe saamiseks ja teabe esitamise korraldus
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 5 (kohandatud)
 Ö 1. Ilma et see piiraks artikli 24 kohaldamist, võib komisjon omal
 algatusel kontrollida mis tahes allikast väidetava ebaseadusliku abi kohta
 saadud teavet.
 Komisjon kontrollib põhjendamatu viivituseta
 kõiki kaebusi, mis huvitatud pooled on artikli 24 lõike 2 kohaselt
 esitanud, ning tagab, et asjaomasele liikmesriigile teatatakse täielikult ja
 korrapäraselt läbivaatamisel tehtud edusammud ja selle tulemused.
 2. Vajaduse korral taotleb komisjon
 asjaomaselt liikmesriigilt teavet. Artikli 2 lõiget 2 ja
 artikli 5 lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse mutatis mutandis.
 Pärast ametliku uurimismenetluse algatamist
 võib komisjon taotleda teavet ka teiselt liikmesriigilt, ettevõtjalt või
 ettevõtjate ühenduselt, tehes seda vastavalt artiklitele 7 ja 8, mida
 kohaldatakse mutatis mutandis. Õ
 ê 659/1999
 3. Kui liikmesriik artikli 5 lõike 2
 kohasele meeldetuletusele vaatamata ei esita taotletud teavet komisjoni
 määratud tähtaja jooksul või kui ta ei esita seda täielikuna, nõuab komisjon
 teabe esitamist otsusega (edaspidi „teabe
 esitamise korraldus”). Otsuses määratakse kindlaks, millist teavet nõutakse, ja nähakse
 ette ajavahemik, mille jooksul see tuleb esitada.
 Artikkel 13
 Abi maksmise peatamise või abi ajutise tagastamise korraldus
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 1. Pärast seda, kui kõnealusele liikmesriigile
 on antud märkuste esitamise võimalus, võib komisjon vastu võtta otsuse, millega
 liikmesriigilt nõutakse ebaseadusliku abi peatamist, kuni komisjon on teinud
 otsuse abi ja Ö siseturu Õ kokkusobivuse kohta
 (edaspidi „abi maksmise peatamise
 korraldus”).
 2. Pärast seda, kui kõnealusele liikmesriigile
 on antud märkuste esitamise võimalus, võib komisjon vastu võtta otsuse, millega
 liikmesriiki kohustatakse ebaseaduslikku abi ajutiselt tagasi nõudma, kuni
 komisjon on teinud otsuse abi ja Ö siseturu Õ kokkusobivuse kohta
 (edaspidi „abi tagastamise korraldus”), kui on täidetud Ö kõik Õ järgmised
 kriteeriumid:
 a) vastavalt kehtivale tavale ei ole
 kahtlusi, et asjaomane meede on oma olemuselt abi;
 b) on vaja kiiresti tegutseda;
 c) on tõsine oht, et konkurendile
 tehakse olulist ja korvamatut kahju.
 Tagastamisnõue kehtestatakse vastavalt
 artikli Ö 16 Õ lõigetes 2 ja 3
 ettenähtud menetlusele. Pärast abi tegelikku tagastamist teeb komisjon otsuse
 tähtaja jooksul, mis kehtib abi puhul, millest tuleb teatada.
 Komisjon võib anda liikmesriigile loa maksta
 seoses abi tagastamisega asjaomasele firmale ettevõtte päästmisabi.
 Käesoleva lõike sätteid kohaldatakse ainult
 sellise ebaseadusliku abi suhtes, mida rakendatakse pärast määruse Ö (EÜ) nr 659/1999 Õ jõustumist.
 Artikkel 14
 Korralduse täitmata jätmine
 Kui liikmesriik ei täida korraldust abi
 maksmise peatamise või tagastamise kohta, võib komisjon sel ajal, kui ta asja
 talle kättesaadava teabe põhjal läbi vaatab, anda see otse Euroopa Ö Liidu Õ Kohtusse ja
 taotleda, et korralduse täitmata jätmine tunnistataks Ö ELi toimimise
 lepingu Õ rikkumiseks.
 Artikkel 15
 Komisjoni otsused
 1. Võimaliku ebaseadusliku abi kontrollimise
 põhjal tuleb teha otsus vastavalt artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4. Kui
 otsustatakse algatada ametlik uurimismenetlus, lõpetatakse menetlus
 artiklis 9 ettenähtud otsusega. Kui liikmesriik ei järgi teabe esitamisega
 seotud korraldust, tehakse see otsus kättesaadava teabe põhjal.
 2. Ilma et see piiraks artikli 13
 lõike 2 kohaldamist, ei ole komisjon võimaliku ebaseadusliku abi korral
 seotud artikli 4 lõikes 5 ning artikli 9 lõigetes Ö 6 Õ ja 7 sätestatud
 tähtajaga.
 3. Artiklit 11 kohaldatakse mutatis
 mutandis.
 Artikkel 16
 Abi tagastamine
 1. Kui ebaseadusliku abi korral tehakse
 negatiivne otsus, nõuab komisjon, et kõnealune liikmesriik peab võtma kõik
 vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada (edaspidi „tagastamisotsus”). Komisjon ei nõua abi
 tagastamist, kui see on vastuolus Ö liidu Õ õiguse
 üldpõhimõttega.
 ê 659/1999
 2. Vastavalt tagastamisotsusele kuuluvad
 tagastatava abi hulka intressid, mille kohase määra kinnitab komisjon. Intressi
 makstakse ajavahemiku eest, mil ebaseaduslik abi oli abisaaja käsutuses, kuni
 selle tagastamise kuupäevani.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 3. Ilma et see piiraks Euroopa Ö Liidu Õ Kohtu poolt
 vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artiklile Ö 278 Õ tehtud korralduste
 kohaldamist, toimub tagastamine viivitamata ja vastavalt kõnealuse liikmesriigi
 siseriiklikus õiguses kehtivale korrale, tingimusel et see võimaldab komisjoni
 otsuse kohest ja tõhusat täitmist. Sel eesmärgil ja juhuks, kui toimub
 siseriikliku kohtu menetlus, peavad kõnealused liikmesriigid võtma kõik
 vajalikud ja nende vastavas õigussüsteemis kättesaadavad meetmed, sealhulgas
 ajutised meetmed, ilma et see piiraks Ö liidu Õ õiguse kohaldamist.
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 6
 IV PEATÜKK
 AEGUMISTÄHTAJAD
 ê 659/1999
 Artikkel 17
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 7
 Abi tagastamise aegumistähtaeg
 ê 659/1999
 1. Komisjonil on õigus abi tagasi nõuda kümne
 aasta jooksul.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 2. Tähtaja kulg algab päevast, mil abisaajale
 antakse ebaseaduslikku abi kas individuaalse abina või abikava raames.
 Igasugune komisjonipoolne või komisjoni nõudmise peale liikmesriigipoolne
 ebaseadusliku abiga seotud tegevus katkestab nimetatud tähtaja kulgemise.
 Katkenud aegumistähtaja kulg algab iga kord uuesti. Tähtaja kulg peatub ajaks,
 mil komisjoni otsus on arutusel Euroopa Ö Liidu Õ Kohtus.
 ê 659/1999
 3. Abi, mille suhtes aegumistähtaeg on
 möödunud, loetakse olemasolevaks abiks.
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 8
 Artikkel 18
 Trahvide ja perioodiliste karistusmaksete määramise aegumistähtaeg
 1. Komisjonile artikliga 8 antud
 volitused kehtivad kolm aastat.
 2. Lõikes 1 osutatud tähtaeg hakkab
 kulgema artiklis 8 osutatud rikkumise toimepanemise päevast. Pideva või
 korduva rikkumise korral hakkab aegumistähtaeg kulgema rikkumise lõppemise
 päevast.
 3. Mis tahes komisjoni meede, mida ta rakendab artiklis 8 osutatud rikkumisega
 seotud uurimise või menetluse eesmärgil, katkestab trahvide või perioodiliste
 karistusmaksete määramise suhtes kohaldatava aegumistähtaja alates kuupäevast,
 mil meetmest teatati asjaomasele ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele.
 4. Katkenud aegumistähtaja kulg algab iga kord uuesti. Aegumistähtaeg möödub
 hiljemalt päeval, mil lõpeb kuue aasta pikkune ajavahemik, ilma et komisjon
 oleks määranud trahvi või perioodilist karistusmakset. Kõnealust ajavahemikku
 pikendatakse aja võrra, mille jooksul aegumistähtaeg on lõike 5 kohaselt
 peatatud.
 5. Trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramisega seotud aegumistähtaja
 kulgemine peatatakse komisjoni otsuse Euroopa Liidu Kohtus läbivaatamise ajaks.
 Artikkel 19
 Trahvide ja perioodiliste karistusmaksete täitmisele pööramise
 aegumistähtaeg
 1. Komisjoni volitused pöörata täitmisele artikli 8
 kohaselt vastu võetud otsuseid kehtivad viis aastat.
 2. Lõikes 1 osutatud tähtaeg hakkab
 kulgema artikli 8 kohaselt tehtud otsuse jõustumisest.
 3. Lõikes 1 osutatud aegumistähtaja
 kulgemine katkeb:
 a) kui teatatakse otsusest muuta trahvi või perioodilise karistusmakse algset summat või otsusest
 sellise muutmise taotlus rahuldamata jätta;
 b) kui komisjoni taotlusel tegutsev liikmesriik või komisjon võtab meetmeid, mille eesmärk on
 trahvi või perioodilise karistusmakse täitmisele pööramine.
 4. Katkenud aegumistähtaja kulg algab iga kord
 uuesti.
 5. Lõikes 1 osutatud aegumistähtaeg peatatakse
 seniks:
 a) kuni kestab vastajale määratud lisaaeg;
 b) kuni Euroopa Liidu Kohtu otsusega on peatatud makse sissenõudmine.
 ê 659/1999 (kohandatud)
 V PEATÜKK
 Ö ABI KURITARVITAMISEGA SEOTUD MENETLUS Õ
 ê 734/2013 artikkel
 1, punkt 9 (kohandatud)
 Artikkel 20
 Abi kuritarvitamine
 Ilma et see piiraks artikli 28
 kohaldamist, võib komisjon abi kuritarvitamise korral algatada ametliku uurimismenetluse
 vastavalt artikli 4 lõikele 4. Artikleid 6 Ö – Õ 11 ja 12,
 artikli 13 Ö lõiget Õ 1 ja Ö artikleid Õ 14–17
 kohaldatakse mutatis mutandis.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 VI PEATÜKK
 OLEMASOLEVATE ABIKAVADEGA SEOTUD MENETLUS
 Artikkel 21
 Koostöö vastavalt Ö ELi
 toimimise lepingu Õ
 artikli Ö 108 Õ lõikele 1
 1. Komisjon peab kõnealuselt liikmesriigilt
 saama kogu vajaliku teabe, et koostöös liikmesriigiga kontrollida olemasolevaid
 abikavasid vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikele 1.
 2. Kui komisjon leiab, et olemasolev abikava
 ei sobi või enam ei sobi Ö siseturuga Õ kokku, teatab ta
 kõnealusele liikmesriigile oma esialgsest seisukohast ja annab talle võimaluse
 esitada ühe kuu jooksul omapoolsed märkused. Nõuetekohaselt põhjendatud
 juhtudel võib komisjon seda tähtaega pikendada.
 Artikkel 22
 Ettepanek asjakohaste meetmete kohta
 Kui komisjon leiab liikmesriigi poolt
 vastavalt artiklile Ö 21 Õ esitatud teavet
 silmas pidades, et olemasolev abikava ei sobi või enam ei sobi Ö siseturuga Õ kokku, siis esitab
 ta soovituse, milles pakub kõnealusele liikmesriigile asjakohaseid meetmeid.
 Võidakse soovitada eriti:
 a) abikava sisulist muutmist; Ö või Õ
 b) menetlusnõuete kehtestamist; Ö või Õ
 c) abikava lõpetamist.
 ê 659/1999
 Artikkel 23
 Asjakohaseid meetmeid käsitleva ettepaneku õiguslikud tagajärjed
 1. Kui kõnealune liikmesriik kiidab
 pakutud meetmed heaks ja teatab sellest komisjonile, siis komisjon protokollib
 selle teabe ja teatab sellest liikmesriigile. Heakskiitmisega kohustub
 liikmesriik asjakohaseid meetmeid rakendama.
 2. Kui kõnealune liikmesriik ei kiida
 pakutud meetmeid heaks, aga komisjon leiab selle liikmesriigi argumente
 arvesse võttes siiski, et need meetmed on vajalikud, algatab ta menetluse
 vastavalt artikli 4 lõikele 4. Artikleid 6, 9 ja 11 kohaldatakse
 mutatis mutandis.
 VII PEATÜKK
 HUVITATUD POOLED
 Artikkel 24
 Huvitatud poolte õigused
 1. Vastavalt artiklile 6 võib iga
 huvitatud pool esitada märkusi komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamise
 otsuse kohta. Igale huvitatud poolele, kes on selliseid märkusi esitanud, ja
 igale individuaalabi saajale saadetakse koopia otsusest, mis komisjon teeb
 vastavalt artiklile 9.
 ê 734/2013 artikkel 1, punkt 10 (kohandatud)
 2. Iga huvitatud pool võib komisjonile esitada
 kaebuse väidetava ebaseadusliku abi ja abi väidetava kuritarvitamise kohta.
 Selleks täidab huvitatud pool nõuetekohaselt artiklis 33 osutatud
 rakendussättes Ö sätestatud Õ vormi ja esitab kogu
 nõutava kohustusliku teabe.
 ê 734/2013 artikkel 1, punkt 10
 Kui komisjon leiab, et huvitatud pool ei järgi
 kohustuslikku kaebuse vormi või kui ta leiab, et huvitatud poole esitatud
 faktilised ja õiguslikud asjaolud ei võimalda prima facie kontrolli
 alusel piisavalt tõendada ebaseadusliku abi olemasolu või abi kuritarvitamist,
 teatab ta sellest huvitatud poolele ja kutsub teda üles esitama märkusi
 ettenähtud tähtaja jooksul, mis tavaliselt ei ületa ühte kuud. Kui huvitatud
 pool ei suuda oma seisukohti ettenähtud tähtaja jooksul esitada, loetakse
 kaebus tagasivõetuks. Komisjon teatab asjaomasele liikmesriigile, et kaebus on
 loetud tagasivõetuks.
 Komisjon saadab kaebuse eset käsitleva juhtumi
 kohta tehtud otsuse koopia kaebuse esitajale.
 ê 659/1999
 3. Kõik huvitatud pooled võivad taotluse
 korral saada koopia igast vastavalt artiklitele 4 ja 9, artikli 12
 lõikele 3 ja artiklile 13 tehtud otsusest.
 ê 734/2013 artikkel 1, punkt 11 (kohandatud)
 VIII PEATÜKK
 Ö MAJANDUSSEKTORITE JA ABIVAHENDITEGA SEOTUD UURIMISED Õ
 ê 734/2013
 artikkel 1, punkt 11
 Artikkel 25
 Majandussektorite ja abivahenditega seotud uurimised
 1. Kui kättesaadav teave annab alust
 põhjendatud kahtluseks, et teatava sektori või teataval abivahendil põhinevad
 riigiabi meetmed võivad oluliselt piirata või moonutada konkurentsi mitme
 liikmesriigi siseturul või et teatavas sektoris mitmes liikmesriigis võetavad
 abimeetmed ei ole või ei ole enam siseturuga kokkusobivad, võib komisjon korraldada
 uuringu, mis käsitleb seda majandussektorit või asjaomase abivahendi kasutamist
 mitmes liikmesriigis. Uuringu käigus võib komisjon nõuda kõnealustelt
 liikmesriikidelt ja/või asjaomastelt ettevõtjatelt või ettevõtjate ühendustelt
 ELi toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamiseks vajaliku teabe
 esitamist, võttes nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsuse põhimõtet.
 Komisjon põhjendab kõikides käesoleva artikli
 alusel saadetud teabetaotlustes uuringu läbiviimist ja adressaatide valikut.
 Komisjon avaldab aruande teatavat
 majandussektorit või mitmes liikmesriigis kasutatavaid abivahendeid käsitleva
 uuringu tulemuste kohta ning kutsub kõnealuseid liikmesriike ning asjaomaseid
 ettevõtjaid või ettevõtjate ühendusi üles märkusi esitama.
 2. Sektoriuuringute tulemusel saadud teavet
 võib kasutada käesoleva määruse kohaste menetluste raames.
 3. Artikleid 5, 7 ja 8 kohaldatakse mutatis
 mutandis.
 ê 659/1999
 IX PEATÜKK
 JÄRELEVALVE
 Artikkel 26
 Aastaaruanded
 1. Liikmesriigid esitavad komisjonile aastaaruanded
 kõikide olemasolevate abikavade kohta, mille suhtes ei ole artikli 9
 lõikele 4 vastava tingimusliku otsusega kehtestatud mingeid spetsiaalseid
 aruandekohustusi.
 2. Kui kõnealune liikmesriik ei ole
 meeldetuletusele vaatamata esitanud aastaaruannet, võib komisjon selle abikava
 suhtes menetleda vastavalt artiklile 22.
 Artikkel 27
 Kohapealne kontroll
 1. Kui komisjonil on tõsiseid kahtlusi selle
 suhtes, kuidas täidetakse vastuväidete esitamata jätmise otsuseid, positiivseid
 otsuseid või tingimuslikke otsuseid, mis on seotud individuaalse abiga, peab
 kõnealune liikmesriik pärast seda, kui talle on antud võimalus esitada
 omapoolsed seisukohad, lubama komisjonil teha kohapealset kontrolli.
 2. Et kontrollida asjaomase otsuse täitmist,
 on komisjoni poolt volitatud ametnikel õigus:
 a) siseneda kõikidesse asjaomase
 ettevõtte ruumidesse ja selle ettevõtja territooriumile;
 b) paluda kohapeal suulisi selgitusi;
 c) vaadata läbi raamatupidamist ja muid
 äridokumente ning teha või nõuda neist koopiaid.
 Komisjoni võivad vajaduse korral abistada
 sõltumatud eksperdid.
 3. Komisjon teatab kõnealusele liikmesriigile
 õigeaegselt ja kirjalikult kohapealsest kontrollimisest ning esitab volitatud
 ametnike ja ekspertide isikuandmed. Kui liikmesriigil on nõuetekohaselt
 põhjendatud vastuväiteid komisjoni poolt valitud ekspertide suhtes, määratakse
 eksperdid ühisel kokkuleppel liikmesriigiga. Komisjoni ametnikud ja eksperdid,
 kes on volitatud tegema kohapealset kontrolli, esitavad kirjaliku volituse,
 milles on täpsustatud kontrolli põhjus ja eesmärk.
 4. Volitatud ametnikud liikmesriigist, kelle
 territooriumil kontrollimist tehakse, võivad selles osaleda.
 5. Komisjon saadab liikmesriigile kontrolli
 tulemusena koostatud aruande koopia.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 6. Kui ettevõtja on komisjoni otsusega
 vastavalt käesolevale artiklile määratud kontrollimise vastu, peab kõnealune
 liikmesriik osutama komisjoni volitatud ametnikele ja ekspertidele
 kontrollimisel vajalikku abi.
 Artikkel 28
 Otsuste ja kohtuotsuste täitmata jätmine
 1. Kui kõnealune liikmesriik ei täida
 tingimuslikku või negatiivset otsust, eriti artiklis 16 osutatud juhtudel,
 võib komisjon anda asja otse Euroopa Ö Liidu Õ Kohtusse vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõikele 2.
 2. Kui komisjon leiab, et kõnealune
 liikmesriik ei täida Euroopa Ö Liidu Õ Kohtu otsust, võib
 komisjon lahendada küsimuse vastavalt Ö ELi toimimise
 lepingu Õ artiklile Ö 260 Õ.
 ê 734/2013 artikkel 1, punkt 12
 X PEATÜKK
 KOOSTÖÖ LIIKMESRIIKIDE KOHTUTEGA
 Artikkel 29
 Koostöö liikmesriikide kohtutega
 1. ELi toimimise lepingu artikli 107
 lõike 1 ja artikli 108 kohaldamisel võivad liikmesriikide kohtud
 paluda komisjonil edastada neile tema valduses olevat teavet või esitada oma
 arvamuse riigiabi eeskirjade kohaldamisega seotud küsimuste kohta.
 2. Kui see on vajalik ELi toimimise lepingu artikli 107
 lõike 1 ja artikli 108 ühetaoliseks kohaldamiseks, võib komisjon omal
 algatusel esitada kirjalikke tähelepanekuid liikmesriikide kohtutele, kes
 vastutavad kõnealuste riigiabi eeskirjade kohaldamise eest. Asjaomase kohtu
 loal võib ta esitada ka suulisi märkusi.
 Komisjon teavitab asjaomast liikmesriiki oma
 kavatsusest esitada oma tähelepanekud enne, kui ta seda ametlikult teeb.
 Komisjon võib üksnes tähelepanekute koostamise
 eesmärgil nõuda, et liikmesriigi asjaomane kohus edastaks talle kohtu käsutuses
 olevad dokumendid, mis on komisjonile vajalikud juhtumi hindamiseks.
 ê 659/1999
 XI PEATÜKK
 ÜHISSÄTTED
 Artikkel 30
 Ametisaladus
 Komisjon ja liikmesriigid, nende ametnikud ja
 muud teenistujad, sealhulgas komisjoni määratud sõltumatud eksperdid, ei tohi
 avalikustada käesoleva määruse kohaldamisel saadud teavet, mille kohta kehtib
 ametisaladuse hoidmise kohustus.
 ê 734/2013 artikkel 1, punkt 13 (kohandatud)
 Artikkel 31
 Otsuste adressaadid
 1. Artikli Ö 7 Õ lõike 7, artikli Ö 8 Õ lõigete 1 ja 2
 ning artikli Ö 9 Õ lõike 9
 kohaselt tehtud otsused adresseeritakse asjaomasele ettevõtjale või ettevõtjate
 ühendusele. Komisjon teatab nendest otsustest viivitamata adressaadile ja annab
 talle võimaluse teatada komisjonile, millist teavet ta peab ametisaladuse hoidmise
 kohustuse alla kuuluvaks.
 2. Kõik muud vastavalt II, III, V, Ö VI Õ ja Ö IX Õ peatükile
 tehtud komisjoni otsused adresseeritakse asjaomasele liikmesriigile. Komisjon
 teatab nendest otsustest viivitamata asjaomasele liikmesriigile ja annab talle
 võimaluse teatada komisjonile, millist teavet ta peab ametisaladuse hoidmise
 kohustuse alla kuuluvaks.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 Artikkel 32
 Otsuste avaldamine
 1. Komisjon avaldab Euroopa Ö Liidu Õ Teatajas vastavalt artikli 4 lõigetele 2 ja 3 ning artiklile Ö 22 Õ koostoimes
 artikli Ö 23 Õ lõikega 1
 tehtud otsuste kokkuvõtted. Kokkuvõttes sedastatakse, et otsuse koopia võib
 saada autentses keeles või autentsetes keeltes.
 2. Komisjon avaldab Euroopa Ö Liidu Õ Teatajas vastavalt artikli 4 lõikele 4 tehtud otsused autentses
 keeles. Autentsest keelest erinevas keeles avaldatud Euroopa Ö Liidu Õ Teatajas on koos autentses keeles avaldatud otsusega ka otsuse olulisema osa
 kokkuvõte kõnealuses keeles.
 ê 659/1999 ja 734/2013
 artikkel 1, punkt 14 (kohandatud)
 3. Komisjon avaldab Euroopa Ö Liidu Õ Teatajas kõik vastavalt artikli Ö 8
 lõikudele 1 ja 2 artiklile 9 Õ tehtud otsused.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 4. Artikli 4 lõike 6 või
 artikli Ö 10 Õ lõike 2 kohaldamise kohta avaldatakse lühike teade Euroopa Ö Liidu Õ Teatajas.
 5. Nõukogu võib ühehäälselt otsustada
 vastavalt Ö ELi toimimise lepingu Õ artikli Ö 108 Õ lõike 2
 kolmandale lõigule tehtud otsuste avaldamise Euroopa Ö Liidu Õ Teatajas.
 ê 734/2013 artikkel 1, punkt 15
 Artikkel 33
 Rakendussätted
 Komisjonil on artiklis 35 sätestatud
 korras õigus võtta vastu rakendussätted, mis käsitlevad:
 a) teatiste vormi, sisu ja muid
 üksikasju;
 b) aastaaruannete vormi, sisu ja muid üksikasju;
 c) artikli 12 lõike 1 ja artikli 24 lõike 2
 kohaselt esitatud kaebuste vormi, sisu ja muid üksikasju;
 d) üksikasju aegumistähtaegade ja nende arvutamise kohta ning
 e) artikli 16 lõikes 2 nimetatud intressimäära.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 Artikkel 34
 Ö Riigiabi
 nõuandekomiteega Õ konsulteerimine
 1. Enne rakendussätete vastuvõtmist vastavalt
 artiklile 33 Ö konsulteerib
 komisjon riigiabi nõuandekomiteega, mis on moodustatud nõukogu määrusega (EL)
 [.../...][10]
 (edaspidi „komiteeˮ Õ).
 ê 659/1999
 2. Komiteega konsulteeritakse komisjoni poolt
 kokkukutsutud koosolekul. Läbivaatamisele tulevad eelnõud ja dokumendid
 lisatakse koosoleku teatele. Koosolek toimub kõige varem kaks kuud pärast teate
 saatmist. Seda tähtaega võib kiireloomuliste küsimuste korral lühendada.
 3. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele
 komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse
 kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse, vajaduse korral
 hääletades.
 ê 659/1999
 (kohandatud)
 4. Arvamus protokollitakse. Ö Lisaks sellele on Õ igal liikmesriigil
 õigus Ö taotleda Õ oma seisukoha protokollimist. Komitee võib soovitada kõnealuse arvamuse
 avaldamist Euroopa Ö Liidu Õ Teatajas.
 5. Komisjon Ö arvestab võimalikult suurel määral Õ komitee arvamust. Ta teatab komiteele, Ö kuidas Õ komitee arvamust on Ö arvesse
 võetud Õ.
 ê
 Article 35
 Kehtetuks tunnistamine
 Määrus (EÜ) nr 659/1999 tunnistatakse kehtetuks.
 Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele
 käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas II lisas esitatud
 vastavustabeliga.
 ê659/1999 (kohandatud)
 Article 36
 Ö Jõustumine Õ
 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval
 pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
 ê659/1999
 Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult
 kohaldatav kõikides liikmesriikides.
 Brüssel,
 Nõukogu
 nimel
 Eesistuja
 [1] KOM(87) 868 PV.
 [2] Vt järelduste 3 lisa A osa.
 [3] Lülitatud 2014. aasta õigusloomeprogrammi.
 [4] Vt käesoleva ettepaneku I lisa.
 [5] ELT C [...], [...], lk. [...].
 [6] ELT C [...], [...], lk. [...].
 [7] Nõukogu 22. märts 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa liidu toimimise
 lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT L 83,
 27.3.1999, lk. 1).
 [8] Vt I lisa.
 [9] Komisjoni teatis „Euroopa 2020 strateegia aruka,
 jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, 3. märtsil 2010 (KOM(2010) 2020 lõplik).
 [10] Nõukogu [...]. aasta määrus (EL) nr [.../...], milles
 käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108
 kohaldamist teatavate horisontaalse riigiabi liikide suhtes (kodifitseeritud tekst)
 (ELT L [...], [...], lk. [...]).
 é
 I LISA
 Kehtetuks tunnistatud määrus
 muudatuste loeteluga
 Nõukogu määrus (EÜ) nr 659/1999 || (EÜT L 83, 27.3.1999, lk 1) ||
 || 2003. aasta ühinemisakti II lisa 5. peatüki punkt 6 ||
 || Nõukogu määrus (EÜ) nr 1791/2006 || (EÜT L 363, 20.12.2006, lk 1)
 || Nõukogu määrus (EL) nr 517/2013 || (ELT L 158, 10.6.2013, lk 1)
 || Nõukogu määrus (EL) nr 734/2013 || (ELT L 204, 31.7.2013, lk 15)
 _____________
 II LISA
 Vastavustabel
 Määrus (EÜ) nr 659/1999 || Käesolev määrus
 Artiklid 1 – 6 || Artiklid 1 – 6
 Artikkel 6a || Artikkel 7
 Artikkel 6b || Artikkel 8
 Artikkel 7 || Artikkel 9
 Artikkel 8 || Artikkel 10
 Artikkel 9 || Artikkel 11
 Artikkel 10 || Artikkel 12
 Artikkel 11 lõige 1 || Artikkel 13 lõige 1
 Artikkel 11 lõike 2 esimese lõigu sissejuhatav lause || Artikkel 13 lõike 2 esimese lõigu sissejuhatav lause
 Artikkel 11 lõike 2 esimese lõigu esimene taane || Artikkel 13 lõike 2 esimese lõigu punkt a
 Artikkel 11 lõike 2 esimese lõigu teine taane || Artikkel 13 lõike 2 esimese lõigu punkt b
 Artikkel 11 lõike 2 esimese lõigu kolmas taane || Artikkel 13 lõike 2 esimese lõigu punkt c
 Artikkel 11 lõike 2 teine, kolmas ja neljas lõik || Artikkel 13 lõike 2 teine, kolmas ja neljas lõik
 Artikkel 12 || Artikkel 14
 Artikkel 13 || Artikkel 15
 Artikkel 14 || Artikkel 16
 Artikkel 15 || Artikkel 17
 Artikkel 15a || Artikkel 18
 Artikkel 15b || Artikkel 19
 Artikkel 16 || Artikkel 20
 Artikkel 17 || Artikkel 21
 Artikkel 18 || Artikkel 22
 Artikkel 19 || Artikkel 23
 Artikkel 20 || Artikkel 24
 Artikkel 20a || Artikkel 25
 Artikkel 21 || Artikkel 26
 Artikkel 22 || Artikkel 27
 Artikkel 23 || Artikkel 28
 Artikkel 23a || Artikkel 29
 Artikkel 24 || Artikkel 30
 Artikkel 25 || Artikkel 31
 Artikkel 26 lõiked 1 ja 2 || Artikkel 32 lõiked 1 ja 2
 Artikkel 26 lõige 2a || Artikkel 32 lõige 3
 Artikkel 26 lõige 3 || Artikkel 32 lõige 3
 Artikkel 26 lõige 4 || Artikkel 32 lõige 4
 Artikkel 26 lõige 5 || Artikkel 32 lõige 5
 Artikkel 27 || Artikkel 33
 Artikkel 28 || –
 Artikkel 29 || Artikkel 34
 – || Artikkel 35
 Artikkel 30 || Artikkel 36
 – || I lisa
 – || II lisa
 _____________


type: other

text:
ANAC e Terzo settore. Il buon senso affiora (ma non emerge) | Articolo | welforum.it
 Fino al 13 giugno prossimo è aperta la consultazione pubblica relativa al documento predisposto dall’ANAC “Linee guida recanti «Indicazioni in materia di affidamenti di servizi sociali»”, presumibilmente destinata, nella mente degli estensori, ad aggiornare, dopo i cambiamenti normativi intercorsi (Codice degli appalti e Codice del Terzo settore) la determinazione 32/2016 “Linee guida per l’affidamento di servizi a enti del terzo settore e alle cooperative sociali”.
 Prima dell’esame di merito, può essere utile soffermarsi sulla mutata titolazione del documento, che fa riferimento a contesti culturali diversi: la determinazione del 2016 ha come punto di partenza la specificità di un rapporto, quello tra amministrazioni pubbliche e terzo settore, rispetto a cui ANAC si propone di individuare eventuali limiti connessi alla normativa in tema di appalti; il titolo del 2019 sembra riferirsi alla volontà di lavorare sull’ambito dei servizi sociali da chiunque prestati, salvo poi ricavare spazi specifici per il terzo settore. Culturalmente, non è la stessa cosa ed è singolare che ciò avvenga dopo che delle importanti normative – la Riforma del terzo settore (106/2016) e il conseguente Codice (d.lgs. 117/2017) – hanno inteso marcare proprio la specificità di organizzazioni omologhe a quelle pubbliche per finalità e per ruolo affidato nella risposta ai bisogni sociali. Comunque, dando credito al fatto che la veste e la forma possano non essere così determinanti, procediamo all’esame di merito.
 E qui va prima di tutto precisato il contesto in cui la bozza di documento ANAC è maturata. Nell’estate scorsa il Consiglio di Stato, rispondendo ad una richiesta di ANAC, emise un parere teso a limitare fortemente le possibilità degli enti pubblici di ricorrere alla coprogettazione dei servizi (pur, si intende, realizzata sulla base dei principi di trasparenza ed evidenza pubblica) sulla base della discutibile tesi che il “diritto eurounitario” richieda, qualora la relazione tra enti pubblici e Terzo settore implichi un flusso di risorse economiche a vantaggio del Terzo settore, di ricorrere alla procedure previste dal Codice degli appalti. Questa presa di posizione venne ampiamente criticata da me e da molti altri (1 – 2 – 3 – 4), anche sulle pagine di Welforum (vedi questa pagina per una raccolta dei materiali sulla vicenda).
 Ma, accanto al contesto giuridico, va precisato il contesto sostanziale in cui tutto ciò avviene: sono sempre di più gli enti locali che in questi due anni hanno acquisito la consapevolezza che il “sistema integrato di interventi e servizi” che istituzionalmente sono chiamati a costruire, non può essere tale se costituito da soggetti mutualmente ostili e in concorrenza tra loro, ma richiede soggetti pubblici e della società civile che condividano responsabilità e lavorino insieme intorno ad un tavolo per dare forma – condividendo risorse, intelligenze, capacità professionali e progettuali – alle risposte ai bisogni sociali. Tutto ciò, sin intende, nel pieno rispetto dell’evidenza pubblica (chi siede al tavolo è individuato attraverso un bando pubblico) e trasparenza in tutti i passaggi che portano i convenuti a disegnare l’assetto finale degli interventi da attuare e delle risorse che ciascuno conferisce o percepisce a tale scopo. Ciò, oltre ad essere coerente con la visione che la legge 328/2000 dà del nostro welfare, risponde al ruolo che la legge 106/2016 e il conseguente Codice (in particolare l’art. 55 del d.lgs 117/2017) affidano al Terzo settore, chiamato ad agire preminentemente non come fornitore di servizi, ma come soggetto partecipe e corresponsabile, al pari delle pubbliche amministrazioni, dell’interesse pubblico, in adempimento all’articolo 118, quarto comma, della nostra Costituzione.
 Ora, quasi un anno dopo, Anac indice la consultazione sulle Linee guida che siamo chiamati oggi ad esaminare.
 Il primo dato è che alla coprogettazione è dedicata un’ampia sezione del documento, segno che il tema è rilevante. Ma cosa dice, in proposito, Anac?
 Il dato positivo è che sono individuati degli spazi (concettualmente stretti, praticamente larghi) in cui la coprogettazione è possibile. Sostanzialmente il compromesso individuato da Anac è quello di limitare fortemente l’ambito di applicabilità dell’art. 55 del Codice del Terzo settore, che concepisce coprogrammazione e coprogettazione come strumenti ordinari delle relazioni tra Enti pubblici e Terzo settore, ma di riaffermare la legittimità, entro un perimetro derogatorio, della coprogettazione come prevista dall’art. 7 del d.p.c.m. 30/3/2001 applicativo della legge 328/2000; quindi, nella sostanza, di renderla agibile per gli interventi di welfare (e non sull’insieme dei settori di interesse generale) che siano “sperimentali e innovativi”. Questa dizione, a prima vista piuttosto angusta, a ben vedere è applicabile ad una pluralità di circostanze in cui, pur essendo ad esempio i destinatari appartenenti a categorie ben note (es. anziani, persone con disabilità, minori, ecc.), mutano le circostanze sociali e le strategie di intervento, configurando quindi le nuove soluzioni adottate ad esito dei tavoli di coprogettazione come effettivamente sperimentali e innovative. Nei fatti, l’esperienza di dice che la coprogettazione, anche quando non affronta situazioni in partenza del tutto inedite e sconosciute, tende naturalmente a sviluppare soluzioni innovative grazie alla combinazione e contaminazione delle visioni che vengono condivise sui tavoli di lavoro e quindi il ricorso agli strumenti previsti dalla 328/2000 e atti conseguenti appaiono spesso del tutto fondati.
 Quindi, si potrebbe dire, tutto bene, almeno per chi opera nel welfare: si incassa il via libera, pur entro un assetto derogatorio, accordato dall’Anac e si continuano le esperienze virtuose messe in atto in questi anni.
 Ma se questa potrà essere la soluzione di fatto adottata qualora il documento Anac permanesse come tale, ciò non esime dallo sviluppare alcune considerazioni ulteriori sulla vicenda.
 Proviamo a riannodare i fili delle argomentazioni del Consiglio di Stato riprese anche in talune parti da Anac; la domanda da cui partire riguarda i fondamenti della pretesa del Consiglio di Stato di poter “arbitrare” presunte incompatibilità tra codice degli appalti e codice del terzo settore. A che titolo Il Consiglio di Stato e di conseguenza Anac ritengono di poter limitare o far soccombere il secondo al primo, essendo entrambe normative dello Stato?
 Il perno della risposta è l’invocazione, da parte del Consiglio di Stato, della prevalenza del “diritto eurounitario”: in sostanza, sarebbe l’Europa a chiederci di delimitare gli ambiti di applicazione degli strumenti collaborativi a vantaggio degli appalti, sino a spingersi, secondo la lettera del parere del Consiglio di Stato, a chiedere la “disapplicazione” di una normativa vigente.
 È un punto delicatissimo: il fatto che il Consiglio di Stato non rimandi al Parlamento la questione, ma scelga di agire un potere così estremo come il non rispetto di una legge è un atto che, se non adeguatamente fondato, assume caratteristiche inquietanti.
 Bene, su questo punto vale la pena di notare la tesi che sia l’Europa a chiedere tutto ciò, oltre ad essere stata autorevolmente confutata da più giuristi (1 – 2), è nelle Linee guida in consultazione riconosciuta come fragile dalla stessa Anac, che circa il potenziale conflitto tra normativa nazionale e imposizioni euro-unitarie opportunamente scrive a pagina 8:
 “Occorre considerare che la normativa del terzo settore è anch’essa attuativa di principi comunitari, quale il principio solidaristico, che trova ingresso anche nella direttiva 24/2014, laddove è consentito agli Stati membri di fornire i servizi alla persona direttamente o di organizzare servizi sociali attraverso modalità che non comportino la conclusione di contratti pubblici, ad esempio tramite il semplice finanziamento di tali servizi. E tali considerazioni sono altresì confermate nell’ambito dell’articolato normativo (si veda ad esempio l’art. 1, comma 4, della predetta Direttiva). Infine, occorre considerare che, nella materia dei servizi sociali, la Costituzione, all’art. 117, quarto comma, riconosce la competenza legislativa esclusiva delle Regioni e all’articolo 118, ultimo comma, individua il Terzo settore come attuazione del principio di sussidiarietà.”
 Nulla di più condivisibile! Allora, però, logica richiederebbe di trarre le opportune conseguenze.
 Se manca una solidissima e inoppugnabile prova che una normativa di grande rilievo, frutto di lunghe discussioni parlamentari, come la Riforma del Terzo settore e il conseguente Codice, contrasti con previsioni comunitarie, bisogna riconoscerne la piena vigenza.
 A questo punto si apre un ulteriore bivio, da gestire interamente entro a livello nazionale. Si ritiene che Codice del Terzo settore e Codice degli appalti abbiano elementi di contrasto oppure no?
 Se la risposta è – ed è questo il parere di chi scrive – negativa, il problema non si pone. Il Codice degli appalti disciplina l’affidamento di servizi con corrispettivi a fronte di prestazioni; l’art. 55 del Codice del Terzo settore disciplina i casi di coproduzione collaborativa tra enti pubblici e Enti di Terzo settore che esercitano una funzione di interesse generale in adempimento al principio costituzionale di sussidiarietà. Cose diverse, che rispondono a logiche e riferimenti normativi differenti, sebbene ugualmente rispettosi, come ogni azione amministrativa, dei principi di trasparenza e parità di trattamento.
 Se la risposta fosse, al contrario, positiva, si tratterebbe non certo di far prevalere (con che diritto?) per via tecnica, una normativa sull’altra, ma di identificare con chiarezza eventuali aree di contrasto, affidando all’organo legislativo il compito di dirimere la questione.
 Da questo punto di vista, il documento Anac, pur contenendo elementi encomiabili, non mostra il coraggio di andare sino in fondo nelle logiche conseguenze che si potrebbero attendere; e in generale appare timido – con l’eccezione di alcuni passaggi come quello sopra citato – nel riconoscere una modalità di relazione tra Enti pubblici e Terzo settore di natura diversa da quella del rapporto commerciale basato su corrispettivi a fronte di prestazioni.
 Dal punto di vista pratico, ne discende ancora un’impostazione “sospettosa” che invece di sostenere le preziose esperienze che in questi anni hanno generato un beneficio pubblico grazie alla collaborazione tra enti pubblici e enti di Terzo settore che hanno scelto di lavorare per l’interesse generale, tende a definire un percorso ad ostacoli (si veda ad esempio la trattazione sulla coprogrammazione), in cui l’ansia di evitare possibili distorsioni della concorrenza mortifica quanto di più vantaggioso per la comunità si possa concepire: un complesso di cittadini organizzati che collaborano con le istituzioni per realizzare l’interesse generale.
 Ma vi è un altro punto rispetto al quale il documento Anac appare insoddisfacente e che riguarda una delle aberrazioni del Codice degli appalti, cioè il principio di rotazione.
 Il pensiero sottostante al documento Anac sembra essere: ruotino le imprese, tanto i lavoratori rimangono gli stessi per effetto delle clausole di riassunzione e la continuità del rapporto con gli utenti è tutelata.
 Questa posizione ha purtroppo rischiose affinità elettive con una cultura (criminogena) non estranea a talune amministrazioni pubbliche e che vede complici settori degenerati dell’imprenditorialità sociale e non. Si tratta di una cultura tollerante con l’intermediazione illegale di manodopera, che è un reato, oltre che con una concezione degradante del Terzo settore, privato di identità, singolarità e progettualità e concepito come agenzia che assume / riassume lavoratori che ruotano da un’impresa all’altra (e che bene farebbero a rivendicare l’assunzione dall’ente appaltante!).
 Prevedere l’applicazione del principio di rotazione ai servizi di welfare, così come ad una fornitura di sedie o ad un servizio di tipografia, ha esattamente questo esito: personale che passa da un’impresa all’altra ogni fine contratto, senza sapere nemmeno bene chi sia il suo “datore di lavoro”, progettualità ridotte ai minimi termini, ricerca di minimi margini da parte di imprese spregiudicate attraverso il dumping contrattuale.
 Va detto senza mediazioni e senza mezzi termini. Il principio di rotazione nei servizi di cura delle persone è inconcepibile, immotivato, dannoso e va abolito. Punto.
 Se poi ciò debba essere compensato con la previsione di modalità (ragionevolmente) più allargate e complesse di scelta dell’impresa cui affidare il servizio anche nei casi di importi limitati, benissimo. Ma prevedere che una cooperativa in gestione non possa ripresentarsi alla successiva gara, se non gravando l’ente appaltante di un onere di motivazioni intimidatorio, è insensato.
 Anche in questo caso si avverte che Anac ha compreso la presenza del problema, ma una visione “monotematica” che scaturisce da una mission legata al contrastare possibili corruttele, determina una visione distorta che per evitare la possibilità di un eventuale danno, ne crea uno certo e più grande.
 In chiusura, queste riflessioni rimandano ad una questione più generale sul ruolo di Anac, probabilmente non estranea agli interrogativi che in questi mesi vengono sollevati in merito. La lotta alla corruzione è cosa doverosa e quanto mai urgente nel nostro Paese; e Anac, su questo aspetto, svolge ottimamente il suo compito. Semmai il problema sta nell’avere affidato ad una struttura tecnica che si occupa di un problema specifico – il contrasto alla corruzione, appunto – il compito di governare di fatto il complesso dei meccanismi di affidamento, cosa che richiederebbe di contemperare una pluralità di esigenze: il contrasto della corruzione, certamente; ma anche l’effettivo perseguimento dell’interesse generale, la fluidità e speditezza dell’azione amministrativa, l’equilibrio tra costi (anche quelli di gara) e prestazioni, la possibilità delle amministrazioni locali più vicine al territorio di garantire servizi coerenti con i bisogni della propria comunità, il rispetto delle peculiarità dei diversi interlocutori della pubblica amministrazione e delle specificità settoriali, ecc.
 Ed è necessario essere consapevoli che perseguire uno di questi obiettivi perdendo d’occhio gli altri porta a risultati controproducenti. È positivo che un ente non paghi un servizio molto di più di un altro per inefficienza o per rapporti opachi con soggetti locali, ma è negativo che servizi molto localizzati siano affidati da soggetti terzi e distanti; è positivo cercare procedure che contrastino la corruzione, è negativo riversare per questo motivo determinare oneri insostenibili e procedure ingestibili per gli enti; è positivo evitare rendite di posizione, ma è negativo disconoscere le peculiarità dell’apporto del Terzo settore al benessere collettivo, ecc.
 È evidente che, nel corretto adempimento del proprio mandato, una Autorità Anticorruzione tende naturalmente privilegiare la prima delle istanze richiamate, anche a costo di sacrificare le altre; ma toccherebbe ad altri – ad una politica capace di cogliere le potenzialità di cambiamento insite nella collaborazione con il Terzo settore e attenta a dialogare con il territorio facendo tesoro della preziosa esperienza degli amministratori locali – riprendere il mano il complesso di queste istanze e trovare il modo di contemperarle; insomma, senza abbassare la guardia nella meritoria lotta alla corruzione, né mortificare il ruolo di Anac, collocare sul giusto piano le diverse istanze avendo come faro l’interesse generale.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 24.11.2014
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 421/5
 Απόφαση του Δικαστηρίου (πέμπτο τμήμα) της 18ης Σεπτεμβρίου 2014 [αίτηση του Juzgado Contencioso-Administrativo (Ισπανία) για την έκδοση προδικαστικής αποφάσεως] Vueling Airlines S.A. κατά Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
 (Υπόθεση C-487/12) (1)
 ((Προδικαστική παραπομπή - Αερομεταφορά - Κοινοί κανόνες εκμεταλλεύσεως των αεροπορικών γραμμών στην Ευρωπαϊκή Ένωση - Κανονισμός (EΚ) 1008/2008 - Ελευθερία τιμολογήσεως - Παράδοση αποσκευών προς μεταφορά - Αύξηση της τιμής του εισιτηρίου - Έννοια του αεροπορικού ναύλου - Προστασία των καταναλωτών - Επιβολή προστίμου σε μεταφορέα λόγω καταχρηστικής συμβατικής ρήτρας - Κανόνας του εθνικού δικαίου κατά τον οποίο η μεταφορά του επιβάτη και η παράδοση μιας αποσκευής προς μεταφορά πρέπει να περιλαμβάνονται στη βασική τιμή του αεροπορικού εισιτηρίου - Συμβατότητα με το δίκαιο της Ένωσης))
 2014/C 421/06
 Γλώσσα διαδικασίας: η ισπανική
 Αιτούν δικαστήριο
 Juzgado Contencioso-Administrativo
 Διάδικοι στην υπόθεση της κύριας δίκης
 Vueling Airlines SA
 κατά
 Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
 Διατακτικό
 Το άρθρο 22, παράγραφος 1, του κανονισμού (ΕΚ) 1008/2008 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 24ης Σεπτεμβρίου 2008, σχετικά με κοινούς κανόνες εκμετάλλευσης των αεροπορικών γραμμών στην Κοινότητα αντιτίθεται σε εθνική ρύθμιση όπως η επίμαχη που υποχρεώνει τους αερομεταφορείς να μεταφέρουν σε κάθε περίπτωση όχι μόνο τον επιβάτη αλλά και τις αποσκευές που αυτός παραδίδει προς μεταφορά, εφόσον οι αποσκευές αυτές πληρούν ορισμένες απαιτήσεις σχετικά, ιδίως, με το βάρος τους, έναντι της τιμής του αεροπορικού εισιτηρίου και χωρίς να μπορεί να επιβληθεί αύξηση της τιμής για τη μεταφορά των εν λόγω αποσκευών.
 (1) ΕΕ C 26 της 26.1.2013.


type: wikipedia

text:
System of a Down – pierwszy album zespołu System of a Down. Został wydany 30 czerwca 1998 nakładem wytwórni American Recordings.
 Lista utworów
 „Suite-Pee” (muz.: Malakian, sł.: Tankian) – 2:32
 „Know” (muz.: Odadijan, Malakian, Tankian, sł.: Tankian) – 2:56
 „Sugar” (muz.: Odadijan, Malakian, sł.: Tankian) – 2:35
 „Suggestions” (muz.: Malakian, sł.: Tankian) – 2:45
 „Spiders” (muz.: Malakian, sł.: Tankian) – 3:36
 „DDevil” (muz.: Odadijan, Malakian, sł.: Tankian) – 1:43
 „Soil” (muz.: Malakian, sł.: Tankian) – 3:25
 „War?” (muz.: Malakian, sł.: Tankian) – 2:40
 „Mind” (muz.: Odadijan, Malakian, Tankian, sł.: Tankian) – 6:16
 „Peephole” (muz.: Malakian, sł. Tankian) – 4:04
 „CUBErt” (muz.: Malakian, sł.: Tankian, Malakian) – 1:49
 „Darts” (muz.: Malakian, sł.: Tankian) – 2:41
 „P.L.U.C.K.” (Politically Lying, Unholy, Cowardly Killers.)" (muz.: Malakian, sł.: Tankian) – 3:38
 Albumowe przypisy
 W albumowej książeczce niektóre teksty piosenek posiadają pewne przypisy.
 "Spiders" :
 "Twoje myśli i sny nie są już dłużej niedotykalne, gdyż są one narażone na broń znaną jako zdalny podgląd i monitoring."
 "DDevil" :
 "Ci, którzy kontrolują ośrodkowy układ nerwowy, kontrolują społeczeństwo i świat."
 "War?" :
 "Na początku walczyliśmy z poganami w imię religii, potem komunizmu, i teraz w imię narkotyków i terroryzmu. Preteksty dla globalnej dominacji zawsze się zmieniają."
 "Mind" :
 "Technika prania mózgu była używana przez CIA od 1950 roku jako część ich nieśmiercionośnego programu tajnych broni."
 "Peephole" :
 "Luty, 18 edycja magazynu "New Scientist" w Wielkiej Brytanii pisze, że Światowa Organizacja Zdrowia z siedzibą w Genewie zniosła pod polityczną presją raport, który potwierdził, że marihuana jest mniej szkodliwa niż alkohol czy tytoń."
 "Darts" :
 "Czemu stare cywilizacje uznają panteon dwunastu bogów za prawdziwy, kiedy współczesne cywilizacje mają ogólnie jednego Boga?"
 "P.L.U.C.K." :
 "System Of A Down chciałby zadedykować tę piosenkę pamięci 1.5 miliona ofiarom Ludobójstwa Ormian, popełnionego przez turecki rząd w 1915 roku."
 Twórcy
 Serj Tankian – wokal prowadzący, keyboard
 Daron Malakian – gitara, wokal wspierający
 Shavo Odadjian – gitara basowa
 John Dolmayan – perkusja
 Przypisy
 Linki zewnętrzne
 Okładka
 Albumy metalowe
 Albumy System of a Down
 Albumy wyprodukowane przez Ricka Rubina
 Albumy muzyczne wydane w roku 1998


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22003D0451
 2003/451/EF: AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 2/2003 af 16. maj 2003 om, at den reserve, der er afsat under rammebeløbet til langfristet udvikling under 9. Europæiske Udviklingsfond, skal anvendes til gældslempelse
 EU-Tidende nr. L 152 af 20/06/2003 s. 0020 - 0021
 AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 2/2003af 16. maj 2003om, at den reserve, der er afsat under rammebeløbet til langfristet udvikling under 9. Europæiske Udviklingsfond, skal anvendes til gældslempelse(2003/451/EF)AVS-EF-MINISTERRÅDET HAR -under henvisning til AVS-EF-partnerskabsaftalen, der blev undertegnet i Cotonou (Benin) den 23. juni 2000, i det følgende benævnt "AVS-EF-aftalen", særlig stk. 8 i bilag I, ogud fra følgende betragtninger:(1) Ved afgørelse nr. 1/1999 af 8. december 1999, 2/2001 af 20. december 2001 og 3/2002 af 23. december 2002 afsatte AVS-EF-Ministerrådet i alt 1185 mio. EUR til gældslempelsesordninger med sigte på stærkt gældstyngede fattige AVS-lande. Af dette beløb blev 545 mio. EUR afsat til nedbringelse af gælds- og amortiseringsforpligtelser over for Fællesskabet, medens der blev afsat 680 mio. EUR i bidrag til HIPC-trustfonden, som administreres af Den Internationale Udviklingssammenslutning.(2) Til sikring af en fortsat støtte til gældslempelsesordningerne for stærkt gældstyngede fattige AVS-landene bør der afsættes et yderligere beløb på i alt 335 mio. EUR med henblik på samarbejdet inden for AVS-landene. Rammebeløbet for regionalt samarbejde og integration, jf. stk. 3, litra b), i bilag I til AVS-EF-aftalen, er imidlertid opbrugt. De nødvendige midler må derfor overføres fra de ikke-tildelte midler under 9. EUF's rammebeløb for langfristet udvikling -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1GældslempelseFra de ikke-tildelte midler under 9. EUF's rammebeløb for langfristet udvikling overføres der et beløb på 335 mio. EUR til tildelingen til samarbejdet inden for AVS-landene under rammebeløbet for regionalt samarbejde og integration; beløbet skal anvendes til gældslempelse med henblik på de AVS-lande, som kan komme i betragtning under initiativet for stærkt gældstyngede fattige lande (HIPC), jf. artikel 66 i AVS-EF-aftalen. Beløbet kan anvendes til følgende formål:- at give de AVS-lande, som kan komme i betragtning under HIPC-initiativet, mulighed for at overholde deres gælds- og amortiseringsforpligtelser over for Fællesskabet (135 mio. EUR)- at bidrage til finansieringen af HIPC-trustfonden til gavn for AVS-landene (200 mio. EUR).Artikel 2FinansieringUnder henvisning til artikel 13, stk. 2, litra b), i bilag IV til AVS-EF-aftalen anmoder AVS-EF-Ministerrådet Kommissionen om at yde et beløb på i alt 335 mio. EUR i støtte til gældslempelse, som omhandlet i artikel 1 i nærværende afgørelse.Artikel 3Afsluttende bestemmelseAVS-staterne, Fællesskabet og dets medlemsstater skal hver for deres vedkommende træffe de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne afgørelse.Artikel 4IkrafttrædenDenne aftale træder i kraft på dagen for vedtagelsen.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. maj 2003.På AVS-EF-Ministerrådets vegneS. Rialuth VohorFormand


text:
nález ústavného súdu - NS-SR/Judikáty.info
 Nájdené rozsudky pre výraz: nález ústavného súdu
 Približný počet výsledkov: 3588 (zobraziť štatistiku vyhľadávania)
 vyhľadávací dotaz: nález ústavného súdu
 naliezt nájdené 11824 krát v 5348 dokumentoch
 Najvyšší súd Slovenskej republiky Uznesenie Najvyšší súd Slovenskej republiky v senáte zloženom z predsedu senátu JUDr. Petra Hatalu a sudcov JUDr. Juraja Klimenta a JUDr. Petra Paludu v trestnej veci proti obžalovanému R. N. a spol. pre trestný čin založenia, zosnovania a podporovania zločineckej a teroristickej skupiny podľa § 185a ods. 1 Tr. zák. účinného do 1. januára 2006 a iné, na neverejnom zasadnutí 15. mája 2008 v Bratislave o sťažnostiach obžalovaných R. O. a M. B. proti uzneseniu .
 Predseda trestnoprávneho kolégia Najvyššieho súdu Slovenskej republiky(ďalej „NS SR“) vrámci činnosti podľa § 23 ods. 1 písm. b/ zákona č. 757/2004 Z.z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších prepisov zistil nejednotný postup súdov nižšieho stupňa v prípade návrhu na obnovu konania podaného v súvislosti s nálezom Ústavného súdu Slovenskej republiky z28. novembra 2012, sp.zn. PL. US 106/2011, pokiaľ sa týka aplikácie ustanovenia § 41bods. 1 zákona č. 38/ .
 ... ktorom výslovne pripustil aplikáciu zákazu reformatio in peius na správne trestanie v súvislosti s dopravným priestupkom. Napokon odkazuje aj na nález Ústavného súdu SR vo veci sp. zn. III. ÚS 392/2010, kde Ústavný súd takisto pripustil aplikáciu tejto zásady v rámci správneho ... postupu nie je zakotvený ani v Správnom poriadku, ani v ZOHS, preto táto zásada v konaní pred úradom neplatí (napr. Nález Ústavného súdu Českej republiky sp. zn. III. ÚS 880/08 z 28.01.2009, v ktoro m sa okrem iného uvádza, že .
 ... ods. 2, veta druhá Obč. zák. Odvolanie žalovaného 5/ preto považoval za nedôvodné. Odvolanie okresného prokurátora odmietol s poukazom na nález Ústavného súdu SR uverejnený pod č. 281/1996 Z. z. a odmietnutie odvolania vedľajšieho účastníka odôvodnil tým, že v čase jeho vstupu .
 ... ) a i keď z ustanovenia § 18i čl. XII zákona č. 291/2 009 Z. z. vyplýva, že dňom vyhlásenia nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky PL.ÚS 17/08 z 20. mája 2009 v Zbierke zákonov Slovenskej republiky prechádza zo Špeciálneho súdu na .
 ... . 2 ods. 2 ústavy nepredstavuje iba viazanosť štátnych orgánov textom, ale aj zmyslom a účelom zákona“ (pozri k tomu aj nález Ústavného súdu Slovenskej republiky sp. zn. III. ÚS 341/07 z 01. júla 2008 – www.concourt.sk ). Na základe vyššie uvedeného Najvyšší .
 ... vzťahov manželky a vôbec neuvedením žiadnych konkrétnych okolností, ktoré by nasvedčovali funkčnému vzťahu manželov, čo nezodpovedá manželskému súžitiu. V zmysle nálezu Ústavného súdu SR sp. zn. III. ÚS 331/09 zo dňa 16.12.2009 (87/2009) právo na ochranu pred neoprávneným ... Článok 8 Dohovoru negarantuje právo na rodinný život v konkrétnej krajine, ale len právo na skutočný rodinný život ako taký (nález Ústavného súdu SR sp. zn. III. ÚS 331/09 zo dňa 16.12.2009; rozhodnutie NS SR sp. zn. 1Sža/39/ .
 ... nálezu ústavného súdu, ktorým bolo zrušené rozhodnutie orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu alebo jeho časť, pokračuje orgán činný v trestnom konaní alebo súd v tom štádiu trestného konania, ktoré bezprostredne predchádzalo vydaniu zrušeného rozhodnutia, ak zákon alebo nález ústavného súdu ... § 567j ods. 6 Tr. por.) dovolanie, ktoré aj odôvodnil, a následne po doručení nálezu ústavného súdu bolo dovolaciemu súdu doručené ďalšie podanie obvineného, spísané už prostredníctvom ním novozvoleného obhajcu na .
 ... hľadiska povinnosti poskytnúť obvinenému (zastupovanému obhajcom) plnú možnosť na uplatneniejeho obhajobných práv (§ 34 ods. 5 Tr. por.), zohľadňuje obsah nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky (ďalej len „ústavný súd“), sp. zn. I. ÚS 205/2016, ktorým bola odmietnutá ako zjavne neopodstatnená ústavná sťažnosť .
 ... obvineného, ktorý by poskytol usvedčujúce tvrdenia voči jeho osobe. Napadnutému uzneseniu je nutné vytknúť nerešpektovanie doktríny zosilnených dôvodov väzby (viď nález Ústavného súdu Slovenskej republiky sp. zn. III. ÚS 220/04). Za nedostatok tiež vyhodnotil fakt, že špecializovaný súd existenciu formálnych podmienok nahradenia .
 ... (uznesenie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z 21. júna 2001, sp. zn. Tzo V 5/2001, ktorého právne závery vychádzali z nálezu Ústavného súdu Českej republiky z 22. júna 2000, sp. zn. III.ÚS 597/9 9). Pod policajnou provokáciou treba rozumieť zámerné, aktívne .


text:
 2.12.2006
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 294/28
 Beroep ingesteld op 21 september 2006 — Commissie van de Europese Gemeenschappen/Koninkrijk Spanje
 (Zaak C-392/06)
 (2006/C 294/49)
 Procestaal: Spaans
 Partijen
 Verzoekende partij: Commissie van de Europese Gemeenschappen (vertegenwoordigers: N. Yerrell en R. Vidal Puig, gemachtigden)
 Verwerende partij: Koninkrijk Spanje
 Conclusies
 —
 vast te stellen dat het Koninkrijk Spanje, door niet alle wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen vast te stellen die nodig zijn om te voldoen aan richtlijn 2002/15/EG (1) van het Europees Parlement en de Raad van 11 maart 2002 betreffende de organisatie van de arbeidstijd van personen die mobiele werkzaamheden in het wegvervoer uitoefenen; althans door deze bepalingen niet aan de Commissie mee te delen, de op haar rustende verplichtingen niet is nagekomen;
 —
 het Koninkrijk Spanje te verwijzen in de kosten.
 Middelen en voornaamste argumenten
 De termijn voor omzetting van richtlijn 2002/15/EG in nationaal recht is op 23 maart 2005 verstreken.
 (1) PB L 80, blz. 35.


text:
 19.1.2022
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 L 12/30
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) 2022/69 DELLA COMMISSIONE
 del 12 gennaio 2022
 recante approvazione di una modifica non minore del disciplinare di una denominazione registrata nel registro delle specialità tradizionali garantite [«Heumilch»/«Haymilk»/«Latte fieno»/«Lait de foin»/«Leche de heno» (STG)]
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
 visto il regolamento (UE) n. 1151/2012 del Parlamento europeo e del Consiglio del 21 novembre 2012, sui regimi di qualità dei prodotti agricoli e alimentari (1), in particolare l’articolo 52, paragrafo 2,
 considerando quanto segue:
 (1)
 Conformemente all’articolo 53, paragrafo 1, primo comma, del regolamento (UE) n. 1151/2012, la Commissione ha esaminato la domanda dell’Austria relativa all’approvazione di una modifica del disciplinare della specialità tradizionale garantita «Heumilch»/«Haymilk»/«Latte fieno»/«Lait de foin»/«Leche de heno» (STG), registrata in virtù del regolamento di esecuzione (UE) n. 2016/304 della Commissione (2). La modifica cambia la denominazione «Heumilch»/«Haymilk»/«Latte fieno»/«Lait de foin»/«Leche de heno» in «Heumilch»/«Haymilk»/«Latte fieno»/«Lait de foin»/«Leche de heno»/«Seneno mleko».
 (2)
 Trattandosi di una modifica non minore ai sensi dell’articolo 53, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 1151/2012, la Commissione ha pubblicato la domanda di modifica nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (3), in applicazione dell’articolo 50, paragrafo 2, lettera a), del suddetto regolamento.
 (3)
 Poiché alla Commissione non è stata notificata alcuna dichiarazione di opposizione ai sensi dell’articolo 51 del regolamento (UE) n. 1151/2012, la modifica del disciplinare deve essere approvata,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 È approvata la modifica del disciplinare pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea relativa alla denominazione «Heumilch»/«Haymilk»/«Latte fieno»/«Lait de foin»/«Leche de heno» (STG).
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 12 gennaio 2022
 Per la Commissione
 a nome della presidente
 Janusz WOJCIECHOWSKI
 Membro della Commissione
 (1) GU L 343 del 14.12.2012, pag. 1.
 (2) Regolamento di esecuzione (UE) 2016/304 della Commissione, del 2 marzo 2016, recante iscrizione di una denominazione nel registro delle specialità tradizionali garantite [Heumilch/Haymilk/Latte fieno/Lait de foin/Leche de heno (STG)] (GU L 58 del 4.3.2016, pag. 28).
 (3) GU C 392 del 28.9.2021, pag. 8.


text:
 18.2.2016
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 62/4
 BESCHLUSS DES RATES
 vom 15. Februar 2016
 zur Ernennung eines rumänischen Mitglieds und eines rumänischen stellvertretenden Mitglieds des Beratenden Ausschusses für die Koordinierung der Systeme der sozialen Sicherheit
 (2016/C 62/04)
 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION —
 gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
 gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 883/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29. April 2004 zur Koordinierung der Systeme der sozialen Sicherheit (1), insbesondere auf Artikel 75,
 gestützt auf die Kandidatenlisten, die dem Rat von den Regierungen der Mitgliedstaaten unterbreitet worden sind,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Mit seinem Beschluss vom 13. Oktober 2015 (2) hat der Rat die Mitglieder und stellvertretenden Mitglieder des Beratenden Ausschusses für die Koordinierung der Systeme der sozialen Sicherheit für den Zeitraum 20. Oktober 2015 bis 19. Oktober 2020 ernannt.
 (2)
 Die rumänische Regierung hat Kandidaten für zwei zu besetzende Sitze vorgeschlagen —
 HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
 Artikel 1
 Folgende Personen werden für den Zeitraum vom 20. Oktober 2015 bis zum 19. Oktober 2020 zum Mitglied bzw. stellvertretenden Mitglied des Beratenden Ausschusses für die Koordinierung der Systeme der sozialen Sicherheit ernannt:
 I. VERTRETER DER ARBEITNEHMERVERBÄNDE
 Land
 Mitglieder
 Stellvertretende Mitglieder
 Rumänien
 Herr Dumitru FORNEA
 Herr Radmilo FELIX
 Artikel 2
 Der Rat ernennt die noch vorzuschlagenden Mitglieder und stellvertretenden Mitglieder zu einem späteren Zeitpunkt.
 Artikel 3
 Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Annahme in Kraft.
 Geschehen zu Brüssel am 15. Februar 2016.
 Im Namen des Rates
 Der Präsident
 M.H.P. VAN DAM
 (1) ABl. L 166 vom 30.4.2004, S. 1.
 (2) ABl. C 341 vom 16.10.2015, S. 4.