type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 22.3.2011
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 76/44
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 277/2011
 z dnia 21 marca 2011 r.
 w sprawie wydawania pozwoleń na przywóz w odniesieniu do wniosków złożonych w ciągu pierwszych siedmiu dni miesiąca marca 2011 r. w ramach kontyngentów taryfowych na przywóz mięsa drobiowego, otwartych rozporządzeniem (WE) nr 533/2007
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1234/2007 z dnia 22 października 2007 r. ustanawiające wspólną organizację rynków rolnych oraz przepisy szczegółowe dotyczące niektórych produktów rolnych („rozporządzenie o jednolitej wspólnej organizacji rynku”) (1),
 uwzględniając rozporządzenie Komisji (WE) nr 1301/2006 z dnia 31 sierpnia 2006 r. ustanawiające wspólne zasady zarządzania kontyngentami taryfowymi na przywóz produktów rolnych, podlegającymi systemowi pozwoleń na przywóz (2), w szczególności jego art. 7 ust. 2,
 uwzględniając rozporządzenie Komisji (WE) nr 533/2007 z dnia 14 maja 2007 r. otwierające i ustalające zarządzanie kontyngentami taryfowymi w sektorze mięsa drobiowego (3), w szczególności jego art. 5 ust. 6,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Na mocy rozporządzenia (WE) nr 533/2007 otwarto kontyngenty taryfowe na przywóz produktów sektora mięsa drobiowego.
 (2)
 Ilości, w odniesieniu do których w ciągu pierwszych siedmiu dni miesiąca marca 2011 r. złożono wnioski o wydanie pozwoleń na przywóz w podokresie od dnia 1 kwietnia do dnia 30 czerwca 2011 r., przewyższają w przypadku niektórych kontyngentów ilości dostępne. Należy zatem określić, na jakie ilości pozwolenia na przywóz mogą być wydawane, poprzez ustalenie współczynnika przydziału, jaki należy zastosować do ilości, w odniesieniu do których złożono wnioski,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 W odniesieniu do wniosków o wydanie pozwoleń na przywóz złożonych na podokres od dnia 1 kwietnia do dnia 30 czerwca 2011 r. na mocy rozporządzenia (WE) nr 533/2007 ustala się współczynniki przydziału wymienione w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem 22 marca 2011 r.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 21 marca 2011 r.
 W imieniu Komisji, za Przewodniczącego,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Dyrektor Generalny ds. Rolnictwa i Rozwoju Obszarów Wiejskich
 (1) Dz.U. L 299 z 16.11.2007, s. 1.
 (2) Dz.U. L 238 z 1.9.2006, s. 13.
 (3) Dz.U. L 125 z 15.5.2007, s. 9.
 ZAŁĄCZNIK
 Nr grupy
 Nr porządkowy
 Współczynnik przydziału dla wniosków o pozwolenia na przywóz złożonych w odniesieniu do podokresu od dnia 1.4.2011-30.6.2011
 (%)
 P1
 09.4067
 5,364212
 P3
 09.4069
 0,428145


type: other

text:
Andmete omandamine - analoog-digitaalmuundurid (AD turustaja | Elektroonikakomponentide turustaja | Components-Mart.com - Page 10
 Osa number:ADS8471IBRGZT
 Kirjeldus:IC ADC 16BIT 1MSPS SAMP 48-VQFN
 Osa number:AD677JRZ
 Kirjeldus:IC ADC 16BIT SAMPLING 28-SOIC
 Osa number:AD7829BRUZ-REEL7
 Kirjeldus:IC ADC 8BIT PAR 2MSPS 28TSSOP
 Osa number:ISLA214P20IRZ
 Kirjeldus:IC ADC 14BIT SPI/SRL 200M 72QFN
 Osa number:LTC2383IDE-16#TRPBF
 Osa number:ADC1410S125HN/C1:5
 Kirjeldus:ADC 14BIT SER 125MSPS 40HVQFN
 Osa number:KAD5512P-25Q72
 Kirjeldus:IC ADC 12BIT 250MSPS SGL 72-QFN
 Osa number:AD9644BCPZRL7-155
 Osa number:AD7856ARSZ
 Kirjeldus:IC ADC 14BIT 8CHAN 5V 24SSOP
 Osa number:LTC2392IUK-16#TRPBF
 Osa number:MCP37220-200I/TL
 Osa number:ADS7263SRHBT
 Kirjeldus:IC ADC 14BIT SRL 1MSPS DL 32QFN
 Osa number:ADS7861IRHBRG4
 Kirjeldus:IC 4INPUT 12BIT ADC 32-VQFN
 Osa number:MAX1192ETI+T
 Kirjeldus:IC ADC 8BIT 22MSPS DL 28-TQFN
 Osa number:LTC2320HUKG-16#PBF
 Osa number:MAX166ACPP
 Kirjeldus:IC ADC 8-BIT T/H&REF CMOS 20-DIP
 Osa number:MX574AJEWI+T
 Osa number:ADS1256IDBTG4
 Kirjeldus:IC ADC 24-BIT SPI PROGBL 28-SSOP
 Osa number:AD7710AR-REEL7
 Osa number:MAX1295ACEI
 Osa number:MAX1080ACUP+
 Kirjeldus:IC ADC 10BIT 400KSPS 20-TSSOP
 Osa number:MAX11056ECB+T
 Osa number:ADC1412D065HN-C1
 Kirjeldus:ADC 14BIT DUAL 65MSPS 64HVQFN
 Osa number:AD7680BRMZ-REEL7
 Osa number:LTC2144CUP-12
 Osa number:ADC141S626CIMM/NOPB
 Kirjeldus:IC ADC 14BIT 50-250KSPS 10MSOP
 Osa number:MAX178AEWG
 Kirjeldus:IC ADC CALBRTD 12-BIT T/H 24SOIC
 Osa number:AD7265BSUZ-REEL
 Kirjeldus:IC ADC 12BIT 3CHAN 1MSPS 32TQFP
 Laos:27093
 Osa number:TLC3544IPWR
 Osa number:MAX12527ETK+D
 Kirjeldus:IC ADC 12BIT 65MSPS 68-TQFN
 Osa number:LTC2122CUK#PBF
 Osa number:AD7949BCPZ
 Osa number:AD7994BRUZ-1
 Osa number:MAX1167BEEE+T
 Kirjeldus:IC ADC 16BIT 200KSPS 16-QSOP
 Osa number:MAX11116AUT+T
 Kirjeldus:IC ADC 8BIT SPI/SRL 3MSPS 6SOT23
 Laos:109873
 Osa number:ADS7813U
 Kirjeldus:IC LP SERIAL 16-BIT A/D 16-SOIC
 Osa number:MCP3422A7-E/MS
 Osa number:TLV1544CPWRG4
 Kirjeldus:IC ADC 10BIT SER 87KSPS 16-TSSOP
 Laos:49278
 Osa number:AD7898ARZ-10REEL
 Osa number:MAX1085BESA+
 Osa number:TLC1514ID
 Kirjeldus:IC 10-BIT 4-CH SERIAL A/D 16SOIC
 Osa number:ADC141S628QIMM/NOPB
 Osa number:ADC08031CIWM


text:
KSKE 7 Sp 15/2011 - iSpis
 iSpis Judikatúra – KSKE 7 Sp 15/2011
 KS v Košiciach, dátum 04.05.2012, sp.zn. KSKE 7 Sp 15/2011
 § 88 zákona č. 461/2003
 § 179 ods. 1 písm. a) zákona č. 461/2003 § 88 zákona č. 461/2003 § 83 zákona č. 461/2003 § 17 ods. 2 zákona č. 461/2003 § 88 ods. 1 zákona č. 461/2003 § 272 ods. 3 zákona č. 461/2003 § 219 ods. 1 zákona č. 461/2003 § 89 ods. 3 zákona č. 461/2003 § 219 ods. 3 zákona č. 461/2003 § 250l OSP § 88 ods. 2 zákona č. 461/2003 § 250q ods. 2 OSP § 250k ods. 1 OSP § 250l ods. 2 OSP § 42 ods. 3 OSP § 221 ods. 1 OSP
 KSKE 7SP5/2015
 Súd: Krajský súd Košice Spisová značka: 7Sp/15/2011 Identifikačné číslo súdneho spisu: 7011200637 Dátum vydania rozhodnutia: 04. 05. 2012 Meno a priezvisko sudcu, VSÚ: JUDr. Pavol Naď ECLI: ECLI:SK:KSKE:2012:7011200637.2
 Krajský súd v Košiciach, samosudca v právnej veci navrhovateľa Š. V. Z.. XX.XX.XXXX, B. N. XX, XXX XX A., zastúpeného JUDr. Ľubicou Višňovskou, advokátkou so sídlom Štúrová 20, Košice, proti odporkyni Sociálnej poisťovni, ústredie, ul. 29.augusta č. 8, Bratislava, o preskúmanie rozhodnutia odporkyne č. 36683-1/2011-BA z 24.5.2011, takto
 P o t v r d z u j e rozhodnutie odporkyne č. 36683-1/2011-BA z 24.5.2011.
 Odporkyňa - Sociálna poisťovňa, ústredie, Bratislava preskúmavaným rozhodnutím č. 36683-1/2011-BA z 24.5.2011, ako orgán verejnej správy príslušný na rozhodovanie podľa § 179 ods. 1 písm. a) prvého bodu zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení v znení neskorších predpisov (ďalej len zákon č. 461/2003 Z. z. ) rozhodla vo veci nároku navrhovateľa na úrazovú rentu tak, že navrhovateľ nemá podľa § 88 zákona č. 461/2003 Z. z. nárok na úrazovú rentu.
 V odôvodnení rozhodnutia z 24.5. 2011 odporkyňa uviedla:
 Podľa § 83 zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení (ďalej len zákon ) , poškodený na účely poskytovania úrazových dávok je zamestnanec (okrem sudcu a prokurátora) a fyzická osoba uvedená v § 17 ods. 2 zákona v znení neskorších predpisov, ak utrpeli pracovný úraz alebo sa u nich zistila choroba z povolania.
 Podľa § 88 ods. 1 zákona v znení neskorších predpisov má poškodený nárok na úrazovú rentu, ak v dôsledku pracovného úrazu alebo choroby z povolania má viac ako 40 -percentný pokles schopnosti vykonávať doterajšiu činnosť zamestnanca alebo činnosť osoby uvedenej v § 17 ods. 2 zákona v znení neskorších predpisov (ďalej len pokles pracovnej schopnosti ) a nedovŕšil dôchodkový vek alebo mu nebol priznaný predčasný starobný dôchodok.
 Podľa § 272 ods. 3 zákona, náhrada za stratu na zárobku po skončení pracovnej neschopnosti alebo uznaní invalidity alebo čiastočnej invalidity a náhrada za stratu na dôchodku, ktoré sa vyplácali k 31. decembru 2003 a nárok na ich výplatu trvá aj po tomto dni, sa považujú za úrazovú rentu a to v sume, v akej patrili do 31. decembra 2003.
 Sociálna poisťovňa, ústredie, pri posudzovaní nárokov pána Š. V. (ďalej len poškodený ) vychádzala z nasledovných podkladov: žiadosť o prehodnotenie úrazovej renty z dôvodu zmeny poklesu pracovnej schopnosti zo dňa 7. februára 2011, záznam o úraze zo dňa 30. septembra 1983, rozhodnutie č. 5812266218 o priznaní invalidného dôchodku zo dňa 6. septembra 2010, list zamestnávateľa - rozviazanie pracovného pomeru výpoveďou z dôvodu zrušenia zamestnávateľa zo dňa 24. marca 1999, list Sociálnej poisťovne, pobočka Košice - výpočet straty na zárobku zo dňa 9. októbra 2006, rozsudok sp.zn. 23C/175/87-45 zo dňa 22. mája 1987, lekárska správa zo dňa 16. mája 2011, zápisnica z konania zo dňa 9. februára 2011, zápisnica z ústneho pojednávania zo dňa 16. mája 2011, oznámenie o predĺžený lehoty zo dňa 29. marca 2011.
 Poškodenému strata na zárobku po skončení pracovnej neschopnosti ku dňu 31. decembra 2003 nevznikla. Poškodený pracoval v ČSAD Košice ako automechanik 6 rokov a 3 mesiace, neskôr pracoval v profesii normovača, tohto času nepracuje.
 Podľa lekárskej správy Sociálnej poisťovne, pobočka Košice, vystavenej dňa 16. mája 2011, ktorá je prílohou tohto rozhodnutia, má poškodený, ktorý si uplatnil nárok na úrazovú rentu podaním žiadosti o priznanie úrazovej renty, ktorá bola doručená Sociálnej poisťovni, pobočka Košice dňa 7. februára 2011 zistený pokles pracovnej schopnosti v rozsahu 10 %, v dôsledku čoho nespĺňa podmienky nároku na úrazovú rentu. Dňa 28. septembra 1983 utrpel pracovný úraz - pri práci mu preniklo cudzie teliesko do vnútra oka. Bol operovaný vo fakultnej nemocnici, kde mu odstránili cudzie teliesko z oka, neskôr došlo k atrofii ľavého oka a následne k slepote ľavého oka. Podľa kontrolného očného vyšetrenia videnie na pravom oku s korekciou ako aj nález na pravom oku je v norme. Podľa vyjadrenia poškodeného bol dočasne práceneschopný 3-4 mesiace, po nástupe do práce bol preradený z pozície automechanika za normovača. Toto preradenie sa realizovalo údajne na základe vyjadrenia bezpečnostného technika. Preradenie nie je objektívne zdokumentované ani medicínsky odôvodnené, nakoľko adaptácia videnia pri strate funkcie jedného oka trvá 1 rok. S časovým odstupom a adaptáciou videnia bol schopný vykonávať pôvodnú pracovnú činnosť automechanika naďalej. Vzhľadom k uvedenému posudkový lekár nekonštatuje zhoršenie zdravotného stavu na účely úrazovej renty od 1. januára 2004.
 Vychádzajúc z uvedených skutočností, u poškodeného nenastala podstatná zmena pomerov v súvislosti s pracovným úrazom zo dňa 28. septembra 1983. Nevznikla žiadna nová právna skutočnosť, ktorá by bola dôvodom na priznanie úrazovej renty podľa § 88 zákona.
 Navrhovateľ vo včas podanom opravnom prostriedku z 2.6.2011 proti označenému rozhodnutiu uviedol:
 Poistenec Š. V. si podal žiadosť o vyplácanie úrazovej renty, na ktorú podľa jeho názoru má nárok a to z toho dôvodu, že dňa 28.9.1983 utrpel pracovný úraz u svojho pôvodného zamestnávateľa ČSAD n.p. PR Košice, o ktorom pracovnom úraze bolo rozhodované aj rozsudku MS Košice, 23C/175/1987 zo dňa 22.5.1987, a na základe ktorého určité obdobie pobral aj úrazovú rentu od svojho zamestnávateľa a neskôr bol zaradený aj do čiastočného invalidného dôchodku.
 Neskôr po zániku pôvodného zamestnávateľa poistenec nepoberal úrazovú rentu, a to z toho dôvodu, že mal zamestnanie, ktoré mu v plnom rozsahu nahrádzalo nárok, ktorý by mu vyplynul ako rozdiel medzi pôvodným zamestnaním a priznaným dôchodkom. Neskôr prišiel o zamestnanie a pri svojom zdravotnom stave si ani nedokázal nájsť iné zamestnanie. Z toho dôvodu požiadal Sociálnu poisťovňu o vyplatenie úrazovej renty.
 Napadnutým rozhodnutím poistencovi nebola priznaná úrazová renta z dôvodov uvádzaných v odôvodnení. Dôvodom je, že nesplnil ust. § 88 ods. 1, kde je presne uvedené, že má nárok na takúto rentu len v prípade, ak choroba z povolania má viac ako 40 % pokles schopnosti vykonávať doterajšiu činnosť zamestnanca, čo v jeho prípade podľa lekárskej správy vystavenej dňa 16.5.2011 nie je, pretože jeho schopnosť pracovať je iba znížená o 10 %. K takémuto záveru dospel posudkový lekár na základe zdravotnej dokumentácie. Podľa jeho názoru jeho pôvodná práca bola automechanik a podľa neho nie
 je objektívne zdokumentované a ani medicínsky odôvodnené, že by mal mať stratu videnia jedného oka viac ako 1 rok.
 S takýmto záverom posudkového lekára rozhodne nemôže poistenec súhlasiť, pretože v jeho prípade došlo k strate videnia nie na 1 rok, ale na celý život, na predmetné oko poistenec vôbec nevidí. Táto skutočnosť sa dá objektívnym lekárskym vyšetrením bez problémov zistiť. Druhé oko, keďže preberá funkciu i poškodeného oka je nadmerne zaťažené sa výrazne zhoršuje a v súčasnosti používa dioptrie 3,5, pričom takéto rapídne zhoršovanie zraku sa stále uskutočňuje.
 To už nevie vykonávať prácu automechanika je tým pádom zrejmé, pretože na takúto prácu je nutné mať obe oči zdravé. Pokiaľ si poistenec hľadal sám robotu ako náhle bol poslaný na lekársku prehliadnu a prišiel s výsledkom, že na jedno oko vôbec nevidí a na druhé má zníženú viditeľnosť s používaním dioptrií 3,5 ani jeden zo zamestnávateľov ho už neprijal, pretože nie je schopný vykonávať takúto prácu.
 Pre objektívne posúdenie zníženia pracovnej schopnosti preto žiadam, aby súd, ktorý bude preskúmavať toto rozhodnutie nariadil znalecké dokazovanie nestranným znalcom, ktorý by určil presný rozsah poklesu pracovnej schopnosti na základe pracovného úrazu.
 Odporkyňa v písomnom vyjadrení z 1.8.2011 k obsahu opravného prostriedku uviedla:
 Odvolanie pána Š.K. V.Z. Z.O. XX. L. XXXX, B. N. XX, XXX XX A. (ďalej len navrhovateľ ) , zo dňa 2. júna 2011 považujeme za opravný prostriedok, nakoľko podľa § 219 ods. 1 zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení (ďalej len zákon ) proti rozhodnutiu Sociálnej poisťovne, ústredie vydaného podľa § 179 ods. 1 písm. a) prvého až tretieho bodu zákona možno podať opravný prostriedok.
 K opravnému prostriedku, ktorým sa navrhovateľ domáha preskúmania zákonnosti rozhodnutia Sociálnej poisťovne, ústredie, číslo rozhodnutia: 36683-1/2011-BA zo dňa 24. mája 2011 (ďalej len rozhodnutie ) , vydaného podľa § 179 ods. 1 písm. a) prvého bodu zákona uvádzame nasledovné:
 Sociálna poisťovňa, ústredie v súvislosti so žiadosťou navrhovateľa o prehodnotenie úrazovej renty z dôvodu zmeny poklesu pracovnej schopnosti podľa § 89 ods. 3 zákona, ktorá bola do Sociálnej poisťovne, pobočka Košice doručená dňa 7. februára 2011 vydala dňa 24. mája 2011 rozhodnutie, ktorým podľa § 88 zákona úrazovú rentu navrhovateľovi v dôsledku pracovného úrazu zo dňa 28. septembra 1983 nepriznala z dôvodu, že poškodený nemá viac ako 40 - percentný pokles schopnosti vykonávať doterajšiu činnosť zamestnanca. Miera poklesu pracovnej schopnosti navrhovateľa je 10 %.
 Rozhodnutie bolo vydané na základe Lekárskej správy Sociálnej poisťovne, pobočka Košice zo dňa 16. mája 2011, podľa ktorej miera poklesu pracovnej schopnosti je 10 %. V časti Celkový posudok sa uvádza, že 28.09.1983 v práci mu preniklo teliesko do vnútra oka, bol operovaný vo fakultnej nemocnici, odstránenie cudzieho telieska, neskôr došlo k atrofii ľavého oka a následnej slepote ľavého oka, podľa kontrolného očného vyš. videnie n a pravom oku s korekciou ako aj nález na pravom oku je v norme.
 Podľa vyjadrenia poškodeného bol PN asi cca 3-4 mesiace, po nástupe do práce bol preradený z pozície automechanika za normovača. Toto preradenie sa realizovalo údajne na základe vyjadrenia bezpečnostného technika. Preradenie nie je objektívne zdokumentované ani medicínsky odôvodnené, nakoľko adaptácia videnia pri strate funkcie jedného oka trvá 1 rok. S časovým odstupom a adaptáciou videnia bol schopný vykonávať pôvodnú pracovnú činnosť automechanika naďalej. Vzhľadom na stratu funkcie ľavého oka a s prihliadnutím aj na možnosť jednorazového odškodnenia priznávam poškodenému pokles pracovnej schopnosti 10 %.
 Proti rozhodnutiu Sociálnej poisťovne, ústredie podal navrhovateľ v zákonom ustanovenej lehote opravný prostriedok, v ktorom okrem iného uvádza, že: S takýmto záverom posudkového lekára
 rozhodne nemôže poistenec súhlasiť, pretože v jeho prípade došlo k strate videnia nie na 1 rok, ale na celý život, na predmetné oko poistenec vôbec nevidí. Táto skutočnosť sa dá objektívnym lekárskym vyšetrením bez problémov zistiť. Druhé oko, keďže preberá funkciu i poškodeného oka, je nadmerne zaťažené, sa výrazne zhoršuje a v súčasnosti používa dioptrie 3,5, pričom takéto rapídne zhoršovanie zraku sa stále uskutočňuje.
 To, že nevie vykonávať prácu automechanika je tým pádom zrejmé, pretože na takúto prácu je nutné mať obe oči zdravé. Pokiaľ si poistenec hľadal sám robotu, akonáhle bol poslaný na lekársku prehliadku a prišiel s výsledkom, že na jedno oko vôbec nevidí, a na druhé má zníženú viditeľnosť s použitím dioptrií 3,5 ani jeden zo zamestnávateľov ho už neprijal, pretože nie je schopný vykonávať takúto prácu.
 Pre objektívne posúdenie zníženia pracovnej schopnosti preto žiadam, aby súd ktorý bude preskúmavať toto rozhodnutie nariadil znalecké dokazovanie nestranným znalcom, ktorý by určil presný rozsah poklesu pracovnej schopnosti na základe pracovného úrazu .
 Sociálna poisťovňa, ústredie, podľa ustanovenia § 219 ods. 3 zákona preskúmala napadnuté rozhodnutie a priloženú dokumentáciu a opravnému prostriedku v celom rozsahu nevyhovela.
 Sociálna poisťovňa, ústredie, úrazovú rentu navrhovateľovi nepriznala, nakoľko miera poklesu pracovnej schopnosti podľa lekárskej správy Sociálnej poisťovne, pobočka Košice zo dňa 16. mája 2011 je 10 %, v dôsledku čoho navrhovateľ nemá nárok na úrazovú rentu podľa § 88 ods. 1 zákona.
 Zo spisovej dokumentácie vyplýva, že navrhovateľ utrpel pracovný úraz - poškodenie ľavého oka, u zamestnávateľa ČSAD, n.p. Staničné nám. 9, Košice (ďalej len zamestnávateľ ) , kde pracoval ako opravár.
 Na základe opravného prostriedku bol navrhovateľ opätovne posúdený posudkovým lekárom Sociálnej poisťovne, pobočka Košice, ktorý nevyhovel opravnému prostriedku navrhovateľa v celom rozsahu, potvrdil mieru poklesu pracovnej schopnosti v rozsahu 10 % a odstúpil vec posudkovému lekárovi Sociálnej poisťovne, ústredie so sídlom v Košiciach na ďalšie konanie.
 Posudkový lekár Sociálnej poisťovne, ústredie so sídlom v Košiciach po posúdení zdravotného stavu poškodeného vyhotovil Lekársku správu zo dňa 12.júla 2011, v ktorej sa v časti Celkový posudok uvádza, že Posudzovaný v r. 1983 bol operovaný na Očnom oddel. s odstránením cudzieho telieska, ktoré mu preniklo do ľavého oka pri pracovnom úraze dňa 28.9.1983. Neskôr došlo k atrofii ľavého oka a k následnej slepote ľavého oka. Podľa očného nálezu z marca 2011 ľavé oko je bez svetlocitu, pravé oko je ďalekozraké s korekciou, zraková ostrosť je v norme, zdravotný stav je trvalý.
 Zhodnotením zdrav. stavu menovaného konštatujeme, že menovaný je jednooký s normálnou zrakovou ostrosťou na pravom oku pri korekcii, takýto stav s časovým odstupom na adaptáciu binokulárneho videnia umožňuje posudzovanému naďalej vykonávať pôvodné pracovné zaradenie ako automechanik.
 Posudkový lekár SP - pob. Košice berúc do úvahy možnosť jednorázového odškodnenia pri strate funkcie ľavého oka uznal posudzovanému pokles pracovnej schopnosti 10 % - s týmto záverom vyslovujeme súhlasné stanovisko.
 Pokles pracovnej schopnosti pri priznaní úrazovej renty Sociálna poisťovňa posudzuje porovnaním telesnej schopnosti, duševnej schopnosti a zmyslovej schopnosti poškodeného pred pracovným úrazom alebo pred zistením choroby z povolania a po pracovnom úraze alebo po zistení choroby z povolania vo vzťahu k doterajšej činnosti zamestnanca alebo osoby uvedenej v § 17 ods. 2 zákona. Pokles pracovnej schopnosti posudkový lekár sociálneho poistenia posudzuje na základe priložených lekárskych správ -
 Hlásenia o pracovnom úraze , Hlásenia choroby z povolania zistenej Klinikou pracovného lekárstva a toxikológie a ostatných údajov zo zdravotnej dokumentácie zdravotníckeho zariadenia, zhodnotenia liečby s určením diagnostického záveru, stabilizácie ochorenia, jeho ďalšieho vývoja, ďalšej liečby a komplexných funkčných vyšetrení.
 Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti navrhujeme, aby Krajský súd v Košiciach na pojednávaní vo veci preskúmania opravného prostriedku navrhovateľa, opravnému prostriedku nevyhovel a rozhodnutie Sociálnej poisťovne, ústredie číslo rozhodnutia 36683-1/2011-BA zo dňa 24. mája 2011 vo veci nepriznania nároku navrhovateľa na úrazovú rentu potvrdil.
 V reakcii na vyjadrenie odporkyne k opravnému prostriedku z 1.8.2011 právna zástupkyňa navrhovateľa predložila súdu podanie zo 17.10.2011, v ktorom reagujúc na obsah vyjadrenia odporkyne k opravnému prostriedku uviedla:
 Navrhovateľ svojou žiadosťou zo dňa 7.2.2011 sa domáhal, aby mu bola priznaná úrazová renta z dôvody zmeny poklesu pracovnej schopnosti podľa § 88 zák. č. 461/2003. Vo svojej žiadosti uviedol, že utrpel pracovný úraz u bývalého zamestnávateľa ČSAD n.p. Košice, a to dňa 28.9.1983, o ktorom pracovnom úraze bolo aj rozhodované rozsudkom MS Košice 23C/175/1987 zo dňa 22.5.1987, na základe ktorého mu aj bola vyplatená náhrada mzdy, t.č. úrazová renta od bývalého zamestnávateľa. Neskôr nepožadoval výplatu úrazovej renty, nakoľko jeho príjem sa vyrovnal príjmu, ktorý dosahoval u bývalého zamestnávateľa.
 V súčasnosti však je nezamestnaný, jeho príjem nedosahuje výšku zárobku, ktorý by mu prináležal a preto v zmysle zákonnej úpravy, keďže bývalý zamestnávateľ zanikol bez právneho nástupníctva mu táto úrazová renta prináležala. Sociálna poisťovňa, pobočka Košice dňa 24.5.2011 mu však úrazovú rentu nepriznala, nakoľko podľa jej zistení miera poklesu pracovnej schopnosti navrhovateľa je iba 10 %. Toto rozhodnutie Sociálna poisťovňa vydala na základe lekárskej správy Sociálnej poisťovni, pričom pri tejto lekárskej správe bolo zistené podľa vyjadrenia lekárov, že s časovým odstupom a adaptáciou videnia by bol schopný vykonávať pracovnú činnosť automechanika. Proti tomuto rozhodnutiu podal navrhovateľ opravný prostriedok s tým, že nesúhlasí so záverom posudkového lekára, pretože oko, na ktoré utrpel zranenie následkom úrazu je úplne slepé a v dôsledku namáhania si funkčného oka, jeho zdravotný stav sa zhoršil, čo sa týka videnia na dioptrie 3,5. Toto videnie sa mu neustále zhoršuje.
 Sociálna poisťovňa, ústredie vydala rozhodnutie, podľa ktorého navrhovateľ nemá nárok na úrazovú rentu, pričom k svoju záveru dospela na základe opätovného posúdenia posudkovým lekárom SP, a to lekárskou správou zo dňa 12.7.2011, ktorý vlastne zopakoval to isté, čo bolo uvedené v lekárskej správe zo dňa 16.5.2011.
 V prvom rade chceme uviesť, že namietame vyhotovené lekárske posudky zo strany odporcu, pretože títo sú v pracovnom pomere s odporcom a nie je teda možné ich považovať za objektívne. To, že posúdenie posudkovým lekárom nemohlo byť objektívne je fakt, že si posudkový lekár ani len nevyžiadal lekárske správy od ošetrujúcich lekárov, spoľahol sa iba na skutočnosti uvádzané navrhovateľom, ďalej z dokladu záznam o úraze z r. 1983 a z rozhodnutia o priznaní invalidného dôchodku.
 Z uvedeného trváme na tom, aby bolo vykonané objektívne posúdenie zníženia schopnosti pracovať, a to nestranným znaleckým dokazovaním.
 Poukazujeme na ustanovenie § 88 ods. 1 zák. č. 461/2003, kde na účely rozhodovania o priznaní alebo nepriznaní úrazovej renty nie je podstatné posúdenie zhoršenia zdravotného stavu, ale posúdenie poklesu pracovnej schopnosti. Podľa nášho názoru posudkový lekár sa vôbec nevysporiadal so skutočnosťou, že navrhovateľ má v súčasnosti na pravom oku znížené videnie až na 3,5 dioptrie, pričom ako z predchádzajúcich lekárskych vyšetrení je zrejmé na toto oko videl bez dioptrií a v dôsledku úrazu ľavého oka sa mu znižuje aj viditeľnosť pravého oka. Máme zato, že teda odporca nedostatočným
 spôsobom odôvodnil svoje rozhodnutie a dokonca nevychádzal ani z osobného vyšetrenia navrhovateľa. Zároveň podľa nášho názoru sa ani odporca dostatočne nevysporiadal s otázkou poklesu pracovnej schopnosti jeho doterajšieho zamestnania, pretože neustále uvádza iba to, že pri takomto zdravotnom stave musí byť schopný vykonávať prácu automechanika a nevzal v úvahu, že za posledné desaťročia už tento nevykonával funkciu automechanika, ale normovača.
 Pre objektívne posúdenie však je treba povedať, že navrhovateľ by nebol schopný vykonávať za daného stavu ani funkciu automechanika, pretože slabé videnie na jedno oko znamená ohrozenie svojho zdravia pri vykonávaní takejto práce, ale aj zdravia ostatných spolupracovníkov, ktorí by museli pracovať v jeho dosahu. Aj tieto otázky však môže jednoznačne odborne posúdiť iba nezávislý znalec a zodpovedať na všetky otázky a teda aj zásadnú otázku, či u navrhovateľa je pokles pracovnej schopnosti taký, aby dosahoval zákonom stanovené percento.
 Na pojednávaní dňa 4.5.2012 pred Krajským súdom v Košiciach zástupcovia účastníkov konania zotrvali na svojich stanoviskách uvedených v opravnom prostriedku a na neho nadväzujúcich vyjadreniach.
 Súd v konaní podľa tretej hlavy, piatej časti O. s. p. (§ 250l a nasl. O. s. p.) preskúmal rozhodnutie odporkyne o nepriznaní úrazovej renty z 24.5.2011, oboznámil sa s obsahom posudkového a dávkového spisu odporkyne a dospel k záveru, že opravný prostriedok navrhovateľa nie je dôvodný.
 Podľa § 88 ods. 1 zákona č. 461/2003 Z. z. má poškodený nárok na úrazovú rentu, ak v dôsledku pracovného úrazu alebo choroby z povolania má viac ako 40 - percentný pokles schopnosti vykonávať doterajšiu činnosť zamestnanca alebo činnosť osoby uvedenej v § 17 ods. 2 zákona v znení neskorších predpisov (ďalej len pokles pracovnej schopnosti ) a nedovŕšil dôchodkový vek, alebo mu nebol priznaný predčasný starobný dôchodok.
 Podľa obsahovo zhodných záverov posudkov Sociálnej poisťovne, pobočka Košice zo 16.5.2011 (ktorý bol základom pre vydanie preskúmavaného rozhodnutia odporkyne z 24.5.2011) a Sociálnej poisťovne, ústredie so sídlom v Košiciach z 12. 7. 2011 navrhovateľ nie je poškodený na účely § 88 ods. 2 zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení, lebo v dôsledku pracovného úrazu nemá viac ako 40 - percentný pokles pracovnej schopnosti, pričom miera poklesu pracovnej schopnosti u navrhovateľa pre účely úrazovej renty predstavuje 10 %.
 Súd skúmajúc námietky navrhovateľa vo vzťahu ku skutkovým a právnym záverom vyplývajúcim z odôvodnenia rozhodnutia z 24. mája 2011, ktoré uviedol jednak v opravnom prostriedku z 2. 6. 2011 a taktiež prostredníctvom právnej zástupkyne v jej písomnom podaní zo 17. 10. 2011 považuje za potrebné uviesť predovšetkým nasledovné:
 Posudok posudkového lekára sociálnej poisťovne má v konaní o priznanie alebo odňatie dávky, podmienenej dlhodobo nepriaznivým zdravotným stavom rovnakú právnu hodnotu ako znalecký posudok, vypracovaný súdnym znalcom. Žiadnym z týchto dôkazných prostriedkov nie je súd viazaný a posudzuje ich podľa svojej úvahy jednotlivo, ale tiež v ich vzájomnej súvislosti s ostatnými dôkazmi. Takýto právny záver vyplýva z rozsudku Najvyššieho súdu Slovenskej republiky č.k. 1So/109/2003 (ZSP 62/2006) . Ustálená judikatúra Najvyššieho súdu Slovenskej republiky týkajúca sa danej právnej problematiky rešpektuje dôkaznú váhu posudku podaného posudkovým lekárom v dávkových veciach podľa zákona č. 461/2003 Z. z., pričom z nej možno zároveň vyvodiť záver, že v prípade pochybností súdu o vierohodnosti a úplnosti odborných záverov vyplývajúcich z posudku posudkového lekára je súd oprávnený nariadiť vo veci znalecké dokazovanie za účelom posúdenia zdravotného stavu účastníka konania a odbornej konfrontácie so závermi vyplývajúcimi z posudku podaného posudkovým lekárom v administratívnom konaní.
 V preskúmavanej právnej veci však súd nezistil žiadne skutočnosti, ktoré by spochybňovali odborné závery posudkových lekárov podané v konaní o nároku navrhovateľa na priznanie úrazovej renty.
 Obsahovo zhodné závery posudkov zo 16.5.2011 a 12.7.2011 (č.l. 8-10 spisu) navrhovateľ v konaní pred orgánom verejnej správy, ani v súdnom konaní nespochybnil žiadnym listinným dôkazom (aktuálnou lekárskou správou) , ani inou konkrétnou výhradou vo vzťahu k posudkovej činnosti odporkyne, ktoré by boli pre súd dôvodom pre doplnenie podaných posudkov, resp. pre nariadenie znaleckého dokazovania. Pokiaľ navrhovateľ prostredníctvom právnej zástupkyne namietal iba skutočnosť, že posudkovú činnosť posudkových lekárov v preskúmavanej právnej veci nemožno považovať za objektívnu, vzhľadom na istý vzťah závislosti na odporkyni, súd sa s takouto všeobecne formulovanou námietkou nemôže stotožniť, keďže posudkoví lekári vykonávajú posudkovú činnosť na základe oprávnenia daného zákonom o sociálnom poistení.
 Pokiaľ navrhovateľ prostredníctvom právnej zástupkyne v konaní argumentoval obsahom rozsudku Najvyššieho súdu SR č.k. 4So/114/2009 z 31.3.2010, poukazujúc na nutnosť vyhovieť námietkam účastníka konania voči posudkovej činnosti odporkyne v konaní o dávkach, súd z obsahu daného rozsudku jednoznačne vyvodil záver, že v danej právnej veci išlo o odlišný skutkový a právny stav, než je tomu v preskúmavanej právnej veci.
 V rozsudku NS SR č.k. 4So/114/2009 z 31.3.2010 totiž došlo k zrušeniu rozhodnutia odporkyne v konaní o úrazovej rente z dôvodu, že odporkyňa nereagovala na námietky účastníka konania vznášané vo vzťahu k posudkovej činnosti v priebehu administratívneho konania, k čomu v preskúmavanej právnej veci nedošlo. Navrhovateľ nenamietol v konaní o žiadosti o priznanie úrazovej renty ani v súdnom preskúmavacom konaní žiadne konkrétne skutočnosti, resp. výhrady voči obsahu alebo spôsobu podávania posudkov posudkových lekárov.
 K obsahu námietok navrhovateľa týkajúcich sa neúplnosti podaných posudkov a nedostatku dôvodov preskúmavaného rozhodnutia súd konštatuje, že predmetom odborného posúdenia zdravotného stavu navrhovateľa a dlhodobo nepriaznivých účinkov pracovného úrazu navrhovateľa z 28. 9. 1983 bola komplexná zdravotná dokumentácia navrhovateľa, vrátane lekárskej správy z očného vyšetrenia navrhovateľa z 28. 3. 2011. Závery posudkov zo 16. 5. 2011 a 12. 7. 2011 sú podľa názoru súdu vyčerpávajúce vo vzťahu k záveru, že navrhovateľ nie je poškodeným na účely § 88 ods. 2 zákona č. 461/2003 Z. z., čím nespĺňa právne podmienky pre priznanie úrazovej renty podľa § 88 uvedeného zákona.
 Navrhovateľ v konaní predložil rozsudok bývalého Mestského súdu v Košiciach č.k. 23C/175/87-45 z 22. mája 1987 (č.l. 3 - 5 spisu) , ktorým mu v občianskoprávnom konaní súd priznal proti bývalému zamestnávateľovi nároky na finančné plnenia z titulu náhrady škody vzniknutej mu pracovným úrazom z 28. 9. 1983. Z odôvodnenia predmetného rozsudku súd zistil, že žalobcovi nebolo možné priznať stratu na zárobku vo forme opakujúcej sa mesačnej náhrady, pretože nie vo všetkých mesiacoch rozhodného obdobia mu vznikla strata na zárobku, a pokiaľ žalobca sa domáhal náhrady vo väčšom rozsahu, bolo potrebné jeho žalobu ako neopodstatnenú zamietnuť .
 Z obsahu dokazovania o nároku navrhovateľa na priznanie úrazovej renty, vykonaného v administratívnom konaní, ako aj v súdnom preskúmavacom konaní podľa § 250l a nasl. O. s. p. pred Krajským súdom v Košiciach zároveň vyplynulo, že navrhovateľ v súvislosti s pracovným úrazom, ku ktorému došlo 28.9.1983 nebol k 31.12.2003 poberateľom náhrady za stratu na zárobku, resp. náhrady za stratu na dôchodku, podľa právnych predpisov účinných do 31.12.2003, čím mu nevznikol nárok na tzv. transformovanú úrazovú rentu, a to v právnej nadväznosti na ustanovenie § 272 ods. 3 zákona č. 461/2003 Z. z. Súd v konaní zároveň zistil, že okrem súdneho konania vedeného na bývalom Mestskom súde v Košiciach pod č.k. 23C/175/87 nebola žiadnym iným súdnym rozhodnutím ani inou právnou formou upravená náhrada za stratu na zárobku u navrhovateľa v dôsledku jeho pracovného úrazu z 28.9.1983. Tieto skutočnosti priamo vyplývajú aj z obsahu zápisnice z pojednávania zo 4.5.2012 (č.l. 30-34 spisu) .
 Z ustálenej judikatúry Najvyššieho súdu Slovenskej republiky k právnej problematike úrazovej renty vo vzťahu k nárokom na finančné plnenia z dôvodu straty na zárobku, resp. straty na dôchodku podľa
 právnych predpisov účinných do 31. 12.2003 vyplýva, že samotné vyplatenie náhrady za stratu na zárobku v dôsledku pracovného úrazu počas práceneschopnosti nasledujúcej po pracovnom úraze, resp. aj v období bezprostredne nasledujúcom po ukončení práceneschopnosti (tak ako to bolo v prípade navrhovateľa podľa obsahu rozsudku Mestského súdu v Košiciach č.k. 23C/175/87-45 z 22. mája 1987) nie je právne relevantným dôvodom pre priznanie úrazovej renty, resp. vydania rozhodnutia o výške úrazovej renty podľa zákona č. 461/2003 Z. z. Za právne významné skutočnosti vzťahujúce sa na nárok navrhovateľa na úrazovú rentu by bolo možné považovať iba jeho preukázateľné nároky na vyplácanie straty na zárobku, resp. straty na dôchodku podľa právnych predpisov účinných do 31.12.2003 (napr. rozsudky NS SR č.k.7So/133/2009 z 25.11.2010, 9So/41/2010 z 24.11.2010, 4 So/142/2009 z 28.4.2010) .
 Na základe uvedených skutkových a právnych dôvodov súd dospel k záveru, že navrhovateľ nesplnil právne podmienky pre priznanie úrazovej renty podľa § 88 zákona č. 461/2003 Z. z. a preto podľa § 250q ods. 2 O. s. p. potvrdil preskúmavané rozhodnutie odporkyne ako vecne správne.
 O trovách konania súd rozhodol podľa § 250k ods. 1 O. s. p. s použitím § 250l ods. 2 O. s. p. tak, že navrhovateľ, ktorý v konaní nebol úspešný, nepriznal právo na náhradu trov konania.


type: contracts

text:
 30.3.2017
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 L 85/41
 DECISIÓN DEL COMITÉ MIXTO DEL EEE
 N.o 219/2015
 de 25 de septiembre de 2015
 por la que se modifica el anexo V (Libre circulación de trabajadores) del Acuerdo EEE [2017/526]
 EL COMITÉ MIXTO DEL EEE,
 Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en lo sucesivo, «Acuerdo EEE», y en particular su artículo 98,
 Considerando lo siguiente:
 (1)
 Debe incorporarse al Acuerdo EEE la Directiva 2014/54/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de abril de 2014, sobre medidas para facilitar el ejercicio de los derechos conferidos a los trabajadores en el contexto de la libre circulación de los trabajadores (1).
 (2)
 Procede, por tanto, modificar en consecuencia el anexo V del Acuerdo EEE.
 HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
 Artículo 1
 Después del punto 7 (suprimido) del anexo V del Acuerdo EEE, se inserta lo siguiente:
 «8.
 32014 L 0054: Directiva 2014/54/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de abril de 2014, sobre medidas para facilitar el ejercicio de los derechos conferidos a los trabajadores en el contexto de la libre circulación de los trabajadores (DO L 128 de 30.4.2014, p. 8).
 A efectos del presente Acuerdo, las disposiciones de la Directiva se entenderán con arreglo a las adaptaciones siguientes:
 a)
 Las palabras “ciudadanos de la Unión” se sustituyen por “nacionales de los Estados miembros de la UE y de los Estados pertenecientes a la AELC”.
 b)
 Las palabras “trabajadores de la Unión” se sustituyen por “trabajadores”.
 c)
 En los artículos 1 y 3, las palabras “artículo 45 del TFUE” se sustituyen por “artículo 28 del Acuerdo EEE”.
 d)
 En el artículo 4, las palabras “normativa de la Unión relativa a la libre circulación de los trabajadores” se sustituyen por “normativa relativa a la libre circulación de los trabajadores según el Acuerdo EEE”.
 e)
 En el artículo 6, las palabras “el Derecho de la Unión” se sustituyen por “el Acuerdo EEE”.
 f)
 En el artículo 7, las palabras “el artículo 21 del TFUE y” no serán de aplicación.».
 Artículo 2
 Los textos de la Directiva 2014/54/UE en lenguas islandesa y noruega, que se publicarán en el Suplemento EEE del Diario Oficial de la Unión Europea, son auténticos.
 Artículo 3
 La presente Decisión entrará en vigor el 26 de septiembre de 2015, siempre que se hayan transmitido todas las notificaciones previstas en el artículo 103, apartado 1, del Acuerdo EEE (*1).
 Artículo 4
 La presente Decisión se publicará en la sección EEE y en el Suplemento EEE del Diario Oficial de la Unión Europea.
 Hecho en Bruselas, el 25 de septiembre de 2015.
 Por el Comité Mixto del EEE
 La Presidenta
 Ingrid SCHULERUD
 (1) DO L 128 de 30.4.2014, p. 8.
 (*1) No se han indicado preceptos constitucionales.


type: wikipedia

text:
Milenii: Mileniul I î.Hr. - Mileniul I - Mileniul al II-lea
 Secole: Secolul al V-lea - Secolul al VI-lea - Secolul al VII-lea
 Decenii: Anii 490 Anii 500 Anii 510 Anii 520 Anii 530 - Anii 540 - Anii 550 Anii 560 Anii 570 Anii 580 Anii 590
 Ani: 544 545 546 547 548 - 549 - 550 551 552 553 554
 Evenimente
 Arte, științe, literatură și filozofie
 Nașteri
 Decese
 Vezi și
 Listă de conducători de stat din 549


text:
Norsk højesteretsdom om direkte links til mp3-filer | Forum Orientering
 Norsk højesteretsdom om direkte links til mp3-filer
 Norges højesteret afsagde 27. januar 2005 dom i sagen mod fildelingstjenesten napster.no. Tvisten vedrørte direkte links til mp3-filer.
 Sagen vedrørte fildelingstjenesten napster.no. Brugerne af tjenesten blev opfordret til at indtaste oplysninger om webadresser til musikfiler i mp3-format. Herefter blev disse oplysninger, som hovedregel, automatisk omdannet til et direkte link til musikfilerne. Kun i enkelte tilfælde var det nødvendigt for tjenestens indehaver at indtaste de givne oplysninger manuelt. Det er altså værd at bemærke, at indehaveren af tjenesten altså ikke som sådan uploadede musikfilerne, men derimod alene formidlede de direkte links hertil. I alt indeholdt tjenesten links til cirka 170 mp3-filer.
 Den norske højesteret lagde i sin afgørelse afgørende vægt på, at tjenesten øgede musikfilernes tilgængelighed og formålet med tjenesten netop var at give adgang til filerne. Højesteretten betegnede dette som forsetlig og meget klanderverdig medvirkenshandling. Endvidere synes den norske højesteret at have lagt vægt på, at indehaverne af tjenesten ikke kunne undgå at være bekendt med, at de filer de linkede til, var tilgængeliggjort uden rettighedshavernes samtykke.
 På denne baggrund fandt den norske højesteret indehaverne af tjenesten medvirkensansvarlige, og de blev derfor idømt at betale erstatning, der skønsmæssigt blev fastsat til NOK 100.000,00. Den norske højesteret tog derimod ikke stilling til, hvorvidt de direkte links som sådanne udgjorde en selvstændig ophavsretligt relevant begivenhed.
 Både i Danmark og Sverige er der i hhv. Vestre Landsret og højesteret i sager med nogenlunde identisk sagsfaktum afsagt lignende domme. Selv om begrundelsen i de danske og svenske sager var væsentligt anderledes, kan det konstateres, at der i Norden er en entydig og ensartet retstilstand på området: oprettelse eller formidling af direkte links til musikfiler, som er tilgængeliggjort på Internet er en ansvarspådragende adfærd, som kan udløse betydelige erstatninger for linkeren eller formidleren.
 (Relevante links: Den norske højesterets dom (ligger bl.a. på koda.dk))


text:
 16.5.2012
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 128/4
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 413/2012
 z dne 15. maja 2012
 o spremembi Izvedbene uredbe (EU) št. 496/2011 glede najnižje vsebnosti natrijevega benzoata kot krmnega dodatka v krmi za odstavljene pujske
 (Besedilo velja za EGP)
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1831/2003 z dne 22. septembra 2003 o dodatkih za uporabo v prehrani živali (1) in zlasti člena 13(3) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Uporaba natrijevega benzoata, ki spada v kategorijo dodatkov „zootehnični dodatki“, je bila za deset let odobrena kot krmni dodatek za uporabo pri odstavljenih pujskih z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 496/2011 (2).
 (2)
 V skladu s členom 13(3) Uredbe (ES) št. 1831/2003 je imetnik dovoljenja predlagal spremembo pogojev dovoljenja za zadevno snov z zmanjšanjem njene najmanjše koncentracije z 99,9 % na 99,0 %, kar zadeva njeno uporabo pri odstavljenih pujskih. Zadevnemu zahtevku so bili priloženi ustrezni podporni podatki.
 (3)
 Evropska agencija za varnost hrane je v svojem mnenju z dne 15. novembra 2011 navedla, da je zadevna snov varna za ljudi, ciljne vrste in okolje ter da je, v pogojih uporabe, ki so enaki tistim iz sedanjega besedila, njena uporaba učinkovita pri odstavljenih pujskih pri zahtevani najnižji vsebnosti ≥ 99,0 % (3).
 (4)
 Pogoji iz člena 5 Uredbe (ES) št. 1831/2003 so izpolnjeni.
 (5)
 Izvedbeno uredbo (EU) št. 496/2011 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
 (6)
 Ukrepi, predvideni s to uredbo, so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 V stolpcu 4 Priloge k Izvedbeni uredbi (EU) št. 496/2011 se besede „Natrijev benzoat: ≥ 99,9 % nadomestijo z „Natrijev benzoat: ≥ 99,0 %“.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 15. maja 2012
 Za Komisijo
 Predsednik
 José Manuel BARROSO
 (1) UL L 268, 18.10.2003, str. 29.
 (2) UL L 134, 21.5.2011, str. 9.
 (3) EFSA Journal 2011; 9(12):2443.


text:
Johan Neeskens (sündinud 15. septembril 1951 Heemstedes) on hollandi jalgpallur, endine Hollandi jalgpallikoondise poolkaitsja.
 Hollandi rahvuskoondises mängis Neeskens 49 korda ja lõi kokku 17 väravat (1970–1981).
 Klubid
 kuni 1969 FC Haarlem
 1969–1974 Amsterdami Ajax
 1974–1979 FC Barcelona
 1979–1984 New Yorgi Cosmos
 1984–1985 FC Groningen
 Saavutused
 1972 Intercontinental Cup
 1974. aasta maailmameistrivõistluste hõbe
 1976. aasta Euroopa meistrivõistluste pronks
 1978. aasta maailmameistrivõistluste hõbe
 1978 Hispaania karikas
 Euroopa Meistrite karikas 1971, 1972 ja 1973
 Euroopa superkarikas 1972 ja 1973
 Hollandi meister 1970, 1972 ja 1973
 USA meister (NASL-i võitja) 1980 ja 1982
 Hollandi karikas 1970, 1971 ja 1972
 Hollandi jalgpallurid
 Amsterdami Ajaxi mängijad
 FC Barcelona mängijad
 FC Groningeni mängijad
 La Liga mängijad
 FIFA 100
 Sündinud 1951


type: caselaw

text:
 5.3.2005
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 57/15
 Πρoσφυγή της Επιτρoπής τωv Ευρωπαϊκώv Κoιvoτήτωv κατά της Ελληvικής Δημoκρατίας πoυ ασκήθηκε την 21η Δεκεμβρίου 2004
 (Υπόθεση C-518/04)
 (2005/C 57/30)
 Γλώσσα διαδικασίας: ελληνική
 Η Επιτρoπή τωv Ευρωπαϊκώv Κoιvoτήτωv, εκπρoσωπoύμεvη από τους κ.κ. Michel VAN BEEK, νομικό σύμβουλο της Νομικής Υπηρεσίας και Μηνά ΚΩΝΣΤΑΝΤΙΝΙΔΗ μέλος της Νομικής Υπηρεσίας της Επιτροπής, άσκησε τη 21η Δεκεμβρίου 2004 εvώπιov τoυ Δικαστηρίoυ τωv Ευρωπαϊκώv Κoιvoτήτωv πρoσφυγή κατά της Ελληvικής Δημoκρατίας.
 Η πρoσφεύγoυσα ζητεί από τo Δικαστήριo:
 —
 να αναγνωριστεί ότι η Ελληνική Δημοκρατία, μην λαμβάνοντας τα απαραίτητα μέτρα για τη θέσπιση και εφαρμογή ενός αποτελεσματικού συστήματος αυστηρής προστασίας της οχιάς Vipera schweizeri στη Μήλο, προκειμένου να αποφευχθούν οποιαδήποτε παρενόχληση εκ προθέσεως των εν λόγω ειδών, ιδίως κατά την περίοδο αναπαραγωγής, την περίοδο κατά την οποία τα νεογνά εξαρτώνται από τη μητέρα, και τη χειμερία νάρκη, καθώς και οποιαδήποτε βλάβη ή καταστροφή των τόπων αναπαραγωγής ή των τόπων ανάπαυσης, παρέβη τις υποχρεώσεις που υπέχει δυνάμει του άρθρου 12, παράγραφος 1, σημεία β) και δ), της οδήγίας 92/43/ΕΟΚ για τη διατήρηση των φυσικών οικοτόπων καθώς και της άγριας πανίδας και χλωρίδας (1).
 —
 Να καταδικάσει την Ελληνική Δημοκρατία στα έξοδα.
 Ισχυρισμοί και κύρια επιχειρήματα
 Η οδηγία 92/43/ΕΚ του Συμβουλίου της 21ης Μαΐου 1992 για τη διατήρηση των φυσικών οικοτόπων καθώς και της άγριας πανίδας και χλωρίδας σκοπό έχει να συμβάλλει στη διασφάλιση της βιολογικής ποικιλομορφίας μέσω της διατήρησης των φυσικών οικοτόπων, καθώς και της άγριας χλωρίδας και πανίδας, στο ευρωπαϊκό έδαφος των κρατών μελών όπου εφαρμόζεται η Συνθήκη.
 Η προσφυγή της Επιτροπής αναφέρεται στην έλλειψη θέσπισης και εφαρμογής εκ μέρους της ελληνικής κυβέρνησης ενός συστήματος αυστηρής προστασίας του είδους ερπετού Vipera schweizeri (οχιά) στη νήσο της Μήλου.
 H Επιτροπή ζητά να αναγνωριστεί από το Δικαστήριο ότι η Ελληνική Δημοκρατία, μην λαμβάνοντας τα απαραίτητα μέτρα για τη θέσπιση και εφαρμογή ενός αποτελεσματικού συστήματος αυστηρής προστασίας της οχιάς Vipera schweizeri στη Μήλο, προκειμένου να αποφευχθούν οποιαδήποτε παρενόχληση εκ προθέσεως των εν λόγω ειδών, ιδίως κατά την περίοδο αναπαραγωγής, την περίοδο κατά την οποία τα νεογνά εξαρτώνται από τη μητέρα, και τη χειμερία νάρκη, καθώς και οποιαδήποτε βλάβη ή καταστροφή των τόπων αναπαραγωγής ή των τόπων ανάπαυσης, παρέβη τις υποχρεώσεις που υπέχει δυνάμει του άρθρου 12, παράγραφος 1, σημεία β) και δ), της οδηγίας 92/43/ΕΟΚ για τη διατήρηση των φυσικών οικοτόπων καθώς και της άγριας πανίδας και χλωρίδας.
 (1) EE L 206 της 22.7.1992, σ. 7.


text:
Il volo Aeroflot 3739 () era un volo interno regolarmente programmato da Irkutsk all'Aeroporto di Leningrado-Pulkovo (con una sosta a Tolmacëvo) schiantatosi durante il decollo dall'Aeroporto di Irkutsk, il 9 febbraio 1976. Morirono 24 delle 114 persone a bordo.
 L'aereo e l'equipaggio
 L'aereo coinvolto nell'incidente era un Tupolev Tu-104A registrato ad Aeroflot. L'aereo effettuò il suo primo volo il 26 novembre 1956 ed era stato consegnato a Irkutsk nel dicembre 1957 dopo essere stato utilizzato per voli di prova. L'aereo era originariamente configurato per ospitare 70 passeggeri, ma successivamente viene riorganizzato per ospitarne 85. Al momento dell'incidente l'aereo aveva accumulato 22.069 ore di volo e subito 10.308 cicli di pressurizzazione.
 L'equipaggio della cabina di pilotaggio era composto da:
 Ivan Nikolaevič Svistunov in servizio come comandante e pilota ai comandi
 Anatolij Fedorovič Grafenkov in qualità di copilota
 Jurij Michailovič Krasnojarsk in qualità di navigatore
 Vladimir Nikolaevič Dubrovskij era un navigatore in formazione
 Nikolaj Efimovič Konšin come ingegnere di volo
 German Vladimirovič Firstov fungeva da operatore radio
 L'equipaggio di cabina era composto da quattro assistenti di volo.
 Cronologia degli eventi
 Nonostante avessero solo 85 posti in cabina, a 104 passeggeri fu permesso di salire a bordo dell'aereo. All'equipaggio era stato permesso di far salire a bordo più passeggeri, quattro dei quali con biglietto, uno dei quali era il figlio adulto dell'operatore radio Firstov, privo di biglietto. Due dei passeggeri non seduti furono sistemati nei bagni, due nella parte anteriore dell'aereo e il figlio dell'operatore radio seduto in cabina di pilotaggio. Nessuno dei cinque passeggeri aggiuntivi venne elencato nei documenti di volo. Non è del tutto chiaro dove si trovassero i restanti passeggeri senza posto a sedere. Il volo 3739 iniziò la corsa per il decollo da Irkutsk alle 8:15 ora locale con un rilevamento di 116°. Durante il decollo l'aereo iniziò a rollare a destra, ma con notevole sforzo i piloti fecero virare l'aereo di 20° a sinistra nel tentativo di livellarlo. Il Tupolev si staccò dalla pista a 300 km/h, quando i piloti furono in grado di livellare temporaneamente l'aereo, solo per consentire al velivolo di riprendere la virata a destra a 30 metri. Perdendo rapidamente quota, l'aereo si schiantò otto secondi dopo essersi staccato dalla pista con un angolo di inclinazione di 70°, a soli 180 metri oltre l'estremità sud-est della pista. Un Tupolev Tu-154 della Chosonminhang, registrato come P-551, rimase danneggiato dopo essere stato colpito dal velivolo dell'Aeroflot durante l'incidente.
 Le indagini
 Gli investigatori inizialmente sospettavano che l'ala destra fosse stata modificata durante la manutenzione in modo tale da provocare uno squilibrio aerodinamico. A conferma di questa ipotesi, i resti dell'ala destra vennero inviati all'Istituto Centrale Aeroidrodinamico, dove gli ingegneri conclusero che l'ala destra funzionava correttamente fino al momento dell'impatto. Gli investigatori ricrearono la traiettoria di volo fino allo schianto su un altro Tupolev Tu-104 e pubblicarono i loro risultati. I test di volo mostrarono che il Tupolev Tu-104 era incline a piegarsi in caso di vento laterale. Nella situazione di bassa quota, la risposta del pilota alla regolazione degli alettoni non era sufficiente; la manovra corretta sarebbe stata quella di tirare indietro bruscamente le manette. La conclusione fu che non appena si staccò dalla pista l'aereo superò l'angolo di decollo, raccomandato dal manuale di volo, di 2-3°, raggiungendo talvolta un pericoloso angolo 3-4°; venne ipotizzato che il vento avesse spinto l'ala destra a rollare. I calcoli mostrarono che i serbatoi di destra contenevano circa 1300-1500 chili in più di carburante rispetto a quelli di sinistra, contribuendo al rollio.
 Cause
 La commissione del Ministero dell'industria aeronautica dell'URSS incaricata di indagare sull'incidente concluse che le cause dell'incidente erano le seguenti;
 l'aereo era stato rifornito in modo asimmetrico. I calcoli mostravano che i serbatoi di destra contenevano circa 1300-1500 chili di carburante in più rispetto al sinistro, causando il rollio a destra del Tupolev;
 inadeguata risposta del pilota all'emergenza, ignorando l'angolo di incidenza automatico e l'allarme di sovraccarico per otto secondi prima di rispondere;
 inclinazione verso destra aumentata dopo il distacco dalla pista che non poteva essere corretta solo con gli alettoni.
 Note
 Collegamenti esterni
 ASN
 Voci correlate
 Incidenti aerei di voli commerciali
 Tupolev Tu-104
 Aeroflot
 Aeroflot 3739 (1976)
 3739 (1976)
 Aeroflot 3739 (1976)
 Aeroflot 3739 (1976)
 Aeroflot 3739 (1976)
 Aeroflot 3739 (1976)