type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 23.2.2015
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 65/32
 Απόφαση του Γενικού Δικαστηρίου της 14ης Ιανουαρίου 2014 — Gossio κατά Συμβουλίου
 (Υπόθεση T-406/13) (1)
 ((«Κοινή εξωτερική πολιτική και πολιτική ασφαλείας - Συγκεκριμένα περιοριστικά μέτρα κατά ορισμένων προσώπων και οντοτήτων ενόψει της κατάστασης στην Ακτή του Ελεφαντοστού - Δέσμευση κεφαλαίων - Κατάχρηση εξουσίας - Πρόδηλη πλάνη εκτιμήσεως - Θεμελιώδη δικαιώματα»))
 (2015/C 065/45)
 Γλώσσα διαδικασίας: η γαλλική
 Διάδικοι
 Προσφεύγων: Marcel Gossio (Abidjan, Ακτή Ελεφαντοστού) (εκπρόσωπος: S. Zokou, δικηγόρος)
 Καθού: Συμβούλιο της Ευρωπαϊκής Ένωσης (εκπρόσωποι: B. Driessen και G. Étienne)
 Αντικείμενο
 Αίτημα ακυρώσεως, αφενός, του κανονισμού (ΕΚ) 560/2005 του Συμβουλίου, της 12ης Απριλίου 2005, για την επιβολή συγκεκριμένων περιοριστικών μέτρων κατά ορισμένων προσώπων και οντοτήτων ενόψει της κατάστασης στην Ακτή του Ελεφαντοστού (ΕΕ L 95, σ. 1), της αποφάσεως 2010/656/ΚΕΠΠΑ του Συμβουλίου, της 29ης Οκτωβρίου 2010, σχετικά με την ανανέωση των περιοριστικών μέτρων κατά της Ακτής Ελεφαντοστού (ΕΕ L 285, σ. 28), και της εκτελεστικής αποφάσεως 2012/144/ΚΕΠΠΑ του Συμβουλίου, της 8ης Μαρτίου 2012, για την εφαρμογή της απόφασης 2010/656/ΚΕΠΠΑ (ΕΕ L 71, σ. 50), στο μέτρο που αφορούν τον προσφεύγοντα, και, αφετέρου, της από 17 Μαΐου 2013 αποφάσεως του Συμβουλίου περί διατηρήσεως των περιοριστικών μέτρων σε βάρος του προσφεύγοντα.
 Διατακτικό
 Το Γενικό Δικαστήριο αποφασίζει:
 1)
 Ακυρώνει την εκτελεστική απόφαση 2014/271/ΚΕΠΠΑ του Συμβουλίου, της 12ης Μαΐου 2014, που εφαρμόζει την απόφαση 2010/656/ΚΕΠΠΑ σχετικά με την ανανέωση των περιοριστικών μέτρων κατά της Ακτής Ελεφαντοστού και τον εκτελεστικό κανονισμό (ΕΕ) 479/2014 του Συμβουλίου, της 12ης Μαΐου 2014, που εφαρμόζει τον κανονισμό (ΕΚ) 560/2005 για την επιβολή συγκεκριμένων περιοριστικών μέτρων κατά ορισμένων προσώπων και οντοτήτων ενόψει της κατάστασης στην Ακτή του Ελεφαντοστού, στο μέτρο που αφορούν τον Marcel Gossio.
 2)
 Απορρίπτει την προσφυγή κατά τα λοιπά.
 3)
 Κάθε διάδικος φέρει τα δικαστικά του έξοδα.
 (1) EE C 313 της 26.10.2013.


type: wikipedia

text:
La acción del 1 de agosto de 1801 fue una acción de un solo barco de la Guerra de Trípoli librada entre la goleta estadounidense USS Enterprise y la polacra tripolitana Trípoli frente a la costa de la actual Libia.
 Como parte del Escuadrón Mediterráneo del comodoro Richard Dale, el Enterprise había sido desplegado con la fuerza estadounidense bloqueando la Tripolitania otomana. El Enterprise, bajo el mando del teniente Andrew Sterett, había sido enviado por el comodoro Dale para reunir suministros en Malta. Mientras navegaba hacia Malta, el Enterprise se enfrentó a Trípoli, comandado por el almirante Rais Mahomet Rous. Trípoli luchó obstinadamente y fingió pérfidamente rendirse tres veces en un enfrentamiento que duró tres horas antes de que la polacra fuera finalmente capturada por los estadounidenses.
 Aunque los estadounidenses habían tomado el barco, Sterett no tenía órdenes de llevar premios, por lo que se vio obligado a liberarla. Enterprise completó su viaje a Malta, y recibió honor y elogios del comodoro del escuadrón a su regreso a la flota. El éxito de la batalla elevó la moral en los Estados Unidos, ya que fue la primera victoria de ese país en la guerra contra los tripolitanos. Lo contrario ocurrió en Trípoli, donde la moral se hundió fuertemente al enterarse de la derrota de Trípoli. A pesar del triunfo de Enterprise, la guerra continuó indecisamente durante otros cuatro años.
 Antecedentes
 Tras el reconocimiento de la independencia de los Estados Unidos (EE.UU.) en 1783, las primeras administraciones del nuevo país habían optado por hacer pagos de tributos a la Tripolitania otomana para proteger los intereses de la navegación comercial estadounidense en el Mar Mediterráneo. Trípoli, nominalmente un súbdito del Imperio Otomano, era prácticamente autónoma en la conducción de sus asuntos exteriores, y declararía la guerra a los estados no musulmanes cuyos barcos navegaban en el Mediterráneo para extraer tributo de ellos. En 1801, los pagos exigidos por Trípoli a los Estados Unidos se incrementaron significativamente. La administración recién elegida de Thomas Jefferson, un opositor de los pagos de tributos desde su inicio, se negó a pagar. Como resultado, Trípoli declaró la guerra a los Estados Unidos, y su armada comenzó a apoderarse de los barcos y tripulaciones estadounidenses en un intento de obligar a la administración Jefferson a acceder a sus demandas. Cuando la noticia de estos ataques contra mercantes estadounidenses llegó a Washington D. C., la administración Jefferson le dio a la Armada de los Estados Unidos la autoridad para llevar a cabo operaciones limitadas contra Trípoli. Como parte de la estrategia estadounidense, un escuadrón bajo el mando del comodoro Richard Dale fue enviado a bloquear Trípoli.
 En julio de 1801, la fuerza de Dale había comenzado a quedarse sin agua. Para reponer sus suministros, Dale envió la goleta USS Enterprise, comandada por el teniente Andrew Sterett, para abastecerse en la base naval británica en Malta, mientras que el propio comodoro permaneció frente a Trípoli con la fragata USS President para mantener el bloqueo. Poco después de abandonar el bloqueo, el Enterprise se encontró con lo que parecía ser un crucero tripolitano que navegaba cerca de ella. Volando los colores británicos como una artimaña, el Enterprise se acercó al buque tripolitano y la saludó. El tripolitano respondió que estaba buscando buques estadounidenses. En este momento, el Enterprise tocó los colores británicos, izó la bandera estadounidense y se preparó para la acción.
 El buque tripolitano, Trípoli y Enterprise estaban bastante igualados. Enterprise, con un complemento de 90, era una goleta de 12 cañones y 135 toneladas construida en 1799 que había visto acción en la Cuasi-Guerra. En contraste, Trípoli, una polacra tardía con dos mástiles, estaba tripulada por 80 hombres bajo el mando del almirante Rais Mahomet Rous y armada con 14 cañones. Aunque los tripolitanos tenían una ligera ventaja en potencia de fuego, el Enterprise tenía a su favor la tripulación más grande y el elemento sorpresa. Los estadounidenses también tenían mucha más experiencia en la acción de artillería que los tripolitanos, que preferían atacar abordando y apoderándose de los barcos de sus oponentes.
 Acción
 Poco después de que Sterett levantara los colores estadounidenses, hizo que sus hombres abrieran fuego contra los tripolitanos a corta distancia con mosquetes. En respuesta, Trípoli devolvió el fuego con un ataque ineficaz. Los estadounidenses devolvieron el fuego con sus propios costados, lo que llevó a Rous a romper el compromiso e intentar huir. Ni capaces de luchar contra el buque estadounidense ni superarla, los tripolitanos intentaron luchar contra el Enterprise y abordarlo. Una vez dentro del alcance del mosquete, los marines del Enterprise abrieron fuego contra Trípoli, frustrando su intento de abordaje, y obligaron a Trípoli a tratar de separarse una vez más. El Enterprise continuó el enfrentamiento, disparando más contra el barco tripolitano y haciendo un agujero en su casco.
 Severamente dañada, Trípoli golpeó sus colores para indicar la rendición. Cuando el Enterprise se movió hacia el buque para aceptar su rendición, los tripolitanos izaron su bandera y dispararon contra el Enterprise. Los tripolitanos nuevamente intentaron abordar la goleta estadounidense, pero fueron repelidos por los costados y la mosquetería del Enterprise. Después de otro intercambio de disparos, los tripolitanos golpearon sus colores por segunda vez. Sterett una vez más dejó de disparar y se acercó a Trípoli. En respuesta, Rous volvió a levantar sus colores e intentó abordar Enterprise. La artillería precisa de Enterprise una vez más obligó a Trípoli a desviarse. A medida que la acción continuaba, Rous fingió pérfidamente una tercera rendición en un intento de dibujar la goleta estadounidense dentro del rango de agarre. Esta vez, Sterett mantuvo su distancia y ordenó que los cañones del Enterprise se bajaran para apuntar a la línea de flotación de la polacra, una táctica que amenazaba con hundir el barco enemigo. Los siguientes banderines estadounidenses golpearon su objetivo, causando daños masivos, desenmascarando su mástil de mizzen y reduciéndola a una condición de hundimiento. Con la mayoría de su tripulación muerta o herida, el almirante Rous herido finalmente arrojó la bandera tripolitana al mar para convencer a Sterett de poner fin a la acción.
 Secuelas
 Al final de la acción, Trípoli sufrió graves daños; 30 de sus tripulantes murieron y otros 30 resultaron heridos. El primer teniente de la polaca estaba entre las bajas y el propio almirante Rous resultó herido en los combates. En lo que equivalía a una victoria estadounidense total sobre los tripolitanos, enterprise había sufrido solo daños superficiales y ninguna baja. Sterett, cuyas órdenes no le dieron la autoridad para retener premios, dejó que la polacra cojeara de regreso a Trípoli. Sin embargo, antes de liberarla, los estadounidenses cortaron los mástiles de Trípoli y la incapacitaron lo suficiente como para que apenas pudiera zarpar. Sterett luego continuó su viaje a Malta y recogió los suministros para los que fue enviado antes de regresar al bloqueo.
 Después de que el Enterprise se fue, Trípoli comenzó su viaje de regreso al puerto de Trípoli. En el camino se topó con el USS President y pidió ayuda; Rous afirmó falsamente que su buque era tunecino y que había sido dañado en un enfrentamiento con un buque francés de 22 cañones. Dale sospechó de la verdadera identidad del buque y simplemente le proporcionó a Rous una brújula para que pudiera encontrar el camino de regreso a puerto. Cuando finalmente llegó a Trípoli, Rous fue severamente castigado por Yusuf Caramanli, el Pasha (gobernante) de Trípoli. Despojado de su mando, fue desfilado por las calles envuelto en entrañas de ovejas mientras estaba sentado al revés en un antes de sufrir 500 azotes.
 La victoria de Enterprise sobre Trípoli tuvo consecuencias muy diferentes para las dos naciones involucradas. En Trípoli, la derrota, combinada con la severidad del castigo de Rous, dañó gravemente la moral en toda la ciudad y condujo a reducciones significativas en el reclutamiento para las tripulaciones de los barcos tripolitanos. En los Estados Unidos, ocurrió exactamente lo contrario, con una publicidad salvaje en torno a la llegada de noticias de que los estadounidenses habían ganado su primera victoria sobre los tripolitanos. El gobierno estadounidense dio un mes de pago como bonificación a cada uno de los miembros de la tripulación del Enterprise, y honró a Sterett otorgándole una espada y pidiendo su ascenso. Se escribieron obras fantasiosas sobre los estadounidenses victoriosos, y la moral y el entusiasmo por la guerra alcanzaron un punto culminante. Sin embargo, la victoria no tuvo consecuencias a largo plazo en la conducción de la guerra. El bloqueo de Dale a Trípoli fue ineficaz para evitar que los barcos entraran y salieran del puerto, y fue igualmente ineficaz para alterar la postura diplomática del pachá hacia los estadounidenses. El escuadrón de Dale fue relevado en 1802 por otro bajo Richard Morris.
 Referencias
 Conflictos en 1801
 Imperio otomano en 1801


type: legislation

text:
 Advertência jurídica importante
 |
 52007PC0778
 Proposta de regulamento do Parlamento Europeu e do Conselho que altera o Regulamento (CE) n.o 1172/98 do Conselho relativo ao levantamento estatístico dos transportes rodoviários de mercadorias, no que respeita às competências de execução conferidas à Comissão - Adaptação ao procedimento de regulamentação com controlo /* COM/2007/0778 final - COD 2207/0269 */
 [pic] | COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS |Bruxelas, 6.12.2007COM(2007) 778 final2007/0269 (COD)Adaptação ao procedimento de regulamentação com controlo Proposta deREGULAMENTO DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHOque altera o Regulamento (CE) n.o 1172/98 do Conselho relativo ao levantamento estatístico dos transportes rodoviários de mercadorias, no que respeita às competências de execução conferidas à Comissão(apresentada pela Comissão)EXPOSIÇÃO DE MOTIVOS1. CONTEXTO DA PROPOSTA1.1 Reforma dos procedimentos de comitologiaA Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão[1], foi alterada pela Decisão 2006/512/CE do Conselho, de 17 de Julho de 2006[2].O artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE alterada introduz um novo procedimento de regulamentação com controlo para as medidas de alcance geral destinadas a alterar elementos não essenciais de um acto de base adoptado segundo o procedimento referido no artigo 251.o do Tratado, nomeadamente suprimindo alguns desses elementos ou completando o acto mediante o aditamento de novos elementos não essenciais.1.2. Alinhamento prioritário e alinhamento geralNuma declaração conjunta[3], o Parlamento, o Conselho e a Comissão adoptaram uma lista dos actos de base que era urgente adaptar à decisão alterada, a fim de neles introduzir o novo procedimento de regulamentação com controlo (alinhamento prioritário). Para que o procedimento de regulamentação com controlo seja aplicável aos outros actos adoptados segundo o procedimento de co-decisão já em vigor no momento da produção de efeitos da Decisão 2006/512/CE, a declaração conjunta apela igualmente à adaptação destes actos, em conformidade com os procedimentos aplicáveis (alinhamento geral).A Comissão comprometeu-se a examinar todos estes actos a fim de submeter, antes do fim de 2007, as propostas legislativas para os adaptar, se necessário, ao novo procedimento de regulamentação com controlo[4].1.3. Método observadoComo foi referido na comunicação da Comissão ao Parlamento Europeu e ao Conselho, de (...), a Comissão procedeu a uma análise cuidadosa de todos os instrumentos adoptados segundo o procedimento de co-decisão, a fim de identificar aqueles que habilitam a Comissão a adoptar medidas de alcance geral que tenham por objecto alterar elementos não essenciais dos actos de base em questão. A Comissão pôde assim identificar mais de 200 actos que devem ser adaptados.Alguns desses actos constam do programa de codificação da Comissão. É o caso do Regulamento (CE) n.° 1172/98 do Conselho relativo ao levantamento estatístico dos transportes rodoviários de mercadorias[5]. A adaptação ao novo procedimento deve ser feita, em função do estado de avanço do processo de codificação, quer mediante a transformação da codificação em reformulação, quer, como no caso presente, através de uma alteração legislativa.2. ELEMENTOS JURÍDICOS DA PROPOSTAA adaptação destina-se a introduzir o procedimento de regulamentação com controlo, tal como previsto no artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE alterada.No caso vertente, o Regulamento (CE) n.o 1172/98 prevê que a Comissão seja habilitada a adaptar as características da recolha de dados e o conteúdo dos anexos, a adoptar os requisitos mínimos de exactidão dos resultados estatísticos transmitidos pelos Estados-Membros e as regras de execução do regulamento, incluindo as medidas necessárias à sua adaptação ao progresso económico e técnico. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais ou a completar o dito regulamento mediante o aditamento de novos elementos não essenciais, essas medidas devem ser adoptadas segundo o procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE.Sendo o acto de base um regulamento, a adaptação deve ser feita por um acto equivalente.2007/0269 (COD)Adaptação ao procedimento de regulamentação com controlo Proposta deREGULAMENTO DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHOque altera o Regulamento (CE) n.o 1172/98 do Conselho relativo ao levantamento estatístico dos transportes rodoviários de mercadorias, no que respeita às competências de execução conferidas à ComissãoO PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 1 do artigo 285.o,Tendo em conta a proposta da Comissão[6],Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu[7],Deliberando nos termos do procedimento previsto no artigo 251.o do Tratado[8],Considerando o seguinte:(1) O Regulamento (CE) n.° 1172/98 do Conselho, de 25 de Maio de 1998, relativo ao levantamento estatístico dos transportes rodoviários de mercadorias[9], prevê que certas medidas sejam aprovadas em conformidade com a Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão[10].(2) A Decisão 1999/468/CE foi alterada pela Decisão 2006/512/CE, que introduziu o novo procedimento de regulamentação com controlo, que deve ser utilizado para a adopção de medidas de execução de alcance geral que tenham por objecto alterar elementos não essenciais de um acto de base aprovado nos termos do artigo 251.o do Tratado, nomeadamente suprimindo alguns desses elementos ou completando o acto mediante o aditamento de novos elementos não essenciais.(3) Nos termos da Declaração conjunta do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão[11] relativa à Decisão 2006/512/CE, a aplicação do novo procedimento no que respeita a actos normativos já em vigor adoptados nos termos do procedimento referido no artigo 251.o do Tratado implica a adaptação desses actos nos termos dos procedimentos aplicáveis.(4) No que respeita ao Regulamento (CE) n.o 1172/98, convém, em particular, habilitar a Comissão a adaptar as características da recolha de dados e o conteúdo dos anexos, a aprovar os requisitos mínimos de exactidão dos resultados estatísticos transmitidos pelos Estados-Membros e as regras de execução do regulamento, incluindo as medidas necessárias à sua adaptação ao progresso económico e técnico. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais ou a completar o dito regulamento mediante o aditamento de novos elementos não essenciais, essas medidas devem ser aprovadas segundo o procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE.(5) O Regulamento (CE) n.o 1172/98 deve ser alterado em conformidade,ADOPTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:Artigo 1.oO Regulamento (CE) n.° 1172/98 é alterado do seguinte modo:1. No artigo 3.o, o n.o 4 passa a ter a seguinte redacção:«4. A adaptação das características da recolha de dados e o conteúdo dos anexos serão adoptados pela Comissão. As medidas que tenham por objecto alterar elementos não essenciais do presente acto devem ser adoptadas em conformidade com o procedimento de regulamentação com controlo referido no n.o 3 do artigo 10.o»2. O artigo 4.o passa a ter a seguinte redacção:«Artigo 4.oExactidão dos resultadosOs métodos de recolha e tratamento das informações devem ser concebidos de modo a garantirem que os resultados estatísticos transmitidos pelos Estados-Membros satisfaçam requisitos mínimos de exactidão que tenham em conta as características estruturais do transporte rodoviário dos Estados-Membros. Os requisitos de exactidão são adoptados pela Comissão. As medidas que tenham por objecto alterar elementos não essenciais do presente regulamento, a fim de o completar, devem ser adoptadas segundo o procedimento de regulamentação com controlo referido no n.o 3 do artigo 10.o»3. No artigo 5.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:« 2. As formas de transmissão dos dados previstos no n.o 1, incluindo, se for caso disso, os quadros estatísticos neles baseados, serão definidas nos termos do n.o 2 do artigo 10.o»4. O artigo 6.o passa a ter a seguinte redacção:«Artigo 6.oDivulgação dos resultadosAs disposições respeitantes à divulgação dos resultados estatísticos relativos aos transportes rodoviários de mercadorias, incluindo a estrutura e o teor dos resultados a divulgar, são definidas nos termos do n.o 2 do artigo 10.o»5. O artigo 9.o é alterado do seguinte modo:(a) O primeiro período passa a ter a seguinte redacção:«As regras de execução do presente regulamento, incluindo as medidas necessárias à sua adaptação ao progresso económico e técnico, na medida em que não impliquem um aumento desproporcionado dos custos para os Estados-Membros e/ou do ónus que incide sobre os inquiridos, são adoptadas nos termos do artigo 10.o»(b) São inseridos os seguintes segundo e terceiro parágrafos:As medidas referidas no primeiro e no segundo travessões que tenham por objecto alterar elementos não essenciais do presente regulamento, a fim de o completar, devem ser adoptadas em conformidade com o procedimento de regulamentação com controlo referido no n.o 3 do artigo 10.oAs medidas referidas no terceiro e no quarto travessões são adoptadas segundo o procedimento referido no n.o 2 do artigo 10.o6. O artigo 10.o passa a ter a seguinte redacção:«Artigo 10.o1. A Comissão será assistida pelo Comité do Programa Estatístico instituído pela Decisão 89/382/CEE, Euratom do Conselho[12].2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 4.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo em conta o disposto no seu artigo 8.oO prazo previsto no n.o 3 do artigo 4.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.3. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os n.os 1 a 4 do artigo 5.o-A e o artigo 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo em conta o disposto no seu artigo 8.o»Artigo 2.oO presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.Feito em Bruxelas, emPelo Parlamento Europeu Pelo ConselhoO Presidente O Presidente [1] JO L 184 de 17.7.1999, p. 23. Decisão com a redacção que lhe foi dada pela Decisão 2006/512/CE (JO L 200 de 22.7.2006, p. 11).[2] JO L 200 de 22.7.2006, p. 11.[3] JO C 255 de 21.10.2006, p. 1.[4] PE 376.314v01-00 – A6-0236/2006 (declaração da Comissão anexa ao relatório do Parlamento).[5] JO L 163 de 6.6.1998, p.1. Regulamento com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.° 1893/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de Dezembro de 2006 (JO L 393 de 30.12.2006, p.1).[6] JO C ......... de ....... , p. .[7] JO C ......... de ....... , p. .[8] JO C ......... de ....... , p. .[9] JO L 163 de 6.6.1998, p.1. Regulamento com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.° 1893/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de Dezembro de 2006 (JO L 393 de 30.12.2006, p.1).[10] JO L 184 de 17.7.1999, p. 23. Decisão com a redacção que lhe foi dada pela Decisão 2006/512/CE (JO L 200 de 22.7.2006, p. 11).[11] JO C 255 de 21.10.2006, p. 1.[12] JO L 181 de 28.6.1989, p. 47.


type: contracts

text:
 N. L 376 /8 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 30 . 12 . 78
 DECISIONE N. 1 / 78 DEL COMITATO MISTO
 del 6 dicembre 1978
 che sostituisce l'unità di conto con l'unità di conto europea nell'articolo 8 del protocollo n. 3
 relativo alla definizione della nozione di « prodotti originari» e ai metodi di cooperazione
 amministrativa
 IL COMITATO MISTO, a) un certificato di circolazione delle merci EUR. 1 ,
 denominato qui di seguito "certificato EUR. 1 ",
 visto l' accordo fra la Comunità economica europea e la il cui modello figura nell'allegato V del presente
 Repubblica d'Islanda, firmato a Bruxelles il 22 luglio protocollo, o
 1972, b ) un formulario EUR. 2, il cui modello figura
 nell'allegato VI del presente protocollo, per spe
 visto il protocollo n. 3 relativo alla definizione della no dizioni che contengano esclusivamente prodotti
 zione di « prodotti originari » e ai metodi di cooperazione originari e a condizione che il valore di ogni spe
 amministrativa, in appresso denominato « protocollo dizione non superi 2 400 unità di conto europee.
 n . 3 », in particolare l' articolo 28 ,
 considerando che l' unità di conto non corrisponde più 2. Sono ammessi all'importazione nella Comunità
 all' attuale situazione monetaria internazionale e che è o in Islanda al beneficio delle disposizioni dell'ac
 necessario trovare una soluzione che permetta di avere cordo, senza che sia necessario produrre uno dei do
 una base comune di valore allo scopo di determinare i cumenti di cui al paragrafo 1 , i seguenti prodotti ori
 casi in cui possono essere utilizzati i formulari EUR. 2 al ginari ai sensi del presente protocollo :
 posto dei certificati di circolazione EUR. 1 , e i casi in cui
 non è necessario produrre una prova dell'origine; a) che sono oggetto di piccole spedizioni dirette a
 privati e il cui valore non sia superiore a 165
 considerando che la Comunità propone di sostituire unità di conto europee;
 l' unità di ,conto con l'unità di conto europea a partire dal b) che sono contenuti nei bagagli personali dei pas
 1° gennaio 1979 ; seggeri e il cui valore non sia superiore a 480
 unità di conto europee.
 considerando) che è opportuno utilizzare l' unità di conto
 europea come base comune di valore ;
 Queste disposizioni vengono applicate solo nel caso
 considerando che, per motivi amministrativi e commer in cui si tratti di importazioni prive di ogni carattere
 ciali, tale base comune di valore deve rimanere invariata commerciale, dichiarate come rispondenti alle condi
 per periodi di almeno due anni e che, di conseguenza, zioni richieste per l'applicazione dell' accordo e non
 l' unità di conto europea da utilizzarsi deve eccezional esista nessun dubbio sulla veridicità di detta dichia
 mente essere fissata ad una data di riferimento che deve razione .
 essere aggiornata ogni due anni ;
 Sono considerate prive di ogni valore commerciale le
 considerando che è auspicabile evitare una diminuzione importazioni a carattere occasionale e che consistono
 in termini monetari dell'importo della base comune di unicamente in merci riservate all'uso personale o fa
 valore rispetto ai valori in vigore, miliare dei destinatari o dei passeggeri : queste merci
 non devono costituire, per la loro natura e il loro
 quantitativo, nessuna preoccupazione di carattere
 commerciale.
 DECIDE :
 3 . Gli importi nella moneta nazionale dello Stato
 Articolo 1 esportatore equivalenti a quelli espressi in unità di
 conto europee sono fissati dallo Stato esportatore e
 1 . L'articolo 8 , paragrafi 1 , 2 e 3 , del protocollo n. 3 è notificati alle altre parti dell'accordo. Se gli importi
 sostituito dal seguente testo : sono superiori agli importi corrispondenti fissati
 dallo Stato d'importazione, quest' ultimo li accetta se
 « 1 . I prodotti originari ai sensi del presente proto la merce è fatturata nella moneta dello Stato d'espor
 tazione .
 collo sono ammessi, all'importazione nella Comunità
 o in Islanda, al beneficio delle disposizioni dell' ac
 cordo, su presentazione di uno dei seguenti docu Se la merce è fatturata nella moneta di un altro Stato
 menti : membro della Comunità o di uno dei paesi di cui
 ---pagebreak--- 30 . 12 . 78 Gazzetta ufficiale delle Comunità europee N. L 376/9
 all'articolo 2, del presente protocollo, lo Stato d'im 3 . All' articolo 13 , paragrafo 2 , del protocollo n . 3 , il
 portazione riconosce l'importo notificato dal paese riferimento « articolo 8, paragrafo 4» è sostituito dal rife
 considerato . rimento « articolo 8 , paragrafo 5 ».
 4 . Fino al 30 aprile 1981 incluso, l'unità di conto
 europea da utilizzare in moneta nazionale di un de Articolo 2
 terminato paese è il controvalore in moneta nazio
 nale di tale paese dell' unità di conto europea in vi La presente decisione entra in vigore il 1° gennaio 1979 .
 gore al 30 giugno 1978 . Per ogni periodo successivo
 di due anni, essa è il controvalore in moneta nazio
 nale di tale paese dell'unità di conto europea in vi
 Fatto a Bruxelles, addì 6 dicembre 1978 .
 gore il primo giorno feriale del mese di ottobre
 dell'anno precedente il periodo di due anni ».
 Per il Comitato misto
 2 . I paragrafi 4 e 5 dell'articolo 8 del protocollo n. 3 Il Presidente
 diventano rispettivamente i paragrafi 5 e 6 . P. DUCHATEAU


text:
 Avis juridique important
 |
 21999D1028(09)
 Décision du Comité mixte de l'EEE no 114/98, du 27 novembre 1998, modifiant le protocole 4 de l'accord EEE relatif aux règles d'origine
 Journal officiel n° L 277 du 28/10/1999 p. 0051 - 0051
 DÉCISION DU COMITÉ MIXTE DE L'EEEN° 114/98du 27 novembre 1998modifiant le protocole 4 de l'accord EEE relatif aux règles d'origineLE COMITÉ MIXTE DE L'EEE,vu l'accord sur l'Espace économique européen, modifié par le protocole portant adaptation de cet accord, ci-après dénommé "l'accord", et notamment son article 98,considérant que le protocole 4 de l'accord a été modifié par la décision du Comité mixte de l'EEE n° 71/96 du 22 novembre 1996(1);considérant que le protocole 4, tel que modifié pour étendre le système de cumul des règles d'origine aux pays de l'Europe centrale et orientale, prévoit la formulation de la règle relative à l'application de l'interdiction de la restitution ou de l'exonération des droits de douane qui peut donner lieu à des interprétations divergentes;considérant qu'il convient en conséquence de procéder à la modification du protocole 4 pour garantir le bon fonctionnement de l'accord,DÉCIDE:Article premierÀ l'article 14 du protocole 4, le paragraphe 1 est remplacé par le texte suivant: "1. Les matières non originaires mises en oeuvre dans la fabrication de produits originaires de l'EEE au sens du présent protocole, ou d'un des pays visés à l'article 3, pour lesquelles une preuve d'origine est délivrée ou établie conformément aux dispositions du titre V, ne bénéficient dans aucune des parties contractantes d'une ristourne ou d'une exonération des droits de douane sous quelque forme que ce soit."Article 2La présente décision entre en vigueur le 28 novembre 1998, pour autant que toutes les notifications prévues à l'article 103, paragraphe 1, de l'accord aient été faites au Comité mixte de l'EEE.Article 3La présente décision est publiée dans la section EEE et au supplément EEE du Journal officiel des Communautés européennes.Fait à Bruxelles, le 27 novembre 1998.Par le Comité mixte de l'EEELe présidentN. v. LIECHTENSTEIN(1) JO L 21 du 23.1.1997, p. 12.


text:
 25.3.2014
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 89/77
 A nemzetközi közjog értelmében jogi hatállyal kizárólag az ENSZ-EGB eredeti szövegei rendelkeznek. Ennek az előírásnak a státusza és hatálybalépésének időpontja az ENSZ-EGB TRANS/WP.29/343 sz. státuszdokumentumának legutóbbi változatában ellenőrizhető a következő weboldalon:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Az Egyesült Nemzetek Szervezete Európai Gazdasági Bizottságának (ENSZ-EGB) 56. számú előírása – Egységes rendelkezések a segédmotoros kerékpárok és az annak tekintett járművek fényszóróinak jóváhagyásáról
 Tartalmaz minden olyan szöveget, amely az alábbi időpontig érvényes volt:
 A 01. módosítássorozat – hatálybalépés dátuma: 2001. szeptember 12.
 TARTALOMJEGYZÉK
 ELŐÍRÁS
 1.
 Alkalmazási kör
 2.
 „Típus” meghatározása
 3.
 Jóváhagyási kérelem
 4.
 Jelölések
 5.
 Jóváhagyás
 6.
 Általános követelmények
 7.
 Különleges előírások
 8.
 Színezett lencsékre és szűrőkre vonatkozó rendelkezések
 9.
 A gyártás megfelelősége
 10.
 Szankciók nem megfelelő gyártás esetén
 11.
 Fényszórótípus jóváhagyásának módosítása és kiterjesztése
 12.
 A gyártás végleges leállítása
 13.
 A jóváhagyási vizsgálatok elvégzéséért felelős műszaki szolgálatok és a jóváhagyó hatóságok neve és címe
 14.
 Átmeneti rendelkezések
 MELLÉKLETEK
 1. melléklet —
 Értesítés fényszórótípus jóváhagyásának megadásáról, kiterjesztéséről, elutasításáról, visszavonásáról vagy gyártásának végleges leállításáról, az 56. számú előírás szerint
 2. melléklet —
 A jóváhagyási jel elrendezése
 3. melléklet —
 Fénytani mérések
 4. melléklet —
 A gyártásmegfelelőség ellenőrzésére szolgáló eljárásokra vonatkozó minimális követelmények
 5. melléklet —
 A hatósági mintavételre vonatkozó minimális követelmények
 1. ALKALMAZÁSI KÖR
 Ez az előírás olyan fényszórók jóváhagyására vonatkozik, amelyek izzólámpával működnek, egyetlen tompított fénynyalábot bocsátanak ki, és amelyeket segédmotoros kerékpárokon (1) és annak tekintett járműveken történő alkalmazásra szántak.
 2. „TÍPUS” MEGHATÁROZÁSA
 „Eltérő típusú fényszórók”: azok a fényszórók, amelyek az alábbi lényeges jellemzőik tekintetében eltérnek egymástól:
 3. JÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM
 A jóváhagyási kérelmet a márkanév vagy védjegy jogosultja vagy megfelelően meghatalmazott képviselője nyújtja be. A kérelemhez a következőket kell csatolni:
 3.1.
 A típus azonosítását lehetővé tevő, kellő részletességű rajzok három példányban. A rajzokon meg kell jelölni a jóváhagyási jelnek szánt helyet, és a fényszóró elölnézeti és keresztmetszeti ábrázolásának, a lencse bordázatának és prizmás elemeinek sematikus megjelölését is tartalmaznia kell.
 3.2.
 Egy rövid műszaki leírás, amely tartalmazza az izzólámpa kategóriáját;
 3.3.
 Színezetlen lencsével ellátott két berendezés (2)
 3.4.
 Az illetékes hatóság a típusjóváhagyás megadása előtt ellenőrzi, hogy meghozták-e a gyártás megfelelőségének hatékony ellenőrzését biztosító megfelelő intézkedéseket.
 4. JELÖLÉSEK
 4.1.
 A jóváhagyásra benyújtott fényszórókon egyértelműen, olvashatóan és kitörölhetetlenül szerepelniük kell a következő feliratoknak:
 4.1.1.
 a kérelmező márkaneve vagy védjegye;
 4.1.2.
 az izzólámpa kategóriájának azonosítása;
 4.2.
 Továbbá a lencsén és a fényszóró fő lámpatestén (azaz a fényvisszaverőn) (3) megfelelő méretű helyet kell hagyni a jóváhagyási jel elhelyezéséhez; ezeket a helyeket a fenti 3.1. szakaszban említett rajzokon meg kell jelölni.
 5. JÓVÁHAGYÁS
 5.1.
 Amennyiben a 3. szakasz értelmében a benyújtott berendezés teljesíti ezen előírás követelményeit, a jóváhagyást meg kell adni.
 5.2.
 Mindegyik jóváhagyott típushoz jóváhagyási számot kell rendelni. Ennek első két számjegye (a változatlan eredeti előírás esetében jelenleg 00) a jóváhagyás időpontjában hatályos, az előírást lényeges műszaki tartalommal legutóbb módosító módosítássorozat száma. Ugyanazon szerződő fél nem rendelheti ugyanazt a számot több fényszórótípushoz.
 5.3.
 Egy fényszórótípus ezen előírás szerinti jóváhagyásáról vagy a jóváhagyás kiterjesztéséről vagy elutasításáról értesíteni kell az 1958. évi megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó feleket az ezen előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon.
 5.4.
 Az ezen előírás alapján jóváhagyott típusnak megfelelő minden egyes fényszórón, a fenti 4.2. szakaszban említett helyeken, a 4.1. szakaszban előírt jelölések mellett el kell helyezni
 5.4.1.
 egy nemzetközi jóváhagyási jelet (4), amely a következőkből áll:
 5.4.1.1.
 egy kör, benne az „E” betű és a jóváhagyó ország egyedi azonosító száma (5);
 5.4.1.2.
 egy jóváhagyási szám.
 5.5.
 Az 5.4. szakasz szerinti jelöléseknek jól olvashatóknak és eltávolíthatatlanoknak kell lenniük.
 5.6.
 Ezen előírás 2. mellékletében példa található a jóváhagyási jel elrendezésére.
 6. ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK
 6.1.
 Mindegyik berendezésnek meg kell felelnie az ezen előírás 7. szakaszában előírt követelményeknek.
 6.2.
 A fényszórókat úgy kell megtervezni és kivitelezni, hogy a szokásos használat mellett fellépő rezgések ellenére kielégítően lássák el feladatukat, és megőrizzék ezen előírás szerinti jellemzőiket.
 6.3.
 Az izzólámpát a fényvisszaverőhöz rögzítő alkatrészeket úgy kell kialakítani, hogy az izzólámpát sötétben is csak a megfelelő helyzetbe lehessen beszerelni.
 7. KÜLÖNLEGES ELŐÍRÁSOK
 7.1.
 A lencsének az optikai rendszerhez viszonyított helyzetét világosan meg kell jelölni, és a lencsét ebben a helyzetben rögzíteni kell, hogy üzem közben ne fordulhasson el.
 7.2.
 A fényszóró által létrehozott megvilágítás méréséhez egy, az ezen előírás 3. mellékletében leírt mérőernyőt és egy, a 37. számú előírás szerinti S3 kategóriájú sima és színezetlen burájú szabványos izzólámpát kell használni.
 A szabványos izzólámpát a 37. számú előírásban az ezekhez az izzólámpákhoz megadott alkalmazandó referencia-fényáram értékeknek megfelelően kell beállítani.
 7.3.
 A fénynyalábnak olyan kellően éles világos-sötét határvonallal kell rendelkeznie, hogy ennek segítségével megfelelő módon elvégezhető legyen a beállítás. A világos-sötét határvonalnak alapvetően vízszintesnek és a lehető legegyenesebbnek kell lennie egy legalább ± 900 mm-es vízszintes szakaszon, 10 m-es távolságból mérve.
 A 3. melléklet szerint beállított fényszóróknak meg kell felelniük az abban megállapított követelményeknek.
 7.4.
 A fénynyaláb mintájában nem lehet olyan mértékű oldalirányú eltérés, amely a látási viszonyokat zavarná.
 7.5.
 A 7.2. szakaszban említett ernyő megvilágítását olyan fotovevővel kell mérni, amelynek hasznos felülete egy 65 mm oldalhosszúságú négyzeten belül van.
 8. SZÍNEZETT LENCSÉKRE ÉS SZŰRŐKRE VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK
 8.1. A jóváhagyás olyan fényszórókra szerezhető meg, amelyek vagy színtelen, vagy szelektív sárga fényt bocsátanak ki színezetlen izzólámpával. CIE trikromatikus koordinátákkal kifejezve a sárga lencsék vagy szűrők megfelelő kolorimetriás jellemzői az alábbiak:
 Szelektív sárga szűrő (fényszűrő vagy lencse)
 Korlát a vörös irányában
 y ≥
 0,138 + 0,58 x
 Korlát a zöld irányában
 y ≤
 1,29 x – 0,1
 Korlát a fehér irányában
 y ≤
 – x + 0,966
 Korlát a színképérték irányában
 y ≤
 – x + 0,992
 amely kifejezhető az alábbiak szerint is:
 domináns hullámhossz
 575–585 nm
 tisztasági tényező
 0,90–0,98
 Az átbocsátási tényező ≥ 0,78
 Az átbocsátási tényező meghatározását 2 854 K színhőmérsékletű fényforrással kell elvégezni. (A Nemzetközi Világítástechnikai Bizottság (CIE) szerinti A. szabványos színmérő fényforrásnak megfelelően.)
 8.2. A szűrőnek a fényszóró részét kell képeznie, úgy hozzáerősítve, hogy a felhasználó sem véletlenül, se szándékosan ne tudja eltávolítani a szokásos szerszámokkal.
 8.3. Színnel kapcsolatos észrevétel
 Tekintve, hogy a 8.1. szakasz értelmében az ezen előírás alapján megadott minden jóváhagyás valamely vagy színtelen vagy szelektív sárga fényt kibocsátó fényszórótípusra vonatkozik, annak a megállapodásnak a 3. cikke, aminek ez az előírás a mellékletét képezi, nem zárhatja ki, hogy a részes felek megtiltsák a színtelen vagy szelektív sárga fénynyalábot kibocsátó fényszórók alkalmazását az általuk nyilvántartásba vett járműveken.
 9. A GYÁRTÁS MEGFELELŐSÉGE
 9.1.
 Az ezen előírás szerint jóváhagyott fényszórókat úgy kell gyártani, hogy a 7. és 8. szakaszban megállapított előírásokat teljesítve megfeleljenek a jóváhagyott típusnak.
 9.2.
 A 9.1. szakasz követelményeinek való megfelelés ellenőrzése érdekében a gyártást megfelelően ellenőrizni kell.
 9.3.
 A jóváhagyás jogosultja feltétlenül:
 9.3.1.
 biztosítja a termékminőség hatékony ellenőrzésére szolgáló eljárások meglétét;
 9.3.2.
 rendelkezik az egyes jóváhagyott típusoknak való megfelelés ellenőrzéséhez szükséges mérőfelszereléssel;
 9.3.3.
 biztosítja a vizsgálati eredmények rögzítését és azt, hogy a kapcsolódó dokumentumokat a jóváhagyó hatósággal együtt meghatározandó ideig megőrizzék;
 9.3.4.
 elemzi az egyes vizsgálattípusok eredményét, hogy ellenőrizze és biztosítsa a termék jellemzőinek állandóságát, figyelemmel az iparban szokásos szórásra;
 9.3.5.
 biztosítja, hogy minden egyes terméktípuson legalább az e rendelet 4. mellékletében előírt vizsgálatokat lefolytassák;
 9.3.6.
 gondoskodik arról, hogy ha egy adott vizsgálattípusnál a mintavétel azt mutatja, hogy a gyártás nem megfelelő, akkor újabb mintavételt és vizsgálatot végezzenek. Ilyen esetben minden szükséges lépést meg kell tenni a gyártás megfelelőségének helyreállítása érdekében.
 9.4.
 A típusjóváhagyást megadó illetékes hatóság bármikor ellenőrizheti az egyes gyártóüzemekben a gyártás megfelelőségének ellenőrzésére alkalmazott módszereket.
 9.4.1.
 A vizsgálati naplókat és termelési nyilvántartásokat minden ellenőrzéskor be kell mutatni a helyszíni ellenőrnek.
 9.4.2.
 Az ellenőr véletlenszerűen mintát vehet, amelyet megvizsgálnak a gyártó laboratóriumában. A minták legkisebb számát a gyártó saját ellenőrzéseinek eredményei alapján lehet meghatározni.
 9.4.3.
 Ha a minőség nem tűnik kielégítőnek, vagy ha a fenti 9.4.2. szakasz szerint végrehajtott vizsgálat hitelességét szükségesnek látszik ellenőrizni, az ellenőr az 5. mellékletben megadott szempontok szerint kiválasztja azokat a mintákat, amelyeket a jóváhagyási vizsgálatokat végző műszaki szolgálathoz el kell küldeni.
 9.4.4.
 Az illetékes hatóság az ezen előírásban előírt bármilyen vizsgálatot elvégezhet. Ezeket a vizsgálatokat véletlenszerűen kiválasztott mintákon kell elvégezni, anélkül, hogy fennakadást idéznének elő a gyártó szállítási kötelezettségeinek teljesítésében, valamint az 5. melléklet szempontjainak megfelelően.
 9.4.5.
 Az illetékes hatóság törekszik arra, hogy legalább kétévente egyszer ellenőrzést végezzen. Ez azonban az illetékes hatóság döntése, és annak függvénye, hogy mennyire bízik a gyártásmegfelelőség hatékony ellenőrzését biztosító intézkedésekben. Abban az esetben, ha negatív eredményeket rögzítenek, az illetékes hatóságnak biztosítania kell, hogy minden szükséges intézkedést megtegyenek a gyártásmegfelelőség minél gyorsabb helyreállítása érdekében.
 9.5.
 A nyilvánvaló hibákat mutató fényszórókat nem kell figyelembe venni.
 10. SZANKCIÓK NEM MEGFELELŐ GYÁRTÁS ESETÉN
 10.1.
 Ezen előírás értelmében egy adott fényszórótípusra megadott jóváhagyás visszavonható, ha nem teljesülnek a fentiekben leírt követelmények, illetve ha a jóváhagyási jelet viselő fényszóró nem felel meg a jóváhagyott típusnak.
 10.2.
 Ha az előírást alkalmazó, 1958. évi megállapodásban részes fél visszavon egy előzőleg általa megadott jóváhagyást, erről haladéktalanul tájékoztatja az ezen előírást alkalmazó többi szerződő felet az ezen előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon.
 11. FÉNYSZÓRÓTÍPUS MÓDOSÍTÁSA ÉS JÓVÁHAGYÁSÁNAK KITERJESZTÉSE
 11.1.
 A fényszóró adott típusának minden módosításáról értesíteni kell az adott fényszórótípust jóváhagyó hatóságot. A hatóság ezt követően a következőképpen járhat el:
 11.1.1.
 úgy ítéli meg, hogy az elvégzett módosításoknak nagy valószínűséggel nincs számottevő kedvezőtlen hatása, és a fényszóró továbbra is megfelel a követelményeknek; vagy
 11.1.2.
 új vizsgálati jegyzőkönyvet kér a vizsgálatok elvégzéséért felelős műszaki szolgálattól.
 11.2.
 A jóváhagyás megerősítéséről vagy elutasításáról, a módosítások részletes leírásával együtt, a fenti 5.3. szakaszban említett eljárás szerint értesíteni kell a megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó feleket.
 11.3.
 A jóváhagyás kiterjesztését engedélyező illetékes hatóság sorszámot rendel a kiterjesztéshez, és erről az előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon értesíti az 1958. évi megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó feleket.
 12. A GYÁRTÁS VÉGLEGES LEÁLLÍTÁSA
 Ha a jóváhagyás jogosultja véglegesen leállítja az ezen előírás szerint jóváhagyott fényszóró gyártását, akkor erről értesítenie kell a jóváhagyást megadó hatóságot. A hatóság az értesítés kézhezvételét követően tájékoztatja az 1958. évi megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó többi szerződő felet az ezen előírás 1. mellékletének megfelelő nyomtatványon.
 13. A JÓVÁHAGYÁSI VIZSGÁLATOK ELVÉGZÉSÉÉRT FELELŐS MŰSZAKI SZOLGÁLATOK ÉS A JÓVÁHAGYÓ HATÓSÁGOK NEVE ÉS CÍME
 Az 1958. évi megállapodásban részes és ezen előírást alkalmazó felek megadják az Egyesült Nemzetek Szervezete Titkárságának a jóváhagyási vizsgálatokért felelős műszaki szolgálatok nevét és címét, valamint a jóváhagyásokat megadó, illetve a más országok által kiadott jóváhagyásokat, kiterjesztéseket, elutasításokat vagy visszavonásokat igazoló értesítéseket fogadó jóváhagyó hatóságok nevét és címét.
 14. ÁTMENETI RENDELKEZÉSEK
 14.1.
 A 113. sz. előírás hivatalos hatálybalépését követő hat hónap elteltével az ezt az előírást alkalmazó szerződő felek beszüntetik az ezen előírás szerinti EGB-jóváhagyások megadását.
 14.2.
 Az előírást alkalmazó szerződő felek nem utasíthatják el az ezen előírás 01. módosítássorozata szerint megadott jóváhagyások kiterjesztését.
 14.3.
 A 113. sz. előírás hatálybalépését megelőzően ezen előírás szerint megadott jóváhagyások és kiterjesztések, beleértve az ezen előírás eredeti változata szerint később megadott kiterjesztéseket is, időkorlátozás nélkül hatályban maradnak.
 14.4.
 Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek továbbra is kiadnak jóváhagyást fényszórókra az ezen előírás 01. módosítássorozata vagy eredeti változata alapján, feltéve, hogy a fényszóró már használatban levő járművek fényszórójának lecserélésére szolgál.
 14.5.
 A 113. sz. előírás hivatalos hatálybalépésétől az ezt az előírást alkalmazó szerződő felek nem tagadhatják meg a 113. sz. előírás szerinti jóváhagyással rendelkező fényszórók új járműtípusba történő belszerelését.
 14.6.
 Az ezt az előírást alkalmazó szerződő felek továbbra is engedélyezik az ezen előírás szerint jóváhagyott fényszórók járműtípusba vagy járműbe történő beszerelését.
 14.7.
 Az ezen előírást alkalmazó szerződő felek továbbra is engedélyezik az ezen előírás eredeti változata szerint jóváhagyott fényszórók beszerelését és alkalmazását használatban lévő járművön, feltéve, hogy a fényszóró csereként szolgál.
 (1) A közúti közlekedésről szóló 1968. évi egyezmény I. fejezete 1. cikkének m) pontjában meghatározottak szerint (E/CONF.56/16/Rev.l).
 (2) Ha a fényszórót színezett lencsével tervezik gyártani, kizárólag a szín vizsgálatához további két színezett lencséjű mintadarabot kell benyújtani.
 (3) Amennyiben a lencsét nem lehet leválasztani a fényszóró fő lámpatestéről (azaz a fényvisszaverőről), elegendő a lencsén helyet hagyni.
 (4) Ha különböző fényszórótípusok ugyanolyan lencsével vagy fényvisszaverővel rendelkeznek, akkor a lencséken és a fényvisszaverőkön elhelyezhetők ezeknek a fényszórótípusoknak a különböző jóváhagyási jelei, feltéve, hogy az adott benyújtott típusra megadott jóváhagyási szám egyértelműen azonosítható.
 (5) Az 1958. évi megállapodásban részes szerződő felek megkülönböztető számai a Motoros járművekre vonatkozó egységesített állásfoglalás (R.E.3) (dokumentum: ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1) 3. mellékletében találhatók.
 1. MELLÉKLET
 ÉRTESÍTÉS
 (legnagyobb formátum: A4 (210 × 297 mm))
 2. MELLÉKLET
 A JÓVÁHAGYÁSI JEL ELRENDEZÉSE
 a ≥ 5 mm
 A fenti jóváhagyási jellel ellátott fényszórót Hollandiában (E 4) hagyták jóvá a 00243 számon. A jóváhagyási szám első két számjegye azt jelzi, hogy a jóváhagyást az előírás eredeti változatának követelményeivel összhangban adták meg.
 Megjegyzés
 A jóváhagyási számot a körhöz közel kell elhelyezni, az „E” betű felett vagy alatt, illetve attól balra vagy jobbra. A jóváhagyási szám számjegyeinek az „E” betű ugyanazon oldalán kell állniuk, és ugyanabba az irányba kell nézniük. A jóváhagyási számban kerülni kell a római számok használatát, hogy azok ne legyenek összetéveszthetők más jelekkel.
 3. MELLÉKLET
 FÉNYTANI MÉRÉSEK
 1.
 A méréshez a mérőernyőt a fényszóró előtt 10 méterrel, a lámpa izzószálát és a HV pontot összekötő egyenesre merőlegesen kell elhelyezni; a H–H vonalnak vízszintesnek kell lennie. A keresztirányú izzószálú lámpák esetében a mérés során az izzószálnak a lehető legvízszintesebbnek kell lennie.
 2.
 Oldalirányban a fényszórót úgy kell beállítani, hogy a fénynyaláb a V–V vonalhoz képest a lehető legszimmetrikusabban helyezkedjék el.
 3.
 Függőleges irányban a fényszórót úgy kell beállítani, hogy a megvilágítás a HV pontban 2 lx legyen. Ilyen körülmények között a világos-sötét határvonalnak a H–H és a H–100 mm vonal között kell elhelyezkednie.
 4.
 Amikor a megvilágítást a 2. és a 3. szakasz szerint állítják be, akkor a következő értékekkel kell rendelkeznie:
 4.1.
 a H–H vonalon és felette: legfeljebb 2 lx;
 4.2.
 egy, a H–H vonal alatt 300 mm-re lévő vonalon és a függőleges V–V vonal mindkét oldalán 900 mm szélességben: legalább 8 lx.
 4.3.
 egy, a H–H vonal alatt 600 mm-re lévő vonalon és a függőleges V–V vonal mindkét oldalán 900 mm szélességben: legalább 8 lx.
 Mérőernyő
 (méretek mm-ben 10 m távolságra)
 4. MELLÉKLET
 A GYÁRTÁSMEGFELELŐSÉG ELLENŐRZÉSÉRE SZOLGÁLÓ ELJÁRÁSOKRA VONATKOZÓ MINIMÁLIS KÖVETELMÉNYEK
 1. ÁLTALÁNOS TUDNIVALÓK
 1.1.
 A megfelelőségi követelmények akkor tekinthetők mechanikai és geometriai szempontból teljesítettnek, ha az eltérések nem haladják meg az előírás rendelkezései szerinti elkerülhetetlen gyártási eltérések mértékét.
 1.2.
 A fénytani jellemzők tekintetében a sorozatgyártású fényszórók megfelelősége kétségtelen, ha a véletlenszerűen kiválasztott, szabványos izzólámpával felszerelt fényszóró fénytani jellemzőinek vizsgálatakor egyik mért érték sem tér el kedvezőtlen irányban 20 százaléknál nagyobb mértékben az ezen előírásban meghatározott értékektől.
 1.3.
 Ha a fent leírt mérések eredményei nem felelnek meg a követelményeknek, a méréseket egy másik szabványos izzólámpa használatával meg kell ismételni.
 1.4.
 A nyilvánvaló hibákat mutató fényszórókat nem kell figyelembe venni.
 1.5.
 A színkoordinátáknak teljesülniük kell a normál A színhőmérsékletre beállított izzóval felszerelt fényszórónál.
 A szelektív sárga fényt kibocsátó, színezetlen izzóval felszerelt fényszóró fénytani jellemzőire az előírásban előírt értékek 0,84-szerese vonatkozik.
 2. A GYÁRTÓ ÁLTAL VÉGREHAJTANDÓ MEGFELELŐSÉGI ELLENŐRZÉSRE VONATKOZÓ MINIMÁLIS KÖVETELMÉNYEK
 A jóváhagyási jel jogosultjának megfelelő időközönként minden egyes fényszórótípusra vonatkozóan végre kell hajtania legalább a következő vizsgálatokat. A vizsgálatokat ezen előírás rendelkezései szerint kell elvégezni.
 Amennyiben a rendelkezésre álló minták nem felelnek meg a vizsgálat típusa szerinti követelményeknek, további mintákat kell kiválasztani és vizsgálni. A gyártó köteles megtenni a megfelelő intézkedéseket a gyártás megfelelőségének biztosítására.
 2.1. A vizsgálatok jellege
 Az előírásban szereplő megfelelőségi vizsgálatoknak ki kell terjedniük a fénytani jellemzőkre is.
 2.2. Vizsgálati módszerek
 2.2.1.
 A vizsgálatokat általában az ebben az előírásban rögzített módszerek szerint kell elvégezni.
 2.2.2.
 A gyártó által végrehajtott megfelelőségi vizsgálatok során más, egyenértékű módszerek is alkalmazhatók a jóváhagyási vizsgálatokért felelős illetékes hatóság beleegyezésével. A gyártónak bizonyítania kell, hogy az alkalmazott módszerek egyenértékűek az előírásban meghatározott eljárásokkal.
 2.2.3.
 A 2.2.1 és a 2.2.2 szakasz alkalmazása szükségessé teszi a vizsgálóberendezés rendszeres kalibrálását és az illetékes hatóság által végzett mérésekhez való viszonyítását.
 2.2.4.
 A referenciamódszereknek minden esetben meg kell felelniük az előírásban meghatározott módszereknek, különösen a hatósági ellenőrzések és mintavételek esetében.
 2.3. A mintavétel módja
 A fényszórómintákat véletlenszerűen kell kiválasztani egy egységes gyártási tételből. Egységes gyártási tétel alatt a gyártó gyártási módszerei szerint meghatározott azonos típusú fényszórók együttesét kell érteni.
 A vizsgálatnak általában egy-egy gyár sorozatgyártására kell kiterjednie. Mindazonáltal a gyártó ugyanarra a típusra vonatkozó, de különböző gyárakból származó eredményeket is összevonhat egy csoportba, feltéve, hogy e gyárak ugyanazt a minőségbiztosítási és -irányítási rendszert alkalmazzák.
 2.4. Mért és rögzített fénytani jellemzők
 A mintaként kiválasztott fényszórón az előírás által meghatározott pontokban fénytani méréseket kell végezni, és a HV, LH, RH, L 600 és R 600 pontokban mért értékeket kell leolvasni.
 2.5. Elfogadhatósági kritériumok
 A gyártó felelős a vizsgálati eredmények statisztikai elemzéséért, valamint az illetékes hatósággal egyetértésben, a termékeire vonatkozó elfogadhatósági feltételek megállapításáért az ezen előírás 9.1 szakaszában rögzített, a termékek megfelelőségének ellenőrzésére vonatkozó követelmények teljesítése érdekében.
 Az elfogadhatósági feltételeket úgy kell megállapítani, hogy 95 %-os megbízhatósági szint mellett az 5. mellékletben előírt helyszíni ellenőrzésen való megfelelés (első mintavétel) minimális valószínűsége 0,95 legyen.
 5. MELLÉKLET
 A HATÓSÁGI MINTAVÉTELRE VONATKOZÓ MINIMÁLIS KÖVETELMÉNYEK
 1. ÁLTALÁNOS TUDNIVALÓK
 1.1.
 A megfelelőségi követelmények akkor tekinthetők az előírás rendelkezései szerint mechanikai és geometriai szempontból teljesítettnek, ha az eltérések nem haladják meg az elkerülhetetlen gyártási eltérések mértékét.
 1.2.
 A fénytani jellemzők tekintetében a sorozatgyártású fényszórók megfelelősége kétségtelen, ha a véletlenszerűen kiválasztott, szabványos izzólámpával felszerelt fényszóró fénytani jellemzőinek vizsgálatakor egyik mért érték sem tér el kedvezőtlen irányban 20 százaléknál nagyobb mértékben az előírásban meghatározott értékektől.
 1.3.
 A színkoordinátáknak teljesülniük kell a normál A. színhőmérsékletre beállított izzóval felszerelt fényszórónál.
 A szelektív sárga fényt kibocsátó, színezetlen izzóval felszerelt fényszóró fénytani jellemzőire az értékek 0,84-szerese vonatkozik.
 2. ELSŐ MINTAVÉTEL
 Az első mintavétel során négy fényszórót kell véletlenszerűen kiválasztani. Az első két lámpából álló mintát A-val, a második két lámpából álló mintát B-vel kell jelölni.
 2.1. A megfelelőség nem kétséges
 2.1.1. Az e melléklet 1. ábráján vázolt mintavételi eljárást követően a sorozatgyártású fényszórók megfelelősége kétségtelen, ha a fényszórók mért értékeinek eltérése – kedvezőtlen irányban – az alábbiak szerint alakul:
 2.1.1.1. A. minta
 A1:
 egy fényszóró
 0 százalék
 egy fényszóró legfeljebb
 20 százalék
 A2:
 mindkét fényszóróra több mint
 0 százalék
 de legfeljebb
 20 százalék
 A mérés folytatása a B. mintán
 2.1.1.2. B. minta
 B1:
 mindkét fényszóró
 0 százalék
 2.2. A megfelelőség kétséges
 2.2.1. Az e melléklet 1. ábráján vázolt mintavételi eljárást követően a sorozatgyártású fényszórók megfelelősége kétséges, a gyártót pedig fel kell szólítani, hogy gyártási folyamatát (a megfelelő beállításokkal) tegye a követelményeknek megfelelővé, ha a fényszórók mért értékeinek eltérései az alábbiak szerint alakulnak:
 2.2.1.1. A. minta
 A3:
 egy fényszóró legfeljebb
 20 százalék
 egy fényszóró több mint
 20 százalék
 de legfeljebb
 30 százalék
 2.2.1.2. B. minta
 B2:
 az A2 esetében
 egy fényszóróra több mint
 0 százalék
 de legfeljebb
 20 százalék
 egy fényszóróra legfeljebb
 20 százalék
 B3:
 az A2 esetében
 egy fényszóróra
 0 százalék
 egy fényszóró több mint
 20 százalék
 de legfeljebb
 30 százalék
 2.3. Jóváhagyás visszavonása
 A megfelelőség kétséges, és a 10. szakaszt kell alkalmazni, ha – ennek a mellékletnek az 1. ábrája szerinti mintavételt követően – a fényszórók mért értékeinek az eltérései az alábbiak szerint alakulnak:
 2.3.1. A. minta
 A4:
 egy fényszóró legfeljebb
 20 százalék
 egy fényszóró több mint
 30 százalék
 A5:
 mindkét fényszóró több mint
 20 százalék
 2.3.2. B. minta
 B4:
 az A2 esetében
 egy fényszóró több mint
 0 százalék
 de legfeljebb
 20 százalék
 egy fényszóró több mint
 20 százalék
 B5:
 az A2 esetében
 mindkét fényszóró több mint
 20 százalék
 B6:
 az A2 esetében
 egy fényszóró
 0 százalék
 egy fényszóró több mint
 30 százalék
 3. ISMÉTELT MINTAVÉTEL
 Az A3, B2 és B3 esetben a gyártási eljárás módosítása után létrejövő készletből az értesítést követő két hónapon belül újabb mintákat kell venni: ki kell választani egy harmadik, két fényszóróból álló C. mintát és egy negyedik, két fényszóróból álló D. mintát.
 3.1. A megfelelőség nem kétséges
 3.1.1. Az e melléklet 1. ábráján vázolt mintavételi eljárást követően a sorozatgyártású fényszórók megfelelősége kétségtelen, ha a fényszórók mért értékeinek eltérései az alábbiak szerint alakulnak:
 3.1.1.1. C. minta
 C1:
 egy fényszóró
 0 százalék
 egy fényszóró legfeljebb
 20 százalék
 C2:
 mindkét fényszóró több mint
 0 százalék
 de legfeljebb
 20 százalék
 A mérés folytatása a D. mintán
 3.1.1.2. D. minta
 D1:
 a C2 esetében
 mindkét fényszóró
 0 százalék
 3.2. A megfelelőség kétséges
 3.2.1. Az e melléklet 1. ábráján vázolt mintavételi eljárást követően a sorozatgyártású fényszórók megfelelősége kétséges, a gyártót pedig fel kell szólítani, hogy gyártási folyamatát (a megfelelő beállításokkal) tegye a követelményeknek megfelelővé, ha a fényszórók mért értékeinek eltérései az alábbiak szerint alakulnak:
 3.2.1.1. D. minta
 D2:
 a C2 esetében
 egy fényszóró több mint
 0 százalék
 de legfeljebb
 20 százalék
 egy fényszóró legfeljebb
 20 százalék
 3.3. Jóváhagyás visszavonása
 A megfelelőség kétséges, és a 10. szakaszt kell alkalmazni, ha – ennek a mellékletnek az 1. ábrája szerinti mintavételt követően – a fényszórók mért értékeinek az eltérései az alábbiak szerint alakulnak:
 3.3.1. C. minta
 C3:
 egy fényszóró legfeljebb
 20 százalék
 egy fényszóró több mint
 20 százalék
 C4:
 mindkét fényszóró több mint
 20 százalék
 3.3.2. D. minta
 D3:
 a C2 esetében
 egy fényszóró 0 vagy több mint
 0 százalék
 egy fényszóró több mint
 20 százalék


text:
 10.10.2017
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 260/3
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) 2017/1834 VAN DE COMMISSIE
 van 9 oktober 2017
 tot 279e wijziging van Verordening (EG) nr. 881/2002 van de Raad tot vaststelling van bepaalde specifieke beperkende maatregelen tegen sommige personen en entiteiten die banden hebben met de organisaties ISIS (Da'esh) en Al Qaida
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EG) nr. 881/2002 van de Raad van 27 mei 2002 tot vaststelling van bepaalde specifieke beperkende maatregelen tegen sommige personen en entiteiten die banden hebben met de organisaties ISIS (Da'esh) en Al Qaida (1), en met name artikel 7, lid 1, onder a), en artikel 7 bis, lid 5,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 In bijlage I bij Verordening (EG) nr. 881/2002 worden de personen, groepen en entiteiten opgesomd waarvan de tegoeden en economische middelen krachtens die verordening worden bevroren.
 (2)
 Op 4 oktober 2017 heeft het Sanctiecomité van de Veiligheidsraad van de Verenigde Naties besloten tot wijziging van één vermelding op de lijst van personen, groepen en entiteiten waarvan de tegoeden en economische middelen dienen te worden bevroren. Bijlage I bij Verordening (EG) nr. 881/2002 dient derhalve dienovereenkomstig te worden gewijzigd,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 Bijlage I bij Verordening (EG) nr. 881/2002 wordt gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij deze verordening.
 Artikel 2
 Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 9 oktober 2017.
 Voor de Commissie,
 namens de voorzitter,
 Hoofd van de dienst Instrumenten voor het buitenlands beleid
 (1) PB L 139 van 29.5.2002, blz. 9.
 BIJLAGE
 In bijlage I bij Verordening (EG) nr. 881/2002 wordt op de lijst „Natuurlijke personen” de volgende vermelding als volgt vervangen:
 „Isnilon Totoni Hapilon (alias a) Isnilon Hapilun, b) Isnilun Hapilun, c) Abu Musab, d) Salahudin, e) Tuan Isnilon). Geboortedatum: a) 18.3.1966, b) 10.3.1967. Geboorteplaats: Bulanza, Lantawan, Basilan, Filipijnen. Nationaliteit: Filipijns.”
 door:
 „Isnilon Totoni Hapilon (ook bekend als: a) Isnilon Hapilun, b) Isnilun Hapilun, c) Abu Musab, d) Salahudin, e) Tuan Isnilon). Geboortedatum: a) 18.3.1966, b) 10.3.1967. Geboorteplaats: Bulanza, Lantawan, Basilan, Filippijnen. Nationaliteit: Filippijns. Adres: a) Basilan, Filippijnen (vorige verblijfplaats tot 2016), b) Lanao del Sur, Filippijnen (verblijfplaats sinds 2016). Overige informatie: Fysieke beschrijving: kleur van de ogen: bruin; kleur van het haar: bruin; grootte: 5 voet 6 duim — 168 cm; gewicht: 120 pond — 54 kg; gestalte: slank; huidskleur: licht; moedervlekken in het gezicht. Datum van aanwijzing bedoeld in artikel 7 quinquies, lid 2, onder i): 6.12.2005.”


text:
Epimeria robusta ist ein Krebstier aus der Ordnung der Flohkrebse und lebt im Südpolarmeer.
 Merkmale
 Epimeria robusta erreicht eine Körperlänge von 43 Millimetern. Sie ist gelblich gefärbt, gelegentlich hell gelblich mit verstreuten dunklen Flecken. Die Beine und die Mundwerkzeuge sind teilweise rosa überlaufen. Die Augen sind rot.
 Die Art besitzt einen gedrungenen Körperbau mit massivem, stark verkalkten Exoskelett, ohne längere Dornen oder Stacheln. Die Segmente des Peraeon sind auf der Oberseite ungekielt, nur das siebte zeigt einen angedeuteten Kiel. Am Pleon besitzt das erste und zweite Segment einen medianen, geraden Kiel, das dritte ist zunächst ebenso gekielt, gefolgt von einer unauffälligen, lappenartigen Erweiterung, dahinter eine ähnliche Einsenkung, am Hinterende ein stumpfer Zahn. von den letzten drei Pleonsegmenten (den Urosomiten, die die Uropoden tragen) trägt das erste einen deutlichen, stumpf begrenzten Fortsatz und das dritte einen scharfen Zahn. Am Kopf ist das Rostrum von mäßiger Länge, es ist etwa so lang wie das Grundglied der zweiten Antennen. Die ersten und zweiten Gnathopoden (die ersten, als Subchela ausgebildeten Beinpaare des Rumpfabschnitts) besitzen einen auffallend breiten Carpus und Propodus (das fünfte und sechste Segment).
 Die Art ist sehr ähnlich zu Epimeria robustoides und Epimeria gargantua, mit denen sie oft verwechselt worden ist und zusammen die robusta-Artengruppe bildet. Sie ist von diesen Arten an der Ausbildung einiger Zähne auf den Pleosomen unterscheidbar.
 Verbreitung
 Die Art lebt ausschließlich im Südpolarmeer, dem antarktischen Schelfmeer, zwischen der Küste von Adélieland und dem westlichen Rossmeer, nachgewiesen in Meerestiefen von 85 bis 814 Meter.
 Lebensweise
 Epimeria robusta lebt am Meeresboden, als Räuber von kleinen wirbellosen Tieren wie Würmern, Polypen, kleinen Krebsen oder Haarsternen.
 Taxonomie
 Die Art wurde von Keppel Harcourt Barnard nach Funden der britischen Terra-Nova-Expedition 1910 erstbeschrieben. Sie wird heute der Untergattung Hoplepimeria zugeordnet, deren Arten sämtliche ausschließlich im Südpolarmeer leben.
 Literatur und Quellen
 Cédric d'Udekem d'Acoza, Marie L. Verheye (2017): Epimeria of the Southern Ocean with notes on their relatives (Crustacea, Amphipoda, Eusiroidea). European Journal of Taxonomy 359: 1–553. doi:10.5852/ejt.2017.359. (open access)
 Weblinks
 Epimeria (Hoplepimeria) robusta (K.H. Barnard, 1930) World Amphipoda Database, accessed through: World Register of Marine Species, www.marinespecies.org. Abgerufen am 4. Januar 2019
 Scan der Erstbeschreibung bei www.biodiversitylibrary.org
 Einzelnachweise
 Flohkrebse
 Amphipoda


text:
The Brooklyner of 111 Lawrence Street is een wolkenkrabber in het New Yorkse stadsdeel Brooklyn. Het gebouw is gebouwd door de Clarett Group en ontworpen door GKV Architects. The Brooklyner was van zijn opening tot 2014 het hoogste gebouw van Brooklyn en telt 491 appartementen. Het gebouw heeft een hoogte van 157 meter en heeft 51 verdiepingen. Het werd als hoogste gebouw van Brooklyn opgevolgd door 388 Bridge Street.
 Zie ook
 Lijst van hoogste gebouwen van New York (stad)
 Wolkenkrabber in New York (stad)


type: other

text:
La gestione della mobilità collettiva nel pubblico impiego dopo la legge n. 183/2011 - Orizzonte Scuola
 La gestione della mobilità collettiva nel pubblico impiego dopo la legge n. 183/2011
 Ufficio Stampa FSISCUOLA USAE – Articolo di Maurizio Danza Arbitro Pubblico Impiego Lazio: Il tema della gestione della mobilità collettiva nel pubblico impiego si è riproposto recentemente alla attenzione generale ed appare di particolare attualità alla luce del Ddl AS n.2349 recante “disposizioni in materia di riforma del mercato del lavoro in una prospettiva di crescita” che reca tra l’altro le note modifiche all’art 18 dello Statuto dei lavoratori applicabile come è noto, al pubblico impiego a prescindere dal numero dei dipendenti.
 Va detto però che il timore di una applicazione estensiva delle novità della riforma Fornero in tema di licenziamenti collettivi anche al pubblico impiego appare del tutto ingiustificato in ragione di una peculiare disciplina che lo differenzia notevolmente dal settore privato.
 Per limitarsi ad esempio al cd. “licenziamento economico”, mentre il privato, ove intenda licenziare in caso di chiusura di un settore dell’ azienda o comunque nel caso di un ridimensionamento di personale che comporti il licenziamento di personale, applica la legge n. 223/91 sui licenziamenti collettivi, (se il numero è pari o superiore ad almeno 5 dipendenti), nel pubblico impiego la procedura applicabile è quella della messa in mobilità per eccedenza di personale anche se per ipotesi sia solo uno il lavoratore in più di cui all’art 33 del T.U. n.165/2001 che ha la finalità di ricollocare il lavoratore. Solo dopo due anni di tentativi falliti di ricollocazione o di eventuali rifiuti del lavoratore alla ricollocazione, si può procedere al recesso dal rapporto di lavoro.
 La novità è rappresentata dall’art 16 della L.n.183 del 12 novembre 2011 che nel riscrivere completamente l’art 33 del T.U. n.165/2001 non ha inciso sulle conseguenze giuridiche né sugli effetti economici della c.d. gestione della messa in mobilità, ma è intervenuto semplificando la procedura ed eliminando talune fasi contrassegnate dal controllo e dal confronto sindacale, riaffermando il potere decisionale in materia di gestione del personale quale espressione del potere di organizzazione della pa ( cfr art 5 del D.lgs n.165/2001) in capo al solo datore di lavoro pubblico,coerentemente con il quadro normativo seguito al c.d. decreto Brunetta che aveva già previsto una nuova ripartizione tra legge e contratto a favore della legislazione statale.
 Passando ad una attenta analisi della nuova disposizione e ad un confronto con il testo prima della modifica, in primo luogo si fa notare come il nuovo c.1 prevede in tema di rilevazione, oltre alla originaria fattispecie “delle eccedenze del personale”, anche quella del “soprannumero” ponendo ed è qui la novità le due tipologie in diretta relazione alle “esigenze funzionali “ o alla “situazione finanziaria”, anche in sede di ricognizione annuale prevista dall’articolo 6, comma 1, terzo e quarto periodo del D.lgs n.165/2011 che prevedono appunto la rilevazione ai fini della mobilità collettiva”.
 E’ proprio il tenore della disposizione che conferma come in merito alle procedure si sia abbandonato il riferimento alla norma di rinvio di cui alla L.23/7/1999 n.223 specifica per il settore privato e presente nella previgente disposizione ( “salvo quanto previsto dalla norma”), applicandosi invece solo quelle del presente articolo, con obbligo di immediata comunicazione al Dipartimento della funzione pubblica.
 Ciò conferma che in detta materia il legislatore nel prendere atto delle specificità della mobilità collettiva del pubblico impiego, abbia dovuto dettare una disciplina diversa in controtendenza con l’obiettivo di armonizzare
 la disciplina del pubblico impiego di cui alla legge delega n.15 del 4 marzo 2009 di cui è attuazione il D.lgs.n.150 del 27 ottobre 2009.
 Quanto al secondo comma la disposizione prevede una sanzione particolarmente severa nel caso di eventuale assunzione di personale in violazione delle procedure di ricognizione delle eccedenze del personale, prevedendo la nullità di tutti gli atti posti in essere dalla pubblica amministrazione.
 Nel terzo comma la norma ripropone in parte il testo del previgente c.1 bis discostandosene nella parte in cui nel testo attuale menziona la responsabilità disciplinare, invece che quella da danno erariale disponendo che” la mancata attivazione delle procedure di cui al presente articolo da parte del dirigente responsabile e’ valutabile ai fini della responsabilità disciplinare.
 L’attuale comma 4 notevolmente ridimensionato, sostanzialmente ripropone il vecchio testo del terzo comma prevedendo che ” nei casi previsti dal comma 1 del presente articolo, il dirigente responsabile debba dare un’informativa preventiva alle rappresentanze unitarie del personale e alle organizzazioni sindacali firmatarie del contratto collettivo nazionale del comparto o area”.
 Nel successivo comma quinto dell’art 33 è rinvenibile la” nuova e diversa procedura “ che caratterizza la messa in mobilità collettiva: a ben vedere emerge con chiarezza confrontando il nuovo quinto comma con il vecchio testo del c.3, come la p.a. nella informativa alle O.O.S.S. non debba più comunicare “le indicazioni dei motivi che determinano la situazione di eccedenza né le proposte alternative eventuali per risolvere la situazione di eccedenza e dei relativi tempi di attuazione,delle eventuali misure programmate per fronteggiare le conseguenze sul piano sociale dell’attuazione delle proposte medesime ”( cfr. co.3 nel testo originario).
 Non vi è più traccia inoltre della “previsione di un incontro ad hoc con le O.O.S.S.” finalizzato all’esame delle cause che avevano condotto alla eccedenza ( co.4, versione precedente): tutto ciò conferma che” la partecipazione sindacale anche in relazione a questa disciplina appare notevolmente ridotta coerentemente con la scelta operata dal legislatore in termini di ricentralizzazione delle materie relative al rapporto di lavoro, e nello specifico della mobilità collettiva come evincibile altresì, dal nuovo art 40 del D.lgs n.165/2001 modificato dal D.lgs n.150 del 2009.
 A tal proposito si osserva altresì come nella nuova versione del quinto comma, non vi sia traccia alcuna del “verbale di accordo con le O.O.S.S. all’esito della conclusione dei 90 gg ( prima 45 gg) ,decorrenti dalla comunicazione della procedura come nel previgente co.5 ; ciò conferma che allo stato attuale sarà la p.a. a poter decidere unilateralmente sulla materia applicando l’art 72 c.11 della L.133/2008 o verificando la ricollocazione totale,o parziale del personale in situazione di soprannumero o di eccedenza nell’ambito della stessa amministrazione, anche mediante il ricorso a forme flessibili di gestione del tempo di lavoro o a contratti di solidarieta’, ovvero presso altre amministrazioni, previo accordo con le stesse, comprese nell’ambito della regione “.
 La nuova versione del comma 6 invece, riproduce quasi fedelmente il vecchio testo prima della riforma,discostandosene nella parte in cui “pur affidando alla contrattazione collettiva nazionale criteri generali e procedure per consentire, tenuto conto delle caratteristiche del comparto, la gestione delle eccedenze di personale attraverso il passaggio diretto ad altre amministrazioni”, introduce ora la previsione del passaggio diretto al di fuori del territorio regionale, precedentemente limitata invece solo a quello provinciale.
 Resta immutato poi il settimo comma dell’art 33, quanto alle conseguenze negative a carico del dipendente a seguito “dell’esperito tentativo di impiego diverso del personale anche in amministrazioni diverse”, consistenti nel collocamento in disponibilità. Invariato anche il successivo comma 8 dell’art 33 in merito al trattamento economico previsto per il dipendente collocato in disponibilità che così recita” dalla data di collocamento in disponibilita’ restano sospese tutte le obbligazioni inerenti al rapporto di lavoro e il lavoratore ha diritto ad un’indennita’ pari all’80 per cento dello stipendio e dell’indennita’ integrativa speciale, con esclusione di qualsiasi altro emolumento retributivo comunque denominato, per la durata massima di ventiquattro mesi"
 10 Mag 2012 - 4:47 - Lalla


text:
 Събития
 Май
 Започва Френската революция. На 5 май във Версай са открити заседанията на Генералните щати.
 Родени
 26 февруари – Итън Ходжкинсън, английски инженер
 16 март – Георг Ом, немски физик
 6 юли – Мария-Изабела Бурбон-Испанска, кралица на Двете Сицилии
 21 август – Огюстен Луи Коши, френски математик
 15 септември – Джеймс Фенимор Купър, американски писател
 21 юли – Васил Априлов, български просветен деец и книжовник
 Починали
 21 януари – Пол-Анри Дитрих Холбах, френски писател
 23 януари – Джон Клеланд, английски писател
 7 април – Абдул Хамид I, султан на Османската империя
 4 юни – Луи-Жозеф Ксавие Франсоа, дофин на Франция
 15 август – Едуард Уоринг, британски математик