text:
ORSZÁGOS EMELŐGÉPES EGYESÜLET - PDF
 Download "ORSZÁGOS EMELŐGÉPES EGYESÜLET"
 1 ORSZÁGOS EMELŐGÉPES EGYESÜLET (OEME) ALAPSZABÁLYA december 18. Az Alapszabály főbb fejezetei: I. Általános rendelkezések II. Az Egyesület célkitűzései III. Az Egyesület tagsága IV. Az Egyesület szervezete V. A közgyűlés VI. Elnökség VII. Az Egyesület gazdálkodása VIII. Az Egyesület megszűnése IX. Vegyes rendelkezések
 2 2 I. Általános rendelkezések 1. Az Egyesület neve: Országos Emelőgépes Egyesület Az Egyesület rövidített neve: OEME 2. Az Egyesület működési területe: Magyarország 3. Az Egyesület székhelye: 1165 Budapest, Veres Péter út Az Egyesület társadalmi szervezet, jogi személy. Az Egyesület közvetlen politikai tevékenységet nem folytat, szervezete pártoktól független, azoknak anyagi támogatást nem nyújt. 5. A Társaság felügyeleti szervei: - Fővárosi Főügyészség, - szakhatóságok (az esetlegesen feltételhez kötött vagy egyébként szabályozott tevékenység tekintetében). II. Az Egyesület célkitűzései 1. Az Egyesület a célkitűzései elérése érdekében fejti ki tevékenységét. Az Egyesület célkitűzései a következők: A. Képviselni és közvetíteni az emelőgép (daruk, emelőberendezések, targoncák, emelőszerkezetek) üzemeltetők, a vizsgálók, a szakértők, az emelőgép ügyintézők, a tervezők, a gyártók, a forgalmazók, a karbantartók, azaz a munkájukban az emelőgépekkel valamilyen kapcsolatba kerülők (továbbiakban: emelőgépesek) szakmai érdekét mindazon szervezeteknél, hatóságoknál és intézményeknél, amelyek e területen valamilyen jogszabályi felhatalmazás alapján tevékenykednek. B. Elősegíteni az emelőgépek létesítésének, üzembe helyezésének, üzemben tartásának szakmailag megfelelő és tisztességes feltételeit. C. Elősegíteni az Egyesület tagjai, valamint harmadik felek között keletkezett vitás helyzetek rendezését, biztosítani az etikus viselkedés normáinak betartását. D. Törekedni a termékek és szolgáltatások magas szintű minőségének biztosítására.
 3 3 E. Elősegíteni a műszaki szabályozás fejlesztését annak érdekében, hogy nemzeti szinten egységes gyakorlat alakulhasson ki, és a hazai szabályozás a nemzetközi normákhoz közelítsen. F. Elősegíteni a szakmai képzést, továbbképzést alap-, közép- és felsőfokon. G. Hatékony kommunikációt kialakítani és fenntartani, magas szinten bemutatni és elismertetni az emelőgépes szakmát. H. Együttműködni hatóságokkal, társadalmi-, civil-, tudományos- és más szakmai szervezetekkel. I. Képviselni a hazai emelőgépes szakmát a nemzetközi szervezetekben, és kiépíteni ezekkel a kapcsolatokat. J. Fórumot biztosítani mindazoknak a szakembereknek, akik szakmai vitákban a véleményüket el kívánják mondani. K. Gyűjteni és közvetíteni az emelőgép-állománnyal kapcsolatos információkat. L. Érvényesíteni és képviselni az Egyesület érdekeit és jogait. M. Elismerni az emelőgépes szakma területén tevékenykedő kiváló szakemberek munkáját, díjakat alapítani. N. Az Egyesület tagjainak szakmai, illetve jogi segítséget nyújtani vitás szakmai helyzetekben, harmadik féllel szemben. 2. Az Egyesület céljának megvalósítása érdekében együttműködik minden állami, társadalmi és gazdálkodó szervezettel, más egyesülettel és szövetséggel, amelyek segítik az Egyesület eredményes működését és céljainak megvalósítását. 3. Az Egyesület céljai megvalósításához szükséges anyagi feltételek megteremtése érdekében a jogszabály előírásai szerint gazdasági, vállalkozási tevékenységet folytathat, gazdasági társaságot és alapítványt hozhat létre, ilyenbe tagként beléphet.
 4 4 III. Az Egyesület tagsága 1. Az Egyesület tagja lehet az a természetes személy, jogi személy, valamint jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, aki elfogadja az Egyesület Alapszabályát és belépési nyilatkozatával vállalja, hogy tevékenyen részt vesz az Egyesület munkájában, valamint fizeti a tagdíjat. A tag felvételéről írásbeli felvételi kérelme alapján az Egyesület Elnöksége dönt. 2. Az Egyesület tagjának jogai: - részt vehet az Egyesület tevékenységében és rendezvényein, továbbá a Közgyűlés határozatainak meghozatalában, szavazati joggal rendelkezik, észrevételeket, javaslatokat tehet, véleményt nyilváníthat az Egyesület működésével kapcsolatban; - felvilágosítást kérhet az Egyesület tevékenységéről, amelyre az Egyesület 30 napon belül köteles választ adni; - természetes személy tag választhat, illetve választható az Egyesület ügyintéző és képviseleti szerveibe, illetve tisztségeire (választhatósági jog csak a képviselettel együtt járó tisztség esetén korlátozható, ezekre a tisztségekre csak nagykorú személy választható); minden tagot egy szavazati jog illeti meg; - jogi személyiségű, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet tag választhat, illetve választható az Egyesület ügyintéző és képviseleti szerveibe, illetve tisztségeire (képviselője által gyakorolva a tisztséget); minden tagot egy szavazat illet meg; - indítványt tehet a Közgyűlés és az Elnökség napirendi pontjaira; - betekinthet az Egyesület nyilvántartásába; - a tagok egyharmada írásban ok és cél megjelölésével rendkívüli Közgyűlés és rendkívüli elnökségi ülés összehívását kezdeményezheti. - az Egyesület törvénysértő határozatát a tudomásra jutástól számított 30 napon belül a bíróság előtt megtámadhatja. - megilletik mindazok a jogok, amelyekkel a Közgyűlés felruházza. Az Egyesület tagjának kötelezettségei: - az alapszabály betartása, - aktív közreműködés az Egyesület tevékenységében, - vezető szervek határozatainak végrehajtása, - a közgyűlés döntésének megfelelő tagdíjat fizetése, - az Egyesületnél nyilvántartott adataiban bekövetkezett változások bejelentése.
 5 5 3. Az Egyesület tagjai jogaikat kizárólag személyesen gyakorolhatják. A jogi személy, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet tagok jogaikat képviselőik útján gyakorolják. Minden tag egy szavazattal rendelkezik, a tagokat egyenlő jogok illetik meg. 4. A tagsági jogviszony keletkezése: A Társaságba tagként az Elnökséghez címzett írásbeli felvételi kérelem benyújtásával lehet belépni. A felvételi kérelemről az Elnökség dönt, s a tagfelvételről a tagot, valamint a következő közgyűlést tájékoztatja. Tagfelvétel megtagadása esetén az érintett személy jogorvoslatért a közgyűléshez fordulhat. A tagsági viszony kezdő napja a határozat meghozatalának napja. 5. A tagsági viszony megszűnik: - a tag halálával, vagy a jogi személy tag megszűnésével, - az Egyesület jogutód nélküli megszűnésével, - a tag kilépésével, - a tag kizárásával. 6. A kilépési szándékot az Elnökséghez kell írásban bejelenteni. A kilépő tag kilépettnek tekinthető az Elnökséghez megküldött lemondó nyilatkozatával, amelyről az Elnökség a következő Közgyűlésen tájékoztatja a jelenlévőket a kilépett tag személyéről. Az Elnökség kizárja az Egyesület tagjai közül - azt a tagot, aki 12 hónapon keresztül elmaradt a tagdíj megfizetésével, - azt, akit bíróság jogerős és végrehajtandó szabadságvesztés büntetésre ítélt, és a közügyektől eltiltott, - azt a tagot, aki az Egyesület céljainak a megvalósulását súlyosan sértő magatartást tanúsít. A kizárásra csak azt követően kerülhet sor, hogy az Elnökség illető tagot írásban figyelmeztette. Az Elnökség a kizárás alá vont tagot írásban értesíteni köteles az eljárás megindításáról, lehetőséget kell biztosítani az írásbeli vagy szóbeli védekezésre. A kizárási határozatot a kizárt taggal írásban kell közölni, a határozatban a jogorvoslati lehetőségre fel kell hívni a figyelmét. A kizárással kapcsolatos határozat ellen az érintett tag15 napon belül a Közgyűléshez fellebbezhet. A tagsági viszony megszűnésének napja a nyilatkozat Elnökséghez történő megérkezésének, az elhalálozásnak (megszűnésnek), vagy a jogerős kizáró határozat meghozatalának napja. Az Elnökség tagjainak kizárása ügyében is az Elnökség dönt, az érintett tag nem szavazhat.
 6 6 7. A tagdíjat az Elnökség javaslatára a Közgyűlés állapítja meg. 8. Az Elnökség az Egyesület tagjairól nyilvántartást vezet, ellátja a tagokat tagsági igazolással. IV. Az Egyesület szervezete Az Egyesület szervei a következők: - Közgyűlés - Elnökség (elnök, főtitkár, elnökségi tagok) - Tisztségviselőnek minősülnek: az elnök, a főtitkár, és az elnökségi tagok. V. A közgyűlés 1. Az Egyesület legfőbb szerve a közgyűlés. A közgyűlés a tagok összessége. A közgyűlést szükség szerint, de legalább évenként egyszer össze kell hívni. 2. A közgyűlés határozatképes, ha legalább a szavazati jogosultsággal rendelkezők 50%-a és még 1 szavazat jelen van. A határozatképtelenség miatt elhalasztott közgyűlés az eredeti napra, az eredeti időpont után 30 perc múlva, mint megismételt közgyűlés, összehívható, ha ezt a kiküldött meghívó eredetileg tartalmazta. A megismételt közgyűlés az eredeti napirendbe felvett kérdésekben a megjelent szavazati jogosultságok számára való tekintet nélkül határozatképes. A közgyűlést az Elnök hívja össze - a napirendet is tartalmazó - meghívó küldésével. Az Elnök akadályoztatása esetén 2 elnökségi tag együttesen jogosult a közgyűlés összehívására. A közgyűlés időpontja és a meghívó elküldése között legalább 15 napnak kell eltelnie. Legkésőbb a közgyűlés időpontja előtt 3 nappal bármelyik tag kérheti írásban az Elnököt vagy a Főtitkárt, hogy a közgyűlés napirendjébe az általa javasolt pontot vegye fel. A közgyűlésen a napirend nem egészíthető ki. Közgyűlést kell összehívni a szavazati jogok egyharmadával rendelkező tagoknak a cél megjelölése mellett történő írásos kívánságára, vagy ha a bíróság azt elrendeli, vagy ha az Elnökség tagjainak száma 5 fő alá csökken.
 7 7 3. A közgyűlés határozatait az e pontban meghatározott eltéréseken kívül - nyílt szavazással, a jelenlévő szavazatok többségével hozza. Szavazategyenlőség esetén a határozati javaslatot újra kell tárgyalni, és újra kell szavazni. Abban az esetben, ha újból szavazategyenlőség az újbóli szavazás eredménye, a határozat meghozatalát el kell napolni. A jelenlévő szavazatok kétharmados minősített többség szükséges az Egyesület egyesülésének, feloszlásának, gazdasági társaságban való részvételének kimondásához, az alapszabály elfogadásához, illetve módosításához, tag kizárásához és a közgyűlési napirend kiegészítéséhez. A közgyűlés titkos szavazással dönt az Elnök és a Főtitkár megválasztásáról. Egyéb esetekben bármely jelen lévő tag indítványa esetén a közgyűlés egyszerű többséggel dönt arról, hogy egyes kérdésekben titkos szavazást alkalmazzanak-e. 4. A közgyűlés kizárólagos hatáskörébe tartozik: a) az Egyesülés megalakulásának, feloszlásának, valamint más társadalmi szervezettel történő egyesülésének, gazdasági társaságban való részvételének kimondása, b) az alapszabály megállapítása és módosítása, c) az Elnökség tagjai, az Elnök, a Főtitkár megválasztása, visszahívása, (Visszahívásra okot adó magatartás csak az lehet, ami az Elnökség, illetve az Egyesület munkáját, céljainak elérését súlyosan akadályozza.) d) az évi költségvetés meghatározása, e) az Elnökség évi beszámolója elfogadása, f) az éves tevékenységéről történő beszámoló jóváhagyása, g) döntés tag kizárása elleni fellebbezés ügyében, h) döntés tagfelvétel megtagadása, i) döntés a tagdíjak mértékéről. 5. A közgyűlést az Elnök, akadályozatása esetén az Elnökség által kijelölt elnökségi tag vezeti. A közgyűlésről felvett jegyzőkönyvet a levezető Elnök, két jelenlévő hitelesítő tag és a jegyzőkönyvvezető írja alá. A jegyzőkönyv tartalmazza a legfontosabb eseményeket, a meghozott határozatokat, szavazati arányokat. 6. A közgyűlési határozatokról Határozatok Könyvét kell vezetni.
 8 8 VI. Elnökség 1. Az Elnökség tagjai: - elnök, - főtitkár - elnökségi tagok. Az Elnökség tagja lehet, aki az Egyesület tagja, magyar állampolgár, Magyarországon letelepedett, illetőleg magyarországi tartózkodási engedéllyel rendelkező nem magyar állampolgár és nem áll közügyektől eltiltó ítélet hatálya alatt. Az Elnökség 5 tagból áll. Az Elnökséget a Közgyűlés választja 5 éves időtartamra, az Elnökség tagjai újraválaszthatók és visszahívhatók. Az Elnökség tagjai közül a közgyűlés választja meg az Elnököt és a Főtitkárt. Az Elnökség tagjai munkájukat ellenszolgáltatás nélkül látják el. A tényleges kiadásokat az Egyesület viseli. Az Elnökség évente legalább kétszer tart ülést, arra a Főtitkár a tagokat írásbeli meghívóval hívja meg, melyben a napirendet közölni kell. A meghívót az ülés előtt legalább 8 nappal el kell küldeni. Az Elnökség ülései határozatképesek, ha azon az elnökségi tagok több, mint fele jelen van. Határozatait egyszerű szótöbbséggel, nyílt szavazással hozza. Az ülést az Elnök vezeti, szavazategyenlőség esetén a határozati javaslatot elvetettnek kell tekinteni. Az ülésekről jegyzőkönyvet kell felvenni. Az elnökségi határozatokról nyilvántartást kell vezetni. 2. Az Elnökség feladata: a) az Egyesület folyamatos működését biztosítja, b) végrehajtja a közgyűlés határozatait, c) az Egyesület célkitűzéseinek megvalósítása érdekében részletes munkatervet alakít ki és azt végrehajtja, d) dönt a tagok felvétele ügyében, e) dönt kizárási ügyekben, f) nyilvántartást vezet a tagságról, g) dönt az anyagi támogatások elfogadásáról. 3. Az Elnök: a) vezeti és szervezi az Egyesület munkáját, b) végrehajtja a közgyűlés és az Elnökség határozatait, c) önállóan képviseli az Egyesületet, d) önálló aláírási joggal rendelkezik, e) ellenőrzi az Egyesület tevékenységét, gazdálkodását,
 9 9 f) munkáltatói jogkört gyakorol, g) rendelkezik a bankszámla felett a Főtitkárral együtt, h) intézkedik és dönt a közgyűlés és az Elnökség által a hatáskörébe utalt ügyekben, i) a Főtitkárral együtt a közgyűlést előkészíti, megszervezi, a közgyűlést levezeti, j) a közgyűlésen az elnökséget terhelő beszámolási kötelezettségeknek eleget tesz, k) beszámol tevékenységéről az Elnökségnek, l) a Főtitkárral együtt az éves tervet, költségvetést kidolgozza, m) évente legalább kétszer Elnökségi ülést hív össze. 4. Az Egyesület elnökének helyettesítését az ügyek meghatározott csoportjára az általa az elnökségi tagok közül esetenként megbízott személy látja el. 5. A Főtitkár: a) önállóan képviseli az Egyesületet, b) önálló aláírási joggal rendelkezik, c) elvégzi az operatív teendőket az Elnökség és az Egyesület működése során, d) az Elnökkel együtt az éves tervet, költségvetést kidolgozza, e) az Elnökkel együtt a közgyűlést előkészíti, megszervezi, f) beszámol tevékenységéről az Elnökségnek, g) rendelkezik a bankszámla felett az Elnökkel együtt. 6. Az Elnökség tagja: a) rendszeresen és tevékenyen részt vesz: - az Egyesület feladatainak meghatározásában és megvalósításában, - az Elnökségi határozatok előkészítésében és meghozatalában, - a közgyűlés és az Elnökség határozatainak, utasításainak végrehajtásában, illetve a végrehajtás ellenőrzésében, b) jogosult és köteles az Egyesületet érintő körülményeket figyelemmel kísérni, azokkal kapcsolatban javaslatait, észrevételeit az Elnökség elé terjeszteni, c) felelős a gazdasági, pénzügyi és egyéb kérdésekben hozott Elnökségi határozatokért, kivéve, ha ellenvéleményét kifejezetten kinyilvánította, d) az Elnökség által erre kijelölt tag ellátja a pénzkezelési feladatokat. 7. Az Egyesület a gazdasági és egyéb, működéshez szükséges szakmai teendők ellátására alkalmazottat vagy megbízottat vehet igénybe. VII. Az Egyesület gazdálkodása
 10 10 1. Az Egyesület éves költségvetés alapján az egyesületekre vonatkozó gazdálkodási, számviteli és pénzügyi előírások szerint gazdálkodik, gazdálkodásáról mérleget készít. 2. Az Egyesület bevételei: - a tagok által befizetett tagdíj, támogatás, - jogi, nem jogi és természetes személyek anyagi támogatásai, adományai, - a gazdasági-vállalkozási tevékenységek bevétele, - egyéb bevételek. A tagdíj összegéről a közgyűlés dönt. A nem a tagok által nyújtott anyagi támogatások elfogadásáról az Elnökség dönt. A meghatározott célra nyújtott adományokat, egyéb támogatásokat a céltól eltérően csak az adományozó előzetes írásbeli hozzájárulásával szabad felhasználni. 3. Az Egyesület másodlagosan célja megvalósítása, gazdasági feltételeinek biztosítása érdekében gazdasági-vállalkozási tevékenységet folytathat, amely tevékenységeket az Egyesület céljával összhangban és annak alárendelve végzi. A gazdasági-vállalkozási tevékenységben csak az Egyesület tagja vehet részt. Ezen tevékenységekkel kapcsolatos esetleges engedélyezési, illetve bejelentési kötelezettségeknek az Egyesület köteles eleget tenni. 4. Az Egyesület gazdasági társaság(ok)ba társulhat. A gazdasági-vállalkozási tevékenységek folytatásáról, gazdasági társaság(ok)ba való társulásról a Közgyűlés dönt. 5. Az Egyesület tartozásaiért saját vagyonával felel, a tagok az Egyesület tartozásaiért saját vagyonukkal nem felelnek. 6. Az Egyesület a működéséhez szükséges induló vagyonnal a megalakításkor rendelkezik. Az induló vagyon összege legalább Ft, mely a tagok által önként befizetett támogatásokból áll.
 11 11 VIII. Az Egyesület megszűnése 1. Az Egyesület megszűnik, ha: a) feloszlását a közgyűlés kétharmados szótöbbséggel kimondja, b) a Fővárosi Bíróság feloszlatja, c) más egyesülettel egyesül, d) a Fővárosi Bíróság megállapítja a megszűnését. 2. A társadalmi szervezet megszűnése esetén vagyonáról a közgyűlés döntése szerint kell rendelkezni. Az ezzel kapcsolatos teendők ellátása a felszámolók feladata. Ha az Egyesület feloszlatással szűnt meg vagy megszűnését állapították meg, és a vagyon hovafordításáról nem történt rendelkezés, vagyona a hitelezők kielégítése után az Országos Munkavédelmi Képző és Továbbképző Kft. (1111. Budapest, Műegyetem rpt. 9) tulajdonába kerül. A vagyon felhasználásának módját nyilvánosságra kell hozni. IX. Vegyes rendelkezések 1. Ezt az alapszabályt az Országos Emelőgépes Egyesület december 18-i közgyűlése állapította meg. 2. Az Egyesület a Fővárosi Bíróság által történő nyilvántartásba vétellel jön létre. Az Egyesület felhatalmazza az Elnököt, hogy a nyilvántartásba vételi eljárás során a Fővárosi Bíróság előtt eljárjon. 3. A jelen Alapszabályban nem szabályozott kérdésekre egyrészt az egyesülési jogról szóló évi II. tv. és a hatályos jogszabályok, másrészt a később meghozandó közgyűlési határozatok az irányadók. Budapest, december 18. Elnök: Dr. Kása László Főtitkár: Magyari László Végzés száma: 7. Pk /2006/3. Helyben hagyva: január 9. (1. Pkf /2006/5.)


type: wikipedia

text:
Balkánsky polostrov alebo Balkán je hornatý polostrov v juhovýchodnej Európe, obmývaný Jadranským, Iónskym, Krétskym, Egejským, Marmarským a Čiernym morom. Niekedy sa k Balkánu priraďujú aj ostrovy Eubója, Thasos, Sporady, Kyklady, Sarónske, Chorvátske a Iónske ostrovy. Severná hranica je sporná.
 Možné definície (severnej hranice) Balkánskeho polostrova:
 územia južne od Sávy a dolného Dunaja
 územia južne od Sávy a dolného Dunaja plus zvyšok Chorvátska, Srbska, Slovinska a Rumunska, prípadne aj Moldavsko
 územia južne od Sávy a dolného Dunaja bez Slovinska a Chorvátska, plus zvyšok Srbska; alternatívne plus Chorvátsko a Rumunsko
 historicky aj:
 pôvodne (Johann August Zeune 1808): osmanské územia v Európe
 (rok 1905 a 1911): územia južne od Sávy a Dunaja bez najzápadnejších území, teda vtedajšie Grécko, Srbsko, Čierna Hora, Bosna a Hercegovina, európske Turecko, Bulharsko (s Východnou Ruméliou), Dalmácia a prípadne časť Chorvátska a Dobrudža (k tomu mapa z roku 1911 )
 Porovnaj aj stránku Balkán.
 Balkánsky polostrov definovaný ako územia južne od Sávy a Dunaja
 Takto definovaný polostrov má rozlohu vyše 500 tis. km2. Štáty rozkladajúce sa na Balkánskom polostrove sú: Albánsko 100 %, Bosna a Hercegovina 100 %, Bulharsko 100 %, Chorvátsko 49 %, Čierna Hora 100 %, Grécko 84 % (niektoré ostrovy patria do Malej Ázie), Severné Macedónsko 100 %, Srbsko 73 % a európska časť Turecka 5 % (Istanbul).
 Dejiny
 Starovek
 Balkán patril už od neolitu k najvyspelejším územiam sveta. Je to zapríčinené hlavne jeho polohou, nachádza sa pri Malej Ázii, odkiaľ sa sem z východu dostávala vyspelá kultúra, ktorá ďalej prenikala do západného stredomoria. Známe neolitické a neolitocké kultúry sa nachádzali na celom území polostrova, najznámejšia je tzv. kultúra Sesklo a Dimini v dnešnom Grécku, kde vtedy žili tzv. Pelasgovia, neindoeurópsky kmeň od ktorých potom Gréci prebrali mnohé poznatky. Iné kultúry boli napr. Kultúra Vinča (hlavne v Srbsku), a Kultúra Ezero (v Bulharsku).
 Z doby bronzovej je najvýznamnejšia tzv. Mykénska kultúra, ktorú vytvorili Achájski Gréci na území južného Grécka. Achájci vytvorili najstaršiu kultúru Grékov, ktorí sa na juhu Balkánu usadzujú medzi 5.3. tisícročím pred Kr. a postupne asimilujú pôvodných Pelasgov. Práve Pelasgovia vytvorili na území Grécka vyspelé civilizácie pred príchodom Grékov, známe postneolitické pelasgické kultúry z doby bronzovej sú heladská kultúra a kykladská kultúra. Medzi najväčšie grécke kmene patria Achájci, Ióni, Dóri, Aiolovia, Epirótske kmene (Molosi, Chaončania) a Macedónci, ktorí mohli byť pôvodom Dóri. Na území dnešného Bulharska žili Tráci, ktorí pravdepodobne vznikli zmiešaním pôvodného obyvateľstva s Indoeurópanmi v 2. tisícročí pred Kr. Na území ostatného Balkánu žili Ilýri, etnikum staršie ako Gréci a Tráci. Okolo roku 1200 pred Kr. sa rozpadla najvyspelejšia balkánska civilizácia – mykénska kultúra. Od 8. stor. vzniká klasická antická grécka kultúra. Gréci skombinovali vplyvy z východu (Egypt, Malá Ázia) a rozvynuli jednu z najväčších svetových kultúr, ktorá vo veľkom ovplyvnila susedných Trákov a Ilýrov, ktorí sa kultúrne helenizovali. V 3. stor. získala najväčšiu moc na Balkáne Macedónia, v 2. stor. pred Kr. si Balkán podmaňujú Rimania, ktorí spočiatku dobyli ilýrske kráľovstvo na území dnešného Albánska, neskôr Grécko, severné pobrežia, koncom 1. stor. pred Kr. vnútrozemie a začiatkom 1. stor. po Kr. si definitívne podmanili dovtedy vazalský štát Trácia. V rímskom období sa Balkán stal dôležitým kultúrnym nárazníkom, sever podliehal latinskému vplyvu, juh gréckemu. Hlavne v pobrežných oblastiach od stredného Albánska až po polostrov Istria prevládol latinský živel, boli tu usadení početní rímski kolonisti, ktorí sa pomiešali s pôvodným obyvateľstvom, ktoré sa romanizovalo. Na území dnešného Severného Macedónska a Bulharska prebehla celkom úspešná helenizácia (pogréčtenie). Od prvého storočia tu silnie kresťanstvo. V dobe rímskeho principátu bol Balkán rozdelený na provincie Achaia, Macedonia, Epirus, Moesia, Trácia a Dalmácia.
 Od 3. stor., počas krízy Rímskeho impéria začínajú rozsiahle barbarské vpády. Balkán vyplienili Góti, Herulovia, Sarmati a v 5. stor. aj Huni. Barbari plienili až po Peloponéz a následne odchádzali s veľkou korisťou. V roku 212 vydal cisár Caracalla edikt, ktorý zaručoval každému slobodnému občanovi ríše rímske občianstvo. Tak zároveň končí privilegovanosť italského obyvateľstva, ktoré dovtedy zastávalo všetky posty (cisári, senátori, úradníci, legionári). Mnoho cisárov 3. a 4. stor. pochádzalo z Balkánu a často mali ilýrsky pôvod (Decius, Aurelianus, Dioklecián, Galerius, Maxentius, Constantius, Licinius, Konštantín Veľký, Valentinianus I., Valens, Iulianus Apostata). Cisár Maximinus Thrax bol tráckeho pôvodu. Od roku 313 je povolené vyznávať kresťanstvo, vzniká riadená cirkevná správa. V roku 330 bolo v gréckej časti Balkánu dostavané nové hlavné mesto ríše, Konštantinopol. Od roku 395 patrí Balkán do Východorímskej (Byzantskej) ríše.
 Stredovek
 Začiatkom 6. stor. prosperovali hlavne územia dnešného Grécka a tiež Konštantinopol, ktorý bol osídlený množstvom obyvateľov, prevažne gréckeho pôvodu. Celkový charakter Byzancie je od 7. stor. grécky, aj keď stále pretrvalo označenie Rímska ríša. V tejto dobe obývali Balkán grécky hovoriaci obyvatelia (dnešné Grécko, Albánsko – juh a stred, Bulharsko – juh, Severné Macedónsko – juh, Turecko), latinsky hovoriace obyvateľstvo (Albánsko – sever, Srbsko, Bosna a Hercegovina, Čierna Hora, Chorvátsko), trácky hovoriace obyvateľstvo (Bulharsko – hlavne vnútrozemie, Severné Macedónsko – východ) a ilýrsky hovoriace obyvateľstvo (Severné Macedónsko, Albánsko, Srbsko, Čierna Hora, Bosna a Hercegovina). Známy cisár Justinián I. pochádzal z dnešného Macedónska a rozprával ešte latinsky.
 Etnické zloženie sa definitívne zmenilo medzi 7. a 9. stor., kedy Byzancia nevydržala nápor Slovanov od Dunaja. Slovania zaplavili celý Balkán, od severu až po Peloponéz, dobyli takmer všetky strategické byzantské mestá (Naisus, Serdica, Dyrrhachium...), nedobyli jedine Solún, Konštantinopol a Patru. Slovania sa na dobytom území aj usadili a začali sa miešať s pôvodným obyvateľstvom. V Grécku sa Gréci utiahli do hôr, Slovania zničili mnoho antických gréckych miest (Atény, Delfy, Korint, Olympia) a usadili sa na gréckom vidieku. Slovanské obyvateľstvo sa však rýchlo učilo vyspelej kultúre domáceho obyvateľstva. V Grécku obchodovali s Grékmi, ktorí žili vo väčších mestách, v ostatnom Balkáne hlavne s románskym obyvateľstvom. Byzancii sa podarilo oslobodiť aspoň územie dnešného Grécka, v 9. stor. na Peloponéze Slovanov porazila a väčšinu z nich z Grécka vysídlila, územie bolo posilnené gréckym obyvateľstvom z iných území. Slovanské obdobie v Grécku aj dnes pripomínajú mnohé slovanské toponymá. Na území Albánska sa asimilovali Slovania s pôvodným ilýrskym obyvateľstvom a tak pravdepodobne vznikli dnešní Albánci. Je však možné, že Albánci sú potomkovia pôvodného balkánskeho obyvateľstva (Ilýri, alebo Tráci) z iného balkánskeho územia a boli až Slovanmi vytlačení do územia dnešného Albánska, Kosova a Macedónska. Na ostatných územiach Slovania vstrebali pôvodné obyvateľstvo, ktoré sa poslovančilo. V tejto dobe sa poslovančili aj turkickí Bulhari, ktorí sa usadili v Trácii, pomiešali sa s Trákmi a Slovanmi, poslovančili sa a vytvorili tak bulharský národ a Bulharskú ríšu, ktorá ovládla aj dnešné severné Grécko (severná Makedónia), ktoré ostalo až do začiatku 20. stor. slovanské. Zvyšky románskeho obyvateľstva sa udržali na pobreží Jadranského mora a v Istrii až dodnes (sú to Taliani) a tiež roztrúsené po celom Balkáne (Arumuni), ktorí však mohli prísť z Dácie.
 Od 8. storočia sa formuje aj vierovyznanie, v tejto dobe boli Slovania christianizovaní gréckymi misionármi, a teda patrili pod byzantskú ortodoxnú cirkev (Konštantinopolský patriarchát), naopak ku Chorvátom sa dostávalo rímskokatolícke vierovyznanie z Franskej ríše a z Talianska.
 V 10. storočí byzantský cisár Basileios II. dobyl Bulharsko a Byzanciu opäť posunul až k Dunaju. Úspech však netrval dlho, po jeho smrti sa ríša opäť dostala do problémov, Bulharsko sa nakoniec osamostatnilo, rovnako aj Srbsko, vzniká aj Chorvátsko, neskôr pohltené Uhorskom.
 Do Malej Ázie začínajú prenikať Seldžuckí Turci, Byzancia požiada o pomoc Západ, no križiaci v roku 1204 dobyli Konštantinopol a Byzantská ríša zanikla. Gréci si vytvorili na jej troskách iba tri štáty, dva boli v Malej Ázii, na Balkáne vznikol Epirský despotát, nezávislý štát Grékov. Ostatné Grécko ovládli západné mocnosti, neskôr Benátska republika. Benátčania si podmanili rozsiahle pobrežné územia, Istriu, celé pobrežie Dalmácie, albánske pobrežie, Iónske ostrovy, ostrov Eubója a Peloponéz. Istria a pobrežie Dalmácie boli osídlené hlavne románskym obyvateľstvom, jazykovo príbuzným Benátčanom, navyše v týchto územiach sa usadilo množstvo Benátčanov a tak zabránili poslovančovaniu Románov. Benátskym dialektom sa v týchto územiach rozpráva dodnes.
 V roku 1261 Gréci oslobodili Konštantinopol a znovuvytvorili Byzantskú ríšu. Tá sa na Balkáne obmedzila len na časť Grécka (časť Peloponézu ostala Benátkam). Benátska republika kontrolovala Istriu, Dalmáciu a Iónske ostrovy. Vzrástla moc Srbov, ktorí dokonca na istý čas ovládli aj Grécko. Rovnako tak do dejín vstupujú aj Albánci, ktorí sa začínajú rozpínať na juh, do Epiru a odtiaľ do ostatného Grécka, odkiaľ však boli vyhnaní, neskôr sa však na niektorých územiach usadili a ich potomkovia tam žijú dodnes, ale za Albáncov sa nepovažujú (Arvaniti). Väčšina Albáncov však prestúpila na islam, uchovali si však svoju reč, no stali sa oporou osmanskej moci na Balkáne, mnohí známi tureckí správcovia Balkánu boli albánskeho pôvodu, pravdepodobne aj Ali paša z Tepeleny.
 Osmanská nadvláda
 Od 15. stor. prenikajú Osmanskí Turci na Balkán, dobyli byzantské mesto Adrianupoli a v roku 1453 Konštantinopol, čím padla Byzantská ríša. Turci aj napriek veľkej snahe Grékov a Benátčanov dobyli pevninské Grécko a grécke ostrovy (iba Iónske ostrovy nikdy nedobyli), odtiaľ smerovali na sever, kde do 16. stor. obsadili všetky balkánske územia až po južné Slovensko. Proti nim sa postavili hlavne Benátčania, ktorí si uhájili pozície v Dalmácii, Istrii a na Iónskych ostrovoch. Turci vysielali do porobených území moslimské obyvateľstvo z Malej Ázie, no najväčšia časť balkánskych Turkov boli potomkovia islamizovaných pôvodných obyvateľov, podobne ako aj v Malej Ázii.
 V podmanených krajinách vznikali proti tureckej moci vlny odporov, najviac rebelovali Gréci, ktorí hromadne odchádzali do vysokých hôr a organizovali zbojnícke prepady (klefturia), známi sú grécki zbojníci (Klefti, Armatoli).
 Najväčším mestom bol Konštantinopol, žili tu hlavne Gréci a Turci, ale aj Arméni a Židia.
 Najväčšia revolúcia proti Turkom vypukla v roku 1821 v Grécku, bola to Grécka vojna za nezávislosť, ktorú viedol Theodoros Kolokotronis. Grécko si tu vybojovalo ako prvé nezávislosť, ale išlo iba o územie dnešného južného Grécka. Slabosť Osmanskej ríše využili aj iné národy. Osamostatnili sa Srbi, Bulhari a neskôr aj Albánci a Čiernohorci. Každý z týchto národov si robil nároky na územia, ktoré mali záujem získať aj druhí. Srbi a Bulhari sa hádali o územie dnešného Severného Macedónska, Gréci a Bulhari o územie dnešnej gréckej Makedónie, Albánci a Srbi o Kosovo a Gréci a Albánci o Severný Epirus (dnešné južné Albánsko). Bosna, kde žili prevažne slovanskí moslimovia patrila Rakúsko-Uhorsku, rovnako tak aj severné Srbsko, Chorvátsko a Istria až po Benátky. Rôzne konflikty vyústili do dvoch balkánskych vojen, Osmanská ríša bola na rozpade a nečinne sa situáciám prizerala. Bulhari a Gréci bojovali o Macedóniu, boje boli tvrdé. Srbi, patriaci do Rakúsko-Uhorska, pod vedením Gavrila Principa zavraždili rakúskeho následníka trónu, čo vyústilo do Prvej sv. vojny. V roku 1919 grécky premiér Eleftherios Venizelos oslobodil od Turkov Makedóniu a Východnú Tráciu, rovnako tak aj grécke časti Malej Ázie. Grékov však nakoniec Turci porazili a tak sa museli stiahnuť, ostala im len Macedónia, zároveň bola zrušená Osmanská ríša a vzniklo Turecko v jeho dnešnej podobe na čele s Mustafom Kemalom Atatürkom.
 Moderné obdobie
 Po grécko-tureckej vojne bola v roku 1923 dohodnutá výmena obyvateľov medzi Gréckom a Tureckom. Väčšina moslimov (nie len turecky hovoriacich) odišla z Grécka, z Turecka prišlo do Grécka 2 000 000 Maloázijských Grékov, z gréckej Macedónie odišla do Bulharska väčšina slovanského obyvateľstva. V európskom Turecku sa usadilo mnoho Turkov z Grécka, neskôr aj z Bulharska, pretože pred výmenou obyvateľov tu žili najmä Gréci, ale tiež aj Bulhari, ktorí sa tiež vysťahovali do Bulharska.
 Po prvej sv. vojne vzniklo Kráľovstvo Srbov, Chorvátov a Slovincov (Juhoslávia). Mnoho Slovanov považujúcich sa za Bulharov odišlo z tohto kráľovstva do Bulharska, naopak veľa Turkov z Bulharska dobrovoľne odišlo do Turecka. Mnoho Turkov však stále žilo v Bulharsku a v Juhoslávii. Definitívne stanovené hranice boli aj medzi Albánskom a Gréckom, kde Albánci neskôr zrušili grécku autonómnu časť Severný Epirus, mnoho Grékov odišlo do Grécka.
 Druhá svetová vojna sa Balkánu dotkla v tzv. grécko-talianskej vojne, kedy grécky premiér Joannis Metaxas odmietol podriadiť sa Benittovi Mussolinimu. Talianske fašistické vojská napadli Balkán a na svoju stranu si získali aj mnohých Albáncov. V Albánsku však boli talianske vojská gréckymi porazené, Metaxas nato rozkázal vyhostiť z Epiru všetkých Albáncov do Albánska. Balkán si podriadili až Nemci, ktorí v Chorvátsku a Bosne a Hercegovine vytvorili satelitné štáty. Partizánske akcie sa konali hlavne v Srbsku a Grécku. Pod talianskym vplyvom bol vytvorený nezávislý fašistický arumunský štát v severnom Grécku.
 Po druhej sv. vojne sa Balkán dostal po rusko-americkej dohode pod sféru vplyvu Sovietskeho zväzu. V Grécku však prebehla občianska vojna, protikomunistická akcia, ktorá trvala do roku 1949. Komunisti boli porazení a Gréci vysídlili z krajiny mnoho komunisticky zmýšľajúcich obyvateľov, hlavne Slovanov, ale aj Grékov, ktorí sa usadili aj v Česko-Slovensku.
 Bola tiež obnovená Juhoslávia, bola tu nastolená komunistická vláda Josipa Broza Tita, v Albánsku vládol tvrdý komunistický diktátor Enver Hodža, ktorý diskriminoval náboženstvo a grécku menšinu. V Bulharsku sa zase komunistická vláda snažila o násilnú asimiláciu Turkov, 300 000 z nich sa vysťahovalo do Turecka. Práve Bulharsko a Albánsko boli najchudobnejšie balkánske krajiny, najvyspelejšie bolo Grécko, lepšie sa mala aj Juhoslávia a Turecko. Vyostrené ostali hlavne spory medzi Gréckom a Albánskom (o postavení gréckej menšiny) a medzi Gréckom a Tureckom (hlavne kvôli napadnutiu Cypru).
 Po vojne bola Istria odňatá Taliansku a prisúdená Juhoslávii. Veľká časť pôvodných Talianov z Istrie a Dalmácie sa vysťahovala do Talianska.
 V 60-tych rokoch bola nastolená aj diktatúra v Grécku. Diktátor Jeorjos Papadopulos bol zvrhnutý v roku 1974, jeho vláda však nebola tak tvrdá ako napr. v Albánsku.
 V roku 1989 padol komunizmus, o rok nato nevydržala Juhoslávia, kde vypukla vojna medzi národmi, bez konfliktov sa osamostatnili len Slovinci. Proti sebe stáli Srbi, Chorváti, Albánci a Bosniaci. Boje sa neobišli ani bez etnických čistiek na rôznych stranách, časté boli aj presuny obyvateľov, napr. keď Albánci museli opustiť Kosovo.
 Juhoslávia sa definitívne rozpadla na moderné štáty, vzniklo aj Severné Macedónsko, ktoré malo od vzniku až do roku 2018 spory s Gréckom, Albánskom a Bulharskom. Gréci odmietali uznať ich meno, nakoľko macedónska národnosť vznikla až v období Juhoslávie, Albánci sa snažia o nezávislosť západu krajiny, Bulharom vadí hlavne to, že sa Macedónci nepovažujú za Bulharov ako tomu bolo v minulosti. V roku 2006 sa osamostatnila Čierna Hora, v roku 2008 albánske Kosovo s čím nesúhlasilo Srbsko a Grécko. Momentálne je na Balkáne pokoj, o vstup do EÚ sa snaží Srbsko, Chorvátsko a Turecko.
 Nedávna grécka ekonomická kríza ohrozila ekonomiky Albánska a Macedónska, čiastočne aj Turecka a Srbska, pretože miestne ekonomiky boli závislé na Grécku. Do balkánskych krajín investuje najmä Taliansko.
 Kultúra
 Kultúra Balkánu je veľmi bohatá, má veľmi veľa ľudových tradícií, ktoré pochádzajú ešte zo starovekého obdobia. Balkánska kultúra sa však rozlišuje. V Chorvátsku sú ľudové tradície podobné najmä talianskym, a to hlavne v pobrežných oblastiach, ktoré patrili Benátkam. Môžeme tu badať benátsky vplyv aj v ľudovej hudbe, benátskeho charakteru je aj v Čiernej Hore. Srbská ľudová hudba bola sčasti ovplyvnená osmanskou, dominuje tu hlavne trúba, podobne je tomu aj v Kosove, severnom Albánsku a Severnom Macedónsku. Ľudová hudba Bulharska je sčasti odlišná, vychádza ešte zo starovekého obdobia, časté nástroje sú gajdy a akordeón. Inú kategóriu tvorí grécka hudba z pevniny, vychádza z antickej a byzantskej gréckej hudby. Práve Grécko má najbohatšie folklórne tradície Balkánu. Hlavným nástrojom je klarinet. Podobná hudba je aj v južnom Albánsku.
 Balkánske kroje sú rôzne, u Albáncov a pevninských Grékov prevláda mužská suknica fustanella. Bohaté na výzdobu sú tiež bulharské kroje.
 Rozšírený bol v minulosti chov ovcí a kôz, najznámejším národom, ktorý sa týmto zaoberal, boli Arumuni a nomádski grécki Sarakacani. Zaujímavá je aj balkánska architektúra. Na severe prevládajú hlavne benátske štýly, v južných krajinách grécky byzantský štýl architektúry, najmä ortodoxnýxh kostolov. Známe sú aj balkánske tradičné mosty byzantského pôvodu.
 Národy a náboženstvo
 Moderné balkánske národy sú: Gréci (10 miliónov), Turci (9 miliónov), Srbi (8,5 milióna), Bulhari (7 miliónov), Albánci (6 miliónov), Chorváti (4,5 milióna), Bosniaci (2,4 milióna), Macedónci (Slovania) (1,3 milióna), Čiernohorci (300 000), Arumuni, Taliani.
 Jediný balkánsky národ s kontinuitou od staroveku sú Gréci, jediné národy, ktorých jazyky sa vyvinuli zo starovekých balkánskych jazykov sú Gréci a Albánci. Balkánski Románi sú Rumuni, Arumuni a Taliani. Ostatné národy sú slovanské.
 Pravoslávne kresťanstvo je oficiálnym náboženstvom v Grécku, Severnom Macedónsku, Srbsku, Čiernej Hore a Bulharsku.
 Rímskokatolícka cirkev je hlavne v Chorvátsku a Slovinsku (ak ho rátame do Balkánu), gréckokatolícke cirkvi sú menšinovo prítomné v Bulharsku, Macedónsku, Chorvátsku a Grécku, islam v Turecku, Albánsku, Kosove a Bosne a Hercegovine.
 Genetické výskumy balkánskeho obyvateľstva potvrdzujú, že Balkánci sú hlavne potomkami starovekých balkánskych obyvateľov (Sforza).
 Iné projekty
 Referencie
 Zdroje
 L'Enciclopedia Geografica - Vol. I - Italia, 2004, Ed. De Agostini
 Cavalli-Sforza, L. L., Menozzi, P., Piazza, A.: The History and Geography of Human Genes. Princeton University Press, Princeton 1994
 Polostrovy Európy
 Balkán