text:
 5.7.2007
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 175/31
 ROZHODNUTIE RADY MINISTROV AKT – ES č. 1/2007
 z 25. mája 2007
 o prerozdelení časti rezervy balíka deviateho Európskeho rozvojového fondu (ERF) pre dlhodobý rozvoj do balíka deviateho ERF pre regionálnu spoluprácu a integráciu a o jej pridelení na spoluprácu medzi štátmi AKT
 (2007/460/ES)
 RADA MINISTROV AKT – ES,
 so zreteľom na Dohodu o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej, podpísanú v Cotonou 23. júna 2000 (1) a revidovanú dohodou (2), ktorou sa mení a dopĺňa uvedená dohoda o partnerstve AKT – ES, podpísanou v Luxemburgu 25. júna 2005, a najmä na jej prílohu I odsek 8,
 keďže:
 (1)
 Po skončení záverečného preskúmania deviateho Európskeho rozvojového fondu („ERF“) v súlade s článkami 5 a 11 prílohy IV k dohode o partnerstve AKT – ES by sa malo prehodnotiť rozdelenie zdrojov v závislosti od súčasných potrieb a výsledkov.
 (2)
 Finančné prostriedky vyčlenené na financovanie podpory regionálnej spolupráce a integrácie a predpokladané zrušenie viazanosti finančných prostriedkov prevedených do tejto rezervy do konca roka 2007 sú nedostatočné na pokrytie nových potrieb na posilnenie vplyvu akcií uskutočňovaných v rámci AKT.
 (3)
 Mali by sa prideliť dodatočné finančné prostriedky na vytvorenie mechanizmu financovania FLEX v rámci AKT pre roky 2006 a 2007 (žiadosti podané v roku 2005 a 2006), čím by sa zabezpečila minimálna podpora štátov, ktoré trpia nepriaznivými účinkami nestability príjmov z vývozu, bez ohľadu na úroveň neviazaných zostatkov v ich vnútroštátnych balíkoch B.
 (4)
 Zostatok vnútroštátnych balíkov B, ktorý nebude viazaný, nemusí pokryť predpokladané potreby a mal by sa previesť do rezervy finančných prostriedkov pridelených v rámci AKT v deň prijatia tohto rozhodnutia s cieľom vytvoriť päť regionalizovaných balíkov B, z ktorých sa bude financovať budúca humanitárna pomoc a pomoc v núdzových situáciách v každom z týchto regiónov na základe regionálnej solidarity a rezerva finančných prostriedkov pridelených v rámci AKT na pomoc v núdzových situáciách podľa článku 72 ods. 3 písm. a) a b) dohody o partnerstve AKT – ES vo výnimočných prípadoch, keď nie je možné takúto pomoc financovať z rozpočtu Spoločenstva.
 (5)
 Regionalizovaný balík B pre východnú a južnú Afriku a oblasť Indického oceánu predstavuje čistú sumu po odpočítaní 20 miliónov EUR na kompenzáciu zvýšenia ad hoc balíka B pre Sudán financovaného z rezervy na dlhodobý rozvoj; pre oblasť Tichomoria nebude vytvorený regionalizovaný balík B, keďže zostatky balíka B už boli vo veľkej miere využité v rámci regionálneho programu na zmiernenie následkov prírodných katastrof.
 (6)
 Mali by sa prideliť dodatočné zdroje na doplnenie Mierového nástroja pre Afriku na rok 2007.
 (7)
 Mali by sa tiež prideliť dodatočné zdroje na financovanie časti prevádzkových nákladov sekretariátu AKT v roku 2008, pokým nenadobudne účinnosť desiaty ERF.
 (8)
 Mali by sa prideliť dodatočné zdroje na posilnenie nástroja technickej spolupráce v rámci AKT, ktorý sa používa predovšetkým na pokrytie potrieb technickej pomoci, najmä na prípravu projektov.
 (9)
 Požiadalo sa o dodatočný príspevok do Globálneho fondu boja proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii (GFATM).
 (10)
 Na zasadnutí Rady AKT – ES, ktoré sa konalo 2. júna 2006, sa určila potreba ďalšieho prispievania na sieť vzdelávania a znalostí v Karibiku na účely budovania kapacít a inštitucionálnej podpory.
 (11)
 Do 31. decembra 2007 sa musí vytvoriť malá rezerva, z ktorej by bolo možné financovať nové a nepredvídané potreby v rámci AKT, vrátane prípadných potrieb obnovy v dôsledku prírodných katastrof v tichomorskej oblasti, pre ktoré môžu byť prijaté záväzky do konca roku 2007 a na ktoré sa nevzťahuje regionalizovaný balík B pre nepredvídateľné potreby, a ktorá by umožnila financovanie prípadných ďalších prechodných potrieb v roku 2008.
 (12)
 Finančné prostriedky z deviateho ERF, vrátane predpokladaného zrušenia viazanosti finančných prostriedkov, nemôžu byť pridelené po 31. decembri 2007, preto je nevyhnutné nájsť spôsob pridelenia dostupných zostatkov pred týmto dátumom s cieľom efektívne a účinne podporiť globálne ciele dohody o partnerstve AKT – ES,
 ROZHODLA TAKTO:
 Článok 1
 Doplnenie rezervy finančných prostriedkov pridelených v rámci AKT v balíku určenom na regionálnu spoluprácu a integráciu
 1. Všetky finančné prostriedky, ktoré sú v rezerve na dlhodobý rozvoj k dispozícii k 31. marcu 2007, upravené o výsledky záverečných rozhodnutí, ktoré k tomuto dátumu neboli zaúčtované, s výnimkou finančných prostriedkov na podporu rozpočtov Centra pre rozvoj podnikania (CDE) a Technického centra pre poľnohospodársku a vidiecku spoluprácu (CTA) na rok 2008 (32 miliónov EUR), finančných prostriedkov na „vysokorizikové programy“ v štátoch, ktoré podpísali dokument o stratégii krajiny (72,4 milióna EUR k 1. marcu 2007), finančných prostriedkov na politické priority v štátoch, ktoré nepodpísali dokument o stratégii krajiny (30,2 milióna EUR k 1. marcu 2007) a finančných prostriedkov na osobitný program pomoci pre Somálsko (36,1 milióna EUR) sa prevedú do rezervy finančných prostriedkov pridelených v rámci AKT v balíku pre regionálnu spoluprácu a integráciu.
 2. Všetky finančné prostriedky vyčlenené v rezerve na podporu rozpočtov CDE a CTA na rok 2008, na financovanie „vysokorizikových programov“ v štátoch, ktoré podpísali dokument o stratégii krajiny a na financovanie politických priorít v štátoch, ktoré tento dokument nepodpísali, ako je uvedené v odseku 1, ktoré neboli viazané pred 31. októbrom 2007, sa prevedú do rezervy finančných prostriedkov pridelených v rámci AKT v balíku určenom na regionálnu spoluprácu a integráciu.
 3. Všetky zrušenia viazanosti z deviateho ERF a predchádzajúcich ERF zaúčtované v účtovnom systéme Komisie od 1. apríla do 31. decembra 2007, ktoré zvyšujú rezervu na dlhodobý rozvoj, sa prevedú do rezervy finančných prostriedkov pridelených v rámci AKT v balíku určenom na regionálnu spoluprácu a integráciu.
 4. Všetky zostávajúce finančné prostriedky z národných indikatívnych programov, ktoré budú k dispozícii v rezerve na dlhodobý rozvoj od 1. augusta do 31. decembra 2007, sa prevedú do rezervy finančných prostriedkov pridelených v rámci AKT v balíku určenom na regionálnu spoluprácu a integráciu.
 Článok 2
 Pridelenie finančných prostriedkov v rámci AKT
 1. Finančné prostriedky z rezervy v rámci AKT sa využijú na tieto účely:
 a)
 vytvorenie:
 i)
 jednej rezervy v rámci AKT prístupnej všetkým štátom AKT na pomoc v núdzových situáciách podľa článku 72 ods. 3 písm. a) a b) dohody o partnerstve AKT – ES vo výnimočných prípadoch, keď nie je možné takúto pomoc financovať z rozpočtu Spoločenstva; tieto finančné prostriedky predstavujú sumu vo výške 26 741 326 EUR a získali sa odobratím 15 % zo sumy neviazaných zostatkov zostávajúcich v balíkoch B krajín, ktoré patria do regiónov uvedených v bode ii), k dátumu, ku ktorému nadobudli účinnosť rozhodnutia o záverečnom prerozdelení finančných prostriedkov;
 ii)
 piatich regionalizovaných balíkov B vo výške 17 511 615 EUR pre región južnej Afriky, 48 920 391 EUR pre región východnej a južnej Afriky a Indického oceánu, 31 945 340 EUR pre región západnej Afriky, 16 139 355 EUR pre región strednej Afriky a 35 422 478 EUR pre karibskú oblasť, pozostávajúcich z 85 % zo sumy neviazaných zostatkov zostávajúcich v balíkoch B štátov príslušných regiónov k dátumu, ku ktorému nadobudli účinnosť rozhodnutia o záverečnom prerozdelení finančných prostriedkov;
 z regionalizovaných balíkov B sa uvoľnia príspevky na medzinárodne schválené iniciatívy zmiernenia dlhu, ako je to stanovené v článku 3 ods. 2 písm. b) prílohy IV k dohode o partnerstve AKT – ES a na humanitárnu pomoc a pomoc v núdzových situáciách v súlade s článkami 72 a 73 dohody o partnerstve AKT – ES na základe regionálnej solidarity za výnimočných okolností, keď nie je možné takúto pomoc financovať z rozpočtu Spoločenstva;
 b)
 vytvorenie programu FLEX v rámci AKT vo výške 50 miliónov EUR na rok 2006 (žiadosti podané v roku 2005) s cieľom zabezpečiť minimálnu podporu štátov, ktoré trpia nepriaznivými účinkami nestability príjmov z vývozu, bez ohľadu na úroveň neviazaných zostatkov v ich vnútroštátnych balíkoch B, pokým nenadobudnú účinnosť rozhodnutia o záverečnom prerozdelení finančných prostriedkov;
 c)
 doplnenie Mierového nástroja pre Afriku až do výšky 100 miliónov EUR ako ďalší príspevok ERF na preklenutie medzery vo financovaní do nadobudnutia účinnosti desiateho ERF, pre rôzne činnosti na podporu mieru, vzdelávanie a budovanie kapacít, z ktorých je 45 miliónov EUR vyčlenených z dostupných finančných prostriedkov v rámci AKT ešte pred ich doplnením podľa článku 1 a 35 miliónov EUR po takomto doplnení a z ktorých je ďalej vyčlenená dodatočná suma do výšky 20 miliónov EUR, ktorá by mohla byť financovaná z neviazaných finančných prostriedkov z obozretnej rezervy uvedenej v písmenách h) a i) alebo z finančných prostriedkov, ktorých viazanosť sa zrušila a ktoré sa previedli do rezervy v rámci AKT podľa článku 1 ods. 3 a 4 vo väčšom rozsahu ako boli pôvodné odhady;
 d)
 doplnenie inštitucionálnej podpory pre sekretariát AKT, aby sa preklenulo obdobie do nadobudnutia účinnosti desiateho ERF, vo výške 5,5 milióna EUR, ktoré budú slúžiť na úhradu prevádzkových nákladov sekretariátu AKT na rok 2008;
 e)
 doplnenie 2,5 milióna EUR do nástroja technickej spolupráce medzi štátmi AKT;
 f)
 uvoľnenie 4 miliónov EUR na naliehavé predĺženie trvania programu odstránenia dobytčieho moru v Afrike (PACE);
 g)
 príspevok vo výške 5 miliónov EUR na sieť vzdelávania a znalostí v Karibiku (CKLN), trustový fond pre budovanie kapacít a inštitucionálnu podporu;
 h)
 vytvorenie regionálnej obozretnej rezervy vo výške 10 miliónov EUR na doplnenie regionálnych indikatívnych programov pre región južnej Afriky v prípade, že by bol program na opravu cesty v úseku Milange – Mocuba (Mozambik) vyhodnotený a prešiel riadiacim postupom Výboru AKT pred 1. augustom 2007; ak tento program nebude vyhodnotený včas, táto obozretná rezerva sa prevedie do rezervy v rámci AKT;
 i)
 vytvorenie obozretnej rezervy v rámci AKT vo výške 15 miliónov EUR na nové a nepredvídané potreby, ktoré nie je možné financovať z regionalizovaných balíkov B, vrátane programov obnovy v dôsledku prírodných katastrof v tichomorskej oblasti a prípadne ďalších prioritných prechodných potrieb v roku 2008;
 j)
 vytvorenie programu FLEX v rámci AKT, ktorého finančné prostriedky sú predbežne stanovené vo výške 35 miliónov EUR na rok 2007 (žiadosti podané v roku 2006), s cieľom zabezpečiť po regionalizácii balíkov B na humanitárnu pomoc a pomoc v núdzových situáciách uvedenú v odseku 1 písm. a) minimálnu podporu tým krajinám, ktoré trpia nepriaznivými účinkami nestability príjmov z vývozu; tento program môže byť doplnený až o 15 miliónov EUR z neviazaných finančných prostriedkov z obozretnej rezervy uvedenej v písmenách h) a i) alebo z finančných prostriedkov, ktorých viazanosť sa zrušila a ktoré boli prevedené do rezervy v rámci AKT podľa článku 1 ods. 3 a 4, vo väčšom rozsahu ako boli pôvodné odhady a pôvodné potreby na doplnenie príspevku do Mierového nástroja pre Afriku o 20 miliónov EUR, ako je uvedené v písmene c);
 k)
 doplnenie podpory poskytnutej Globálnemu fondu na boj proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii (GFATM) o 38 miliónov EUR.
 2. Ak by zvýšenie rezervy v rámci AKT bolo nedostatočné na financovanie všetkých stanovených potrieb, primerane sa zníži program uvedený v odseku 1 písm. j). Ak by bol nedostatok finančných prostriedkov vyšší než suma uvedená v písmene j), zníži sa primerane obozretná rezerva uvedená v odseku 1 písm. i). V prípade ďalšieho nedostatku finančných prostriedkov sa zníži suma uvedená v odseku 1 písm. c).
 3. Ak by zvýšenie rezervy v rámci AKT prevyšovalo pôvodné odhady alebo ak by sa finančné prostriedky vyčlenené podľa odseku 1 písm. c), d), e), g) a/alebo i) nevyužili, dodatočné finančné prostriedky, ktoré budú k dispozícii nad limitom stanoveným pre programy uvedené v odseku 1 písm. c) a j), sa pridelia na doplnenie trustového fondu CKLN o dodatočnú sumu do výšky 5 miliónov EUR, pokiaľ je to možné, a ak sú ďalej k dispozícii prebytočné finančné prostriedky, môžu sa použiť na doplnenie trustového fondu pre infraštruktúru EÚ – AKT ako záloha na finančné prostriedky pridelené v rámci desiateho ERF.
 Článok 3
 Žiadosť o podporu
 V súlade s článkom 13 ods. 2 prílohy IV k dohode o partnerstve AKT – ES Rada ministrov AKT – ES vyzýva Komisiu, aby financovala akcie uvedené v článku 2.
 Článok 4
 Nadobudnutie účinnosti
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.
 V Bruseli 25. mája 2007
 Za Radu ministrov AKT – ES
 predseda
 Mohlabi K. TSEKOA
 (1) Ú. v. ES L 317, 15.12.2000, s. 3.
 (2) Ú. v. EÚ L 209, 11.8.2005, s. 27. Dohoda predbežne vykonávaná na základe rozhodnutia č. 5/2005 (Ú. v. EÚ L 287, 28.10.2005, s. 1).


type: other

text:
POROČILO o zahtevi za odvzem imunitete Marine Le Pen
 Postopek : 2017/2021(IMM)
 Potek postopka za dokument : A8-0223/2017
 604k 50k
 o zahtevi za odvzem imunitete Marine Le Pen
 – ob upoštevanju zahteve za odvzem imunitete Marine Le Pen, ki jo je dne 9. decembra 2016 posredoval generalni tožilec prizivnega sodišča v Aix-en-Provence Pascal Guinotin, ki je bila razglašena na plenarnem zasedanju 19. januarja 2017,
 – po vabilih Marine Le Pen na zagovor dne 29. maja in 12. junija 2017 v skladu s členom 9(6) Poslovnika,
 – ob upoštevanju členov 23(1), 29(1), 30 in 31(1) zakona z dne 29. julija 1981 ter členov 93-2 in 93-3 zakona z dne 29. julija 1982,
 – ob upoštevanju poročila Odbora za pravne zadeve (A8-0223/2017),
 A. ker generalni tožilec prizivnega sodišča zahteva odvzem imunitete poslanki Evropskega parlamenta Marine Le Pen v zvezi s sodnim postopkom zaradi domnevnega kaznivega dejanja;
 B. ker se v skladu s členom 8 Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije zoper poslanca Evropskega parlamenta ne sme začeti preiskava, ne sme biti priprt niti se zoper njega ne sme začeti sodni postopek zaradi mnenja ali glasu, ki ga je izrekel pri opravljanju svojih dolžnosti;
 C. ker v skladu s členom 9 Protokola št. 7 poslanci med zasedanjem Evropskega parlamenta na ozemlju svoje države uživajo imunitete, priznane poslancem parlamenta te države;
 D. ker člen 26(2) francoske ustave določa, da se poslanca parlamenta ne sme aretirati zaradi kaznivega dejanja ali delikta, niti se mu ne sme drugače odvzeti ali omejiti prostosti brez dovoljenja predsedstva skupščine, katere poslanec je; to dovoljenje ni potrebno v primeru, če je poslanec zaloten pri kaznivem dejanju ali deliktu ali pravnomočno obsojen;
 E. ker je Marine Le Pen obtožena javnega obrekovanja izvoljenega javnega uradnika, kaznivega dejanja, ki je opredeljeno v francoski zakonodaji, in sicer v členih 23(1), 29(1), 30 in 31(1) zakona z dne 29. julija 1981 ter členih 93-2 in 93-3 zakona z dne 29. julija 1982;
 F. ker je Christian Estrosi 28. julija 2015 pri višjem preiskovalnem sodniku v Nici vložil zahtevo, da se sodnemu postopku zoper Marine Le Pen pridruži civilni postopek zaradi javnega obrekovanja izvoljenega javnega uradnika z začasnim mandatom; ker trdi, da je Marine Le Pen 3. maja 2015 v televizijski oddaji Le Grand Rendez-vous, ki je bila istočasno predvajana na televizijskih programih iTÉLÉ in Europe 1, zoper njega izrazila trditve in obtožbe, ki blatijo njegovo čast oziroma žalijo njegov ugled:
 „Poslušajte, kar vem, je to: g. Estrosi financira UOIF (Unijo islamskih organizacij v Franciji); upravni sodni sistem ga je spoznal za krivega, saj je organizaciji UOIF za mošejo zaračunaval tako nizko najemnino, da ga je celo upravno sodišče udarilo po prstih, to pa je v resnici odsev načina, kako ti župani nezakonito financirajo mošeje, s kršenjem zakona iz leta 1905; ko te ujamejo s prsti v klientelističnem medu verskih skupnosti, se moraš seveda izpostaviti in reči šokantne stvari, vendar jaz polagam več vrednosti na dejanja kot pa na besede...“; v odgovor na vprašanje novinarja, ali je Christian Estrosi torej sostorilec džihadistov, naj bi Marine Le Pen izjavila: „Pomoč, zagotavljanje sredstev, podpora; ko islamskemu fundamentalizmu pomagate, da se vzpostavi, da se širi, da rekrutira, no, nekje v tem ste moralno res vsaj malo vpleteni“;
 G. ker je bila Marine Le Pen v skladu s členom 9(6) Poslovnika dvakrat povabljena na zagovor; ker pa ni izkoristila priložnosti, da bi pristojnemu odboru predložila svoja opažanja;
 H. ker domnevno dejanje nima neposredne in očitne zveze z opravljanjem dolžnosti Marine Le Pen kot poslanke Evropskega parlamenta niti ne predstavlja mnenja ali glasu, ki bi ga izrekla pri opravljanju svojih dolžnosti poslanke Evropskega parlamenta, kot je določeno v členu 8 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije;
 I. ker so ob upoštevanju člena 8 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije obtožbe očitno nepovezane s položajem Marine Le Pen kot poslanke Evropskega parlamenta, temveč so povezane s povsem nacionalnimi ali regionalnimi dejavnostmi, in ker se zato člen 8 ne uporablja;
 J. ker se lahko odvzame le imuniteta iz člena 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije;
 K. ker ob upoštevanju člena 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije ni razloga za sum, da je bila zahteva za odvzem imunitete vložena z namenom, da bi ovirali parlamentarno delo Marine Le Pen ali da bi se ji politično škodovalo (fumus persecutionis);
 1. sklene, da se Marine Le Pen odvzame imuniteta;
 2. naroči svojemu predsedniku, naj ta sklep in poročilo pristojnega odbora nemudoma posreduje pristojnemu organu v Franciji in Marine Le Pen.
 Predsednik Parlamenta je na zasedanju 19. januarja 2017 v skladu s členom 9(1) Poslovnika razglasil, da je prejel pismo z zahtevo za odvzem imunitete Marine Le Pen, ki ga je 9. decembra 2016 poslal generalni tožilec prizivnega sodišča v Aix-en-Provence dr. Pascal Guinot.
 Generalni tožilec prizivnega sodišča v Aix-en-Provence je zahtevo poslal na podlagi zahteve za odvzem imunitete, ki jo je prejel od podpredsednice in preiskovalne sodnice na okrožnem sodišču v Nici Valérie Tallone.
 Predsednik je zahtevo v skladu s členom 9(1) posredoval Odboru za pravne zadeve.
 Zahteva za odvzem imunitete je bila podana na podlagi utemeljenega suma, da je Marine Le Pen storila kaznivo dejanje javnega obrekovanja izvoljenega javnega uradnika v skladu s členi 23(1), 29(I), 30 in 31(1) zakona z dne 29. julija 1881 ter členoma 93-2 in 93-3 zakona z dne 29. julija 1982.
 V skladu s členom 23(1) zakona z dne 29. julija 1881 „so kot sostorilci kaznivega dejanja ali delikta kaznovane osebe, ki bodisi z govorom, kričanjem ali grožnjami, izrečenimi na javnih mestih ali sestankih, v pisni ali tiskani obliki, v obliki risbe, gravure, slike, simbola, podobe ali na drugih nosilcih pisane ali govorjene besede ali slike, ki se prodajajo ali razdeljujejo, so dani v promet ali so razstavljeni na javnih mestih ali javnih srečanjih, bodisi na plakatih ali oglasih, ki so izpostavljeni očem javnosti, ali na kakršen koli drug način priobčitve javnosti v elektronski obliki neposredno spodbudijo storilca ali storilce, da storijo dejanje, h kateremu so jih napeljevale.“
 V skladu s členom 29(I) prej navedenega zakona šteje „za obrekovanje vsaka trditev ali obtožba, ki škoduje časti ali dobremu imenu osebe ali organa, na katerega se trditev ali obtožba nanaša. Neposredna objava ali njena ponovna objava z reprodukcijo je kazniva, tudi če je v dvoumni obliki ali se nanaša na osebe ali organe, ki niso posebej navedeni, vendar je mogoče njihovo identiteto razbrati iz obremenilne vsebine govora, kričanja in groženj, bodisi zapisanih ali tiskanih, plakatov ali oglasov.“ Poleg tega se v skladu s členoma 30 in 31(1) „dejanje obrekovanja sodišča, tribunala, kopenske vojske, vojne mornarice ali vojnega letalstva, ustavnih organov in javne uprave, storjeno z enim od sredstev iz člena 23, kaznuje z globo v višini 45 000 EUR“; „enaka kazen se naloži za obrekovanje, storjeno z istimi sredstvi, na podlagi njihove funkcije ali lastnosti, predsednika republike, enega ali več predstavnikov ministrstev, enega ali več poslancev državne skupščine ali senata, funkcionarja, uradnika na položaju ali drugega javnega uslužbenca, duhovnika ene od religij, ki jih financira država, državljana, ki začasno ali stalno opravlja javno službo ali ima javni mandat, porotnika ali, na podlagi njenega pričanja, priče. Razžalitev je vsakršno neprimerno, prezirljivo ali žaljivo izražanje, ki ne vsebuje dejstev.“
 Člena 93-2 in 93-3 zakona z dne 29. julija 1982 določata: „Kakršen koli način priobčitve javnosti v elektronski obliki mora imeti urednika. Kadar urednik uživa poslansko imuniteto v skladu s pogoji iz člena 26 francoske ustave ter členov 9 in 10 Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti z dne 8. aprila 1965, imenuje sourednika, ki ga izbere med osebami brez poslanske imunitete, ter – v primeru, da storitev priobčitve javnosti opravlja pravna oseba – med člani združenja, upravnega odbora, izvršilnega odbora ali med upravitelji, glede na obliko pravne osebe. Sourednika je treba imenovati v roku enega meseca od datuma, ko urednik postane upravičen do imunitete iz prejšnje alinee. Urednik in po potrebi sourednik mora biti polnoleten ter uživati državljanske pravice, ki mu ne smejo biti odvzete zaradi obsodbe na sodišču. Z odstopanjem od prejšnje alinee se za urednika ali sourednika lahko imenuje mladoletnik, ki je dopolnil šestnajst let, če funkcijo opravlja prostovoljno. Starši mladoletnika, ki je dopolnil šestnajst let in je imenovan za urednika ali sourednika, so na podlagi člena 1242 civilnega zakonika odgovorni le, če mladoletnik stori dejanje, za katero nosi odškodninsko odgovornost pod pogoji, predvidenimi v zakonu z dne 29. julija 1881 o svobodi tiska. Vse pravne obveznosti, naložene uredniku, veljajo tudi za sourednika.
 Če storitev opravlja pravna oseba, je urednik ali sourednik predsednik izvršilnega odbora ali upravnega odbora, upravitelj ali zakoniti zastopnik, glede na obliko pravne osebe. Če storitev opravlja fizična oseba, je urednik ta fizična oseba.“ In „v primeru, ko je eno od kaznivih dejanj iz poglavja IV zakona z dne 29. julija 1881 o svobodi tiska storjeno s priobčitvijo javnosti v elektronski obliki, se zoper urednika ali, v primeru iz druge alinee člena 93-2 tega zakona, sourednika priobčitve kot glavnega storilca uvede kazenski postopek, če je bila sporna objava pred javno priobčitvijo predmet predhodnega dogovora. Sicer se kot glavni storilec preganja avtor, če avtorja ni, pa producent. Če je za dejanje odgovoren urednik ali sourednik, se avtor obravnava kot sostorilec. Kot sostorilec se lahko obravnava tudi vsaka oseba, za katero velja člen 121-7 kazenskega zakonika. Če kaznivo dejanje izhaja iz vsebine sporočila, ki ga uporabnik interneta naslovi na javno spletno komunikacijsko storitev in jo ta storitev priobči javnosti na mestu, namenjenemu osebnim objavam (in tako tudi opredeljenemu), urednik ali sourednik ni kazensko odgovoren kot glavni storilec, če se ugotovi, da pred objavo na spletu ni bil dejansko seznanjen s sporočilom, ali če je od trenutka, ko je bil z objavo seznanjen, hitro ukrepa, da bi ga odstranil.“
 Kot izhaja iz informacij generalnega tožilca, je Christian Estrosi 28. julija 2015 pri višjem preiskovalnem sodniku v Nici vložil zahtevo, da se sodnemu postopku zoper Marine Le Pen pridruži civilni postopek zaradi javnega obrekovanja izvoljenega javnega uradnika z začasnim mandatom. Christian Estrosi trdi, da je Marine Le Pen 3. maja 2015 v televizijski oddaji Le Grand Rendez-vous, ki je bila istočasno predvajana na televizijskih programih iTÉLÉ in Europe 1, zoper njega izrazila trditve in obtožbe, ki blatijo njegovo čast oziroma žalijo njegov ugled: „Poslušajte, kar vem, je to: g. Estrosi financira UOIF (Unijo islamskih organizacij v Franciji); upravni sodni sistem ga je spoznal za krivega, saj je organizaciji UOIF za mošejo zaračunaval tako nizko najemnino, da ga je celo upravno sodišče udarilo po prstih, to pa je v resnici odsev načina, kako ti župani nezakonito financirajo mošeje, s kršenjem zakona iz leta 1905“; „pomoč, zagotavljanje sredstev, podpora; ko islamskemu fundamentalizmu pomagate, da se vzpostavi, da se širi, da rekrutira, no, nekje v tem ste moralno res vsaj malo vpleteni“.
 Poleg tega je bila Marine Le Pen dvakrat pozvana na zaslišanje, vendar je sodišče prek odvetnika obvestila, da ima kot poslanka Evropskega parlamenta imuniteto.
 Opozoriti je treba tudi, da je v skladu s sodno prakso kasacijskega sodišča (Cass. Crim. 26. maj 1992) edina vloga sodišča izvesti prvo zaslišanje avtorja navedene izjave, saj pri zadevah, povezanih z mediji, preiskovalni sodnik ne išče ali prejme dokazov o resničnosti obrekovanja. Zato bi bilo Marine Le Pen treba odvzeti poslansko imuniteto zgolj z namenom, da bi prizivno sodišče v Aix-en-Provence lahko v tej zadevi izvedlo prvo zaslišanje.
 Predsednik je zahtevo v skladu s členom 9(1) Poslovnika posredoval Odboru za pravne zadeve. Odbor je Marine Le Pen v skladu s členom 9(5) Poslovnika povabil na zagovor 29. maja in 12. junija 2017.
 2. Zakonodaja in postopki o imuniteti poslancev Evropskega parlamenta
 Člen 8 in člen 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije določata:
 Zoper člana Evropskega parlamenta se ne sme začeti preiskava, ne sme biti priprt niti se zoper njega ne sme začeti sodni postopek zaradi mnenja ali glasu, ki ga je izrekel pri opravljanju svojih dolžnosti.
 Med zasedanjem Evropskega parlamenta njeni člani uživajo:
 a. na ozemlju svoje države imunitete, priznane članom parlamenta te države;
 b. na ozemlju vseh drugih držav članic imuniteto pred kakršnim koli priporom in sodnim postopkom.
 Za člane velja imuniteta tudi medtem, ko potujejo do kraja zasedanja Evropskega parlamenta in nazaj.
 Kadar je član zaloten pri storitvi kaznivega dejanja, sklicevanje na imuniteto ni mogoče in Evropskemu parlamentu ne preprečuje uresničevanja pravice do odvzema imunitete svojemu članu.
 Člena 6(1) in 9 Poslovnika Evropskega parlamenta določata naslednje:
 Odvzem imunitete
 1. Vsaka zahteva za odvzem imunitete se oceni v skladu s členi 7, 8 in 9 Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije ter v skladu z načeli iz člena 5(2) tega poslovnika.
 Postopki v zvezi z imuniteto
 1. Vsaka zahteva za odvzem imunitete poslancu, ki jo na predsednika naslovi pristojni organ države članice, ali za zaščito privilegijev in imunitete, ki jo na predsednika naslovi poslanec ali nekdanji poslanec, se razglasi v Parlamentu in posreduje pristojnemu odboru.
 2. S soglasjem zadevnega poslanca ali nekdanjega poslanca lahko zahtevo vloži drug poslanec, ki se mu dovoli zastopati zadevnega poslanca ali nekdanjega poslanca v vseh fazah postopka.
 Poslanec, ki zastopa zadevnega poslanca ali nekdanjega poslanca, ne sodeluje pri odločitvah, ki jih sprejme odbor.
 3. Odbor nemudoma preuči zahteve za odvzem imunitete ali zahteve za zaščito privilegijev in imunitete, pri čemer upoštevajo njihovo relativno zapletenost.
 4. Odbor predlaga obrazložen sklep, ki priporoča sprejetje ali zavrnitev zahteve za odvzem imunitete ali zahteve za zaščito privilegijev in imunitete. Predlogi sprememb niso dopustni. Če je predlog zavrnjen, se šteje, da je sprejet nasprotni sklep.
 5. Odbor lahko od zadevnega organa zahteva kakršno koli informacijo ali pojasnilo, ki se mu zdi potrebno za oblikovanje mnenja, ali je imuniteto treba odvzeti ali zaščititi.
 6. Zadevni poslanec ima možnost zagovora in lahko predloži vse dokumente ali druge pisne dokaze, ki se mu zdijo pomembni.
 Zadevni poslanec ni prisoten na razpravi o zahtevi za odvzem ali zaščito njegove imunitete, razen na samem zagovoru.
 Predsednik odbora poslanca povabi na zagovor in v povabilu določi datum in uro zagovora. Zadevni poslanec se lahko pravici do zagovora odreče.
 Če se zadevni poslanec ne udeleži zagovora po prejemu povabila, se šteje, da se je odrekel pravici do zagovora, razen če se je opravičil za izostanek od zagovora na predlagani datum in ob predlagani uri ter je za to navedel razloge. Predsednik odbora odloči, ali se na podlagi podanih razlogov takšna zahteva za opravičenje sprejme. Zadevni poslanec se na to odločitev ne more pritožiti.
 Če predsednik odbora zahtevi za opravičenje ugodi, zadevnega poslanca povabi na zagovor in določi nov datum in uro zagovora. Če se zadevni poslanec ne udeleži drugega zagovora, se postopek nadaljuje brez zagovora poslanca. Nadaljnje zahteve za opravičenje ali zagovor se ne sprejmejo.
 7. Kadar se zahteva za odvzem ali zaščito imunitete nanaša na več točk, je vsaka točka lahko predmet ločenega sklepa. Izjemoma je lahko v poročilu odbora predlagano, naj odvzem ali zaščita imunitete velja le za kazenski pregon ter da do pravnomočnosti sodbe poslancu ni mogoče odvzeti prostosti ali ga zapreti ali zoper njega uvesti ukrepe, ki mu onemogočajo izvrševanje nalog iz njegovega mandata.
 8. Odbor lahko poda obrazloženo mnenje o pristojnosti organa in dopustnosti zahteve, vendar se v nobenem primeru ne izreče niti o krivdi ali nekrivdi poslanca niti se ne izreče o tem, ali mnenja oziroma dejanja, ki se pripisujejo poslancu, upravičujejo kazenski pregon, četudi se pri obravnavi zahteve podrobno seznani z dejstvi primera.
 3. Obrazložitev predlaganega sklepa
 Na podlagi omenjenih dejstev se za to zadevo uporabljajo določbe člena 9 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije.
 V skladu s to določbo poslanci Parlamenta na ozemlju lastne države uživajo imuniteto, kot so je deležni nacionalni poslanci omenjene države članice. Člen 26 francoske ustave pa določa, da se zoper poslanca francoskega parlamenta ne sme odrediti sodnega postopka ali preiskave, niti se ga ne sme aretirati, pridržati ali mu soditi zaradi mnenja ali glasu, izraženega pri opravljanju dolžnost in da se poslanca ne sme aretirati zaradi kaznivega dejanja niti se mu ne sme drugače odvzeti ali omejiti prostosti brez dovoljenja parlamenta.
 Pri odločanju o odvzemu parlamentarne imunitete Evropski parlament uporablja lastna dosledna načela. Eno od teh načel je, da se imuniteta običajno odvzame, če kaznivo dejanje spada v okvir člena 9 Protokola št. 7, pod pogojem, da ne gre za fumus persecutionis, tj. dovolj resen in utemeljen sum, da je bil primer sprožen z namenom, da bi se poslancu politično škodovalo.
 V tem primeru ni bilo ugotovljeno, da bi bil postopek sprožen s tem namenom.
 Kar zadeva člen 8 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije, je Sodišče Evropske unije razsodilo, da mora poslanec Evropskega parlamenta, da bi zanj veljala absolutna imuniteta v skladu s tem členom, mnenje izraziti pri opravljanju svojih dolžnosti, s čimer se zahteva neposredna in očitna povezava med izraženim mnenjem in parlamentarnimi dolžnostmi(1)
 V tem primeru izjave, ki naj bi jih podala Marine Le Pen, očitno niso mnenje, ki bi ga izrekla pri opravljanju dolžnosti poslanke Evropskega parlamenta v smislu člena 8 Protokola št. 7 o privilegijih in imunitetah Evropske unije, kakor ga razlaga Sodišče Evropske unije.
 4. Sklepna ugotovitev
 Na podlagi zgornjih preudarkov in v skladu s členom 9(4) Poslovnika Odbor za pravne zadeve priporoča, da Evropski parlament Marine Le Pen odvzame imuniteto.
 Sodba Sodišča z dne 6. septembra 2011 v zadevi Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543, točka 35.
 Daniel Buda, Angel Džambazki (Angel Dzhambazki), Heidi Hautala, Jens Rohde


type: wikipedia

text:
Słubice ( sau Dammvorstadt) este un oraș în partea de vest a voievodatului Lubusz, reședința județului (powiat) Słubicki, pe râul Oder. Între 1975-1998, orașul a aparținut voievodatului Gorzów Wielkopolski. La data de 1 ianuarie 2008, Słubice avea 18.148 de locuitori (85.000 încluzând suburbii Słubice/Frankfurt). La Słubice se află unul dintre cele mai vechi cimitire evreiești de pe teritoriul Europei. Prima atestare documentară vine de la 1399.
 La Słubice se află Colegium Polonicum, o unitate de predare și cercetare a Universității Adam Mickiewicz din Poznań și a Universității Internaționale Viadrina din Frankfurt (Oder) de care până la încheierea celui de al doilea război mondial a aparținut Słubice. În apropierea orașului se află Zona Specială Economică Słubice-Kostrzyn.
 Słubice face parte din euroregiunea Viadrina și este membru al asociației orașelor poloneze.
 Vezi și
 Listă de orașe din Polonia
 Slubice
 Slubice 24
 Bazar
 Orașe din Polonia


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
C 348/20 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 8.12.2001
 KIage der Kommission der Europäischen Gemeinschaften bot, indem es die Unterteilung der objektiven Kriterien zur
 gegen die Italienische Republik, eingereicht am 17. Okto- Bewertung der Angebote in Untergruppen noch vor der
 ber 2001 Öffnung der Umschläge erlaube. Schließlich habe die Italieni-
 sche Republik, indem sie den Erlass des Dekrets Nr. 116/97
 nicht der Kommission mitgeteilt habe, auch gegen Artikel 44
 (Rechtssache C-412/01) Absatz 2 der Richtlinie verstoßen.
 (2001/C 348/35) (1) ABl. L 209 vom 24.7.1992, S. 1.
 Die Kommission der Europäischen Gemeinschaften, vertreten
 durch Michel Nolin als Bevollmächtigten im Beistand von
 avvocato Massimo Moretto, hat am 17. Oktober 2001 eine
 Klage gegen die Italienische Republik beim Gerichtshof der Klage der Kommission der Europäischen Gemeinschaften
 Europäischen Gemeinschaften eingereicht. gegen das Königreich Spanien, eingereicht am 17. Oktober
 2001
 Die Klägerin beantragt, (Rechtssache C-414/01)
 (2001/C 348/36)
 — festzustellen, dass die Italienische Republik dadurch gegen
 ihre Verpflichtungen aus der Richtlinie 92/50/EWG (1),
 insbesondere den Artikeln 23, 32, 36 und 44, verstoßen
 hat, dass in Artikel 2 des Dekrets des Präsidenten des Die Kommission der Europäischen Gemeinschaften hat am
 Ministerrats Nr. 116/97 vom 27. Februar 1997 durch 17. Oktober 2001 eine Klage gegen das Königreich Spanien
 den Verweis auf Artikel 14 des Decreto legislativo Nr. 157 beim Gerichtshof der Europäischen Gemeinschaften einge-
 vom 17. März 1995 unter den Vergabekriterien, die die reicht. Bevollmächtigte der Klägerin ist T. Martı́nez del Peral;
 öffentlichen Auftraggeber zur Bestimmung des wirt- Zustellungsbevollmächtigter ist L. Escobar, Juristischer Dienst,
 schaftlich günstigsten Angebots in Betracht ziehen Centre Wagner C 254, Luxemburg.
 können, die in Artikel 32 der Richtlinie 92/50/EWG
 aufgezählten Auswahlkriterien genannt sind, dass unter
 den Vergabekriterien gleichermaßen Qualitätszertifikate Die Klägerin beantragt,
 sowie „weitere von den öffentlichen Auftraggebern gege-
 benenfalls zur genauen Einstufung des Bewerbers im — festzustellen, dass das Königreich Spanien dadurch gegen
 Hinblick auf die ausgeschriebene Dienstleistung bestimm- seine Verpflichtungen aus Artikel 15 Absatz 1 der
 te Angaben“ genannt sind, dass außerdem die Möglichkeit Richtlinie 97/7/EG des Europäischen Parlaments und des
 vorgesehen ist, die Kriterien zur Bewertung der Angebote Rates vom 20. Mai 1997 über den Verbraucherschutz bei
 vor der Öffnung der Umschläge in Untergruppen zu Vertragsabschlüssen im Fernabsatz (1) verstoßen hat, dass
 unterteilen und dass das Dekret Nr. 116/97 der Kommis- es nicht die Rechts- und Verwaltungsvorschriften erlassen
 sion nicht im Wortlaut mitgeteilt wurde; hat, die erforderlich sind, um dieser Richtlinie nachzu-
 kommen, oder dass es diese Vorschriften jedenfalls der
 — der Italienischen Republik die Kosten des Verfahrens Kommission nicht mitgeteilt hat;
 aufzuerlegen.
 — dem Königreich Spanien die Kosten des Verfahrens
 aufzuerlegen.
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Die Kommission ist der Auffassung, dass die angefochtenen Gemäß Artikel 15 Absatz 1 der Richtlinie 97/7/EG habe das
 Bestimmungen des Dekrets Nr. 116/97 in offensichtlichem Königreich Spanien die erförderlichen Maßnahmen, um der
 Widerspruch zur Richtlinie 92/50 stünden, soweit sie die Richtlinie nachzukommen, bis zum 4. Juni 2000 erlassen
 Anwendung der Kriterien zur Beurteilung der Leistungsfähig- müssen.
 keit der Bewerber auch in der Phase der Bewertung des
 wirtschaftlich günstigsten Angebots vorsähen, wodurch die
 (1) ABl. L 144 vom 4.6.1997, S. 19.
 Phase der Auswahl mit derjenigen der Vergabe vermengt
 werde. Andererseits verletze das fragliche Dekret Artikel 36
 Absatz 2 der Richtlinie sowie das allgemeine Transparenzge-


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 ENVIRONMENTAL PROTECTION AGENCY
 40 CFR Part 721
 [EPA-HQ-OPPT-2005-0015; FRL-8068-8]
 RIN 2070-AJ18
 Perfluoroalkyl Sulfonates; Proposed Significant New Use Rule; Extension of Comment Period
 AGENCY:
 Environmental Protection Agency (EPA).
 ACTION:
 Proposed rule; extension of comment period.
 SUMMARY:
 This document extends the public comment period for the proposed Significant New Use Rule for certain Perfluoroalkyl Sulfonates issued under the authority of section 5(a)(2) of the Toxic Substances Control Act (TSCA) that was published in the Federal Register on March 10, 2006 (71 FR 12311) (FRL-7740-6). On April 10, 2006 (71 FR 18055) (FRL-7779-7), EPA extended the end of the public comment period from April 10, 2006 to May 10, 2006. In this action, EPA is further extending the end of the comment period from May 10, 2006 to August 8, 2006.
 DATES:
 Comments must be received on or before August 8, 2006.
 ADDRESSES:
 Follow the detailed instructions as provided under ADDRESSES in the Federal Register document of March 10, 2006 (71 FR 12311).
 FOR FURTHER INFORMATION CONTACT:
 For general information contact: Colby Lintner, Regulatory Coordinator, Environmental Assistance Division (7408M), Office of Pollution Prevention and Toxics, Environmental Protection Agency, 1200 Pennsylvania Ave., NW., Washington, DC 20460-0001; telephone number: (202) 554-1404; e-mail address: TSCA-Hotline@epa.gov.
 For technical information contact: Amy Breedlove, Chemical Control Division (7405M), Office of Pollution Prevention and Toxics, Environmental Protection Agency, 1200 Pennsylvania Ave., NW., Washington, DC 20460-0001; telephone number: (202) 564-9823; e-mail address: breedlove.amy@epa.gov.
 SUPPLEMENTARY INFORMATION:
 I. General Information
 The Agency included in the proposed rule a list of those who may be potentially affected by this action. If you have questions regarding the applicability of this action to a particular entity, consult the technical person listed under FOR FURTHER INFORMATION CONTACT.
 II. What Action is EPA Taking?
 This document extends the public comment period for the proposed SNUR for certain perfluoroalkyl sulfonates issued under the authority of section 5(a)(2) of TSCA that was published in the Federal Register on March 10, 2006 (71 FR 12311). On April 10, 2006 (71 FR 18055), EPA extended the end of the public comment period from April 10, 2006 to May 10, 2006. In today's action, EPA is further extending the end of the comment period from May 10, 2006, to August 8, 2006. The Agency is taking this action because EPA has received a request from certain stakeholders in the semiconductor industry to extend the comment period on the proposed SNUR, citing that 90 days is the minimum extension period they would require to provide EPA with the necessary information it needs to finalize the SNUR. Without this extension, the Semiconductor Industry Association (SIA) and Semiconductor Equipment and Materials International (SEMI) believe they would not have an adequate opportunity to comment on the proposed SNUR.
 III. What is the Agency's Authority for Taking this Action?
 Section 5(a)(2) of TSCA (15 U.S.C. 2604(a)(2)) authorizes EPA to determine that a use of a chemical substance is a “significant new use.” EPA must make this determination by promulgating a rule after considering all relevant factors, including those listed in TSCA section 5(a)(2). These factors include the projected production volume of a chemical substance; the extent to which a use changes or increases the type, form, magnitude, or duration of exposure to the substance; and the reasonably anticipated manner of producing, processing, distributing, or disposing of the substance. EPA construes the statute to allow consideration of any other relevant factors, in addition to those listed in section 5(a)(2). Once EPA determines that a use of a chemical substance is a significant new use, and promulgates a SNUR, section 5(a)(1)(B) of TSCA requires persons to submit a Significant New Use Notice (SNUN) to EPA at least 90 days before they manufacture, import, or process the chemical substance for that use.
 IV. Do Any Statutory and Executive Order Reviews Apply to this Action?
 No. This action is not a rulemaking, it merely extends the date by which public comments on a proposed rule must be submitted to EPA on a proposed rule that previously published in the Federal Register of March 10, 2006 (71 FR 12311). For information about the applicability of the statutory and executive order reviews to the proposed rule, please refer to the discussion in Unit XII. of that document (71 FR 12311).
 List of Subjects in 40 CFR Part 721
 Environmental protection, Chemicals, Hazardous substances, Reporting and recordkeeping requirements.
 Dated: May 4, 2006.
 Charles M. Auer,
 Director, Office of Pollution Prevention and Toxics.
 [FR Doc. 06-4353 Filed 5-5-06; 1:01 pm]
 BILLING CODE 6560-50-S


type: contracts

text:
 16.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 238/53
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ZŘÍZENÉHO DOHODOU O VZÁJEMNÉM UZNÁVÁNÍ MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A SPOJENÝMI STÁTY AMERICKÝMI č. 51/2017
 ze dne 4. září 2017
 o zařazení subjektů posuzování shody do seznamu v odvětvové příloze o elektromagnetické kompatibilitě [2017/1574]
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Dohodu o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, a zejména na články 7 a 14,
 vzhledem k tomu, že smíšenému výboru přísluší rozhodovat o zařazení subjektu nebo subjektů posuzování shody do seznamu v odvětvové příloze,
 ROZHODL TAKTO:
 1.
 Subjekt posuzování shody uvedený v dodatku A se zařazuje do seznamu subjektů posuzování shody do sloupce „Pro přístup ES na trh USA“ v oddílu V odvětvové přílohy o elektromagnetické kompatibilitě.
 2.
 Strany se dohodly na specifickém rozsahu zařazení subjektu posuzování shody uvedeného v dodatku A, co se týče výrobků a postupů posuzování shody, a budou jej zachovávat.
 Toto rozhodnutí, sepsané ve dvou vyhotoveních, je podepsáno zástupci smíšeného výboru oprávněnými jednat jménem stran za účelem pozměnění dohody. Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem posledního podpisu.
 Za Spojené státy americké
 James C. SANFORD
 Podepsáno ve Washingtonu DC dne 5. července 2017.
 Za Evropskou unii
 Ignacio IRUARRIZAGA
 Podepsáno v Bruselu dne 4. září 2017.
 Dodatek A
 Subjekt posuzování shody ES zařazený do seznamu subjektů posuzování shody do sloupce „Pro přístup ES na trh USA“ v oddílu V odvětvové přílohy o elektromagnetické kompatibilitě
 Electromagnetic Testing Services Ltd
 Pratts Fields, Lubberhedges Lane
 Stebbing, Dunmow
 Essex CM6 3BT
 SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ


text:
 14.5.2014
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 139/7
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 493/2014 AL COMISIEI
 din 13 mai 2014
 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 102/2012 al Consiliului de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de cabluri din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză, extinsă la importurile de cabluri din oțel expediate, printre altele, din Republica Coreea, indiferent dacă sunt sau nu declarate ca fiind originare din Republica Coreea
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 11 alineatul (3) și articolul 13 alineatul (4),
 întrucât:
 A. MĂSURI ÎN VIGOARE
 (1)
 Prin Regulamentul (CE) nr. 1796/1999 (2), Consiliul a instituit o taxă antidumping definitivă asupra importurilor de cabluri din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză. Aceste măsuri au fost menținute prin Regulamentul (CE) nr. 1601/2001 al Consiliului (3) și prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 al Consiliului (4).
 (2)
 Prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 400/2010 (5), Consiliul a extins taxa antidumping existentă asupra importurilor de cabluri din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză, la importurile aceluiași produs expediat din Republica Coreea, indiferent dacă este sau nu declarat ca fiind originar din Republica Coreea, în urma unei anchete privind eludarea efectuate în temeiul articolului 13 din regulamentul de bază. Prin același regulament, anumiți producători-exportatori coreeni au fost scutiți de aplicarea acestor măsuri extinse.
 (3)
 Măsurile aflate în vigoare în prezent constau într-o taxă antidumping instituită prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 102/2012 al Consiliului (6) asupra importurilor de cabluri din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă, printre altele, la importurile de cabluri din oțel expediate din Republica Coreea, indiferent dacă sunt sau nu declarate ca fiind originare din Republica Coreea, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din regulamentul de bază, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 489/2014 al Comisiei (7) (denumite în continuare „măsurile în vigoare”).
 B. PROCEDURA
 1. Deschiderea procedurii
 (4)
 Comisia a primit o cerere pentru o reexaminare intermediară parțială în temeiul articolului 11 alineatul (3) din regulamentul de bază. Cererea a fost depusă de societatea Goodwire MFG. Co. Ltd (denumită în continuare „Goodwire”), un producător din Republica Coreea, și obiectul acesteia se limitează la examinarea posibilității de a acorda societății Goodwire o scutire de măsurile în vigoare în conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din regulamentul de bază.
 (5)
 După ce a examinat elementele de probă prezentate de Goodwire și a consultat statele membre și după ce industriei din Uniune i s-a oferit posibilitatea de a-și prezenta observațiile, Comisia a deschis ancheta la 27 august 2013, prin publicarea unui aviz de deschidere în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 (8).
 2. Produsul care face obiectul reexaminării
 (6)
 Produsul care face obiectul reexaminării constă în cabluri din oțel, inclusiv cablurile închise, altele decât cele din oțel inoxidabil, cu o secțiune transversală maximă care depășește 3 mm, originare din Republica Populară Chineză sau expediate din Republica Coreea, indiferent dacă sunt sau nu declarate ca fiind originare din Republica Coreea (denumite în continuare „produsul care face obiectul reexaminării”), încadrate în prezent la codurile NC ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 și ex 7312 10 98 (coduri TARIC 73121028113, 7312108313, 7312108513, 7312108913 și 7312109813).
 3. Perioada de raportare
 (7)
 Perioada de raportare a fost cuprinsă între 1 iulie 2012 și 30 iunie 2013. Au fost colectate date între anul 2008 și sfârșitul perioadei de raportare pentru a se studia o eventuală modificare a configurației comerțului.
 4. Ancheta
 (8)
 Comisia a informat în mod oficial societatea Goodwire, precum și reprezentanții Republicii Coreea cu privire la deschiderea reexaminării. Părțile interesate au fost invitate să își prezinte punctul de vedere și au fost informate de posibilitatea de a cere să fie audiate. Nu a fost formulată nicio cerere în acest sens.
 (9)
 Comisia a trimis un chestionar societății Goodwire și a primit răspuns în termenul stabilit. Comisia a cercetat și a verificat toate informațiile considerate necesare pentru reexaminare. S-a efectuat o vizită de verificare în spațiile de lucru ale societății Goodwire.
 C. CONSTATĂRI
 (10)
 Ancheta a confirmat că Goodwire este într-adevăr un producător al produsului care face obiectul reexaminării și că nu este afiliată niciunuia dintre exportatorii sau producătorii chinezi supuși măsurilor antidumping în vigoare. Ancheta a confirmat, de asemenea, că Goodwire nu a exportat în Uniune produsul care face obiectul reexaminării pe parcursul perioadei de anchetă a anchetei privind eludarea care a condus la extinderea măsurilor, adică între 1 iulie 2008 și 30 iunie 2009.
 (11)
 Activitățile de prelucrare ale Goodwire pot fi considerate o operațiune de asamblare și/sau de încheiere în sensul articolului 13 alineatul (2) din regulamentul de bază. Goodwire achiziționează sârmă laminată din oțel fabricată pe plan intern, dar importă, de asemenea, sârmă laminată din oțel originară din Republica Populară Chineză, care este ulterior trefilată, toronată și închisă în spațiile sale de lucru din Republica Coreea. Produsul finit este vândut pe piața internă și exportat către Statele Unite și către Uniune.
 (12)
 În cursul anchetei, s-a stabilit că proporția materiilor prime de origine chineză era cu mult sub pragul de 60 %. Prin urmare, nu a fost necesar să se stabilească dacă pragul de 25 % de valoare adăugată a fost atins în sensul articolului 13 alineatul (2) din regulamentul de bază. Prin urmare, nu s-a considerat că activitățile de producție ale Goodwire implicau o eludare în sensul articolului 13 alineatul (2) din regulamentul de bază.
 (13)
 Ancheta a confirmat că Goodwire nu cumpăra produsul finit care face obiectul reexaminării din Republica Populară Chineză pentru a-l revinde sau transborda către Uniune și că societatea își poate justifica toate exporturile din cursul perioadei de raportare.
 (14)
 Având în vedere constatările descrise în considerentele 10-13, Comisia concluzionează că Goodwire nu eludează măsurile antidumping aflate în vigoare asupra importurilor de cabluri din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză, astfel cum au fost extinse, printre altele, la importurile de cabluri din oțel expediate din Republica Coreea, indiferent dacă sunt sau nu declarate ca fiind originare din Republica Coreea.
 (15)
 Constatările prezentate mai sus au fost comunicate societății Goodwire și industriei din Uniune, care au avut posibilitatea de a prezenta observații. Observațiile primite au fost luate în considerare, după caz.
 D. MODIFICAREA LISTEI SOCIETĂȚILOR CARE BENEFICIAZĂ DE O SCUTIRE DE MĂSURILE ÎN VIGOARE
 (16)
 În conformitate cu constatările prezentate mai sus, societatea Goodwire ar trebui să fie adăugată pe lista societăților care sunt scutite de taxa antidumping instituită prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 102/2012.
 (17)
 Astfel cum se prevede la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 400/2010, aplicarea scutirii este condiționată de prezentarea către autoritățile vamale ale statelor membre a unei facturi comerciale valabile, care trebuie să fie conformă cu cerințele prevăzute în anexa la regulamentul respectiv. În cazul în care nu este prezentată o astfel de factură, taxa antidumping ar trebui să continue să se aplice.
 (18)
 În plus, scutirea de măsurile extinse acordată pentru importurile de cabluri din oțel fabricate de Goodwire, în conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din regulamentul de bază, rămâne valabilă cu condiția ca faptele stabilite definitiv să justifice această scutire. În cazul unor noi elemente de probă prima facie care indică contrariul, Comisia poate deschide o anchetă pentru a determina dacă retragerea scutirii se justifică.
 (19)
 Scutirea de măsurile extinse acordată pentru importurile de cabluri din oțel fabricate de Goodwire se bazează pe constatările prezentei reexaminări. Astfel, prezenta scutire se aplică exclusiv importurilor de cabluri din oțel expediate din Republica Coreea și fabricate de entitatea juridică specifică menționată anterior. Importurile de cabluri din oțel fabricate de orice societate a cărei denumire nu este menționată în mod expres la articolul 1 alineatul (4) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 102/2012, inclusiv de entitățile afiliate celor menționate în mod expres, nu ar trebui să beneficieze de scutire și ar trebui să facă obiectul taxei reziduale instituite prin regulamentul respectiv.
 (20)
 Ar trebui încheiată reexaminarea intermediară parțială și ar trebui modificat Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 102/2012, astfel cum a fost modificat ultima dată, pentru a include societatea Goodwire în tabelul care figurează la articolul 1 alineatul (4).
 (21)
 Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 15 alineatul (1) din regulamentul de bază,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Tabelul prevăzut la articolul 1 alineatul (4) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 102/2012, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 489/2014, este înlocuit cu următorul tabel:
 „Țara
 Societatea
 Cod TARIC adițional
 Republica Coreea
 Bosung Wire Rope Co., Ltd, 568,Yongdeok-ri, Hallim-myeon, Gimae-si, Gyeongsangnam-do, 621-872
 A969
 Chung Woo Rope Co., Ltd, 1682-4, Songjung-Dong, Gangseo-Gu, Busan
 A969
 CS Co., Ltd, 287-6 Soju-Dong Yangsan-City, Kyoungnam
 A969
 Cosmo Wire Ltd, 4-10, Koyeon-Ri, Woong Chon-Myon Ulju-Kun, Ulsan
 A969
 Dae Heung Industrial Co., Ltd, 185 Pyunglim — Ri, Daesan-Myun, Haman — Gun, Gyungnam
 A969
 DSR Wire Corp., 291, Seonpyong-Ri, Seo-Myon, Suncheon-City, Jeonnam
 A969
 Goodwire MFG. Co. Ltd, 984-23, Maegok-Dong, Yangsan-City, Kyungnam
 B955
 Kiswire Ltd, 20th Fl. Jangkyo Bldg, 1, Jangkyo-Dong, Chung-Ku, Seul
 A969
 Manho Rope & Wire Ltd, Dongho Bldg, 85-2 4 Street Joongang-Dong, Jong-gu, Busan
 A969
 Line Metal Co. Ltd, 1259 Boncho-ri, Daeji-Myeon, Changnyeong-gun, Gyeongnam
 B926
 Seil Wire and Cable, 47-4, Soju-Dong, Yangsan-Si, Kyungsangnamdo
 A994
 Shin Han Rope Co., Ltd, 715-8, Gojan-Dong, Namdong-gu, Incheon
 A969
 Ssang YONG Cable Mfg. Co., Ltd, 1559-4 Song-Jeong Dong, Gang-Seo Gu, Busan
 A969
 Young Heung Iron & Steel Co., Ltd, 71-1 Sin-Chon Dong, Changwon City, Gyungnam
 A969”
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 13 mai 2014.
 Pentru Comisie
 Președintele
 José Manuel BARROSO
 (1) JO L 343, 22.12.2009, p. 51.
 (2) Regulamentul (CE) nr. 1796/1999 al Consiliului din 12 august 1999 privind instituirea unui drept antidumping definitiv și perceperea cu titlu definitiv a dreptului provizoriu instituit la importurile de cabluri din oțel originare din Republica Populară Chineză, Ungaria, India, Mexic, Polonia, Africa de Sud și Ucraina și închiderea procedurii antidumping referitoare la importurile originare din Republica Coreea (JO L 217, 17.8.1999, p. 1).
 (3) Regulamentul (CE) nr. 1601/2001 al Consiliului din 2 august 2001 privind instituirea unui drept antidumping definitiv și perceperea cu titlu definitiv a dreptului antidumping provizoriu instituit la importurile anumitor cabluri din fier sau din oțel originare din Republica Cehă, Rusia, Thailanda și Turcia (JO L 211, 4.8.2001, p. 1).
 (4) Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 al Consiliului din 8 noiembrie 2005 de instituire a unui drept antidumping definitiv asupra importurilor de cabluri din oțel originare din Republica Populară Chineză, India, Africa de Sud și Ucraina în urma unei reexaminări în temeiul expirării măsurilor, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO L 299, 16.11.2005, p. 1).
 (5) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 400/2010 al Consiliului din 26 aprilie 2010 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 privind importurile de cabluri și parâme din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză la importurile de cabluri și parâme din oțel expediate din Republica Coreea, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca provenind din Republica Coreea, și de închidere a anchetei privind importurile expediate din Malaysia (JO L 117, 11.5.2010, p. 1).
 (6) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 102/2012 al Consiliului din 27 ianuarie 2012 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de cabluri din oțel originare din Republica Populară Chineză și Ucraina, extinsă la importurile de cabluri din oțel expediate din Maroc, Moldova și Republica Coreea, indiferent dacă sunt sau nu declarate ca fiind originare din aceste țări, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, și de încheiere a procedurii de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor privind importurile de cabluri din oțel originare din Africa de Sud, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO L 36, 9.2.2012, p. 1).
 (7) JO L 138, 13.5.2014, p. 80.
 (8) JO C 246, 27.8.2013, p. 5.


text:
 15.1.2011
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 13/14
 Euroopa Kohtu (teine koda) 18. novembri 2010. aasta otsus (Oberster Gerichtshof (Austria) eelotsusetaotlus) — Pensionsversicherungsanstalt versus Christine Kleist
 (Kohtuasi C-356/09) (1)
 (Sotsiaalpoliitika - Meeste ja naiste võrdne kohtlemine tööhõive ja elukutse küsimustes - Direktiiv 76/207/EMÜ - Artikli 3 lõike 1 punkt c - Siseriiklikud õigusnormid, mis teevad lihtsamaks nende töötajate töölepingu ülesütlemise, kellel on tekkinud õigus vanaduspensionile - Nooremate isikute tööhõive edendamise eesmärk - Siseriiklikud õigusnormid, mis annavad nimetatud pensioni saamise õiguse naistele alates 60. eluaastast ja meestele alates 65. eluaastast)
 2011/C 13/23
 Kohtumenetluse keel: saksa
 Eelotsusetaotluse esitanud kohus
 Oberster Gerichtshof
 Põhikohtuasja pooled
 Hageja: Pensionsversicherungsanstalt
 Kostja: Christine Kleist
 Ese
 Eelotsusetaotlus — Oberster Gerichtshof — Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiivi 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (EÜT L 39, lk 40; ELT eriväljaanne 05/01, lk 187), mida on muudetud direktiiviga 2002/73/EÜ, artikli 3 lõike 1 punkti c tõlgendamine — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette, et naised jõuavad vanaduspensioniikka 60. eluaasta ja mehed 65. eluaasta täitumisel ning lihtsustavad sellesse ikka jõudnud töötajate töölepingute ülesütlemist — 60-aastase naise, kellel on pensioni saamise õigus, töölepingu ülesütlemine avalik-õigusliku tööandja poolt, mida on põhjendatud sooviga edendada nooremate isikute tööhõivet
 Resolutsioon
 Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiivi 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiviga 2002/73/EÜ) artikli 3 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad tööandjal noorematel isikutel töö saamise soodustamiseks öelda üles nende töötajate töölepingud, kellel on tekkinud õigus vanaduspensionile, kui naistel tekib see õigus viis aastat nooremalt kui meestel, kujutavad endast selles direktiivis keelatud otsest soolist diskrimineerimist.
 (1) ELT C 282, 21.11.2009.


text:
Willem de Fesch (Alkmaar, doopdatum 26 augustus 1687 - Londen, 3 januari 1761) was een Nederlands componist en violist uit de periode van de Barokmuziek.
 Biografie
 Zijn vader Louis/Lodewijk de Fesch (1657-?) (ook wel Vaeght, De Veg of Defesch) was een musicus uit Luik die zich al jong in Amsterdam had gevestigd en in 1685, kort na zijn huwelijk met Johanna Willems Maasbragt (1664-1739), verhuisd was naar Alkmaar, waar hun tweede zoon Willem werd geboren. In het eerste decennium van de 18e eeuw verhuisde het gezin terug naar Amsterdam. Willem werd daar in 1710 musicus bij de Stadsschouwburg aan de Keizersgracht. De Fesch zou daarbij les hebben gehad van Carl Rosier, met wiens dochter Maria-Anna hij in 1711 trouwde. In 1725 verhuisde hij naar Antwerpen en werd er kapelmeester in de kathedraal. In 1730 nam hij daar ontslag nadat schuldig was bevonden aan mishandeling en zelfs afpersing van zijn zangers; hij had een opvliegend karakter.
 In 1731 vestigde hij zich in Londen, waar hij een tijdlang de leiding had van het orkest van Georg Friedrich Händel. Hij was ook actief als solist, gaf les en componeerde verder. Zijn vrouw werd daarbij af en toe als zangeres ingeschakeld. Hij gaf er ook benefietconcerten. In 1746 was hij vioolsolist in het Occasional Oratorium van Händel. Hij was in 1748 en 1749 dirigent bij de concerten in Marylebone Gardens. Na 1750 werd nauwelijks meer iets van hem vernomen. Uit dagboeken van een trouwe bezoeker, Thomas Hollis, blijkt dat zijn gezondheid sterk achteruitging. De Fesch overleed in 1761 op 73-jarige leeftijd.
 Werken
 Zijn oeuvre als componist omvat onder meer een mis, verschillende bundels met concerti voor viool of concerti grossi die op de Italiaanse stijl van onder meer Antonio Vivaldi zijn geënt (onder meer zijn Opus II, III, V, X), sonates zoals de cellosonates Opus VIII, liederen en muziekstukken voor blokfluit, die nog regelmatig worden uitgevoerd en opgenomen.
 In Engeland schreef hij twee oratoria. Judith (1733) was het tweede oratorium dat in Engeland naar een bijbels gegeven werd gecomponeerd, een jaar na Esther van Handel, maar de muziek ervan is verloren gegaan. Het leek er toen op dat De Fesch zich wilde meten met Handel als meester in het opkomende genre van het oratorium.
 Van zijn oratorium Joseph uit 1745 ontdekte de Belgische musicoloog Pieter Andriessen in 1980 een kopie van het manuscript in de Royal Academy of Music in Londen. Het werk werd in 1984 voor het eerst opnieuw uitgevoerd onder leiding van Joz Swinnen in Beringen en in 1987 op het zogenaamde Feschtival in Alkmaar onder leiding van Jos Van Immerseel. Het is ook op cd uitgebracht (2001, heruitgave 2021) in een uitvoering van onder anderen Claron McFadden in de titelrol, Roberta Alexander, Nico van der Meel, Musica ad Rhenum, het Nationaal Kinderkoor en Viri Cantores onder leiding van Jed Wentz.
 De Fesch' overgeleverde oeuvre is integraal uitgegeven door Donemus in Amsterdam; deze uitgave kwam tot stand onder de wetenschappelijke begeleiding van de Amerikaans-Nederlandse musicoloog prof. dr. Robert L. Tusler (1920-2015) ook de auteur van een Engelstalig boek over de componist. Ook musicoloog Willem Noske heeft daaraan een bijdrage geleverd. Over de toeschrijvingen aan De Fesch zijn niet alle musicologen het eens.
 Composities
 Op. 1: A: zes sonates voor 2 violen, en B: 6 sonates voor 2 violoncelli (Roger/Amsterdam 1715)
 Op. 2: zes concerten en concerti grossi (Roger/Amsterdam 1717)
 Op. 3: zes concerten en concerti grossi (Roger/Amsterdam 1718)
 Op. 4: A: zes sonates voor viool en basso continuo, en B: zes sonates voor 2 violoncelli (1725)
 Op. 5: zes concerten en concerti grossi (Le Cène/Amsterdam 1725)
 Op. 6: zes sonates voor viool of fluit en basso continuo (1730)
 Op. 7: tien triosonates (1733)
 Op. 8: A: zes sonates voor viool en basso continuo, en B: zes sonates voor 2 violoncelli (1736)
 Op. 9: zes sonates voor twee violen of fluiten (Walsh/London 1739)
 Op. 10: acht concerten en concerti grossi (Walsh/London 1741)
 Op. 11: dertig duetten voor 2 violen of fluiten (1743)
 Op. 12: twaalf sonates voor 2 violen of fluiten en basso continuo (1748)
 Op. 13: zes sonaten voor violoncello en basso continuo (1750)
 Missa Paschalis (1730)
 Oratorium Judith (1733) (verloren gegaan)
 Oratorium Joseph (1745)
 Vele liederen (Canzonetta's en Songs)
 Muziek voor carillon
 Bibliografie
 Over De Fesch
 Frans van den Bremt: Willem de Fesch (1687-1757?): Nederlands componist en virtuoos, leven en werk. Palais des académies, Brussel, 1949.
 Robert L. Tusler: Willem de Fesch: 'An excellent musician and a worthy man'. Albersen, Den Haag, 2005. ISBN 90-809445-1-3
 Naslag
 Henri Viotta, Lexicon der Toonkunst, deel I, 1881, pagina 511 (Guillaume de Fesch)
 Geïllustreerd muzieklexicon, onder redactie van Mr. G. Keller en Philip Kruseman, medewerking van Sem Dresden, Wouter Hutschenruijter (1859-1943), Willem Landré, Alexander Voormolen en Henri Zagwijn; uitgegeven in 1932/1949 bij J. Philips Kruseman, Den Haag; pagina 199
 J. Robijns en Miep Zijlstra, Algemene Muziek Encyclopedie deel 3, Unieboek 1980, pagina 201; met een bijdrage van Frans van den Bremt
 Nederlands componist
 Barokcomponist


text:
Nelsons de Žesuss Silva (; dzimis , Irarā, Brazīlijā), pazīstams kā Dida, ir bijušais brazīliešu vārtsargs. Līdz 2006. gadam viņš bija arī Brazīlijas futbola izlases vārtsargs.
 Sasnieugmi
 Cruzeiro
 Copa Libertadores: 1997
 Corinthians
 Brazīlijas čempionāts: 1999
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2000
 Milan
 Itālijas Serie A: 2003–04
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004
 UEFA Čempionu līga: 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 2003, 2007
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007
 Brazīlija
 FIFA U-20 Pasaules kauss: 1993
 Copa América: 1999
 FIFA Pasaules kauss: 2002
 FIFA Konfederāciju kauss: 1997, 2005
 Individuālie sasniegumi
 Itālijas Serie A gada labākais vārtsargs: 2003–04
 Ārējās saites
 1973. gadā dzimušie
 Baijā dzimušie
 Brazīlijas futbolisti
 1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
 2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
 2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
 1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
 Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
 Futbola vārtsargi
 Brazīlijas izlases futbolisti
 AC Milan spēlētāji


text:
La segunda prueba de esquí alpino de la Copa del Mundo de Esquí Alpino de 2013/14 se disputó los días 16 y 17 de noviembre de 2013 en la ciudad de en Levi(Finlandia).
 Calendario

 Eslalon Masculino
 Únicamente incluidos los participantes que puntuaron.

 Eslalon Femenino
 Únicamente incluidas las participantes que puntuaron.

 Notas y referencias
 Copa del Mundo de Esquí Alpino
 Esquí en 2013


text:
>Højesteretsdom i sag om tidsbegrænsede stillinger
 Højesteret har den 17. april 2018 afsagt dom i en sag, som Akademikerne har ført mod staten, Roskilde Universitet, på vegne af fire undervisere, som gennem deres mangeårige tilknytning til Roskilde Universitet var blevet fornyet i flere tidsbegrænsede stillinger.
 De fire undervisere havde alle i langt størstedelen af deres arbejdsliv været ansat på Roskilde Universitet. Bortset fra enkelte perioder var de kontinuerligt ansat i tidsbegrænsede deltidsstillinger uden ret til pension. De havde ikke haft hovedstillinger andet sted. De havde senest i perioden fra 2012 til ansættelsens ophør i 2014 været ansat som undervisningsassistenter.
 Sagen angik i første række, om de fire undervisere havde ret til pensionsbidrag af den løn, som de modtog under den nævnte ansættelse som undervisningsassistenter, som følge af forskelsbehandling i forhold til sammenlignelige fastansatte. I anden række angik sagen, om de havde ret til godtgørelse for krænkelse af deres rettigheder efter deltidsloven eller lov om tidsbegrænset ansættelse.
 Højesteret frifandt Roskilde Universitet for kravet om pension, idet Højesteret efter en samlet vurdering fandt, at den stilling, som de fire undervisere varetog i perioden 2012-2014, ikke er sammenlignelig med stillinger i stillingsstrukturen, som er faste stillinger med ret til pension.
 Højesteret fandt derimod, at Roskilde Universitet havde overtrådt lov om tidsbegrænset ansættelse ved at have fornyet de fire underviseres tidsbegrænsede ansættelser ud over de tilladte to gange. Højesteret fandt, at hver af underviserne var berettiget til en godtgørelse på 75.000 kr., og forhøjede dermed væsentligt landsrettens godtgørelsesniveau på 25.000 kr. Højesteret har i begrundelsen lagt vægt på, at der har været tale om en række brud på lov om tidsbegrænset ansættelses § 5, stk. 2, at fornyelserne af de tidsbegrænsede ansættelsesforhold er sket i strid med forudsætningerne bag Finansministeriets cirkulære om stillingsstrukturen, og at Roskilde Universitet ved fornyelserne havde fået dækket sit løbende behov for undervisning og løsning af administrative opgaver uden at fastansætte underviserne, som har haft størstedelen af deres arbejdsliv på universitetet.
 ”Akademikerne er meget tilfreds med, at Højesteret på det punkt, som oprindelig udgjorde det væsentligste grundlag for beslutningen om at anke landsrettens dom, nemlig godtgørelsesniveauet og landsrettens begrundelse herfor, har fastlagt et fornuftigt godtgørelsesniveau. Akademikerne er samtidig tilfredse med begrundelsen herfor. Men det vil også være nødvendigt, at vi får drøftet konsekvenserne af dommen med Uddannelses- og Forskningsministeriet i forbindelse med kommende drøftelser om stillingsstrukturen på universiteterne”.


text:
 EUROPESE
 COMMISSIE
 Brussel, 15.11.2019
 C(2019) 8056 final
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) .../... VAN DE COMMISSIE
 van 15.11.2019
 tot vaststelling van nadere bepalingen betreffende het gebruik van de aerodynamische
 voorzieningen krachtens Richtlijn 96/53/EG
 NL NL
 ---pagebreak--- UITVOERINGSVERORDENING (EU) .../... VAN DE COMMISSIE
 van 15.11.2019
 tot vaststelling van nadere bepalingen betreffende het gebruik van de aerodynamische
 voorzieningen krachtens Richtlijn 96/53/EG
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Richtlijn 96/53/EG van de Raad van 25 juli 1996 houdende vaststelling, voor bepaalde
 aan het verkeer binnen de Gemeenschap deelnemende wegvoertuigen, van de in het nationale
 en het internationale verkeer maximaal toegestane afmetingen, en van de in het internationale
 verkeer maximaal toegestane gewichten1, en met name artikel 8 ter, lid 4,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1) Een verbetering van de aerodynamische prestaties van voertuigen kunnen het
 brandstofverbruik, en dus ook de CO2-emissies, aanzienlijk doen dalen. Deze
 prestaties kunnen echter alleen aanzienlijk worden verbeterd als de toegestane
 afmetingen van wegvoertuigen, aerodynamische voorzieningen inbegrepen, dit
 mogelijk maken. Richtlijn 96/53/EG werd derhalve gewijzigd om onder bepaalde
 voorwaarden te kunnen afwijken van de toegestane maximumlengte van voertuigen,
 zowel aan de voor- als aan de achterkant.
 (2) Om de veiligheid van intrekbare of inklapbare aerodynamische voorzieningen aan de
 achterkant te waarborgen, moet worden gespecificeerd in welke situaties dergelijke
 voorzieningen mogen worden gebruikt en in welke niet, met name rekening houdend
 met de nabijheid van andere weggebruikers, speciale kenmerken van het gebied en de
 snelheidsbeperkingen. De verenigbaarheid van intrekbare of inklapbare
 aerodynamische voorzieningen aan de achterzijde met intermodale vervoersactiviteiten
 moet eveneens worden gewaarborgd, met name bij het op- en afrijden van intermodale
 vervoerseenheden. De voorzieningen moeten ook bestand zijn tegen wind bij het
 vervoer op dergelijke eenheden.
 (3) Er zij ook op gewezen dat voertuigen of voertuigcombinaties die met aerodynamische
 voorzieningen aan de achterzijde zijn uitgerust, moeten voldoen aan de voorschriften
 van Richtlijn 96/53/EG, en met name de in bijlage I, punt 1.5, uiteengezette
 voorschriften met betrekking tot de uitwendige straal.
 (4) De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies
 van het in artikel 10 decies, lid 2, van Richtlijn 96/53/EG bedoelde comité,
 1
 PB L 235 van 17.9.1996, blz. 59.
 NL 1 NL
 ---pagebreak--- HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 Voorwerp
 In deze verordening worden gedetailleerde voorschriften vastgesteld voor het gebruik van
 achteraan op voertuigen en voertuigcombinaties gemonteerde aerodynamische voorzieningen,
 overeenkomstig Richtlijn 96/53/EG.
 Artikel 2
 Definities
 Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
 (a) “voorzieningen”: achteraan op voertuigen of voertuigcombinaties gemonteerde
 aerodynamische voorzieningen;
 (b) “gebruiksstand”: de stand waarin de voorzieningen de aerodynamische
 luchtweerstand beperken;
 (c) “gesloten stand”: de stand waarin de voorzieningen zijn ingeklapt of ingetrokken en
 veilig zijn vastgemaakt.
 Artikel 3
 Operationele omstandigheden
 1. De lidstaten mogen voertuigen of voertuigcombinaties verbieden om in stedelijke of
 interstedelijke gebieden te rijden met de voorzieningen in de gebruiksstand als de
 bevoegde autoriteiten dit voorschrijven, rekening houdende met de speciale
 kenmerken van deze gebieden, met name waar de snelheidsbeperkingen 50 km/h of
 minder bedraagt en waar er veel kwetsbare weggebruikers kunnen zijn.
 2. De voorzieningen moeten zich in de gesloten stand bevinden in situaties of gebieden
 waar bijzondere aandacht nodig is. Dit kan het geval zijn:
 (a) bij het manoeuvreren, achteruitrijden of parkeren van het voertuig;
 (b) als het voertuig geparkeerd is;
 (c) bij het in- of uitladen van goederen.
 3. Voor het gebruik van dergelijke voorzieningen in intermodale vervoersoperaties
 gelden de volgende voorschriften:
 (a) tijdens de voorbereiding van intermodaal vervoer en tijdens het vervoer zelf
 moeten de voorzieningen zich in de gesloten stand bevinden;
 (b) de voorzieningen mogen niet meer dan 25 mm uitsteken aan elke zijde van het
 voertuig, en de totale breedte van het voertuig, voorzieningen inbegrepen, mag
 niet meer dan 2 600 mm bedragen;
 4. Gebrekkige, onveilige of slecht werkende voorzieningen moeten in de gesloten stand
 worden gehouden of, indien mogelijk, onmiddellijk worden verwijderd.
 5. Bij wijze van uitzondering op punt 2 en punt 3, onder a), moeten voorzieningen zich
 niet in de gesloten stand bevinden als ze, overeenkomstig deel B, punt 1.3.1.1.3, deel
 C, punt 1.3.1.1.3, en deel D, punt 1.4.1.1.3, van bijlage I bij Verordening (EU) nr.
 NL 2 NL
 ---pagebreak--- 1230/2012, niet intrekbaar of inklapbaar hoeven te zijn omdat de maximumafmetingen
 in alle omstandigheden worden nageleefd.
 Artikel 4
 Inwerkingtreding
 Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in
 het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke
 lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 15.11.2019
 Voor de Commissie
 De voorzitter
 Ursula VON DER LEYEN
 NL 3 NL


text:
 Biografia
 Aimée-Olympe Desclée si avvicinò all'arte frequentando per breve tempo il Conservatoire national supérieur de musique et de danse de Paris, dove evidenziò un temperamento insofferente di ogni scuola, non adatto alle regole tradizionali del Conservatoire.
 Esordì al Gymnase nel 1855, ma non ebbe molta fortuna e dovette accontentarsi di portare in tournée, in Italia e altrove, i grossi successi parigini; conservò il suo carattere forte che non la agevolò nei rapporti con i direttori.
 Nel 1859 abbandonò il palcoscenico, per ritornarci qualche anno dopo in Italia, nella compagnia teatrale gestita da Meynadier.
 Dopo i grandi successi di Milano, Torino, Firenze, la Desclée andò in Belgio, dove a Bruxelles la vide recitare Alexandre Dumas (figlio), e impose il suo nome ai grandi teatri del boulevard, oltre che al Gymnase (1860), teatro nel quale la Desclée esordì in Diane de Lys.
 Nel 1869 il grande successo di Froufrou di Henri Meilhac e Ludovic Halévy ne fece un idolo delle platee.
 La Desclée era cambiata molto rispetto agli anni del suo esordio, e mostrò al pubblico e ai critici teatrali parigini la passione per l'arte e la passione sentimentale per un giornalista da lei conosciuto a Napoli.
 Alle varie commedie e a vari testi del repertorio dumasiano riusci a dare un'insospettata intensità umana, oltre che una sua originale interpretazione.
 Un dramma italiano, Amata Desclée, di Gemma Ferruggia, ha fatto rivivere la grande artista sulle scene.
 Interpretazioni
 Diane de Lys (1860);
 Froufrou (1869);
 Amata Desclée.
 Note
 Bibliografia
 Voci correlate
 Storia della letteratura
 Storia del teatro
 Altri progetti
 Collegamenti esterni