type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
10.2.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 45/5
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 16. november 2000 af 16. november 2000
 i sag C-37/99, straffesag mod Roelof Donkersteeg (anmod- i sag C-217/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 ning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlan- skaber mod Kongeriget Belgien (1)
 den) (1)
 (»Direktiv 83/189/EØF — tekniske standarder og forskrifter (»Traktatbrud — frie varebevægelser — foranstaltninger
 — underretningspligt — installationer til desinfektion af med tilsvarende virkning — næringsstoffer og fødevarer, der
 fodtøj på landbrugsbedrifter — vaccination af svin«) indeholder næringsstoffer — forpligtelse til at indgive en
 anmeldelse — forpligtelse til at angive registreringsnumme-
 ret på etiketten«)
 (2001/C 45/09)
 (2001/C 45/10)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-37/99, angående en anmodning, som Hoge Raad gjort i Samling af Afgørelser)
 der Nederlanden (Nederlandene) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i I sag C-217/99, Kommission for De Europæiske Fællesskaber
 den for nævnte ret verserende straffesag mod Roelof Donker- (befuldmægtiget: H. van Lier) mod Kongeriget Belgien (befuld-
 steeg, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin- mægtigede: først Y. Houyet, derefter P. Rietjens), angående en
 gen af artikel 1 i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat
 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske de forpligtelser, der påhviler det i henhold til EF-traktatens
 standarder og forskrifter (EFT L 109, s. 8), som ændret ved artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) ff., idet det i artikel 6,
 Rådets direktiv 88/182/EØF af 22. marts 1988 (EFT L 81, stk. 1, punkt 1, i kongelig anordning af 3. marts 1992
 s. 75), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelings- vedrørende markedsføring af næringsstoffer og fødevarer, der
 formanden, C. Gulmann (refererende dommer), og dommerne er tilsat næringsstoffer (Moniteur belge af 15.4.1992, s. 8467),
 J.-P. Puissochet og F. Macken; generaladvokat: N. Fennelly; har fastsat en forpligtelse til på de i nævnte anordning
 justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, omhandlede varers etiketter at angive det registreringsnummer,
 den 16. november 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder der er fastsat i den artikel 4, har Domstolen (Sjette Afdeling),
 således: sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne
 V. Skouris (refererende dommer) og J.-P. Puissochet; generalad-
 1) En forskrift som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter der vokat: N. Fennelly; justitssekretær: ekspeditionssektretær
 skal være et eller flere desinfektionskar af god kvalitet eller H.A. Rühl, den 16. november 2000 afsagt dom, hvis konklu-
 vaskeudstyr af god kvalitet til desinfektion af fodtøj på bedrifter, sion lyder således:
 hvor der opdrættes svin, er efter Rådets direktiv 83/189/EØF
 af 28. marts 1983 — om en informationsprocedure med
 hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 Rådets direktiv 88/182/EØF af 22. marts 1988 — ikke en EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) ff.,
 teknisk forskrift, som skulle have været meddelt Kommissionen, idet det i artikel 6, stk. 1, punkt 1, i kongelig anordning af
 før den blev udstedt. 3. marts 1992 vedrørende markedsføring af næringsstoffer og
 fødevarer, der er tilsat næringsstoffer, har fastsat en forpligtelse
 2) En forskrift som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter enhver til på de i nævnte anordning omhandlede varers etiketter at
 svineproducent er forpligtet til at lade svin, der opdrættes på angive det registreringsnummer, der er fastsat i dens artikel 4.
 hans bedrift, vaccinere mod Aujeszky’s sygdom, er efter direktiv
 83/189, som ændret ved direktiv 88/182, ikke en teknisk 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 forskrift, som skulle have været meddelt Kommissionen, før den
 blev udstedt.
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 (1) EFT C 121 af 1.5.1999.


text:
 29.1.2011
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 30/2
 Euroopa Kohtu (kolmas koda) 2. detsembri 2010. aasta otsus (Baranya Megyei Bíróság'i (Ungari Vabariik) eelotsusetaotlus) — Ker-Optika Bt. versus ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete
 (Kohtuasi C-108/09) (1)
 (Kaupade vaba liikumine - Rahvatervis - Kontaktläätsede turustamine Interneti teel - Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt võib kontaktläätsi turustada ainult meditsiinilistele abivahenditele spetsialiseerunud müügikohas - Direktiiv 2000/31/EÜ - Infoühiskond - Elektrooniline kaubandus)
 2011/C 30/03
 Kohtumenetluse keel: ungari
 Eelotsusetaotluse esitanud kohus
 Baranya Megyei Bíróság
 Põhikohtuasja pooled
 Kaebuse esitaja: Ker-Optika Bt.
 Vastustaja: ÀNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete
 Ese
 Eelotsusetaotlus — Baranya Megyei Bíróság — EÜ artiklite 28 ja 30 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (EÜT L 178, lk 1; ELT eriväljaanne 13/25, lk 399) tõlgendamine — Kontaktläätsede turustamine Interneti teel — Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt võib kontaktläätsesid turustada ainult meditsiinivahendite müügikohas
 Resolutsioon
 Kontaktläätsede turustamist käsitlevad liikmesriigi õigusnormid kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) kohaldamisalasse, kui need puudutavad kontaktläätsede Interneti-müüki. Kontaktläätsede tarnimist käsitlevad liikmesriigi õigusnormid seevastu kõnealuse direktiivi kohaldamisalasse ei kuulu.
 ELTL artikleid 34 ja 36 ning direktiivi 2000/31 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille järgi on kontaktläätsede turustamine lubatud üksnes meditsiinilistele abivahenditele spetsialiseerunud müügikohas.
 (1) ELT C 141, 20.6.2009.


type: legislation

text:
 6.11.2014
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 319/55
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1197/2014 AL COMISIEI
 din 5 noiembrie 2014
 de stabilire a valorilor forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (1),
 având în vedere Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în sectorul fructelor și legumelor și în sectorul fructelor și legumelor procesate (2), în special articolul 136 alineatul (1),
 întrucât:
 (1)
 Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 prevede, ca urmare a rezultatelor negocierilor comerciale multilaterale din cadrul Rundei Uruguay, criteriile pentru stabilirea de către Comisie a valorilor forfetare de import din țări terțe pentru produsele și perioadele menționate în partea A din anexa XVI la regulamentul respectiv.
 (2)
 Valoarea forfetară de import se calculează în fiecare zi lucrătoare, în conformitate cu articolul 136 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011, ținând seama de datele zilnice variabile. Prin urmare, prezentul regulament trebuie să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Valorile forfetare de import prevăzute la articolul 136 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 sunt stabilite în anexa la prezentul regulament.
 Articolul 2
 Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 5 noiembrie 2014.
 Pentru Comisie,
 pentru președinte
 Jerzy PLEWA
 Director general pentru agricultură și dezvoltare rurală
 (1) JO L 347, 20.12.2013, p. 671.
 (2) JO L 157, 15.6.2011, p. 1.
 ANEXĂ
 Valorile forfetare de import pentru fixarea prețului de intrare pentru anumite fructe și legume
 (EUR/100 kg)
 Codul NC
 Codul țării terțe (1)
 Valoarea forfetară de import
 0702 00 00
 AL
 57,9
 MA
 75,8
 MK
 50,7
 ZZ
 61,5
 0707 00 05
 AL
 84,5
 JO
 193,6
 TR
 136,8
 ZZ
 138,3
 0709 93 10
 MA
 61,4
 TR
 125,2
 ZZ
 93,3
 0805 20 10
 MA
 130,2
 TR
 61,9
 ZZ
 96,1
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 TR
 66,4
 ZZ
 66,4
 0805 50 10
 MA
 52,7
 TR
 90,4
 ZZ
 71,6
 0806 10 10
 BR
 309,4
 LB
 284,9
 PE
 379,1
 TR
 139,3
 US
 400,6
 ZA
 133,6
 ZZ
 274,5
 0808 10 80
 BA
 34,8
 BR
 52,7
 CA
 88,6
 CL
 88,2
 CN
 68,5
 NZ
 142,6
 US
 233,5
 ZA
 143,5
 ZZ
 106,6
 0808 30 90
 CN
 118,3
 ZA
 57,4
 ZZ
 87,9
 (1) Nomenclatura țărilor stabilită prin Regulamentul (UE) nr. 1106/2012 al Comisiei din 27 noiembrie 2012 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 471/2009 a Parlamentului European și al Consiliului privind statisticile comunitare privind comerțul exterior cu țările terțe, în ceea ce privește actualizarea nomenclatorului țărilor și teritoriilor (JO L 328, 28.11.2012, p. 7). Codul „ZZ” desemnează „alte origini”.


type: contracts

text:
 Vigtig juridisk meddelelse
 |
 12008E/PRO/35
 Konsolideret udgave af traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde - PROTOKOLLER - Protokol (nr. 35) om artikel 40.3.3 i Irlands forfatning
 EU-Tidende nr. 115 af 09/05/2008 s. 0321 - 0321
 PROTOKOL (nr. 35)OM ARTIKEL 40.3.3 I IRLANDS FORFATNINGDE HØJE KONTRAHERENDE PARTERER BLEVET ENIGE OM følgende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab:Intet i traktaterne, traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab og senere traktater og akter om ændring eller supplering af disse berører anvendelsen i Irland af artikel 40.3.3 i Irlands forfatning.--------------------------------------------------


text:
 15.2.2016
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 C 59/33
 Recurso interpuesto el 3 de diciembre de 2015 — Othman/Consejo
 (Asunto T-711/15)
 (2016/C 059/37)
 Lengua de procedimiento: francés
 Partes
 Demandante: Razan Othman (Damasco, Siria) (representante: E. Ruchat, abogado)
 Demandada: Consejo de la Unión Europea
 Pretensiones
 La parte demandante solicita al Tribunal General que:
 —
 Declare que el recurso de la parte demandante es admisible y está fundado.
 —
 Condene consecuentemente a la Unión Europea a indemnizar la totalidad del perjuicio sufrido por la parte demandante con el importe que el Tribunal determine en equidad.
 —
 Condene en costas al Consejo de la Unión Europea.
 Motivos y principales alegaciones
 En apoyo de su recurso, la parte demandante invoca un único motivo, basado en el daño moral que alega haber sufrido, a saber, el menoscabo a su reputación, en relación causal directa con las medidas adoptadas por el Consejo de la Unión Europea, cuya responsabilidad incumbe a éste.


type: other

text:
Cour de cassation, 2e chambre civile, 21 juillet 1986 - La notion d'implication dans la loi de 1985 (fiche d'arrêt et plan de commentaire)
 Cour de cassation 2e chambre civile 21 juillet 1986, notion d'implication, loi de 1985, loi Badinter, fiche d'arrêt, procédure, jurisprudence, accidents de la circulation, article 1384 du Code civil, article 1342 du Code civil
 L'année 1985 est marquée par l'adoption de la loi n 85-677 du 5 juillet 1985, dite loi Badinter, qui vient régir de manière très globale l'indemnisation des victimes d'accidents de la circulation dans un sens très favorable aux victimes.
 Son champ d'application, extrêmement large, a été précisé par une jurisprudence très souple de la Cour de cassation, privilégiant notamment une approche extensive de la notion de "véhicule terrestre à moteur".
 [...] Cour de cassation, 2e chambre civile juillet 1986 - La notion d'implication dans la loi de 1985 – Fiche d'arrêt et plan de commentaire Cass. civ. 2e juillet 1986 (n° 84-17442, Bull., II, n° 115) I. Contexte L'année 1985 est marquée par l'adoption de la loi n° 85-677 du 5 juillet 1985, dite loi Badinter, qui vient régir de manière très globale l'indemnisation des victimes d'accidents de la circulation dans un sens très favorable aux victimes. Son champ d'application, extrêmement large, a été précisé par une jurisprudence très souple de la Cour de cassation, privilégiant notamment une approche extensive de la notion de « véhicule terrestre à moteur ». [...]
 [...] La portée de l'arrêt sera finalement totalement réduite à néant avec un célèbre arrêt de 1995 (Cass. civ. 2e janvier 1995), qui abandonnera la référence à la notion de perturbation et affirmera que l'implication résulte simplement du contact existant entre le siège de l'atteinte et le véhicule. IV. Proposition de plan I. Une jurisprudence nouvelle : l'implication conditionnée à la perturbation A. La liaison entre implication et perturbation B. La précision des critères de la perturbation II. Une portée limitée : l'implication décorrélée de la perturbation A. La modification des critères de la perturbation B. [...]
 [...] Ils sont déboutés de leur demande en appel, les juges du fond exonérant le propriétaire du camion de toute responsabilité fondée sur l'article 1384 al. 1er du Code civil (actuel article 1342 al. 1er). La loi de 1985, postérieure d'une année à cet arrêt d'appel, ne reçoit évidemment pas d'application. Un pourvoi en cassation est formé par les parents : les juges d'appel auraient en effet, selon eux, privé leur décision de base légale « en ne précisant pas si le véhicule était visible distinctement à une distance suffisante en raison de l'éclairage public au moment de l'accident ». [...]
 [...] Pour la Cour de cassation, a contrario, c'est donc la perturbation de la circulation qui fonde l'implication du véhicule dans l'accident. La caractérisation de cette perturbation de la circulation est effectuée par la reprise des éléments relevés par la Cour d'appel : si le véhicule ne perturbait pas la circulation, c'est parce que, précisément, il stationnait régulièrement, que la visibilité était bonne, et que les personnes présentes sur les lieux pouvaient facilement l'apercevoir. Ces critères définissant la perturbation seront largement modifiés par la jurisprudence ultérieure : la liaison entre stationnement régulier et stationnement perturbateur, que semble effectuer l'arrêt, sera par exemple totalement abandonnée (v. [...]
 [...] 1er du Code civil, pourtant appliqué par la Cour d'appel, mais sur celle de la loi de 1985. L'article 47 précité de cette loi a en effet permis son application immédiate à l'instance devant la Cour de cassation. La question de droit est donc déportée : la Cour de cassation doit s'interroger sur le point de savoir si un véhicule en stationnement est considéré, au sens de l'article 1er la loi de 1985, comme impliqué dans un accident de la circulation. [...]
 Droit civil Cour de cassation, 2e chambre civile, 21 juillet 1986 - La notion d'implication dans la loi de 1985 (fiche d'arrêt et plan de commentaire)
 Cour de cassation, 2e chambre civile, 23 mars 1994 - La notion d'implication dans la loi de 1985


text:
 Avis juridique important
 |
 21999A0415(03)
 Protocol inzake de verlenging van de periode waarin betalingsverplichtingen kunnen worden aangegaan voor de in het vierde protocol inzake financiële en technische samenwerking tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Malta vastgelegde middelen
 Publicatieblad Nr. L 100 van 15/04/1999 blz. 0032 - 0035
 PROTOCOLinzake de verlenging van de periode waarin betalingsverplichtingen kunnen worden aangegaan voor de in het vierde protocol inzake financiële en technische samenwerking tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Malta vastgelegde middelenDE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,enerzijds, enDE REGERING VAN DE REPUBLIEK MALTA,anderzijds,VANUIT HET VERLANGEN de doelstellingen na te streven van het vierde protocol betreffende financiële en technische samenwerking tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Malta, dat werd ondertekend op 30 oktober 1995, de doelstellingen te verwezenlijken van de overeenkomst waarbij een associatie tot stand wordt gebracht tussen de Europese Economische Gemeenschap en Malta en de overgang van dat land, met het oog op toetreding tot de Europese Unie te vergemakkelijken,ZICH BEWUST VAN de moeilijkheden die belemmeren dat vóór de vervaldatum betalingsverplichtingen kunnen worden aangegaan voor het volledige bedrag van de middelen die beschikbaar zijn gesteld in het kader van het protocol,HEBBEN BESLOTEN het protocol te wijzigen door de periode waarin betalingsverplichtingen kunnen worden aangegaan voor de in het kader van dit protocol beschikbaar gestelde middelen te verlengen tot en met 31 december 1999 en hebben te dien einde als hun gevolmachtigden aangewezen:DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE:Dietrich von KYAWambassadeur, permanente vertegenwoordiger van de Bondsrepubliek Duitsland,voorzitter van het Comité van permanente vertegenwoordigers,Günther BURGHARDTdirecteur-generaal bij het directoraat-generaal Buitenlandse Politieke Betrekkingen van de Commissie van de Europese Gemeenschappen,DE REGERING VAN DE REPUBLIEK MALTA:Victor CAMILLERIbuitengewoon en gevolmachtigd ambassadeur,hoofd van de missie van de Republiek Malta bij de Europese Unie,DIE, na overlegging van hun in goede en behoorlijke vorm bevonden volmachten,OVEREENSTEMMING HEBBEN BEREIKT OMTRENT DE VOLGENDE BEPALINGEN:Artikel 1De datum van 31 oktober 1998 waarvoor betalingsverplichtingen moeten worden aangegaan voor de middelen (45 miljoen ECU in totaal) die beschikbaar zijn gesteld in het kader van het protocol betreffende financiële en technische samenwerking tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Malta zoals bepaald in artikel 2 van dat protocol, wordt vervangen door 31 december 1999.Artikel 2Dit protocol wordt gehecht aan de overeenkomst waarbij een associatie tot stand wordt gebracht tussen de Europese Economische Gemeenschap en Malta.Artikel 31. Dit protocol dient te worden goedgekeurd overeenkomstig de eigen procedures van de overeenkomstsluitende partijen die elkaar in kennis stellen van de voltooiing van de terzake vereiste procedures.2. Dit protocol treedt in werking op de datum waarop de in lid 1 bedoelde kennisgevingen zijn verricht.Artikel 4Dit protocol is opgesteld in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.Hecho en Bruselas, el diez de marzo de mil novecientos noventa y nueve.Udfærdiget i Bruxelles den tiende marts nitten hundrede og nioghalvfems.Geschehen zu Brüssel am zehnten März neunzehnhundertneunundneunzig.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα Μαρτίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα.Done at Brussels on the tenth day of March in the year one thousand nine hundred and ninety-nine.Fait à Bruxelles, le dix mars mil neuf cent quatre-vingt-dix-neuf.Fatto a Bruxelles, addì dieci marzo millenovecentonovantanove.Gedaan te Brussel, de tiende maart negentienhonderd negenennegentig.Feito em Bruxelas, em dez de Março de mil novecentos e noventa e nove.Tehty Brysselissä kymmenentenä päivänä maaliskuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksän.Som skedde i Bryssel den tionde mars nittonhundranittionio.Por la Comunidad Europea/For Det Europæiske Fællesskab/Für die Europäische Gemeinschaft/Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα/For the European Community/Pour la Communauté européenne/Per la Comunità europea/Voor de Europese Economische Gemeenschap/Pela Comunidade Europeia/Euroopan yhteisön puolesta/På Europeiska gemenskapens vägnar>PIC FILE= "L_1999100NL.003401.EPS">Por el Gobierno de la República de Malta/For Republikken Maltas regering/Für die Regierung der Republik Malta/Για την Κυβέρνηση της Δημοκρατίας της Μάλτας/For the Government of the Republic of Malta/Pour le gouvernement de la République de Malte/Per il governo della Repubblica di Malta/Voor de Regering van de Republiek Malta/Pelo Governo da República de Malta/Maltan tasavallan hallituksen puolesta/På Republiken Maltas regerings vägnar>PIC FILE= "L_1999100NL.003501.EPS">


type: wikipedia

text:
Remanent – spis faktycznego stanu składników majątkowych.
 Ma na celu najpierw zbadanie faktycznej ilości towarów posiadanych przez przedsiębiorstwo, a następnie uzgodnienie tego stanu z ilością wynikającą z odpowiednich dokumentów, takich jak faktury, PZ-ki, raporty kasowe, oraz ze stanami w komputerowym programie handlowo-magazynowym.
 Jeżeli w trakcie remanentu okaże się, że ilości są niezgodne, należy skorygować stan w systemach informatycznych poprzez wprowadzenie dodatkowych dokumentów ujawnienia i likwidacji towaru zgodnie z odpowiednimi przepisami prawa, bądź też regułami obowiązującymi w danym przedsiębiorstwie.
 Pojęcie remanent jest często zamiennie stosowane z pojęciem inwentaryzacja lub spis z natury.
 Dokument magazynowy zwany „Inwentaryzacja” musi być sporządzany w każdym roku, a dokładniej na jego końcu – przypada to na koniec roku obrachunkowego (najczęściej 31 grudnia). Oznacza to, iż inwentaryzacja będzie pokazywała ilość danych towarów na dzień sporządzenia inwentaryzacji.
 W remanencie nie muszą występować tylko towary, które fizycznie znajdują się w sklepie lub magazynie, ale również należy ująć w nim towary, które zostały zakupione przez sprzedawcę, ale nie zostały jeszcze dostarczone – sprzedawca musi je również uwzględnić w inwentaryzacji.
 Zakres remanentu
 Remanent dotyczy w dużej mierze towarów handlowych, ale nie tylko. Ponieważ mogą to być również jeszcze niegotowe towary, a więc np. materiały, które służą do wyrobu danego towaru lub gotowe wyroby czy półwyroby.
 W przepisach prawa (§ 27 ust. 1 rozporządzenia w sprawie prowadzenia podatkowej księgi przychodów i rozchodów) wypisane są te rzeczy, które mogą być ujęte w remanencie. Między innymi są to:
 towary handlowe,
 materiały (surowce) podstawowe i pomocnicze,
 półwyroby,
 produkcję w toku,
 wyroby gotowe,
 braki i odpady.
 Dla wyjaśnienia ww. elementów, poniżej znajduje się ich szerszy opis (wyjaśnienie):
 Towary handlowe – to wyroby przeznaczone do sprzedaży w stanie nieprzerobionym
 Materiały podstawowe – to materiały, które w procesie produkcji lub przy świadczeniu usług stają się główną substancją gotowego wyrobu
 Materiały pomocnicze – to materiały niebędące materiałami podstawowymi, które są zużywane w związku z działalnością gospodarczą i bezpośrednio oddają wyrobowi swoje właściwości,
 Wyroby gotowe – to wyroby własnej produkcji, których proces przerobu został całkowicie zakończony
 Braki – to m.in. towary handlowe, które na skutek uszkodzenia lub zniszczenia w czasie transportu bądź magazynowania utraciły częściowo swą pierwotną wartość,
 Odpady – to materiały, które na skutek procesów technologicznych lub na skutek zniszczenia albo uszkodzenia utraciły całkowicie swą pierwotną wartość użytkową.
 Zawartość remanentu – elementy danych
 Obowiązkowe elementy danych jakie muszą znaleźć się w dokumencie spisu z natury (inwentaryzacja) to:
 imię i nazwisko przedsiębiorcy (nazwę firmy),
 datę sporządzenia,
 numer kolejny pozycji arkusza spisu z natury,
 szczegółowe określenie towaru i innych składników majątku,
 jednostkę miary,
 ilość materiałów i towarów wyliczoną w czasie spisu,
 cenę w złotych i groszach za jednostkę miary,
 wartość wynikającą z przemnożenia ilości towaru przez jego cenę jednostkową,
 łączną wartość spisu z natury,
 w razie wyksięgowania kosztu z KPiR w związku z jego nieopłaceniem w ustawowo przewidzianym terminie – wartość pomniejszenia, ze wskazaniem pozycji spisu z natury i pozycji w księdze, z którymi związane jest pomniejszenie,
 klauzulę „Spis zakończono na pozycji...”.
 podpisy osób sporządzających spis oraz podpis właściciela zakładu (wspólników).
 Zobacz też
 Inwentaryzacja
 Przypisy
 Linki zewnętrzne
 Inwentaryzacja – sposób przeprowadzenia (Marek Wierzbicki – Artykuł oryginalnie opublikowany w dwumiesięczniku „Nowoczesny Magazyn” 5/2015 ISSN 1507-465X)
 Handel
 Logistyka
 Rachunkowość


text:
 22.5.2010
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 134/35
 Beschluss des Gerichts vom 24. März 2010 — Lind/Kommission
 (Rechtssache T-5/09) (1)
 (Schadensersatzklage - Auswirkungen des Nuklearunfalls in Thule (Grönland) auf die öffentliche Gesundheit - Richtlinie 96/29/Euratom - Unterbliebener Erlass von Maßnahmen der Kommission gegen einen Mitgliedstaat - Klage, der offensichtlich jede rechtliche Grundlage fehlt)
 2010/C 134/59
 Verfahrenssprache: Englisch
 Parteien
 Klägerin: Brigit Lind (Greve, Dänemark) (Prozessbevollmächtigter: Rechtsanwalt I. Anderson)
 Beklagte: Europäische Kommission (Prozessbevollmächtigte: E. White und M. Patakia)
 Gegenstand
 Klage auf Ersatz des Schadens, der dadurch entstanden sein soll, dass die Kommission nicht die erforderlichen Maßnahmen getroffen habe, um das Königreich Dänemark zu veranlassen, Rechts- und Verwaltungsvorschriften zu erlassen, um der Richtlinie 96/29/Euratom des Rates vom 13. Mai 1996 zur Festlegung der grundlegenden Sicherheitsnormen für den Schutz der Gesundheit der Arbeitskräfte und der Bevölkerung gegen die Gefahren durch ionisierende Strahlungen (ABl. L 159, S. 1) nachzukommen, und diese Vorschriften auf die vom Nuklearunfall in Thule (Grönland) betroffenen Arbeitskräfte anzuwenden
 Tenor
 1.
 Die Klage wird abgewiesen.
 2.
 Frau Brigit Lind trägt die Kosten.
 (1) ABl. C 69 vom 21.3.2009.


text:
 18.1.2016
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 16/40
 Klage, eingereicht am 11. September 2015 — Silver Plastics und Johannes Reifenhäuser/Kommission
 (Rechtssache T-582/15)
 (2016/C 016/50)
 Verfahrenssprache: Deutsch
 Parteien
 Klägerinnen: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorf, Deutschland) und Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorf) (Prozessbevollmächtigte: Rechtsanwälte M. Wirtz, S. Möller und W. Carstensen)
 Beklagte: Europäische Kommission
 Anträge
 Die Klägerinnen beantragen,
 —
 die Entscheidung AT.39563 der Europäischen Kommission vom 24. Juni 2015, soweit sie die Klägerinnen betrifft, für nichtig zu erklären;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße auf einen Betrag, der unter Berücksichtigung des Umstands, dass die Klägerinnen keine wirtschaftliche Einheit bilden, 10 % des Umsatzes der Klägerin zu 1 im letzten abgeschlossenen Geschäftsjahr vor Erlass der Bußgeldentscheidung nicht übersteigt;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße auf einen Betrag, der unter Berücksichtigung der erfolgten Abspaltung der Maschinenfabrik jeweils 10 % der Umsätze der Klägerin zu 1 bzw. der Klägerin zu 2 nicht übersteigt;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße für das Gebiet „NWE“ durch Bestimmung des Grundbetrags der Geldbuße nur auf Grundlage der mit EPS-Schalen erzielten Umsätze;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße für das Gebiet „NWE“ durch Bestimmung getrennter Bußgeldbeträge für die Produktbereiche EPS-Schalen und PP-Schalen unter Berücksichtigung der unterschiedlichen Verstoßzeiträume;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße durch Herabsetzung des zur Bestimmung des Grundbetrags der Geldbuße herangezogenen Umsatzanteils auf einen Faktor, der in angemessener Weise widerspiegelt, dass die Verhaltensweisen der Klägerin zu 1 im Gebiet „NWE“ und in Frankreich, hilfsweise nur im Gebiet „NWE“, als reiner Informationsaustausch und nicht als Hardcore-Preisabsprachen zu qualifizieren sind sowie durch Verzicht auf einen Hardcore-Aufschlag für das Gebiet „NWE“ und/oder Frankreich;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße durch Bemessung der Geldbuße für „NWE“ allein auf Grundlage der in Deutschland erzielten Umsätze;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße für das Gebiet „NWE“ durch Verzicht auf den Hardcore-Aufschlag, hilfsweise durch Herabsetzung des Hardcore-Aufschlags unter Berücksichtigung des Umstands, dass die Zuwiderhandlungen im Gebiet „NWE“ im Vergleich zu den Zuwiderhandlungen in den anderen geographischen Gebieten von deutlich weniger wettbewerbsschädigender Qualität waren;
 —
 hilfsweise die Herabsetzung der den Klägerinnen gesamtschuldnerisch auferlegten Geldbuße für die Gebiete „NWE“ und Frankreich auf einen angemessenen Betrag;
 —
 der Beklagten die Kosten des Verfahrens aufzuerlegen.
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Die Klägerinnen beantragen, den Beschluss C (2015) 4336 final der Kommission vom 24. Juni 2015 in einem Verfahren nach Art. 101 AEUV sowie nach Art. 53 EWR-Abkommen (AT.39563 — Lebensmittelverpackungen für den Einzelhandel) teilweise nichtig zu erklären.
 Zur Stützung der Klage machen die Klägerinnen sieben Klagegründe geltend.
 1.
 Erster Klagegrund: Verstoß gegen Art.7 Abs. 1 und Art. 23 Abs. 3 der Verordnung (EG) Nr. 1/2003 (1) i.V.m. Art. 101 Abs. 1 AEUV
 Die Klägerinnen tragen vor, dass die Kommission die Verhaltensweisen der Klägerin zu 1 im geographischen Raum Nordwesteuropa (im Folgenden: NWE) unzutreffend als Hardcore-Preisabsprachen in Gestalt einer einheitlichen, fortgesetzten Zuwiderhandlung im Bereich der Produktion und des Vertriebs von Polystyrol-Kunststoffschalen und Polypropylen-Kunststoffschalen für die Lebensmittelindustrie einordnete.
 2.
 Zweiter Klagegrund: Verletzung von Art. 296 Abs. 2 AEUV und von Art. 2 der Verordnung (EG) Nr. 1/2003 i.V.m. dem Amtsermittlungsgrundsatz
 An dieser Stelle machen die Klägerinnen geltend, dass die Kommission der ihr obliegenden Beweislast und ihrer Begründungspflicht nicht im hinreichenden Maß nachgekommen sei.
 3.
 Dritter Klagegrund: Verletzung der grundrechtlich garantierten Verfahrensrechte gemäß Art. 6 Abs. 1, 2 und 3 Buchstabe d EMRK und Art. 47 Abs. 2, Art. 48 und Art. 52 der Charta der Grundrechte der Europäischen Union
 Die Klägerinnen rügen eine Verletzung ihres Rechts auf Waffengleichheit und auf ein faires Verfahren, indem die Ladung und Vernehmung von durch die Klägerinnen benannten Entlastungszeugen und die konfrontative Befragung eines Belastungszeugen auf mehrfachen Antrag verweigert worden seien.
 4.
 Vierter Klagegrund: Verstoß gegen Randnrn. 24, 25 und 26 der Kronzeugenmitteilung (2)
 Ferner wird gerügt, dass den Klägerinnen keine Bußgeldermäßigung für die vorgelegten Beweismittel zu den vorgeworfenen Zuwiderhandlungen im Raum „NWE“ gewährt worden sei, obwohl die Voraussetzungen erfüllt seien.
 5.
 Fünfter Klagegrund: Verletzung von Art. 23 Abs. 2 Sätze 1 und 2 der Verordnung (EG) Nr. 1/2003 i.V.m. Art. 101 Abs. 1 AEUV
 Die Kommission sei zu Unrecht davon ausgegangen, die Klägerinnen würden eine wirtschaftliche Einheit und damit ein Unternehmen im Sinne der oben genannten Bestimmungen bilden.
 6.
 Sechster Klagegrund: Verletzung des Art. 23 Abs. 2 Satz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1/2003
 Die Klägerinnen tragen vor, dass indem die Kommission die im Zeitpunkt der Bußgeldentscheidung rechtswirksam erfolgte Beendigung der Beteiligung der Klägerin zu 2 an der Reifenhäuser GmbH & Co. KG Maschinenfabrik unberücksichtigt gelassen und bei der Bemessung der Geldbuße die Umsätze dieses abgespaltenen Unternehmens einbezogen hat, sie die gesetzlich vorgeschriebene Bußgeldobergrenze von 10 % des Umsatzes des betroffenen Unternehmens überschritten habe.
 7.
 Siebter Klagegrund: Verletzung des Art. 23 Abs. 2 Satz 1 Buchstabe a) und Abs. 3 der Verordnung (EG) Nr. 1/2003 i.V.m. Randnrn. 19, 20 und 25 der Leitlinien zur Festsetzung von Geldbußen (3) und dem Gleichbehandlungsgrundsatz
 An dieser Stelle wird vorgetragen, dass für sämtliche von der Bußgeldentscheidung erfassten Kartelle und für sämtliche betroffene Unternehmen ein einheitlicher Umsatzanteil von 16 % zur Ermittlung des Grundbetrags und ein einheitlicher Hardcore-Aufschlag von 16 % zugrunde gelegt worden seien, obwohl sowohl die Strukturen der einzelnen Kartelle als auch die individuelle Beteiligung der Unternehmen sich massiv voneinander unterschieden, was die Klägerinnen benachteilige.
 (1) Verordnung (EG) Nr. 1/2003 des Rates vom 16. Dezember 2002 zur Durchführung der in den Artikeln 81 und 82 des Vertrags niedergelegten Wettbewerbsregeln (ABl. L 1, S. 1).
 (2) Mitteilung der Kommission über den Erlass und die Ermäßigung von Geldbußen in Kartellsachen (ABl. 2002, C 45, S. 3).
 (3) Leitlinien für das Verfahren zur Festsetzung von Geldbußen gemäß Artikel 23 Absatz 2 Buchstabe a) der Verordnung (EG) Nr. 1/2003 (ABl. 2006, C 210, S. 2).


text:
 26.1.2015
 ES
 Diario Oficial de la Unión Europea
 C 26/41
 Recurso interpuesto el 26 de noviembre de 2014 — Ugly/OAMI — Group Lottuss (COYOTE UGLY)
 (Asunto T-778/14)
 (2015/C 026/53)
 Lengua en la que ha sido redactado el recurso: inglés
 Partes
 Demandante: Ugly, Inc. (Nueva York, Estados Unidos) (representante: T. St Quintin, Barrister, K. Gilbert y C. Mackey, Solicitors)
 Demandada: Oficina de Armonización del Mercado Interior (Marcas, Dibujos y Modelos) (OAMI)
 Otra parte en el procedimiento ante la Sala de Recurso: Group Lottuss Corp., S.L. (Barcelona)
 Datos relativos al procedimiento ante la OAMI
 Titular de la marca controvertida: Otra parte en el procedimiento ante la Sala de Recurso
 Marca controvertida: Marca comunitaria denominativa «COYOTE UGLY» — Solicitud de registro no 1 226 198
 Procedimiento ante la OAMI: Procedimiento de oposición
 Resolución impugnada: Resolución de la Quinta Sala de Recurso de la OAMI de 16 de septiembre de 2014 en el asunto R 1369/2013-5
 Pretensiones
 La parte demandante solicita al Tribunal General que:
 —
 Anule las resoluciones de la División de Oposición y de la Sala de Recurso y devuelva el asunto a la División de Oposición para que se pronuncie de nuevo.
 —
 Condene en costas a la otra parte en el procedimiento ante la Sala de Recurso.
 Motivo invocado
 —
 Infracción del artículo 8, apartados 1, 2 y 4, del Reglamento no 207/2009.


text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 22001D0107
 Hivatalos Lap L 322 , 06/12/2001 o. 0015 - 0016
 Az EGT-Vegyesbizottság 107/2001 határozata(2001. szeptember 28.)az EGT-megállapodás II. mellékletének (Műszaki előírások, szabványok, vizsgálatok és tanúsítás) módosításárólAZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG,tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított megállapodásra (a továbbiakban: a Megállapodás), és különösen annak 98. cikkére,mivel:(1) A Megállapodás II. mellékletét a 2001. június 19-i 64/2001 EGT-vegyesbizottsági határozat [1] módosította.(2) Az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2000. március 20-i 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet [2], amelynek helyesbített szövegváltozatát a HL L 124., 2000.5.25., 66. o. tartalmazza, be kell építeni a Megállapodásba.(3) A 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezi az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1978. december 18-i 79/112/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet [3], amelyet beépítettek a Megállapodásba és, amelyet következésképpen a Megállapodásból el kell hagyni.(4) A 94/54/EK [4] és az 1999/10/EK [5] bizottsági irányelv, a 96/21/EK tanácsi irányelv [6] és a 330/1999/EK bizottsági rendelet [7], amelyeket a 79/112/EGK irányelvet módosító jogi aktusként már beépítettek a Megállapodásba, a II. melléklet XII. fejezetének más pontjai alá kerülnek,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA Megállapodás II. melléklete XII. fejezetének 18. pontja (79/112/EGK tanácsi irányelv) a következőképpen módosul:1. A kiigazítás előtti szöveg helyébe a következő szöveg lép:"32000 L 0013: Az Európai Parlament és a Tanács 2000. március 20-i 2000/13/EK irányelve az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről (HL L 109., 2000.5.6., 29. o.), amelynek helyesbített szövegváltozatát a HL L 124., 2000.5.25., 66. o. tartalmazza."2. Az a) kiigazítás szövege helyébe a következő szöveg lép:"- izlandi nyelven "geislað" vagy "meðhöndlað með jónandi geislun",- norvég nyelven "bestrålt" vagy "behandlet med ioniserende stråling"."3. A b) kiigazításban a "9. cikk (6) bekezdése" szavak helyébe az "9. cikk (5) bekezdése" lép:4. A c) kiigazításban a "9a. cikk (2) bekezdése" szavak helyébe a "10. cikk (2) bekezdése" lép, mivel a Finnországra és Svédországra vonatkozó első és utolsó francia bekezdést el kell hagyni.5. A d) kiigazításban a "10a. cikk" helyébe a "12. cikk" lép.2. cikkA Megállapodás II. melléklete XII. fejezetének 54b. pontja (2092/91/EGK tanácsi rendelet) a következő francia bekezdéssel egészül ki:"- 399 R 0330: A Bizottság 1999. február 12-i 330/1999/EK rendelete (HL L 40., 1999.2.13., 23. o.)."3. cikkA Megállapodás II. melléklete XII. fejezete az 54zb. pontot (95/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv) követően a következő pontokkal egészül ki:"54zc. 394 L 0054: A Bizottság 1994. november 18-i 94/54/EK irányelve a bizonyos élelmiszerek címkézésén a 79/112/EGK tanácsi irányelvben előírt adatoktól eltérő adatok kötelező feltüntetéséről (HL L 300., 1994.11.23., 14. o.), az alábbi módosításokkal:- 396 L 0021: A Tanács 1996. március 29-i 96/21/EK irányelve (HL L 88., 1996.4.5., 5.o.).54zd. 399 L 0010: A Bizottság 1999. március 8-i 1999/10/EK irányelve az élelmiszerek címkézéséről szóló 79/112/EGK irányelv 7. cikkének rendelkezéseitől való eltérésről (HL L 69., 1999.3.16., 22. o.)."4. cikkA 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv izlandi és norvég nyelvű szövegei, azok HL L 124., 2000.5.25., 66. o. által javított változatában, melyeket az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-kiegészítésében közzé kell tenni, hitelesek.5. cikkEz a határozat 2001. szeptember 29-én lép hatályba, amennyiben a Megállapodás 103. cikkének (1) bekezdése szerint előírt összes értesítést eljuttatták az EGT-Vegyesbizottsághoz [8].6. cikkEzt a határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészítésében közzé kell tenni.Kelt Brüsszelben, 2001. szeptember 28-án.az EGT-Vegyesbizottság részérőlaz elnökE. Bull[1] HL L 238., 2001.9.6., 8. o.[2] HL L 109., 2000.5.6., 29. o.[3] HL L 33., 1979.2.8., 1. o.[4] HL L 300., 1994.11.23., 14. o.[5] HL L 69., 1999.3.16., 22. o.[6] HL L 88., 1996.4.5., 5. o.[7] HL L 40., 1999.2.13., 23. o.[8] Alkotmányos követelmények nem merültek fel.--------------------------------------------------


text:
 EIROPAS KOPIENU KOMISIJA
 Briselē, 18.06.2004
 COM(2004) 434 galīgā redakcija
 2004/0132 (ACC)
 Priekšlikums
 PADOMES REGULA
 ar kuru groza regulu (EK) Nr. 499/96, ar ko atver Kopienas tarifu kvotas dažiem
 zvejniecības produktiem un dzīviem zirgiem, kuru izcelsme ir Islandē, un paredz šo
 kvotu pārraudzību
 (iesniegusi Komisija)
 LV LV
 ---pagebreak--- PASKAIDROJUMA RAKSTS
 Padome ar Lēmumu 2004/368/EK apstiprināja EEZ „paplašināšanas” paketi, tai skaitā
 1972. gada EK-Islandes brīvās tirdzniecības nolīguma dokumenta papildu protokolu. Turklāt
 šis papildu protokols nodrošina Kopienas tarifu kvotu uzlikšanu noteiktiem zivrūpniecības
 produktiem (OV L 130, 29.4.2004., 85. lpp.).
 Lai īstenotu šīs jaunās tarifu kvotas, ir jāizdara grozījumi Padomes Regulā (EK) Nr. 499/96
 saskaņā ar pielikumā pievienoto ieteikumu.
 Tas ir šī priekšlikuma mērķis.
 LV 2 LV
 ---pagebreak--- 2004/0132 (ACC)
 Priekšlikums
 PADOMES REGULA
 ar kuru groza regulu (EK) Nr. 499/96, ar ko atver Kopienas tarifu kvotas dažiem
 zvejniecības produktiem un dzīviem zirgiem, kuru izcelsme ir Islandē, un paredz šo
 kvotu pārraudzību
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. pantu,
 ņemot vērā Komisijas priekšlikumu 1,
 tā kā:
 (1) saskaņā ar 1996. gada 19. marta Padomes Regulu (EK) Nr. 499/96, ar ko atver
 Kopienas tarifu kvotas dažiem zvejniecības produktiem un dzīviem zirgiem, kuru
 izcelsme ir Islandē, un paredz šo kvotu pārraudzību 2, šādiem zivrūpniecības
 produktiem un zirgiem tika noteiktas Kopienas tarifu kvotas;
 (2) vienošanās par Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas,
 Polijas, Slovākijas un Slovēnijas (turpmāk tekstā ‘valstis, kas pievienojušās’) dalību
 Eiropas ekonomikas zonā tika panākta ar EEZ Paplašināšanās nolīgumu, kuru
 2003. gada 14. oktobrī parakstīja Kopiena un tās dalībvalstis, Islande, Lihtenšteina,
 Norvēģija un valstis, kas pievienojas EK;
 (3) laikā, kad tika veiktas nepieciešamās darbības EEZ Paplašināšanās nolīguma
 apstiprināšanai, vēstuļu apmaiņas ceļā tika panākta vienošanās, kas nodrošina pagaidu
 EEZ Paplašināšanās nolīguma izmantošanu. Šī vienošanās tika apstiprināta ar
 Padomes Lēmumu 2004/368/EK 3;
 (4) EEZ Paplašināšanās nolīgums paredz 1972. gada EK-Islandes brīvās tirdzniecības
 nolīguma dokumenta papildu protokolu, kas paredz jaunu Kopienas tarifu kvotu
 uzlikšanu zivrūpniecības produktiem. Ir jāuzliek šādas tarifu kvotas;
 (5) kopējā muitas tarifa vispārpieņemtās nodevas zivrūpniecības produktiem katru gadu
 periodā no 15. februāra līdz 15. jūnijam ir „bezmaksas”, un tādējādi augstākminēto
 tarifu kvotu izmantošana šajā periodā ir lieka;
 (6) Regulā (EK) Nr. 499/96 jāveic attiecīgie grozījumi;
 (1) OV C , , . lpp.
 (2) OV L 75, 23.3.1996., 8. lpp.
 (3) OV L 130, 29.4.2004., 1. lpp.
 LV 3 LV
 ---pagebreak--- (7) tā kā EEZ Paplašināšanās nolīgums stājas spēkā 2004. gada 1. maijā, šo regulu
 piemēro no tā paša datuma un tā stājas spēkā nekavējoties,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU:
 1. pants
 Regulu (EK) NR. 499/96 groza šādi:
 (1) 1. pantam pievieno šādu 4. punktu:
 “4. Tarifu kvotu ar pasūtījuma numuru 09.0792 ieguvumu nedrīkst piešķirt
 precēm, kas deklarētas laišanai brīvā apritē no 15. februāra līdz 15. jūnijam.”
 (2) Pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
 2. pants
 2004. gadā ikgadējie tarifu kvotu ar rīkojuma numuru 09.0792 apjomi ir jāsamazina atbilstoši
 kvotas perioda daļai, ņemot vērā pilnas nedēļas, kas ir pagājušas pirms datuma, kas noteikts
 3. panta otrajā daļā.
 3. pants
 Šī regula stājas spēkā dienu pēc tās publicēšanas „Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī”.
 To piemēro no 2004. gada 1. maija.
 Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
 Briselē,
 Padomes vārdā-
 priekšsēdētājs
 LV 4 LV
 ---pagebreak--- PIELIKUMS
 Regulas (EK) Nr. 499/96 pielikumam pievieno šādu pozīciju:
 Pasūtīju KN kods TARIC kods Apraksts Kvotu Kvotas
 ma Nr. apjoms nodeva
 (tonnās) (%)
 “09.0792 ex 0303 50 00 0303 50 00 20 Clupea harengus vai Clupea pallasii sugas 950 0
 siļķe, saldēta, izņemot aknas un ikrus, kas
 domāti rūpnieciskai ražošanai (a)(1)
 ( a) Uz šīs apakšpozīcijas ierakstu attiecas attiecīgaji Kopienas noteiktajie nosacījumi (skat. Komisijas
 Regulas (EEK) Nr. 2454/93 291. līdz 300. pantu (OV L 253, 11.10.1993., 1. lpp.)).
 (1) Tarifu kvotu sniegto ieguvumu nepiešķirt produktiem, kas deklarēti laišanai brīvā apgrozībā no
 15. februāra līdz 15. jūnijam.
 LV 5 LV
 ---pagebreak--- FINANŠU PĀRSKATS
 DATUMS:
 1. BUDŽETA POZĪCIJA:
 12. nodaļa 120. pants
 2. NOSAUKUMS:
 Priekšlikums Padomes regulai, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 499/96, ar ko atver Kopienas tarifu kvotas
 dažiem zvejniecības produktiem un dzīviem zirgiem, kuru izcelsme ir Islandē, un paredz šo kvotu
 pārraudzību.
 3. JURIDISKĀ BĀZE:
 Līguma 133. pants un Padomes Regulas (EK) Nr. 499/96 5. panta 2. punkts
 4. MĒRĶI:
 Ieviest jaunas Kopienas beznodokļu tarifu kvotas zivrūpniecības produktiem, kas noteikti EK un Islandes
 Brīvās tirdzniecības līguma papildu protokolā, kas apstiprināts ar Padomes Lēmumu 2004/368/EK
 5. FINANSIĀLA IETEKME:
 Šī regula nerada finansiālus zaudējumus vai neiegūst vairāk nekā to, kas noteikts finanšu pārskatā, kurš
 sastādīts, pamatojoties uz iepriekš minēto Padomes lēmumu
 6. PASĀKUMI KRĀPŠANAS NOVĒRŠANAI:
 Tarifu kvotu pārvaldības noteikumi paredz pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu krāpšanu un
 neprecizitātes (Kopienas Muitas kodeksā noteiktās kontroles piemērošanas un tās īstenošanas noteikumi)
 LV 6 LV


text:
Postupy zriaďovateľov vo vzťahu k pravidlu 50 % | NeziskoveOrganizacie
 28.2.2018, Ing. Iveta Harušťáková; Mgr. Jozef Sýkora, MBA, Zdroj: Verlag Dashöfer
 3.2.1.1 Postupy zriaďovateľov vo vzťahu k pravidlu 50 %
 A. Postupy zriaďovateľov príspevkových organizácií zaradených a vykazovaných v sektore verejnej správy
 Postupy zriaďovateľov príspevkových organizácií sa odlišujú a to v priamej závislosti od skutočnosti, či dotknuté príspevkové organizácie sú, alebo nie sú zaradené v sektore verejnej správy (štátna správa i samospráva).
 Od roku 2018 platí, že príspevková organizácia je povinná dosahovať príjmy určené svojím rozpočtom.
 Príjmy a výdavky na podnikateľskú činnosť sa od roku 2018 rozpočtujú a sledujú sa na samostatnom účte.
 Register organizácií sektora verejnej správy
 Všetky príspevkové organizácie, ktoré spĺňali pravidlo 50 % a prípadne ďalšie kritériá určené Štatistickým úradom SR, boli k 1. 1. 2005 zaradené do sektora verejnej správy (do verejnej správy v súlade s metodikou ESA 95), t. j., do registra organizácií sektora verejnej správy vedeného Štatistickým úradom SR, pričom sektor verejnej správy je jedným zo sektorov ekonomiky (ďalšími sektormi sú sektor finančných korporácií, sektor nefinančných korporácií a domácnosti). Tržby sa vykazujú spolu za hlavnú i podnikateľskú činnosť.
 Výrobné náklady a tržby, ktoré sa na tieto účely posudzujú, určuje opatrenie ministerstva financií č. MF/25755/2007-31, ktorým sa ustanovujú podrobnosti o usporiadaní, označovaní a obsahovom vymedzení položiek individuálnej účtovnej závierky, termíny a miesto predkladania účtovnej závierky pre rozpočtové organizácie, príspevkové organizácie, štátne fondy, obce a vyššie územné celky v znení neskorších predpisov.
 Príspevková organizácia spĺňa pravidlo 50 %, ak dodrží vzťah pri podnikateľskej činnosti:
 (tržby: výrobné náklady) × 100 % < 50 %
 Tržby celkom = tržby za vlastné výrobky + tržby z predaja služieb + tržby za predaný tovar a predaný tovar
 Výrobné náklady celkom = náklady účtovej triedy 5 celkom – predaný tovar – účtová skupina 54 – zostatková cena predaného dlhodobého nehmotného majetku a dlhodobého hmotného majetku – predané cenné papiere a podiely – predaný materiál – tvorba zákonných rezerv – tvorba zákonných opravných položiek.
 Nedodržanie pravidla
 Zriaďovateľ je povinný každoročne prehodnocovať oprávnenosť existencie príspevkovej organizácie v jeho zriaďovateľskej pôsobnosti a v prípade nedodržania uvedenej podmienky je povinný zrušiť príspevkovú organizáciu k 31. 12. roka, v ktorom zistí nesplnenie podmienok ustanovených na jej existenciu – dva po sebe nasledujúce roky musí posudzovaná príspevková organizácia splniť pravidlo 50 % (nezabúdajme, že druhou podmienkou je plnenie tých úloh príspevkovej organizácie, na ktoré si ju zriaďovateľ aj zriadil).
 Oznamovaciu povinnosť zriaďovateľov štátnych príspevkových organizácií zakladá § 21 ods. 14 rozpočtových pravidiel verejnej správy – ide o povinnosť pre zriaďovateľov štátnych príspevkových organizácií do siedmich dní oznámiť ministerstvu financií prostredníctvom príslušného správcu rozpočtovej kapitoly zrušenie štátnej príspevkovej organizácie v jeho zriaďovateľskej pôsobnosti.
 Zrušovacia povinnosť
 Zdôrazňujeme, že rozpočtové pravidlá verejnej správy ustanovujú viaceré povinnosti zriaďovateľov príspevkových organizácií, medzi ktoré patrí povinnosť zriaďovateľa zrušiť príspevkovú organizáciu zaradenú a vykazovanú v sektore verejnej správy v nasledovných prípadoch:
 nedodržanie pravidla 50 % (§ 21 ods. 12 písm. a),
 neplnenia úloh určených zriaďovateľom (§ 21 ods. 12 písm. b),
 V prípadoch a) a b) postačuje, že nie je splnená jedna z týchto dvoch podmienok. Neurčuje sa, že musia byť súčasne splnené obe podmienky, t. j., zriaďovateľ je povinný zrušiť príspevkovú organizáciu, aj ak nie je splnená len jedna z uvedených dvoch podmienok (písm. a) alebo písm. b). V tomto prípade hovoríme o alternácii podmienok na zrušenie príspevkovej organizácie. Porušenie finančnej disciplíny
 Rozpočtové pravidlá verejnej správy ukladajú zriaďovateľom vyššie uvedenými ustanoveniami „zrušovaciu povinnosť”. V uvedených súvislostiach ide o jednu z najvýznamnejších zodpovedností zriaďovateľov príspevkových organizácií.
 Nedodržanie tejto povinnosti má pre zriaďovateľa následky, pretože nezrušenie príspevkovej organizácie v zákonom určených prípadoch sa posudzuje ako nedodržanie finančnej disciplíny. Ak zriaďovateľ nezruší v uvedených prípadoch príspevkovú organizáciu, ale naďalej ju financuje, t. j., poskytne jej príspevok, dopúšťa sa porušenia finančnej disciplíny a to použitím verejných prostriedkov na financovanie právnickej osoby v rozpore s rozpočtovými pravidlami verejnej správy (§ 31 ods. 1 písm. i). Následne sa uložia zriaďovateľovi za uvedené porušenie finančnej disciplíny v správnom konaní sankcie za porušenie finančnej disciplíny v súlade s § 31 rozpočtových pravidiel verejnej správy.
 a) Nedodržanie pravidla 50 % (§ 21 ods. 12 písm. a)
 V súlade s § 21 ods. 12 rozpočtových pravidiel verejnej správy zriaďovatelia príspevkových organizácií vykazovaných v sektore verejnej správy sú povinní posúdiť a vyhodnotiť hospodársku činnosť nimi zriadených príspevkových organizácií a ak posudzovaná organizácia nespĺňa kritériá podmieňujúce jej existenciu, sú zriaďovatelia povinní v lehote určenej zákonom ju zrušiť, t. j., podľa§ 21 ods. 12 písm. a) rozpočtových pravidiel verejnej správy je zriaďovateľ povinný zrušiť príspevkovú organizáciu k 31. decembru roka, v ktorom zistí, že tržby príspevkovej organizácie nepokrývajú jej výrobné náklady v súlade s § 21 ods. 2 rozpočtových pravidiel verejnej správy počas najmenej dvoch po sebe bezprostredne nasledujúcich rokoch (v rámci podnikateľskej činnosti od roku 2018).
 Zánik príspevkovej organizácie
 V súlade s ustanovením § 21 ods. 13 rozpočtových pravidiel verejnej správy príspevková organizácia vykazovaná v sektore verejnej správy môže zaniknúť:
 rozdelením, zlúčením alebo splynutím, pričom právnym nástupcom môže byť len rozpočtová organizácia, alebo príspevková organizácia,
 zrušením bez právneho nástupcu.
 Zrušenie príspevkovej organizácie vykazovanej v sektore verejnej správy bez právneho nástupcu
 V prípade zrušenia príspevkovej organizácie zriaďovateľom bez právneho nástupcu všetky práva a povinnosti zrušenej príspevkovej organizácie prechádzajú v súlade s § 21 ods. 13 rozpočtových pravidiel verejnej správy dňom jej zrušenia na zriaďovateľa, ak osobitný zákon neustanoví inak. Zriaďovateľ môže následne, ak je to potrebné, zabezpečiť plnenie úloh zrušenej príspevkovej organizácie prostredníctvom iného subjektu.
 Zrušenie príspevkovej organizácie vykazovanej v sektore verejnej správy tak, že k jej zániku dôjde rozdelením, zlúčením alebo splynutím
 Pri zániku organizácie rozdelením, zlúčením alebo splynutím zriaďovateľ určí v rozhodnutí termín, vecné a finančné vymedzenie majetku vrátane súvisiacich práv a záväzkov, ktoré prechádzajú na právneho nástupcu nasledovne:
 Splynutie príspevkových organizácií
 Pri splynutí (fúzii) dvoch príspevkových organizácií dochádza k zániku oboch organizácií a vzniká nová príspevková organizácia, ktorá je právnym nástupcom. Zanikajúce príspevkové organizácie uzatvoria účtovné knihy a novovznikajúca príspevková organizácia zostaví otváraciu súvahu. Pri splynutí príspevkových organizácií nedochádza k zmene spôsobu financovania a teda ani k zmene právnej formy účtovnej jednotky, nedochádza ani k zmene postupov účtovania.
 Zlúčenie príspevkových organizácií
 Pri zlúčení dvoch príspevkových organizácií jedna z nich zanikne a druhá, existujúca organizácia, je naďalej samostatným subjektom, ale súčasne je aj právnym nástupcom zaniknutej príspevkovej organizácie. Zanikajúca príspevková organizácia uzatvorí účtovné knihy.
 Rozdelenie príspevkovej organizácie
 Ide o zánik pôvodnej organizácie rozdelením na niekoľko subjektov, t. j. pôvodná príspevková organizácia zanikne a má niekoľko právnych nástupcov. Pôvodná zanikajúca príspevková organizácia uzatvorí účtovné knihy a novo vznikajúca príspevková organizácia zostaví otváraciu súvahu.
 Vo všetkých troch prípadoch, ak ide o zrušenie k inému ako poslednému dňu účtovného obdobia, sa zostavuje mimoriadna účtovná závierka.
 Zmeny spôsobu financovania
 Zrušenie príspevkovej organizácie upravuje ustanovenie § 21 ods. 11 rozpočtových pravidiel verejnej správy – príspevkové organizácie zriadené rozhodnutím zriaďovateľa (ústredným orgánom štátnej správy, obcou, vyšším územným celkom) možno zrušiť, meniť ich podriadenosť a meniť ich spôsob financovania z príspevkovej organizácie na rozpočtovú organizáciu, alebo naopak od prvého dňa nasledujúceho rozpočtového roku len na základe predchádzajúceho súhlasu ministerstva financií. Iný termín môže povoliť len minister financií, a to len v odôvodnených prípadoch.
 V tretej vete ods. 11 cit. paragrafu 21 je upravené, v akých prípadoch sa predchádzajúci písomný súhlas ministerstva financií a povolenie iného termínu ministrom financií nevyžaduje – tieto sa nevyžadujú na zrušenie rozpočtovej organizácie alebo príspevkovej organizácie, ak:
 organizácia bola zriadená osobitným zákonom,
 jej zriaďovateľom je obec alebo vyšší územný celok.
 b) Neplnenie úloh určených zriaďovateľom (§ 21 ods. 12 písm. b)
 Ak príspevková organizácia neplní úlohy, na ktoré bola zriadená (úlohy určené zriaďovateľom), je zriaďovateľ takejto príspevkovej organizácie oprávnený ju zrušiť (§ 21 ods. 12 písm. b) rozpočtových pravidiel verejnej správy). Spôsoby zrušenia sú tie isté, ako v prípade nedodržania pravidla 50 % (zrušenie bez právneho nástupcu, zrušenie s právnym nástupcom – zánik organizácie zlúčením, splynutím alebo rozdelením).
 Povinnosť dodržiavať ustanovenie § 21 ods. 12 písm. a) rozpočtových pravidiel verejnej správy (pravidlo 50 %) sa ale na základe § 21 ods. 15 vzťahuje aj na príspevkové organizácie vykazované mimo sektor verejnej správy, ktoré tiež sledujú a vyhodnocujú dodržiavanie pravidla 50 % a to až dovtedy, kým nebudú zrušené (alebo môžu byť v prechodnom období zaradené späť do sektora verejnej správy – v takomto prípade sledujú dodržiavanie pravidla 50 % priamo na základe § 21 ods. 12 rozpočtových pravidiel verejnej správy a nie sprostredkované cez ustanovenie § 21 ods. 15 rozpočtových pravidiel verejnej správy).
 B. Postupy zriaďovateľov príspevkových organizácií nezaradených a nevykazovaných v sektore verejnej správy
 Príspevkovými organizáciami nezaradenými do sektora verejnej správy môžu byť príspevkové organizácie štátu, obce, alebo vyššieho územného celku, ktoré nenapĺňajú § 21 ods. 2 rozpočtových pravidiel verejnej správy, pretože ide o takú príspevkovú organizáciu, ktorej 50 % alebo viac výrobných nákladov je pokrytých tržbami, t. j., ktorá má podstatnú podnikateľskú činnosť. V dôsledku vysokých tržieb z hlavnej a podnikateľskej činnosti nespĺňa takáto príspevková organizácia pravidlo 50 %.
 Príspevková organizácia nespĺňa pravidlo 50 %, ak platí:
 (tržby: výrobné náklady) × 100 %) je viac/rovná sa 50 %
 V opatrení 1407/2003 – 92 príloha č. 2 doplnená časťou C, ktorú zostavujú len príspevkové organizácie, metodicky upravuje vzťah tržieb a výrobných nákladov príspevkových organizácií.
 Dve úrovne dodržania pravidla 50 %
 Dodržanie pravidla 50 % príspevkovými organizáciami sa vyhodnocuje na dvoch úrovniach:
 jednou je úroveň Štatistického úradu SR, v rámci ktorého dochádza v určenej periodicite k pravidelnému sektorovému prehodnocovaniu príspevkových organizácií, výsledkom ktorého je zaradenie alebo vyradenie príspevkovej organizácie z registra organizácií v rámci sektora verejnej správy,
 druhou úrovňou je vyhodnotenie dodržiavania pravidla 50 % príspevkovými organizáciami z pohľadu rozpočtových pravidiel verejnej správy, t. j. zriaďovateľom, ktoré je povinný vykonávať každoročne.
 Obe vyhodnotenia dodržiavania pravidla 50 % sú nezávislé, možno však povedať, že následky vyplývajúce z nedodržania pravidla 50 % rozpočtovými pravidlami verejnej správy sú pre príspevkové organizácie závažnejšie – majú existenčný charakter a zakladajú závažné povinnosti pre zriaďovateľov príspevkových organizácií.
 V súlade s ustanovením § 21 ods. 15 rozpočtových pravidiel verejnej správy na príspevkové organizácie sa vzťahujú práva a povinnosti subjektov verejnej správy ustanovené v rozpočtových pravidlách verejnej správy, aj keď sa nevykazujú v rámci ústrednej správy alebo územnej samosprávy podľa§ 3 ods. 1. Na základe cit. ustanovenia aj pre príspevkové organizácie nezaradené do registra organizácií (t. j. nevykazované v sektore verejnej správy) sa vzťahujú rozpočtové pravidlá verejnej správy – napr. možné spôsoby zrušenia príspevkovej organizácie, povinnosť dodržiavať pravidlo 50 %, postupy pri vysporiadaní straty príspevkovej organizácie a ostatné zásady a pravidlá ich hospodárenia.
 Zriaďovatelia príspevkových organizácií nevykazovaných v sektore verejnej správy majú odlišné postupy a to v závislosti od toho, či ide o zriaďovateľov príspevkových organizácií, ktoré nie sú zdravotníckymi zariadeniami, alebo či ide o zriaďovateľov príspevkových organizácií, ktoré sú zdravotníckymi zariadeniami.
 a) Zrušenie príspevkových organizácií mimo sektor verejnej správy, ktoré nie sú zdravotníckymi zariadeniami.
 Povinnosti zriaďovateľa príspevkovej organizácie nevykazovanej v sektore verejnej správy
 Možnosti postupu zriaďovateľa
 Zriaďovateľ mohol ustanovenie § 37 ods. 6 naplniť niekoľkými spôsobmi, pričom pripomíname platnosť ustanovenia § 21 ods. 15 rozpočtových pravidiel verejnej správy, t. j., mohol:
 zrušiť príspevkovú organizáciu mimo sektor verejnej správy bez právneho nástupcu,
 zrušiť príspevkovú organizáciu mimo sektor verejnej správy tak, že k jej zániku dôjde rozdelením, zlúčením alebo splynutím,
 transformovať príspevkovú organizáciu mimo sektor verejnej správy na neziskovú organizáciu,
 iným spôsobom zosúladiť právne pomery príspevkovej organizácie mimo sektor verejnej správy bez jej zrušenia, alebo zmeny právnej formy hospodárenia.
 b) Zrušenie štátnych príspevkových organizácií mimo sektor verejnej správy, ktoré sú zdravotníckymi zariadeniami.
 Transformačný zákon upravuje podmienky premeny príspevkovej organizácie, alebo rozpočtovej organizácie na neziskovú organizáciu poskytujúcu všeobecne prospešné služby (ďalej len „nezisková organizácia).
 Transformácia príspevkovej organizácie na neziskovú organizáciu sa vykoná v rámci transformačného procesu, ktorého súčasťou je predovšetkým:
 zrušenie príspevkovej organizácie.
 Z hľadiska vecnej súvislosti s príspevkovými organizáciami v rámci transformácie príspevkovej organizácie na neziskovú organizáciu poznamenávame, že rozhodnutie o transformácii príspevkovej organizácie na neziskovú organizáciu vydáva vláda SR a návrh na vydanie rozhodnutia o transformácii príspevkovej organizácie obsahuje aj návrh na zrušenie príspevkovej organizácie, súpis nehnuteľných a hnuteľných vecí príspevkovej organizácie a prioritného majetku, súpis hnuteľných a nehnuteľných vecí záujemcu o vstup do transformačného procesu.
 Náležitosti rozhodnutia o transformácii
 Rozhodnutie o transformácii musí obsahovať:


text:
 DIRECTIVE D’EXÉCUTION (UE) .../... DE LA COMMISSION
 du 29.10.2019
 modifiant la directive d’exécution 2014/96/UE relative aux prescriptions en matière d’étiquetage, de fermeture et d’emballage des matériels de multiplication de plantes fruitières et des plantes fruitières destinées à la production de fruits relevant du champ d’application de la directive 2008/90/CE du Conseil, en ce qui concerne la couleur de l’étiquette pour les catégories certifiées de matériels de multiplication et de plantes fruitières et le contenu du document du fournisseur
 LA COMMISSION EUROPÉENNE,
 vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
 vu la directive 2008/90/CE du Conseil du 29 septembre 2008 concernant la commercialisation des matériels de multiplication de plantes fruitières et des plantes fruitières destinées à la production de fruits
 1
 , et notamment son article 9, paragraphe 1,
 considérant ce qui suit:
 (1)La directive d’exécution 2014/96/UE
 2
 de la Commission établit les prescriptions en matière d’étiquetage des matériels de multiplication de plantes fruitières et des plantes fruitières destinées à la production de fruits, afin de garantir l’identité et la traçabilité de ces matériels de multiplication et de ces plantes fruitières lors de leur commercialisation.
 (2)Conformément à cette directive, la Commission devait réviser pour le 1er janvier 2019 l’utilisation des étiquettes de couleur pour les matériels de multiplication de plantes fruitières et les plantes fruitières appartenant aux catégories des matériels initiaux, matériels de base ou matériels certifiés.
 (3)Une enquête menée par la Commission a montré que la majorité des États membres étaient favorables à l’utilisation obligatoire d’une étiquette colorée pour les matériels de multiplication et les plantes fruitières appartenant aux catégories des matériels initiaux, de base ou certifiés. L’enquête a également fait apparaître que plusieurs États membres commercialisaient des matériels CAC (Conformitas Agraria Communitatis) accompagnés d’un document du fournisseur de couleur jaune prenant la forme d’une étiquette apposée au matériel CAC en question.
 (4)Afin de tenir compte de la pratique existant dans les États membres et d’établir une distinction claire entre le document du fournisseur pour les matériels CAC et les étiquettes officielles pour les matériels initiaux, de base et certifiés, la couleur de l’étiquette CAC devrait être le jaune lorsque le document du fournisseur est apposé sur les matériels CAC. Aucune couleur particulière ne devrait être prescrite pour le document du fournisseur si celui-ci n’est pas apposé sur les matériels CAC, car, dans ce cas, il n’y a pas de risque de confusion avec une autre étiquette ou un autre document.
 (5)La directive d’exécution 2014/96/UE ne prescrit pas de couleur spécifique pour le document du fournisseur lorsqu’il est apposé sur des matériels CAC sous la forme d’une étiquette. À l’heure actuelle, certains États membres utilisent une couleur autre que le jaune pour ces étiquettes. Afin d’éviter toute perturbation des échanges, il convient de permettre aux États membres d’autoriser, pendant une période transitoire, la commercialisation sur leur propre territoire des matériels CAC sur lesquels des étiquettes d’une couleur autre que le jaune sont apposées, si ces étiquettes de couleur étaient déjà utilisées avant le 1er avril 2020.
 (6)En outre, l’expérience a montré que le contenu du document du fournisseur pouvait être simplifié pour assurer une plus grande flexibilité en ce qui concerne la commercialisation des matériels CAC dans les différents États membres. Si le document du fournisseur contient moins d’informations, il est plus facile pour le fournisseur de réduire la taille de ce document de sorte à pouvoir l’apposer sur les matériels CAC à commercialiser. C’est pourquoi la fourniture d’informations sur la quantité de matériels CAC commercialisés et sur l’État membre dans lequel les matériels CAC ont été produits, lorsque celui-ci diffère de l’État membre dans lequel le document du fournisseur a été établi, devrait être facultative.
 (7)Considérant les modifications qui doivent être apportées aux prescriptions en matière d’étiquetage des matériels de multiplication de plantes fruitières et des plantes fruitières de toutes les catégories de commercialisation ainsi qu’aux exigences applicables au document du fournisseur, il convient de modifier la directive d’exécution 2014/96/UE.
 (8)Afin de laisser aux autorités compétentes et aux fournisseurs suffisamment de temps pour s’adapter aux nouvelles exigences, la présente directive devrait être applicable à partir du 1er avril 2020.
 (9)Les mesures prévues par la présente directive sont conformes à l’avis du comité permanent des végétaux, des animaux, des denrées alimentaires et des aliments pour animaux, section «Matériels de multiplication et plantes des genres et espèces de fruits»,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
 Article premier
 Modification de la directive d’exécution 2014/96/UE
 La directive d’exécution 2014/96/UE est modifiée comme suit:
 1)À l’article 2, le paragraphe 4 est remplacé par le texte suivant:
 «4.L’étiquette est:
 a)de couleur blanche, barrée en diagonale d’un trait violet, pour les matériels initiaux;
 b)de couleur blanche pour les matériels de base;
 c)de couleur bleue pour les matériels certifiés.»
 2)L’article 5 est remplacé par le texte suivant:
 «Article 5
 Document du fournisseur pour les matériels CAC
 1.Les États membres veillent à ce que les matériels CAC soient commercialisés assortis d’un document élaboré par le fournisseur et conforme aux paragraphes 2, 3 et 4 (ci-après le «document du fournisseur»).
 Les États membres font en sorte que le document du fournisseur ne ressemble pas au document d’accompagnement visé à l’article 3, de manière à éviter toute confusion entre ces deux documents.
 2.Le document du fournisseur contient au moins les renseignements suivants:
 a)la mention «Règles et normes de l’Union européenne»;
 b)l’État membre dans lequel le document a été établi ou le code correspondant;
 c)l’organisme officiel responsable ou le code correspondant;
 d)le nom du fournisseur ou son numéro/code d’enregistrement délivré par l’organisme officiel responsable;
 e)le numéro de série individuel, le numéro de la semaine ou le numéro du lot;
 f)le nom botanique;
 g)la mention «matériel CAC»;
 h)la dénomination de la variété et, le cas échéant, du clone. Dans le cas de porte-greffes n’appartenant pas à une variété, le nom de l’espèce ou de l’hybride interspécifique concerné. Pour les plantes fruitières greffées, ces informations sont indiquées pour le porte-greffe et le greffon. Pour les variétés qui font l’objet d’une demande d’enregistrement officiel ou de protection des obtentions végétales en instance, ces informations indiquent: «Dénomination proposée» et «Demande en instance»;
 i)la date d’émission du document.
 3.Lorsqu’il est apposé sur des matériels CAC, le document du fournisseur est de couleur jaune.
 4.Le document du fournisseur est imprimé de manière indélébile dans une des langues officielles de l’Union; il est clairement visible et lisible.»
 Article 2
 Transposition
 1.Les États membres adoptent et publient, pour le 31 mars 2020 au plus tard, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions.
 Ils appliquent ces dispositions à partir du 1er avril 2020.
 Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
 2.Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine couvert par la présente directive.
 Article 3
 Mesures transitoires
 1.Jusqu’au 30 juin 2021, les États membres peuvent autoriser que des matériels CAC (Conformitas Agraria Communitatis) sur lesquels sont apposées des étiquettes d’une couleur autre que le jaune soient commercialisés sur leur propre territoire, si ces étiquettes de couleur étaient déjà utilisées avant le 1er avril 2020.
 2.Les États membres veillent à ce que, lors de leur commercialisation, les matériels de multiplication de plantes fruitières et les plantes fruitières qui peuvent être qualifiés de matériels CAC soient identifiés par une référence au présent article dans le document du fournisseur dès lors qu’il est utilisé comme une étiquette.
 Article 4
 Entrée en vigueur
 La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
 Article 5
 Destinataires
 Les États membres sont destinataires de la présente directive.
 Fait à Bruxelles, le 29.10.2019
 Par la Commission
 Le président,
 Jean-Claude JUNCKER
 (1)
 JO L 267 du 8.10.2008, p. 8.
 (2)
 Directive d’exécution 2014/96/UE de la Commission du 15 octobre 2014 relative aux prescriptions en matière d’étiquetage, de fermeture et d’emballage des matériels de multiplication de plantes fruitières et des plantes fruitières destinées à la production de fruits relevant du champ d’application de la directive 2008/90/CE du Conseil
 (JO L 298 du 16.10.2014, p. 12)


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/5
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac) v. Administración del Estado a další
 (Věc C-484/10) (1)
 (Volný pohyb zboží - Množstevní omezení a opatření s rovnocenným účinkem - Směrnice 89/106/EHS - Stavební výrobky - Neharmonizované normy - Certifikáty jakosti - Požadavky týkající se certifikačních orgánů)
 2012/C 118/07
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Asociación para la Calidad de los Forjados (Ascafor), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (Asidac)
 Žalovaní: Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (Aidico) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (Anefhop), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (Oficemen), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (Acerteq)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článků 28 a 30 ES (nyní články 34 a 36 SFEU) — Stavební výrobky — Výrobky, na které se nevztahují harmonizované normy, jak je stanoví směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (Úř. věst. L 40, s. 12; Zvl. vyd. 13/09, s. 296) — Uvedení na trh, které je podmíněno buď certifikátem o vyšší kvalitě nebo vydaným v souladu s metodami splňujícími podrobné podmínky odpovídající podmínkám vyžadovaným vnitrostátními orgány, nebo předchozím splněním uvedených podmínek, ačkoliv ho již bylo dosaženo v členském státě původu
 Výrok
 Články 34 SFEU a 36 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že požadavky stanovené v článku 81 pokynů ke stavebnímu betonu (EHE-08), schválených královským nařízením 1247/08 ze dne 18. července 2008, ve spojení s přílohou č. 19 těchto pokynů, pro účely úředního uznání certifikátů prokazujících stupeň jakosti betonářské oceli vydaných v jiném členském státě, než je Španělské království, představují překážku volnému pohybu zboží. Taková překážka může být odůvodněna cílem ochrany zdraví a života lidí za předpokladu, že stanovené požadavky nejsou vyšší než minimální standardy vyžadované k použití betonářské oceli ve Španělsku. V tomto případě, a má-li subjekt, jež vydal certifikát jakosti, který má být ve Španělsku úředně uznán, postavení schváleného orgánu ve smyslu směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků, ve znění směrnice Rady 93/68/EHS ze dne 22. července 1993, přísluší předkládajícímu soudu ověřit, které z těchto požadavků překračují meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle ochrany zdraví a života lidí.
 (1) Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


text:
A virtuális magánhálózat (, röviden: VPN) egy nyilvános hálózaton keresztül kiterjeszti a helyi hálózatot.
 Bemutatása
 A virtuális magánhálózat lehetővé teszi a felhasználók számára, hogy egy megosztott vagy nyilvános hálózaton keresztül úgy küldjenek és fogadjanak adatokat, mintha számítógépeik közvetlenül kapcsolódnának a helyi hálózathoz.
 A kapcsolat „magán”-jellegét az adja, hogy a VPN-en keresztül menő adatok a titkosítás miatt nem láthatók az eredeti hálózaton. A titkosítás általánosan használt szolgáltatása a VPN-nek, de titkosítás nélkül is használható a különböző adatfolyamok elkülönítésére vagy a hálózat logikai felépítésének egyszerűsítésére.
 A VPN-funkciót gyakran beépítik a routerekbe, de sok esetben szoftveresen valósítják meg.
 Gyakorlati alkalmazásai
 Céges hálózat elérése
 A VPN egy gyakori alkalmazása, amikor a munkatársak a cég belső hálózatához távolról biztonságosan férhetnek hozzá: az interneten keresztül titkosított csatorna hozható létre a dolgozó számítógépe és a vállalat szervere között.
 Internethasználat
 Számos cég kínálja nyilvános szolgáltatásként, hogy VPN-szerveren keresztül böngészhetünk a világhálón. Ilyen szolgáltatás igénybevétele esetén a saját gépünk és a VPN-szolgáltató szervere között egy titkosított kapcsolatot építünk ki, és a publikus internetre a szolgáltató szerverének nevében lépünk ki.
 Előnyei a közvetlen internethasználathoz képest:
 a webhelyek számára az adatforgalom a VPN-szerver országából érkezőnek látszik;
 a saját internetszolgáltató nem látja az adatforgalom részleteit;
 nyilvános hálózat használata esetén nehezíti az adathalászok dolgát.
 Hátrányai:
 lassabb internetelérés;
 az adatforgalom részleteit a VPN-szolgáltató látja.
 Jegyzetek
 Számítógép-hálózatok


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/35
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Lind v. Komise
 (Věc T-5/09) (1)
 („Žaloba na náhradu škody - Následky jaderné havárie v Thule (Grónsko) pro veřejné zdraví - Směrnice 96/29/Euratom - Nepřijetí opatření proti členskému státu ze strany Komise - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
 2010/C 134/59
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Brigit Lind (Greve, Dánsko) (zástupce: I. Anderson, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a M. Patakia, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody vzniklé z důvodu údajného nepřijetí nezbytných opatření ze strany Komise, které měly přimět Dánské království, aby přijalo právní a správní předpisy, které by mu umožnily dosáhnout souladu se směrnicí Rady 96/29/Euroatom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291), a uplatnilo tato ustanovení na pracovníky, kteří byli postiženi jadernou havárií v Thule (Grónsko).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Brigit Lind se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 Avis juridique important
 |
 51996PC0355
 Förslag till rådets förordning (EG) om ingående av ett avtal om fiskeförbindelser mellan Europeiska gemenskapen och Estland /* KOM/96/0355 slutlig - CNS 96/0187 */
 Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 279 , 25/09/1996 s. 0006
 Förslag till rådets förordning (EG) om ingående av ett avtal om fiskeförbindelser mellan Europeiska gemenskapen och Estland (96/C 279/07) (Text av betydelse för EES) KOM(96) 355 slutlig - 96/0187(CNS) (Framlagt av kommissionen den 18 juli 1996)EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i förbindelse med artikel 228.2 första meningen och artikel 228.3 första stycket i denna,med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande, ochmed beaktande av följande:Europeiska gemenskapen och Estland har förhandlat fram och paraferat ett avtal om fiskeförbindelser.Det ligger i gemenskapens intresse att godkänna detta avtal.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1 Avtalet om fiskeförbindelser mellan Europeiska gemenskapen och Estland godkänns härmed på gemenskapens vägnar. Avtalstexten finns som bilaga till denna förordning.Artikel 2 Rådets ordförande bemyndigas härmed att utse de personer som skall ha befogenhet att underteckna avtalet med bindande verkan för gemenskapen.Artikel 3 Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.AVTAL om fiskeförbindelser mellan Europeiska gemenskapen och Estland EUROPEISKA GEMENSKAPEN,nedan kallad "gemenskapen", ochREPUBLIKEN ESTLAND,nedan kallad "Estland",nedan kallade parternaSOM BEAKTAR de nära förbindelserna mellan gemenskapen och Estland, särskilt de som upprättades genom Europaavtalet mellan gemenskapen och Estland och avtalet om fiskeförbindelser mellan gemenskapen och Estland, vilket undertecknades i Bryssel den 5 juli 1993, och som hyser en gemensam önskan att stärka dessa förbindelser,SOM BEAKTAR Sveriges och Finlands anslutning till gemenskapen den 1 januari 1995,SOM BEAKTAR att de fiskeavtal som Sverige och den finska regeringen ingått med den estniska regeringen den 24 februari 1993 respektive den 21 januari 1994 nu förvaltas av gemenskapen,SOM TAR HÄNSYN TILL den gemensamma önskan att ersätta dessa avtal med ett nytt avtal mellan Estland och gemenskapen i dess sammansättning den 1 januari 1995,SOM TAR HÄNSYN TILL parternas gemensamma önskan att säkerställa att fiskbeståndet i deras angränsande vatten bevaras och förvaltas ändamålsenligt,SOM BEAKTAR bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982,SOM BEKRÄFTAR att kuststater när de utvidgar sina jurisdiktionsområden över fiskeresurserna och utövar sina suveräna rättigheter i syfte att utforska, utnyttja, bevara och förvalta dessa resurser, skall göra detta inom ramen för och i enlighet med folkrättsliga principer,SOM BEAKTAR att Estland har upprättat en exklusiv ekonomisk zon inom vilken Estland utövar sina suveräna rättigheter i syfte att utforska, utnyttja, bevara och förvalta resurserna i den och att gemenskapen har samtyckt till att gränserna för dess medlemsstaters fiskezoner (nedan kallade gemenskapens fiskerijurisdiktionsområde) skall sträcka sig upp till 200 sjömil, samt att fiske inom dessa gränser således omfattas av gemenskapens gemensamma fiskeripolitik,SOM TAR HÄNSYN TILL att en del av fiskeresurserna i Östersjön består av gemensamma bestånd eller bestånd som inbördes är mycket beroende av varandra och som utnyttjas av fiskare från bägge parter, och att ett effektivt bevarande och en ändamålsenlig förvaltning av dessa bestånd därför endast kan uppnås genom samarbete mellan parterna och inom ramen för lämpliga internationella forum, särskilt Internationella Fiskerikommissionen för Östersjön,SOM TAR HÄNSYN TILL resultaten från Förenta Nationernas konferens om gemensamma bestånd och ständigt vandrande arter och uppförandekoden för ansvarigt fiske,SOM ÖNSKAR fortsätta sitt samarbete inom ramen för lämpliga internationella fiskeriorganisationer i syfte att gemensamt bevara, ändamålsenligt utnyttja och förvalta alla relevanta fiskeresurser,SOM TAR HÄNSYN TILL nämnda samarbetes betydelse för bevarandet och förvaltandet av fiskeresurserna och för utforskandet och utnyttjandet av dessa resurser och till vikten av vetenskaplig forskning för att bevara, ändamålsenligt utnyttja och förvalta fiskeresurserna och som önskar främja ytterligare samarbete inom detta område,SOM TAR HÄNSYN TILL båda parters intresse att fiska i den andra partens fiskerijurisdiktionsområde i Östersjön,SOM ÄR BESLUTNA att förbättra samarbetet och utvecklingen inom fiskerisektorn genom att främja gemensamma företag,SOM ÄR ÖVERTYGADE OM att denna nya form av samarbete inom fiskerisektorn kommer att främja en förnyelse och omläggning av den estniska fiskeflottan och en omstrukturering av gemenskapens fiskeflotta,SOM ÖNSKAR fastställa regler och förordningar för att skapa en grund för sina ömsesidiga förbindelser inom fiskerinäringen och fastställa riktlinjer för hur deras samarbete skall utveckla sig,HAR INGÅTT FÖLJANDE AVTAL.Artikel 1 Parterna skall samarbeta för att säkerställa bevarandet och den ändamålsenliga förvaltningen av de fiskbestånd som uppträder i de områden som lyder under bägge parters fiskerijurisdiktion och i angränsande områden. Parterna skall direkt eller genom lämpliga regionala organ söka komma överens med tredje man om åtgärder för bevarande och ändamålsenligt utnyttjande av fiskbestånden, inklusive fastställandet av den totala tillåtna fångstmängden och fördelningen av denna.Artikel 2 Vardera parten skall bevilja den andra partens fiskefartyg tillgång till fiske inom sitt fiskerijurisdiktionsområde i Östersjön längre bort än tolv sjömil från de baslinjer varifrån territorialhavet mäts, i enlighet med bestämmelserna nedan.Artikel 3 1. Vardera parten skall i lämplig omfattning en gång per år för sitt fiskerijurisdiktionsområde i Östersjön och med förbehåll för sådana justeringar som behövs för att möta oförutsedda händelser, besluta om följande:a) Den totala tillåtna fångstmängden för individuella bestånd eller grupper av bestånd, med beaktande av bästa tillgängliga vetenskapliga data, beståndens inbördes beroende, den verksamhet som bedrivs vid relevanta internationella organisationer och andra relevanta faktorer.b) Efter lämpliga samråd, fördelningen av fångstmängder för den andra partens fiskefartyg i överensstämmelse med målsättningen att fastställa en för bägge parter tillfredsställande jämvikt i deras inbördes fiskeförbindelser.c) Arrangemang för ömsesidig tillgång inom ramen för gemensamma förvaltningsordningar för gemensamma bestånd.2. Vardera parten skall vidta sådana övriga åtgärder som den bedömer nödvändiga för att bevara eller återställa fiskbestånd på nivåer som kan ge högsta möjliga avkastning. Sådana åtgärder eller villkor som införs efter det årliga fastställandet av fiskemöjligheter får inte vara av den arten att de inskränker de fiskemöjligheter som den andra parten medgivits.Artikel 4 Estland kan bevilja ytterligare fiskemöjligheter inom sin exklusiva ekonomiska zon. I gengäld kommer gemenskapen att bevilja ekonomiska bidrag som Estland skall utnyttja för att stödja utvecklingen i den estniska fiskerisektorn på ett sådant sätt att det inte inverkar menligt på gemenskapens intressen.Artikel 5 1. Parterna skall verka för att gemensamma företag inom fiskerisektorn skall kunna upprättas mellan företag i gemenskapen och Estland.2. Estland skall verka för att gynnsamma och stabila villkor främjas och upprätthålls för att sådana gemensamma företag skall kunna etableras och drivas.För det ändamålet skall Estland särskilt tillämpa investeringsstöd och skyddsarrangemang som säkerställer en icke-diskriminerande och rättvis behandling av alla företag från gemenskapen som ingår i sådana gemensamma företag. Detta inbegriper möjligheten att utnyttja fiskeresurserna till havs.3. Parterna är överens om att samråda på lämpligaste sätt för att verka för att gemensamma företag i fiskerisektorn startas av ägare av fiskefartyg i Estland och gemenskapen, i syfte att gemensamt utnyttja fiskeresurserna i Estlands fiskerijurisdiktionsområde, enligt ett arrangemang där gemenskapen bör tillhandahålla ekonomiskt stöd, medan Estland bör ge tillgång till ytterligare fiskemöjligheter vid sidan av dem som fastställs i enlighet med artiklarna 3 och 4 i detta avtal.Artikel 6 Vardera parten får kräva att allt fiske som bedrivs inom dess fiskerijurisdiktionsområde av den andra partens fiskefartyg endast får ske mot licens. De begränsningar inom vilka licenser utfärdas skall fastställas i överläggningar mellan parterna. Den behöriga myndigheten hos varje part skall, i lämplig omfattning, i god tid meddela den andra parten namn, registreringsnummer och andra relevanta uppgifter om de fiskefartyg som skall ha rätt att fiska inom den andra partens fiskerijurisdiktionsområde. Den andra parten skall därefter utfärda sådana licenser i enlighet med de överenskomna begränsningarna.Artikel 7 1. Vardera parten skall i överensstämmelse med egna lagar och andra författningar vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att deras fiskefartyg iakttar bestämmelser för att bevara fiskeresurerna och andra regler och förordningar i den andra partens lagstiftning för utnyttjande av fiskeresurserna i denna andra parts fiskerijurisdiktionsområde.2. Vardera parten kan, inom sitt fiskerijurisdiktionsområde och i enlighet med folkrätten, vidta sådana åtgärder som kan vara nödvändiga för att säkerställa att den andra partens fiskefartyg iakttar bestämmelserna för att bevara fiskeresurserna och andra regler och förordningar som fastställs i dess regelverk.3. Vardera parten skall i förväg och på lämpligt sätt underrätta den andra parten om sådana förordningar och åtgärder för reglering av fisket samt om eventuella ändringar av dessa förordningar och åtgärder.4. De regleringsåtgärder för fiskerierna som vardera parten vidtar i bevarande syfte skall grunda sig på objektiva och vetenskapliga kriterier och får varken i praktiken eller rättsligt diskriminera den andra parten.Artikel 8 Vardera parten skall samtycka till att dess fiskefartyg inspekteras av den andra partens behöriga organ som ansvarar för den fiskeverksamhet som bedrivs i den andra partens fiskerijurisdiktionsområde. Vardera parten skall underlätta sådana inspektioner som görs i syfte att övervaka att det regelverk som avses i artikel 7 iakttas.Artikel 9 Vardera partens behöriga organ skall, om den andra partens fartyg beslagtas, omedelbart genom diplomatiska kanaler informera den partens behöriga organ om vilka ytterligare åtgärder som vidtagits.Vardera partens behöriga organ skall eftersträva att underlätta ett snabbt frigivande av de fartyg och den besättning som tas i förvar eller anhålls för att ha brutit mot bestämmelser för att bevara fiskeresurserna och andra föreskrifter om fisket, mot att fartygsägaren eller hans företrädare ställer en säkerhet eller annan garanti som fastställs i enlighet med tillämplig lagstiftning.Artikel 10 Parterna är överens om att utbyta information om den vetenskapliga och tekniska utvecklingen i deras nationella fiskerisektorer och om fångstmängder och utnyttjandet av dessa.Artikel 11 1. Parterna skall samarbeta för att driva den vetenskapliga forskning som är nödvändig för att fiskeresurserna skall kunna bevaras och utnyttjas på ett optimalt sätt i deras fiskerijurisdiktionsområde, genom att samla in prover och tillhandahålla biostatistiska data, inbegripet statistik över fångster, fiskeansträngning, utnyttjande av redskap, studier av nya målarter och fiskeområden och det framtida gemensamma utnyttjandet av dessa.2. Parterna skall främja forskningssamarbete och samarbete i frågor inom fiskerinäringen som är av ömsesidigt intresse. Ömsesidigt utbyte av forskare och experter inom fiskerinäringen kommer att ingå i överenskomna program.Artikel 12 1. Parterna skall samarbeta direkt och genom lämpliga internationella organisationer, bl.a. kring vetenskaplig forskning, i syfte att bevara, optimalt utnyttja och på ett lämpligt sätt förvalta fiskeresurserna innanför de yttre gränserna för parternas och tredje länders områden där deras fiskefartyg bedriver fiskeverksamhet. Parterna skall samråda med varandra i frågor som är av ömsesidigt intresse och som kan behandlas av sådana internationella organisationer.2. Parterna skall samarbeta för att säkerställa sina rättigheter och för att uppfylla sina förpliktelser i enlighet med folkrätten för att samordna bevarandet, det optimala utnyttjandet och den lämpliga förvaltningen av de levande resurserna i Nordatlanten och Östersjön.Artikel 13 1. I syfte att bevara anadroma fiskearter bekräftar parterna att de ansluter sig till de relevanta principerna och bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982, särskilt artikel 66 i denna.2. Parterna kommer i detta syfte att särskilt samarbeta på bilateral basis och genom lämpliga internationella fiskeriorganisationer, särskilt genom Internationella Fiskerikommissionen för Östersjön.Artikel 14 1. Parterna är överens om att samråda i frågor som uppstår i samband med genomförandet och den korrekta tillämpningen av detta avtal.2. Sådana eventuella tvister som kan uppkomma om tolkningen eller tillämpningen av detta avtal skall behandlas genom överläggningar mellan parterna.Artikel 15 Inget i detta avtal får på något sätt påverka någondera partens ställningstagande i internationella havsrättsfrågor.Artikel 16 Detta avtal påverkar inte avgränsningen av de exklusiva ekonomiska zonerna eller fiskezonerna mellan Estland och Europeiska gemenskapens medlemsstater.Artikel 17 Detta avtal skall gälla, å ena sidan, för de territorier inom vilka Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen tillämpas och på de villkor som fastställs i det fördraget och, å andra sidan, för Estlands territorium.Artikel 18 Detta avtal träder i kraft den dag då parterna underrättar varandra om att de förfaranden som är nödvändiga för detta ändamål har fullgjorts.Från och med den dagen skall avtalet ersätta avtalet om fiskeförbindelser mellan gemenskapen och Estland, som undertecknades den 5 juli 1993, avtalet om fiskeförbindelser mellan den finska regeringen och Estland, som undertecknades den 21 januari 1994, och avtalet om fiskeförbindelser mellan Sverige och Estland, som undertecknades den 24 februari 1993.Artikel 19 Detta avtal skall gälla under en första period om tio år från och med dagen för dess ikraftträdande. Såvida inte avtalet sägs upp av någon av parterna genom uppsägning minst nio månader före utgången av den perioden, skall det gälla under ytterligare perioder om tre år, såvida det inte sägs upp minst nio månader före utgången av varje sådan period.Detta avtal skall upprättas i två exemplar på danska, engelska, estniska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska och varje text skall ha samma giltighet.På Europeiska gemenskapens vägnarPå Republiken Estlands vägnar