text:
Pranciškaus Šliužo atminimui. Išsaugokime Lietuvos Teritoriją.
 Alfredas Pranciškus Šliužas
 ties 07:02 1 komentarai (-ų)
 Drebėk kubiliau
 Drebėk kubiliau iš baimės
 Drebėk ir manęs į Seimą neleisk
 Drebėk bumerangą paleidęs
 Pas tave jis atgal greit parskries
 Drebėk, nes žinai ką paleidai
 Ką paleidai sugryš su kaupu
 Negalvok, kad gyvenimo dėsnius apgavęs
 Trypsi, spjaudysi mus!?
 ties 03:38 0 komentarai (-ų)
 PASIRAŠOM, už Lietuvos Žemių neišpardavimą. Ir platinam. Mane bluokoja per daugelį grupių. Būtent iki spalio, 12-tos! Kai bus eilinis Seimo posėdis, šiuo klausimu.
 Nuoroda skirta pasirašyti peticiją. Paspauskite nuorodą ir užpildykite peticijos formą. Dėkojame už dalyvavimą išsaugant savo Valstybės teritoriją, kurios nepavyko užgrobti kitataučiams karu. Neleiskime to padaryti ir pinigais.
 https://www.peticijos.com/dl_statymu_tvirtint_saugikli_neparduoti_em_usienieiams_isaugojimo
 ties 03:22 0 komentarai (-ų)
 ties 21:03 0 komentarai (-ų)
 "Valdomas" chaosas, kaip neokolonijnio pasaulio perdalinimo technologija
 "Valdomas" chaosas, kaip neokolonijinio pasaulio perdalijimo technologija
 Lietuvoje jau 27 metai valdo proameikietiškas režimas. Jau 27 metai Lietuvos Seime nepakeičiamai sėdi konservatoriai, socdemai, liberalai ir kitos atvirai nacistinės, nacionalistinės politinės jėgos, kurios kruopščiai, įnirtingai įgyvendina savo šeimininko – JAV- geopolitinius interesus. Nei vienas Lietuvos užkariautojas, tironas ar okupantas nepadarė Lietuvai tiek žalos, kiek jos padarė vietinis kolonizatorių iš JAV išaugintas taip vadinamas elitas, kuris vardan savo privačių interesų pardavinėja Lietuvos nacionalinius interesus JAV globaliniame kare už JAV dominavimą visame pasaulyje. Siaubingiausia yra tai, kad vykdydamas akivaizdžiai antiliaudinę politiką vietinis proamerikietiškas elitas dievagojasi savo ištikimybe tautai, prisiekinėja ginti nacionalinius interesus, ginti kiekvieno Lietuvos piliečio ineteresus – tai yra įžūliai meluoja, laužo kasdien savo duotas priesaikas, klastoja istoriją, vykdo precedento neturinčią masinę žmonių smegenų plovimo kampaniją jau 27 metai, skaldo pilietinę visuomenę visais įmanomais lygiais, represuoja, terorizuoja valdžios propagandai atsparius piliečius. Tokia padėtis visuomenėje, kai nusikaltėliai paskelbiami didvyriais, nekaltieji yra baudžiami, o kalti triumfuoja ir yra atleidžiami nuo atsakomybės, politinė sistema užsiima tik mažyčio klano interesų apsauga nuo absoliučios daugumos apiplėštų žmonių nepasitenkinimo, teismai užsiima išimtinai kitaminčių represijomis, o neįmanomai išpūstas masinės valdžios propagandos aparatas vykdo informacinį karą ir piliečių psichologinį terorą – sukurią valdomą chaosą valstybėje. Valdomo chaoso situacijoje niekas nėra saugus, visi yra lengvai pažeidžiami, lengvai sunaikinami, vyrauja visuotinių baimės ir neapykantos atmosfera, todėl tokia išgąsdinta, neapykantos pripumpuota, nuskurdusi, jokių materialinių bei dvasinių orientyrų nebeturinti, savo interesų nesuvokianti visuomenė yra lengvai valdoma, išnaudojama, manipuliuojama valdomo chaoso režisierių iš JAV. Valdomas chaosas nėra teorinė konstrukcija – tai jau tapusi realybe kasdienybė Lietuvoje, kuri kasdien įgauna vis didesnio absurdo, savižudiško absurdo bruožus. Valdomas chaosas – tai šiurpi realybė, kuria sunku patikėti, tačiau ji egzistuoja ir kasdien pasireiškia nebaudžiamos niekšybės formomis. Valdomas chaosas – tai naujasis neokolonializmas, naujasis Vakarų nusikalstamos parazitinės ekspansijos pasaulyje Kryžiaus žygis prieš viso pasaulio tautas ir vargas tiems, kurie dar kartą patikėjo Vakarų kolonizatorių gerais ketinimais, kilniais tikslais – jų laukia Š.Amerikos indėnų, Polinezijos čiabuvių ar Australijos likimas. Pas juos vakariečiai taip pat atėjo skelbdami meilę ir Kristaus žodį. Ir čiabuvių nebeliko. 1990 metais jie atėjo į Lietuvą ir kitas buvusias Tarybų Sąjungos respublikas. Ir šiose respublikose tik per 3 dešimtmečius išnyko net 30 procentų čiabuvių. Priminsiu, vietinius, tikruosius Šiaurės Amerikos gyventojus europiečiai naikino net 300 metų. Pabaltijyje šis procesas vyksta 10 kartų greičiau, kadangi valdomo chaoso technologijas JAV technologai žymiai patobulino. Kaip veikia įvairiausių spalvotų revoliucijų, sąjūdžių, maidanų, tahrirų valdomo chaoso technologijos tiria Rusijos, kurią kaip vienintelį realų JAV geopolitinį priešininką siekia sunaikinti Vakarų globalistai, mokslininkai. Jų tyrimo rezultatai patvirtina teorines išvadas, jas puikiai iliustruoja praktika, visų šalių patyrusių JAV invaziją, tame tarpe ir Lietuvos, liūdna patirtis. JAV vykdomas globalinio valdomo chaoso politika yra nacionalinių suverenitetų mirtis, vietinių etininių bendruomenių genocidas, etnokultūrų sunaikinimas. Kaip tai daroma, atskleidžia Rusijos mokslininkai, kurių valstybę Vakarai užsimojo jau kelintą kartą istorijoje sunaikinti. JAV hegemonija ir naujasis kolonijinis pasaulio perdalijimas Kartu su Tarybų Sąjungos žlugimu ir vienapolio pasaulio modelio sukūrimu, tarptautinė JAV politika ėmėsi kurti pasaulinę hegemoniją, diegti savo dominavimą visose srityse nuo politikos iki kultūros. 1990 - 2000-ųjų pradžioje, nesulaikoma komunistinio bloko, agresyvi amerikiečių politika daugelyje šalių palaipsniui diktavo savo žaidimo taisykles, transliuodama savo vakarietiškas "vertybes", naikino valstybių ekonomikas, paversdama jas savo žaliavas ir pigią darbo jėgą tiekiančiomis periferijomis, su panieka ir cinizmu žeminančiai vertino kultūrinius bei konfesinius tų regionų ypatumus. Tais atvejais, kai vietiniai politiniai lyderiai bandė priešintis JAV vykdomam nacionalinių suverenitetų griovimui, ar tiesiog nepripažinti JAV jėga primetamos sistemos, jie būdavo greitai pašalinami, diskredituojami arba tiesiog nužudomi. Įvairiose pasaulio šalyse nuvilnijo "spalvotųjų" revoliucijų, vykdytų pagal vieną ir tą patį scenarijų, banga, kurios rezultatas buvo valdančiųjų nacionalinių patriotinių elitų nuvertimas, marionetinių proamerikietiškų režimų instaliavimas, JAV politinės, socialinės, ekonominės totalinės kontrolės įvedimas ir to natūrali pasekmė – nacionalinio suvereniteto bei valstybingumo praradimas. JAV dominavimas virš daugybės suverenių valstybių, intervencija į jų vidaus reikalus kartu su oficialiu Amerikos prezidento B.Obamos pareiškimu dėl amerikiečių tautos išskirtinumo, kalba apie naują pasaulio politikos tendenciją - neokolonijinį pasaulio perdalijimą, kuriame metropolija skirta būti tik vienai valstybei - JAV. Šios užduoties realizavimui naudojamas sudėtingas, tinklinio pobūdžio daugiapakopių technologijų rinkinys. Lenkija, Rytų ir Vidurio Europos, Pabaltijo šalys, Jugoslavija, Gruzija, Irakas, Tunisas, Egiptas, Libija, Ukraina - tai nepilnas sąrašas, valstybių, kur buvo pritaikytos tokios technologijos, paskandinusios tas valstybes, į taip vadinamą "valdomą" chaosą. Skiriamasis šiuolaikinės JAV geopolitikos bruožas yra nuoseklus tiesioginis ir netiesioginis nuolatinis kišimasis į kitų šalių vidaus reikalus ir po to sekantis latentinis poveikis silpniausioms gyvenimo sferoms dar labiau jas pabloginant, tam kad būtų destabilizuota situacija. Tokiu "minkštu" poveikiu pasiekiama maksimali sėkmė minimaliomis išlaidomis, užtikrinama organizatoriaus nedalyvavimo iliuzija įsiplieskiančiame chaose. Tokia JAV taikoma kolonijose neokolinializmo praktika sukuria vietinėse kvazivalstybėse visų karo prieš visus stovį, visuomenė destabilizuojama iki chaotiško permanentinio vidinių prieštaravimų lygio ir šioje socialiniame Brauno judėjime totalinę kontrolę valstybėje turi savo rankose JAV ambasada, JAV specialiosios tarnybos, kurios įgyvendina savo globalinius interesus, o metropolija JAV maitinasi kolonijų resursais. Toks globalinis parazitavimas palaiko JAV globalinį dominavimą, tačiau yra mirtinas nacionaliniams suverenitetams, šalyse-kolonijose vyksta dėsningas ekonominis nuosmūkis, spartūs depopuliacijos procesai, vietinis etnosas patiria kultūrinį kolapsą ir artėja į susinaikinimą skambant JAV propagandistų saldžioms dainelėms apie laisvę, demokratiją, žmogaus teises. Režisuojamas chaosas ir nauja pasaulio tvarka Valdomo chaoso technologiją JAV spalvotų revoliucijų technologai pasisavino iš tiksliųjų mokslų ir perkėlė į socialinę sferą dar 1970-aisiais metais, kai Vakaruose buvo išleista knyga "Tvarka iš chaoso. Naujas žmogaus dialogas su gamta". Šioje knygoje, parašytoje naudojant daugiausiai fizikos ir chemijos žinias, chaoso samprata pateikiama kaip sudėtingų sistemų dinaminio nestabilumo pasekmė. Pagrindinė veikalo idėja yra ta, kad chaosas tai ne tik viską griaunanti jėga, bet taip pat ir tvarkos šaltinis. 1980-aisiais metais Amerikoje buvo aktyviai tiriamos ir vystomos ekonominio bei socialinio gyvenimo destabilizavimo teorijų sistemos tų šalių, kurios domino JAV. Patys chaoso kūrėjai stengėsi savo pačių sukeltą chaosą kontroliuoti, kurdami naują tvarką, atitinkančią jų interesus. Valdomo chaoso technologija buvo sukurta JAV, Njumeksiko valstijoje (New Mexico), Santa Fe institute, to paties pavadinimo miestelyje, netoli JAV branduolinių tyrimo centro. Pentagono ir JAV valstybės departamento iniciatyva 1984 m. buvo įkurtas institutas, kurio tikslas buvo valdomo chaoso teoriją adaptuoti geopolitiniams tikslams įgyvendinti. JAV valstybės departamento dėka buvo sukurta politinių procesų krizių valdymo ir stebėjimo grupė, be kurios įtakos, kaip teigia ekspertai, neapsiėjo nei vienas karinis-politinis konfliktas Irane, Irake, Afganistane, Jugoslavijoje, Libijoje, Sirijoje, Čečėnijoje Kalnų Karabache, Tadžikistane, Bosnijoje ir Hercegovinoje, Kosove, Ukrainoje ir kituose "karštuose taškuose". Chaoso geopolitika tapo pagrindu daugelio Vakaruose žinomų mokslininkų darbų. Tarp jų itin svarbią vietą užima Džinas Šarpas, "neprievartinių veiksmų kaip karo metodikos" centro steigėjas . Jis pasaulyje išgarsėjo savo "nesmurtinio karo teorijos ir praktikos" knygomis . Tarp jų populiariausios yra: "Nuo diktatūros iki demokratijos" ir "198 nesmurtinių veiksmų metodai", kurios buvo išverstos į dešimtis kalbų ir yra naudojamos kaip praktiniai vadovai organizuojant "spalvotas" ir "aksomines" revoliucijas visame pasaulyje. Lietuvoje šio spalvotų revoliucijų guru mokinys ir aktyvus dalyvis valdomos chaoso kūrimo įvairiuose šalyse – Lietuvoje,Gruzijoje, Ukrainoje ir kitur, - yra Audrius Butkevičius, kuris galėtų papasakoti daug įdomaus apie JAV agresijų technologijas, tačiau to, matomai nedarys – valdomo chaoso kūrėjams omertos įstatymo nesilaikymas visada baigiasi ne tik nusikalstamu būdu įgytos prabangos praradimu, bet ir, dažniausiai, mirtimi. "Valdomo" chaoso technologija yra sudėtingas sisteminis mechanizmas, kurio elementai, susiję tarpusavyje pačiais neįtikėčiausiais būdais, o jų naudojimo rezultatai gali būti daugiakryptės eigos variacijos. Ši technologija, nepriklausomai nuo regiono, naudoja šiuos elementus: informacinis karas, kibernetiniai išpuoliai ir šnipinėjimas, korumpuota valdžia, etninių ir religinių grupių konfliktų skatinimas, įvairių tipų sektų palaikymas, anti-vertybių sklaida, nacionalinių ir kultūrinių vertybių erozija visuomenėje. "Minkštosios" agresijos tikslas yra performatuoti nepalankią valdžią, masiškai pakeisti žmonių sąmonę, mažinti piliečių atsparumą ir organizuotumą, formuoti visuomenę su ištrinta atmintimi. Tautos kultūrinio-semantinio kodo sulaužymas Analizuojant "valdomo" chaoso technologiją, kaip pasaulinio mąsto grėsmę šiuolaikinei pasaulio tvarkai (kai kurie ekspertai jau dabar prilygina šią technologiją masinio naikinimo ginklui), reikėtų išskirti pagrindinius jos taikymo praktikoje etapus. Taigi, pirmajame etape yra vykdomas kultūrinio-semantinio tautos kodo pakeitimas, visuomenėje platinamos ir diegiamos netikros vertybes. Prisidengiant gražiomis laisvės, liberalizmo, demokratijos ir tolerancijos idėjomis, iš tautos sąmonės išplaunamos, ištrinamos šiai konkrečiai tautai esminės vertybės, kurios palaiko tokios etninės socialinės sistemos vientisumą. Pagrindinis smūgis diegiant tokias destruktyvias idėjas visų pirma tenka jaunų ir vidutinio amžiaus žmonių grupėms, nes jie, viena vertus, yra atviresni informacijos poveikiui, kita vertus, - šias gyventojų grupes yra lengviau, jeigu reikia, išvesti į mitingus ir protestus. Tokie „patriotai“, „liberalai“ šiuo metu aktyviai, lyg banderlogai, šokinėja aikštėse, bando sutrukdyti bendrapiliečiams išreikšti savo nuomonę, terorizuoja kitaminčius viešoje erdvėje ir socialiniuose tinkluose, liokajiškai tarnauja JAV militaristų interesams net nesuvokdami, kad tokiu būdu pjauna šaką, ant kurios patys ir sėdi. Todėl pagrindiniai valdomo chaoso organizatorių taikiniai yra šie: perimti švietimo sistemų kontrolę, pakeisti mokymo programas moksleiviams ir studentams, platinti "teisingas" knygas, parašytas pagal norimą koncepciją, skleisti Dž.Soroso atviros visuomenės idėjas, kurios it vėžio metastazės žudo nacijos imuninę sistemą. Tokios priemonės ne tik sugriauna vieningą mokinių žinių sistemą, bet ir juodina, menkina nacionalinę tautos istoriją. Ryškus to pavyzdys gali būti Lietuvos (Rusijos ir bet kurios kitos JAV kolonizuotos valstybės) istorijos mokykliniai vadovėliai, išleisti su Soroso fondo parama ir aktyviai platinami pirmaisiais po 1990 metų spalvotų revoliucijų „demokratijos“ dešimtmečiais. Šie istorijos vadovėliai sąmoningai yra tiesiog persotinti klastotėmis, sąmoningomis klaidomis, mitais, prasimanymais ir atvirai teigia moksleiviams, kad visa tarybinė gyventojų karta - yra blogi žmonės, kad visa LTSR-TSRS, Tėvynės istorija - nesėkmių ir gėdos grandinė, o kaip sektinas pavyzdys yra, žinoma, Vakarų civilizacija, "vartotojų visuomenė". Tokiuose "vadovėliuose" sąmoningai žeminamos net dvi pokario gyventojų kartos, atstačiusios karo sugriautą Lietuvą, Tarybų Sąjungą, niekinama valstybės istorija, kuri ištirpsta neva Vakarų „šviesiosios“ civilizacijos istorijoje, kuri atidžiau pažiūrėjus iš tiesų yra nesibaigiančių Vakarų agresijų, grobikiškų karų, tautų genocido, masinių žudynių, plėšimų, griovimo ir naikinom istorija. Kitais atvejais, istorija gali būti mitologizuojama, kaip tai atsitiko su vadovėliais Ukrainoje, kuriuose nežinia kaip atsirado lig šiol niekam negirdėta ir nežinoma ukrų etninė bendruomenė, o Zaporožės kazokai neva paminėti pačioje Biblijoje?!. Lietuvoje, kaip ir kitose Pabaltijo valstybėse, buvo suklastota ir tautine nesantaika persotinta santykių su Rusija bendra istorija, ypatingai žiauriai yra šmeižiamas tarybinis Lietuvos laikotarpis, kuris, atidžiau pažiūrėjus, iš tiesų yra Lietuvos „aukso amžiaus“ laikotarpis, tačiau prieštarauja bendrai Lietuvos neokolonizacijos koncepcijai, todėl buvo uždraustas įstatymu, kaip labai nepatogus lietuvių vietiniams kolaborantams ir todėl paskelbtas „nusikalstamu“, kurio tyrinėjimas yra prilyginamas nusikaltimui. Ši istorijos tyrinėjimų draudimų praktika nėra nauja, ja sėkmingai ir pelningai naudoja Holokausto industrijos beneficiarai. Dar vienas galingas poveikio visuomenės sąmonei kanalas yra žiniasklaida: vykdomas masinis sąmonės ir pasaulėžiūros restruktūrizavimas naudojant agresyvų poveikį šiuolaikinėmis informacinėmis ir sociokultūrinėmis technologijomis, visos asmens dvasinės sferos, informacinės erdvės manipuliavimas. Ekranuose, radijuje, laikraščiuose, internete nuolat įkyriai šmėsčioja to paties kirpimo laidos, prekių bei paslaugų reklamos, beatodairiška vartotojiškumo ir hedonizmo propaganda. Svarbios aktualios problemos ir intelektualinės laidos pamažu nyksta iš transliacijų grafiko arba nukeliamos į naktį. Visa tai per ilgą laiką sukelia tautos bukumą, skatina nekritišką mąstymą ir pasmerkia lengvai įtaigai. Ypatingas dėmesys yra skiriamas tolerancijos, kaip negebėjimo ir nenoro pasipriešinti išorės įtakai, paklusnaus pasirengimo priimti bet kokias idėjas ir elgesio modelius bei tapatinti juos su savo nacionalinėmis vertybėmis, ugdymui. Pati tolerancija yra pateikiama kaip tam tikro laipsnio fetišas, į kurį nepagarbus požiūris neišvengiamai priklijuos žeminančią etiketę ir transformuos į pajuokos objektą. Tai yra pilnavertis pasaulinis informacinis-psichologinis karas, per kurį pasiekiamas tautos solidarumo kultūros sunaikinimas, įdiegiamas pinigų ir social-darvinistinių stereotipų žmogaus ir visuomenės kultas. Tokiu būdu, tautos masių gebėjimas priešintis vidaus ir išorės savivalei, bei gebėjimai mobilizuotis, vienytis, organizuotis bendrai kovai smarkiai mažėja. Visa tai sukuria specifinę atsipalaidavusios tautinės dvasios atmosferą, neigiančią valstybę ir tautines-kultūrines tradicijas. Būtent tokiomis sąlygomis pakankamai patogiai jaučiasi įvairūs ekstremistiniai – nacionalistiniai, fašistiniai ir pan., - judėjimai, kuriuos kontroliuoja valdomo chaoso organizatoriai bei jų 5 kolonos vietose. Po to, kai visuomenės sąmonė suminkštėja, užsipildo alternatyviomis idėjomis ir vertybėmis (dažniausiai vartojimo, „apsirijimo“ kaip matėme neseniai Daukanto aikštėje, vertybėmis), valdomo chaoso technologai pradeda antrąjį savo technologijų įgyvendinimo etapą. Per žiniasklaidą, įvairias instancijas ir socialinių apklausų rezultatus pradedama aktyviai transliuoti piliečių politinio nestabilumo idėja. Visuomenėje nuolat sklando idėjos apie tai, kad rinkimų rezultatai jau iš anksto žinomi, nulemti seniai iki jų paskelbimo, politinės partijos ir judėjimai didžiąja dalimi yra tik pigi butaforija, svarbų vaidmenį visose ekonomikos ir socialinio gyvenimo valdymo srityse atlieka korumpuoti pareigūnai, o nevyriausybinės organizacijos beveik neturi įtakos socialiniams procesams, valstybė nesuteikia normalių gyvenimo sąlygų savo piliečiams, ignoruojamos pagrindinės konstitucinės teisės. Realiame gyvenime paminėti momentai taip pat randa sau patvirtinimą, kas tik dar labiau sustiprina poveikį žmogaus sąmonei. Visa tai sukelia apolitiškumo, apatijos ir nusivylimo jausmus. Psichologijoje, šis sindromas vadinamas "išmoktu, įgytu bejėgiškumu." Antrasis etapas: „išmokto bejėgiškumo“ ir depopuliacijos strategija Jeigu žmogų pastatyti į priverstinio bejėgiškumo situaciją, kurioje nuo jo sprendimų ir veiksmų niekas nesikeičia, žmogus labai greitai išmoksta tokio bejėgiškumo ir atsisako bet kokių aktyvių pastangų įtakoti savo padėtį, atsisako bandymų ją pakeisti. Priešingas bejėgiškumo jausmui rezultatas gali būti kerštinga agresija, kuri skatina piliečius nusikalstamiems veiksmams. Įsijungia kolektyvinio nebaudžiamumo mechanizmas, kuris pasireiškia formule „kodėl valdininkui galima, o man ne?“. Idėjinis pliuralizmas (daryk , ką nori, viskas galima), etinių principų neapibrėžtumas, žymus materialinio vartojimo siekių užaukštinimas ir sureikšminimas, ypač elito tarpe, įtakos ekonomikos valdymui praradimas – visa tai yra „valdomo chaoso“ komponentai, kurie duoda galutinį rezultatą – šiuo metu dar egzistuojančių nacionalinių valstybių, tradicinių kultūrų ir civilizacijų demontavimas. „Valdomas chaosas“ savo pradiniuose etapuose paprastai pasiekia tam tikrą makabrišką demografinį rezultatą – gyventojų, kurie nedomina naujosios pasaulio tvarkos organizatorių, skaičius stipriai sumažėja. Lietuvoje nuo 1990 metų gyventojų sumažėjo net 30 procentų – nuo 3,7 mln tarybinių 1990 metais iki 2,5 mln demokratiškų 2017 metais. Liberalios ekonominės reformos posttarybinėje erdvėje sukėlė demografinę katastrofą, kuri pasireiškė gimstamumo mažėjimu ir mirtingumo ženkliu padidėjimu. Seksualinė revoliucija, hedonizmo ir vartotojiškumo propaganda, liberalus individualizmas katastrofiškai sumažino gimstamumą. Socialinis darvinizmas ir abejingumas artimo nelaimėms atima iš žmonių valią gyventi bei skatina mirtingumo augimą. Susiformavęs milžiniškas nuskurdusių žmonių, benamių ir valkatų socialinis dugnas sukūrė savotiškos „eutanazijos“ nepasotinamą mechanizmą – šių socialinių grupių žmonės miršta ypatingai greitai. O „dugnas“ įtraukia vis naujus ir naujus kontingentus. Naujo elito sukūrimas Formuodami politinį absenteizmą ir pakirsdami kultūrinį – civilizacinį nacijos pamatą, tuo pačiu metu paraleliai „valdomo“ chaoso organizatoriai pradeda trečiąjį savo pragariškos technologijos etapą – užvaldo ekonomikos reguliavimo svertus ir išaugina šalių viduje jų kontroliuojamą ekonominį-politinį elitą. Šis tikslas yra įgyvendinamas šalies ekonomikoje aktyviai įdiegiant transnacionalines korporacijas, nusikalstamus transnacionalinius sindikatus, kurie yra kontroliuojami valdomo chaoso technologijos iniciatorių. Dažniausiai tai vyksta ekonominių procesų globalizacijos priemonių pagalba, integruojant nacionalines valstybes į įvairias tarptautines ekonomines organizacijas, kuriose nacionalinės valstybės niekada netampa pilnateisėmis narėmis – joms yra skirtas tik išnaudojamos kolonijos vaidmuo. Ekonomikos analitikų tyrimų rezultatai rodo, kad galingųjų valstybių ekonomikos augimas pasiekiamas visai ne dėl išgirtojo Vakarų technologinio pranašumo ar gamybos vystymosi, o dėl turto tarp stipriųjų valstybių ir „trečiojo“ pasaulio šalių perskirstymo galingųjų naudai, kolonijų nežmoniško išnaudojimo. Tai yra pasiekiama staigiai ir stipriai susilpninant nacionalinę valstybę (paprastai tai daroma valstybę smaugiant finansiniais kreditais), visų rūšių nacionalinių gamybos priemonių ir resursų, ypač gamtinių, nusikalstamai grobikiško privatizavimo ir supirkimo būdu. Tuo pačiu metu ir pati nacionalinė valstybė, spaudžiama tarptautinių finansinių institutų (TVF, PB ir pan.), tampa tokios antinacionalinės, antiliaudinės globalizacijos įrankiu ir vykdo savo nacionaliniams interesams prieštaraujančią ekonomikos privatizaciją, mažina išlaidas socialinėms programoms ir , tai ypatingai svarbu žinoti, mažina finansavimą tokioms savo pačios išgyvenimą palaikančioms nacionalinėms sritims kaip mokslas, švietimas, kultūra, socialinė ir sveikatos apsauga ir didina išlaidas karo reikmėms, represiniam ir propagandiniam aparatui išlaikyti. Kad galima būtų pasiekti maksimalų rezultatą šiame etape šalies viduje būtina suformuoti visiškai neatsakingų, savanaudžių, liberaliai nusiteikusių vadybininkų – tiek valstybės valdymo, tiek stambaus verslo srityje, - grupę, tokią vietinę ypatingai ciniškų, siaubingai amoralių parazitų grupelę, kurios pagrindinės funkcija, gyvenimo tikslas ir prasmė yra – pardavinėti Tėvynę. Ir kokiais respektabiliais ir „patriotiškais“ šitie niekšai save nebandytų parodyti – jie yra tik globalaus žaidimo tinklo figūros, funkcijos, vykdytojai. Kaip nurodo ekspertai, žmonės, sudarantys šiuolaikinio pasaulio aukščiausią ekonominę klasę, gyvena ne savo šalyse, bet penkių žvaigždučių viešbučiuose ar uždarose, atskirtose nuo visuomenės rezidencijose, o jų bendrus interesus saugo samdomos privačios armijos, policija, teismai, saugumo represinės struktūros, kurios, beje, yra išlaikomos iš mokesčių mokėtojų surinktų mokesčių – mokesčių mokėtojai apmoka elito, kuris veikia prieš mokesčių mokėtojų interesus, prabangą ir saugumą. Absurdas? Visai ne – valdomo chaoso kasdienybė, kuri taip pat palaiko visuomenėje chaosą. Naujoji savininkų ir vadybininkų globali klasė kovoja prieš susiskaldžiusias valstybinėmis sienomis visuomenes ne tik būdami savininkais ir vadybininkais, bet ir tuo pačiu metu būdama vieninga globalinė pasaulinė struktūra. Šita dominuojanti klasė nėra susijusi tvirtais saitais su kokia nors viena šalimi ar socialine grupe. Didžioji dalis liberalų save suvokia ne savo šalies piliečiais, o dalimi globalinės valdančiosios klasės. Tokios transnacionalinės padėties įtakojama ši klasė savo savanaudiškus interesus iškelia aukščiau silpnos valstybės interesų ir savęs nebesieja su jokia nacionaline ar kultūrine bendrija apskritai. Jie save įsivaizduoja „lygesniais už lygius“, kaip taikliai juos apibūdino Dž.Orvelas savo socialinėje antiutopijoje „Gyvūlių ūkis“. M. Deliagino nuomone, aukščiausi valstybės valdymo elito atstovai save identifikuoja ne kaip tam tikros tautos, nacijos, etninės kultūros atstovais, išeiviais iš etninės-kultūrinės grupės, o kaip globalios valdančiosios klasės elementus, savotiškais viešpačiais, išrinktaisiais. Todėl jie labai lengvai atsisako pareigos valdyti jiems patikėtus nacionalinius interesus būtent tos tautos, kuri juos paskyrė atstovais, nacionalinių interesų naudai, įstatymais apibrėžtos pareigos juos ginti ir saugoti, ir eina tarnauti globalinių kapitalo tinklų, kurie vienija įvairių pasaulio šalių transnacionalinių finansinių, politinių ir technologinių struktūrų verslo interesus ir galutinai praranda ryšį su viena ar kita valstybe. Mažeikių naftos-Viljams afera, Telekomo, Ignalinos atominės elektrinės, laivyno sunaikinimo, Būtingės suskystintų dujų terminalo, Independence aferos, Snoro ir ūkio bankų vagystės, žemės ūkio sunaikinimo, LEO-LT ir kitos tautos dviejų kartų darbu sukurto turto vagystės, įvykdytos valdančio proamerikietiško „elito“ tik keletas pavyzdžių, kurie puikiai iliustruoja valdančiojo elito, globalinio kapitalo tarnų parsidavėliškumą ir nusikalstamą antiliaudinį pobūdį. Liberalizmas yra psichikos sutrikimas savanaudiškumo ir vartotojiško godumo pagrindu, kapitalizmas yra nusikaltimas prieš visuomenę. Tokiu būdu, toks valdymo modelis yra sąmoningai vykdomas nusikalstamas būtiniausių gyvybinių visuomenės, susiklosčiusių ir viešai deklaruojamų tam tikroje valstybėje, interesų nepaisymas, tautos interesų pardavinėjimas, o reikalui esant, kai melaginga propaganda nebepajėgia paslėpti parsidavusio kompradorinio elito nusikalstamo godumo, visuomenės teisėtų interesų slopinimas ir aktyvistų represavimas. Rinkos santykiai yra pakeičiami globalinio verslo nerašytomis taisyklėmis, o nacionaliniai interesai pajungiami globalinio kapitalo pelno padidinimui, nors tai ir reiškia nacionalinių ekonomikų mirtį. Antinacionalinių politinių-ekonominių elitų, aptarnaujančių globalinio kapitalo verslo interesus, paruošimo (ugdymo) sistema yra vienoda ir ta pati, nepriklausomai nuo regiono, kur yra pritaikoma valdomo chaoso technologija. Įtakos agentų tinklo, užtikrinančio valdomo chaoso procesų ir vėliau sekančios kontrolės mechanizmo vietoje funkcionavimą, kūrimas prasideda dar aukštųjų mokyklų absolventų atranka, verbavimu ir jų siuntimu stažuotis į JAV universitetus, kur jiems yra suteikiamos būtinos įmonių ir atskirų liaudies ūkio šakų būklės analizės žinios, kurios vėliau bus panaudotos nacionalinės ekonomikos privatizavime, siekiant jas perduoti pusvelčiui ar nemokamai transnacionalinių korporacijų nuosavybėn. Tokie studentai pradžioje paprastai tampa aukštųjų mokyklų dėstytojais, kokio nors Lietuvos Laisvosios rinkos instituto „ekspertais“, o tada sklandžiai užima aukštas pareigas vyriausybėje, kai kurie iš jų gauna galimybę ir tampa oligarchais. Tokio personalo kadrų atranko etape yra labai svarbu, kad tokiee žmonės būtų neturtingi, protingi, ciniški, godūs ir kosmopolitiški. Jų karjera taip pat turi įtikinti statistinį pilietį liberalios ekonomikos pranašumo idėja, tokie „menedžeriai“ mėgsta pasakoti apie savo neeilinius sugebėjimus, išskirtinumą, kaip jie patys savo gabumų ir darbo dėka pasiekė vartotojiško rojaus aukštumas, nors iš tiesų jų sėkmės istorija yra žmogiškųjų ydų, niekšybės triumfo istorija. Tokios Pelenės istorijos liberalios versijos kartu įtikina ir patį „menedžerį“, kad jis yra aukštesnis už visus kitus, žemesnius savo bendrapiliečius, todėl jo egocentrizmas suteikia jam teisę pardavinėti savo bendrapiliečių teisėtus interesus, daryti nusikaltimus prieš visuomenę ir tarnauti valdomo chaoso architektams, globalinio kapitalo rykliams. „Nieko asmeniško, tik verslas“ , mėgsta kartoti jie. Ir daro nusikaltimus, kadangi, liberalo supratimu, bet koks nusikaltimas, už kurį nereikia atsakyti, yra tik sėkmingas verslas. O išvengti atsakomybės už nusikaltimus galima tik vienu būdu – kai sukuriame nusikalstama politinė visuomenės organizacija, kurią valdo nusikaltėliai. Ir valdomo chaoso architektai. Jie neprivalo mylėti Tėvynę ir stengtis vardan savo šalies. Jie neprivalo saugoti, ginti ir šviesti savo tautą, jai padėti, tarnauti jai. Tokie žodžiai kaip "sąžinė", "patriotizmas", „garbė“, "pagalba" yra išbraukiami iš šių „patriotų“ žodyno, sąmonės ir tampa keiksmažodžiais, kadangi trukdo tarnauti jų viešpačiui Doleriui. Jie privalo mylėti tik save, savo būsimas vilas ir jachtas. Kiti iš jų gali mylėti savo beprotiškas idėjas ir būsimas Nobelio premijas. Tokie "Čikagos berniukai" turėtų vengti viešumo, populiarumo ir siekia įtakoti ne žmones, o savo tiesioginius viršininkus, oficialius valdytojus. Jie yra dogmatiškai atsidavę, ištikimi "išvalstybintos ekonomikos", "laisvosios rinkos" idėjai ir liokajiškai paklusnū užjūrio bosams ir tarptautinėms finansinėms organizacijoms. Ant kurių altoriaus jie net nesusimąstydami aukoja savo šalių interesus, žmones, ateitį... Bus daugiau... Pagal Rusijos spaudą parengė Jonas Kovalskis
 Petras Gražulis: Stengiamasi visais įmanomais būdais G. Landsbergį skirti į premjero postą
 Į šiandienines Lietuvos politines aktualijas ir socialdemokratų problemas reiktų pažvelgti giliau ir plačiau. Prisiminkime, kad 2016 metų rinkiminėje kampanijoje kaip niekad aktyviai dalyvavo ir Respublikos Prezidentė Dalia Grybauskaitė. Vos tik pasitaikius progai buvo bandoma įtikinti visuomenę, kad mums reikalingos „permainos“. Kaip tyčia, permainas ir „atsinaujinimą“ prieš rinkimus siūlė ir konservatorių lyderis Gabrielius Landsbergis. Paradoksalu, bet permainas siūlė žmogus, kuris partijos vadovo postą šiek tiek prieš rinkimus paveldėjo tokiu būdu, kuris paplitęs nedemokratinėse valstybėse. Tačiau čia nei Prezidentė, nei mūsų apžvalgininkai problemų nematė. O problemos atsirado po rinkimų, kuomet į valdžią, anot Prezidentės, atėjo „ne tos permainos“. Valstiečiai su trenksmu nušlavė konservatorius antrajame ture ir parodė, kad žmonėms tikrai norėjosi permainų. Dar aiškiau rinkėjai pasakė, kad konservatoriai su permainomis neturi nieko bendro. Ši žinia tiek Prezidentei, tiek ir jos valdomai žiniasklaidai buvo lyg smūgis šlapiu skuduru per veidą, greit virtęs pagiežos ir neadekvataus puolimo išraiška valstiečių atžvilgiu. Prasidėjo pirmoji ataka, nukreipta prieš frakciją Seime. Prisiminkime, kokiais šlykščiais epitetais buvo vadinamas Seimo Pirmininkas, Ramūnas Karbauskis, kaip žiniasklaida kasdien tikslingai atakavo valstiečius. Buvo parinkta aiški „skaldyk ir valdyk“ taktika. Į viešumą iškeliami prieštaringi faktai, turėję kiršinti valstiečius ir išsprogdinti juos iš vidaus. Vien ko verta buvusios Seimo narės Gretos Kildišienės istorija. Didžiulė purvo lavina ant R. Karbauskio buvo pilama diena iš dienos, savaitė po savaitės, mėnesis po mėnesio. G. Kildišienės apatinių fone buvo kalbama, kad valstiečiai jau „tuoj tuoj“ grius ir skils į kelis darinius, tačiau jie atsilaikė. Taip, krito reitingai, „krito“ Seimo narė, tačiau valstiečiai nepasidavė ir vieningai atlaikė pirmąją puolimo bangą. Frakcija Seime liko, tad politiniai oponentai ėmė ieškoti kitų kelių, kaip atvesti G. Landsbergį į Ministro Pirmininko postą. Antrajame puolimo etape buvo bandoma smūgiuoti Ministrui Pirmininkui Sauliui Skverneliui ir jo Vyriausybei. Taktika panaši: kritikuojami ministrai, jų iniciatyvos, ieškoma „kompromato“ ir bandoma supriešinti valdančiąją daugumą ir ministrų kabinetą. Dėl įvairių iniciatyvų kaltę buvo bandoma permesti atskiriems ministrams, o atsakomybės naštą ant premjero. Tačiau Vyriausybė atsilaikė. O ir kritika jos atžvilgiu negalėjo būti labai aštri, nes juk pati Prezidentė ne tik formaliai turi du ministrus, bet ir pati juos renkasi, tad kritikuodama valdžią galėjo šūvį paleisti ir į savo koją. Jungtinis institutas, patyręs dvi nesėkmes, ėmėsi naujos – Trojos arklio – taktikos. Kadangi nepavyko suskaldyti nei Seimo Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcijos, nei sugriauti Vyriausybės, buvo imtasi valstiečių koalicijos partnerių, t. y. socialdemokratų. Laikas pasirodė patogus, nes pastarieji rinko naują pirmininką ir, kaip tyčia, konservatoriai rado kam išreikšti savo simpatijas. Pasirinktas buvo jau už korupciją teistas buvęs jaunųjų konservatorių lygos narys Gintautas Paluckas. Net politikos naujokui aišku, kad teistumo korta turėtų būti metama tik G. Paluckui išėjus į viešumą, tačiau, politikos apžvalgininkų ir visuomenės nuostabai, nei iš prezidentūros, nei iš konservatorių pusės socialdemokratų pirmininkas jokios kritikos nesulaukė. O nesulaukia todėl, kad faktiškai vykdo konservatorių planą – išvesti socialdemokratus iš koalicijos ir Lietuvą atvesti į politinio neapibrėžtumo stadiją. Tai patvirtina ir šiandieniniai straipsniai žiniasklaidoje. Vis iškeliama idėja apie pirmalaikius rinkimus, kurie naudingi būtų tik konservatoriams. Į situaciją, kas vyksta su socialdemokratais, siūlyčiau žvelgti plačiau. Partijos skyriai, kurie nemato vidinės virtuvės Seime, buvo įtikinti palikti koaliciją, tačiau patyrę socialdemokratų politikos vilkai tai daryti atsisako, motyvuodami tuo, kad valstybėje svarbu išlaikyti stabilumą. Tačiau naujienose skaitome tik suasmenintą socialdemokratų sprendimą, esą jie laikosi įsikibę postų. G. Paluckas aršiai kritikuoja savo kolegas ir grasina pašalinimu iš partijos, nors pats, deklaruodamas kairiąsias idėjas, pamiršta, kad Vilniaus savivaldybėje dirba kartu su liberalais. T.y. ne tik bendradarbiauja su politiniais oponentais, bet taip pat išduoda ir socialinio teisingumo norinčius gyventojus. Kur matyta, kad apie socialinės atskirties mažinimą garsiai deklaruojantis politikas ranka rankon dirbtų su liberalais, kurie atstovauja verslo ir kapitalo interesams? Lietuvoje vis bandoma įtikinti visuomenę, kad politinė dauguma neegzistuoja, tačiau joje iki šios dienos jau yra bent 75 Seimo nariai, tad politinis nestabilumas Lietuvai negresia. O tai dar labiau siutina jungtinį Prezidentės D. Grybauskaitės ir konservatorių instituto štabą, kuris, panašu, patyrė pralaimėjimą jau ir trečiame mūšyje. Netolima ateitis parodys, koks bus kitas manevras bandant atimti valdžią iš valstiečių. Bijau, kad naujajame sezone gali būti panaudota jau ne kartą pasiteisinusi Viešųjų pirkimų tarnybos, STT, FNTT ar kita specialiųjų tarnybų korta. Šias tarnybas stipriai veikia „Daukanto rūmai“, ir jos jau ne kartą surengė parodomąsias akcijas prieš partijas ir politikus. Kol kas aišku tik viena: stengiamasi visais įmanomais būdais G. Landsbergį skirti į premjero postą. Tikslas aiškus, tad konservatorių veiksmai, griaunant politinį stabilumą ir einant prieš Lietuvos interesus, turėtų nestebinti. Gaila, kad to nesuvokia regionų socialdemokratai, kurie pasidavė konservatorių remiamam Trojos arkliui. Petras Gražulis, Seimo narys Tikra, laisva ir nepriklausoma Žiniasklaida www.vilmantinas.eu
 ties 07:16 0 komentarai (-ų)
 Kristina Sulikienė Kai žūsta arba dingsta policijos departamento darbuotojų giminaitės, išeina į viešumą prokuroras Urbelis,ir kone verkia, kad niekam nežinoma mergina ne tik negalėjo nusižudyti, bet ir nusikaltėliai „nužudė gimstančią šeimą“. Surandami beviltiški ir nuolat versijose besipainiojantys etninės mažumos atstovai. Nes reikia sukurti legendą, kaip buvo, nors taip visai nebuvo. Nors anksčiau pasakota,kad Kėdainiuose 2 duobės iš anksto iškastos,šiuo metu sukurta legenda,kad BMW įklimpo Marijampolėje, tai pasiskolino kastuvą iš kažkokio sudūvio,ir nebegrąžino. Visuomenė suvokia,jog reikia kažkokiu būdu pateisinti: kodėl „žudikai“ buvo visiškai kitame Lietuvos gale, negu yra vieta, kur jie neva įvykdė nusikaltimą. Juk „žudikų“ buvimo vietą parodė jų telefonų ryšių operatorius: o tai jau tyrimo duomenys, o ne pasakėčios iš rūsio. Kas ten tai šviesiaplaukei nutiko- niekas nežino ir nesužinos. Įtariu,jog žudė „zonderbrigada“, arba mafija: ypatingai žiauriu būdu siuntė žinutę mūsų teisėsaugai. Vėliau juk neaiškiom aplinkybėm mirė vienas Klaipėdos prokuroras,o Vilniuje Miglos gatvėje “nusišovė“ patyręs kriminalistas. Ypatingai žiaurus nužudymo būdas yra laiškelis nužudytojo artimai ir ideologinei, tarnybinei, darbinei aplinkai. Kai kraujo klane ištaškyta galva buvo rastas Žemės referendumo organizatorius Pranciškus Šliužas, pirminis policijos pranešimas skambėjo baisiai: kad kraujo klane rastas gulintis žmogus,jo lavonas. Po to jau imta „tirti pagal legendą“: nes yra Policijos departamentui perduota instrukcija- jog visuomenės veikėjai turi būti tiriami pagal “savižudybės“ kodą. O štai policininkų giminaičiai net neradus kūno, tiriami būtinai pagal nužudymą. Nes jie yra „elitas“,o visi kiti – runkeliai,savižudžiai. Žinau Lietuvos policijos departamento ir prokuratūros „darbo specifiką“,nes mano žiauriai nužudyta sesuo Virginija (visas kūnas buvo subaladotas,galva suknežinta,kakle smaugimo žymės)- buvo tiriama pagal „savižudybę“,nors generalinė prokuratūra iškėlė nužudymo bylą pagal LR BK 129 str.1d. Mūsų tėvai-reikšmingi Atgimimo veikėjai,todėl jų vaiką radus negyvą,galima tirti pagal „savižudybę“. Vėliau buvo suklastota legenda, jog upėje 2014 m. prigėrė kovo 11 dieną Romos centre Italijoje tariamai žvejoti išsiruošęs mano brolis Romualdas (lavono – nėra:prokuroras Žemrieta nutarimuose,kai klausiau,kaipjie nustatė be šeimos narių,kadčia tikrai jis – parašė “netikėti nėra pagrindo“. Gerai,kad neprirašė “amen“.)-šio nužudymo liudytojas,nes jis žinojo,kad sesuo nužudyta bute kažkokių banditų,žinojo,jog buvo bandoma atsikratyti kūnu išnešant jį į gatvę ir numetant tiesiog po daugiabučio langais,vėliau sukuriant legendą,jog išėjo iš namų,kažkur klaidžiojo,ir nuskendo ar sušalo. Nors tyrime buvo nustatyta, jog jokiu būdu mano sesuo Virginija negalėjo nusižudyti,ir oficialiame valstybės dokumente pasirašė 3 psichiatrai ekspertai,korumpuotas Panevėžio prokuroras Navickas (tas pats,kuris kurpė Venckienei bylas) parašė senąją legendą NUŽUDYMO 129 str. tyrime-kad mirė savaime.Bet kokie bandymai atnaujinti bylą Penevėžio korumpuotų teismų įvardijami, kad “mes nesikišame į šeimos reikalus“. Nužudymas visuomenės veikėjų šeimose- šeimos vidaus reikalas,na o jeigu žūsta policininko giminaitė- tada jau valstybinis. Neradus kriminalisto giminaitės kūno,avansu pranešta,kad “tikrai negalėjo žudytis,nes buvo baigusi aukštąjį mokslą,turėjo draugą“. Mano sesuo buvo ne tik baigusi aukštąjį mokslą,ir netgi dirbo pagal įgytąją specialybę- edukologiją,su sacialinio pedagogo kvalifikacija (dirbo aklų vaikų darželyje)-bet ir aukštesnįjį,turėjo 2 išsilavinimus,gražiai siuvo namie,ir pardavinėjo produkciją. Yra dirbusi ir spaustuvėje,redagavo tekstus. Dirbo net butų valdyboje (mūsų namo.) Keliaudavo po Lietuvą,labai gražiai ir meniškai fotografavo(turiu visą albumą jos nuotraukų iš visos Lietuvos.) Turėjo ypatingą meninį skonį, gražiai siuvo gėlėtas sukneles. Mezgė šalikus,ir juos pardavinėjo.Gerai sutarė su mano tėvu,kuris,profesorius,ir daug uždirbantis, jai nuolat atsiųsdavo dideles pinigų sumas (apie 600litų),iš kurių ji vėl pirkdavo medžiagas,ir vėl labai gražiai siūdavo,buvo apsiuvusi visą giminę. Neturėjo jokių priežasčių žudytis.Buvo visų mylima. Lavono su suknežinta galva mums irgi nerodė,bandė palaidoti slapta. Mes giminės susibūrėme į komitetą,ir išreikalavome kūną, grasindami teismais. O teta, dirbusi policijoje, sužinojo per buvusius tarnybos draugus,jog yra užvesta baudžiamoji byla,nes nėra aiškios aplinkybės. Sesers laidotuvėse dalyvavo Seimo narys Rytas Kupčinskas, VDU rektorius Kaminskas,buvę prorektoriai, Raminta Baltuškienė, teisiama Garliavos gaujos byloje. Išreikalavę kūną,mes palaidojome pagarbiai. Nebeturėjome pinigų muzikantams (kūną turėjome išsipirkti,nes prieš mūsų valią jau buvo aprengtas,ir įdėtas į karstą-beje,labai prastą:viskas uždvigubas vilnietiškas kainas.Kauno laidojimo paslaugų įmonė “Rimtis“ buvo pasibaisėjusi, todėl suteikė didelę salę, ir darė nuolaidas,o laidojimo namų direktorius,nors buvo Naujųjų Metų šventė, atėjo kartu pagedėti...atjautė, ir palaikė.), Moralinių jėgų irgi nebebuvo,tai giedojo kunigas...Vėliau šitas pats kunigas,kuris žino šio kraupaus nusikaltimo atvejį, buvo persekiojamas „Lietuvos ryto“ ir korumpuotos Kauno teisėsaugos dėl “išdraskytašiknių bylos“,kur buvo ginami visos Lietuvos „išdraskytašiknių“ socialinės- pažeidžiamos grupės interesai. Kunigas vos negavo priepuolio,nes Rokuose visur jį persekiojo žurnalistai. Aišku,Aukščiausiąjį teismą jis laimėjo,nes ne tik tokios socialinės išdraskytašiknių grupės, bet net tokio žodžio bendrinėje lietuvių kalboje-nėra. Tačiau tai yra tas pats kunigas,kuris padėjo pagarbiai palaidoti žiauriai nužudytą ir dar apšmeižtą merginą. Po kiek metų matote,kaip apsiverčia- ne policija su prokuratūra yra šmeižikai,bet aš, kai kiekvienu atveju klausiu: kodėl tik policininkų dukterėčios nesižudo,o visi kiti- žudosi arba užmušinėja vieni kitus- kad tik nereikėtų nieko tirti? Tada jau aš ir visas laikraštis – „šmeižikai“.Nes mes abejojame į kliedesius panašiomis versijomis,ir aiškinimu,jog iš Plungės į Kauną galima atvažiuoti per 1,5 valandos. Tai jūs pasižiūrėkit į beviltiškai nutirtą Virgutės bylą,kur iš nužudyto asmens padarė savižudį.Mano sesuo labai gražiai skambino pianinu,buvo baigusi muzikos mokyklą,grojo ir saksofonu, mokėjo auginti augalus,netgi skiepyti,mokėjo skaniai virti valgį (kai buvau maža,ji man išvirdavo pietus),ji išaugino mūsų mažąją seserį.Buvo jai artimesnė už tikrą mamą. Jos gyvenimas buvo pilnavertis – nors ji ir nebuvo ištekėjusi,bet buvo mylima,buvo mūsų šeimos saulytė,mūsų viskas. Ir ją žiauriai nužudžius,dar ji buvo apšmeižta. Kodėl? Nes mes nedirbame policijoje,saugume,ir prokuratūroje? Ar kad prokuratūra nepajėgi tirti bylas, kuriose radus lavoną, nebuvo nustatytas lavoninis sustingimas, ir todėl neįmanoma buvo nustatyti mirties laiko bei mirties priežasties? O slepiant tarnybininį Latyševo ir Pancevič piktnaudžiavimą,kai jie nekvietė eksperto,radus lavoną- nužudytas asmuo dar ir žiauriai apšmeižtas? Butas-nusikaltimos vieta – iš viso nebuvo apžiūrėtas: turbūt pagal labai kompetetingos Lietuvos policijos „tyrimo“ metodologijas?Šie grubūs tarnybiniai pažeidimai nustatyti įsiteisėjusiomis teismų nutartimis,čia ne mano išsigalvojimai,tai tas teisėjas,kuris nurodė tęsti tyrimą- labai greitai buvo išmestas iš darbo! Nebuvo nuimti nei pirštų antspaudai, nei DNR. Neatliktas nei vienas tyrimo veiksmas. O štai dingus niekam nežinomai merginai,jos lavoną atkasinėja su ...antiteroristine rinktine „Aras“.O jeigu aš,mačiusi tyčiojimąsi iš mūsų šeimos, pasipiktinu- ne, pasirodo, aš neturiu teisės piktintis.Jeigu dingus broliui,nužudymo bylos liudytojui,paieškos byloje matau,jog nebuvo atliktas NEI VIENAS PROCESINIS VEIKSMAS,ir pasipiktinu,kai kažkokios merginos ieško su dronais ir satelitais: tada aš esu negera, kodėl aš klausiu,ar Lietuvoje galioja Konstitucija- būtent asmenų lygiateisiškumo principas? Jeigu pradanginto brolio dukrą Deimilę Rimantę randu tik per užsienio ambasadas ir policijas – tai ką veikia Lietuvos policija,ir iki kokio lygio yra nusivažiavimas,piktnaudžiaujant tarnybine padėtimi? Jeigu Lietuvos pilietis,jam atsitikus nelaimei,priverstas kreiptis į užsienio paprastąsias ir netgi specialiąsias tarnybas- nes netgi VSD pastoviai puola rusai,o štai teroristinių grupuočių kurios grobia, žudo žmones-VSD nemato iki šios dienos. Kreiptis į EU ir NATOšalių spectarnybas nedraudžia jokie įstatymai –tik kaip mes atrodome pasaulyje,jeigu Lietuvoje piliečių niekas negina, o jie net oriai (jeigu nužudomi) pasilaidoti neturi teisės: nes teisėsauga pasigardžiuodama,piktnbaudžiaudama tarnybine padėtimi,tuos nužudytuosius apšmeižia,aišku suklastodami įrodymus,atliekant tarnybinį neveikimą,arba slepiant lavoną: kad niekas tik nepamatytų suknežintos galvos. Štai policininko giminaitės galva irgi kaip Šliužo ar mano sesers Virginijos suknežinta: nes policininko giminaitė ne pati susiknežino,ją nužudė,nors žudikai nesugeba paaiškinti,kaip tai darė ir kodėl,o visi kiti tai neva patys sau susiknežino galvas.Mano sesuo neva iššoko iš šešto aukšto – bet iš kurio lango iššoko, policija nesugebėjo atsakyti iki šios dienos,ypač, kaip galima buvo iššokti per visus 3 langus vienu metu (nes visų liudytojų parodymai kardinaliai skiriasi).Medicininiame mirties liudijime parašyta,kad mirties priežastis yra aortos trūkimas- taip būna nuo labai stiprių smūgių į širdies sritį.Tačiau buvo paruoša kita versija “ilgai sirgo gripu,ir mirė dėl komplikacijos“. Paslėpus lavoną,nerodydami smurto požymių,būtų visus apmulkinę.Kai tik ėmėmės tyrimo,- iš karto užgiedojo “savižudybė“. Todėl policininkų giminaitės tėvai ir nesikreipia dėl dukters mirties ištyrimo,nes jeigu jie parašys bent vieną skundą,kaip tai darė mano tėvas – duktė iš karto pavirs narkomane, savižude,arba netgi teroriste. Dar nužudytosios tėvai primokinti,kaip užsidirbti iš vaiko tragedijos- nukreipta pulti mūsų laikraštį, ir mane,nukentėjusią sesers nužudymo ir brolio dingimo ir pavertimo mirusiu bylose.Žurnalistų etikos inspekcija ir nedrįso pasmerkti laikraščio, ypač,kad byla net nepradėta nagrinėti, o romų tautybės asmenys nuolat keičia parodymus. Tačiau štai kaip veikia policija – nors nieko nerašiau apie šią merginą,tik aprašinėjau,kaip Lietuvojegrobiami asmenys,ir viešinau „Kamuolinių“ veiklas – kalčiausia tapau aš ir laikraštis. Teisėsauga „žino kaip“. Po merginos žiauraus nužudymo nusipirko mašinų už 600mln.eurų.Tokių pinigų negauna net Lietuvos kariuomenė: mūsų kariuomenė sėdi supuvusiose kareivinėse, nešioja suplyšusias uniformas, naudoja mašinas iš užsienio labdaros-padovanoja kokią mašiną sąjungininkai,priima.Labai retai yra atnaujinamas automobilių parkas.O policija,pasinaudodama viena byla,atsinaujino parką, primelavo,jog romų tautybės asmenys pasivijo naujo modelio Audi – tokių ir prisipirko,beje- ir todėl reikia dar naujesnių.Linas Pernavas, dar pasinaudodamas proga, apšmeižė visos Lietuvos jaunimą,ir sumenkino Lietuvos Nepriklausomybę, tuo pačiu metu nesugebėdamas atsakyti,kodėl Lietuvos policija naudoja su Rusijos FSB susijusią programinę įrangą. Mes mokesčius mokame, taip išeina, tik policijos giminaičių giminių lavonų tyrimui,o savo šeimos narių dingimo paieškai, ar tinkamam nužudymo ištyrimui,pasirodo, net dirbdami 4 darbuose,nesusimokame, nors tu ką. 2012 metais,kai korumpuotas prokuroras Navickas nutraukė Virgutės nužudymo tyrimą,kaip tik dirbau 4 darbuose.Bet mes juk be tetos, daugiau giminaičių policijos sistemoje neturėjome. Prisiminkime,kaip buvo šmeižiamas po mirties žiauriai nužudytas Vytautas Pociūnas (kurį pažinojo mano tėvai): jam buvo nutraukta ranka,gal buvo kankinamas,vėliau imituojama,jog neva kritęs nusitraukė ranką. Vytautas Pociūnas buvo nustatęs nelegalių CŽV kalėjimų buvimo Lietuvoje faktą,ir bandė tai išsiaiškinti. Iki šiol Lietuvos spauda ir netgi visuomenininkai bijo įvardyti tikrąsias V. Pociūno nužudymo priežastis. Ne Baltarusijos opozicijos rėmimas buvo priežastis: čia tik dėmesio nukreipimui,kad būtų kaltinamos Baltarusijos spectarnybos. Šios tarnybos kaip tik gali būti bandė padėti Pociūnui išsiaiškinti CŽV kalėjimų faktą,nes Baltarusijos FSB saugo tokius žvalgybininkus,ir jiems padeda. Baltarusijos tarnybos stebėjo ir Virgutės nužudymo bylos tyrimą,nes matė Pociūno bylos suklastojimo dubliažą. Nuo Virgutės bylos nusišalino 8 Vilniaus apygardos prokurorai,vėliau nusišalino visa Vilniaus apygardos prokuratūra, kai bylą atnaujino teisėja Audronė Kartanienė. Ši teisėja vienintelė tik nenukentėjo, bet stebint jos darbą,ji yra labai principinga,ir nesitaiksto su tarnybiniais nusikaltimais, neretai sprendžia griežtai ir teisingai neaiškiose bylose. Būtent šios teisėjos neskundžiamos nutarties visiškai nepaisė Panevėžio apygardos teismai,ir priėmė absurdiškas ir protu nesuvokiamas nutartis,jog jeigu asmuo nužudytas namuose,tada tirti nereikia- tai yra neva šeimos klausimas. Suraskite man baudžiamajame kodekse tokią išimtį nužudymo tyrimuose... Vienos saugumo ir bendradarbiavimo sutartis(2011) vadinamoji OSCE ĮPAREIGOJA Baltarusiją,Rusiją tikrinti Lietuvoje esančius neregistruotus karinius objektus ir pajėgumus,ir šios šalys turi teisę reikalauti pašalinti tokius objektus. Todėl jeigu Pociūnas buvo susitikęs su Baltarusijos saugumu, jis veikė būtent pagal tarptautinius protokolus.Ir nužudyti galėjo jį tik tie,kurie susiję su CŽV kalėjimų “bizniu“,o ne Baltarusijos saugumas,kuris galimai bandė kartu aiškintis šį skandalą. Baltarusija turėjo teisę žinoti,kur ir kiek yra CŽV kalėjimų kaimyninėje šalyje. Gali būti,jog Baltarusija spėjo perimti kai kurią Pociūno valdytą informaciją,todėl Lietuvoje tokia isteriška pozicija prieš šią šalį metų metais. Įtikėtina,jog Baltarusijos FSB ir prokuratūra tiksliai žino,kas įvyko,ir kas nužudė Pociūną,tik mūsų tarnybos juk pranešė,jog jis mirė šlapindamasis per langą: parodė,jog tikslios išvados yra neįdomios. Taigi, kai dingo mergina,iš karto buvo paskelbta,jog ji tikrai nesižudė – o radus Pranciškaus Šliužo sumaitotą kūną, ištaškytą gabalais- visuomenininkas buvo susprogdintas- paskelbta neįtikėtino debilumo versija,jog “nusižudė“.Šią debilišką versiją atitiražavo netgi toks opozicinis portalas alkas.lt. Gal gauna valstybės finansavimą,todėl privalo spausdinti kliedesius? Jeigu policija bijo pranešti visuomenei,jog Dainių kaime yra įvykdytas teroro aktas,ir jie bijo kišti nagus ir aiškintis,kokia teroristinė grupuotė tai padarė – tai turi pranešti,jog „informacija neatskleidžiama“,o ne skiesti galimus išsigalvojimus apie savižudybę,sau į burną įsikišant sprogmenį. Apie visuomenės veikėjus ne vienerius metus yra skleidžiama propaganda,jog visi,kas tik Lietuvos patriotai- tarnauja Rusijai.Sukurtos teroristinės organizacijos, kurios atvirai grasina piliečiams,visokie Žali velniai,ir kitokie brudai.Prisiminkime Juro Abromavičiaus bei su čečėne susituokusio Grainio sprogdinimus: juk nustatyta,jog Lietuvoje veikė dešiniosios teroristinės grupuotės. Bet jų veiklos tyrimai nusėsdavo kažkur parlamente,su užuomina,jog negalima tirti,nes yra susiję su viena iš stambių Lietuvos partijų. Mes visi suprantame,jog valstybė,sukūrusi ir palaikiusi teroristines organizacijas, nenori tirti jų daromų nusikaltimų. Nes tokie nusikaltimai gali būti yra daromi valstybės vardu,todėl žudikai neatsako baudžiamąja tvarka,o kad nebūtų vykdomas tyrimas,“tiriama“ pagal kodą “savižudybė“. Palyginimui pasakysiu,jog žudikų „valstybės vardu“ tarnybą ir jų rengimo projektus JAV visuomenė pasmerkė,viešo pasmerkimo aktas yra ir naujausias filmas “Bourne“,2016 metų leidybos,kur parodyta,jog ir kibernetinio saugumo projektai naudojasi nelegaliais žudikais. 2015 metais Amerikoje kilo CŽV kalėjimų šalies viduje skandalas. Visuomenė sukilo,ir pasakė,jog to netoleruos. Slaptas kalėjimas buvo įkurtas Čikagoje,sandėlyje,kur buvo žiauriai kankinami netgi nepilnamečiai. Žemės pardavimas užsieniui yra svarbus dėl karinių poligonų įteisinimo,todėl tokie vieniši kovotojai,kurie moka sutelkti tautą, trukdo “gynybai nuo rusų“. O gynybai nuo puolančios Rusijos visos priemonės yra galimos. O kad referendumininkai nekeltų galvų-tai Pranciškus Šliužas dar ir pasprogdintas,jam ištaškyta į gabalus galva: kad visi jo šalininkai būtų įbauginti,kad geruoju pasirašytų dėl išsikeldinimo į Londonų tualetus,ir žemės atidavimo laisva valia Vokietijos bazių kūrimui. Bei JAV tankų desantų pulkų įlegalizavimui (pradėjus pulti Rusijai per „Zapad“pratybas“,Klaipėdoje iš laivų išriedėjo visas tankinis desantinis JAV batalionas. Ir pasiliko,nes Rusija juk puola. O mus reikia ginti.) Pranciškaus Šliužo nužudymas,jį susprogdinant,rodo,jog veikia tie,kurie laukia galutinio Lietuvos išpardavimo. O Pranciškus Šliužas tikrai nebūtų tylėjęs, išgirdęs,jog Seimas ėmė naikinti žemės pardavimo užsieniečiams saugiklius. Seimo darbotvarkė buvo patvirtinta rugsėjo 22 dieną. Neatmestina,jog Pranciškus Šliužas,aktyvus kovotojas prieš Lietuvos išpardavimą, jau buvo sukilęs,telkė bendraminčius, ruošėsi protestams. Todėl buvo duotas nurodymas jį nužudyti,kad nesimaišytų po kojomis. Todėl buvo nužudytas,ir itin žiauriu būdu-susprogdinant. Jo žmonai liepta niekam nerodyti kūno,nes galų gale, jeigu peršaunamas veidas ar susprogdinama galva, net nebėra ką rodyti. Tokiu žiauriu būdu buvo pasikėsinta ir į pedofilijos bylos paslaptingąjį italą Frančeską – jam buvo peršautas veidas, o jo žmona nužudyta,paskelbiant,jog jis nušovė žmoną ir nusižudė pats.Jis pats galėjo visiškai nebūti pedofilu-bet jis žinojo apie Lietuvos pedofilų tinklą. Italijos mafijoje veido peršovimas yra ypatingas kerštas: parodoma,jog yra pasityčiojama net po mirties,kad nebūtų galima laidoti viešai.Lietuvos mafija ir teroristinės organizacijos dažnai veikia pagal Italijos mafijos principus. Žemės referendumo aktyvistai nuvyko prie Pranciškaus Šliužo tėvo kapo,nes nei laidotuvių data,jei lavono buvimo vieta nepranešama. Pažymėtina,jog Pranciškus Šliužas yra viešai pagrasinęs Zenonui Vaigauskui,jog jeigu jis neleis referendumo rengti,tai jis susprogdins VRK pastatą. Todėl jo nužudymas –būtent nužudymo būdas- akivaizdžiai siejasi su Žemės referendumu:tai yra sistemos kerštas,bei perspėjimas visiems,kas tik trukdys išpardavinėti Lietuvos žemę, ir išvaryti paskutinius 2 milijonus lietuvių iš Lietuvos. P.S. Filme“Lietuvos šeimininkė“ rusai baigia labai tragiška gaida: Dalia Grybauskaitė tokiu tempu išvarinėja lietuvius iš Lietuvos (per 8 šių metų mėnesius išvykimą deklaravo 57000 asmenų,beveik visi darbingo,18-35 metų amžiaus),kad greitu laiku nebebus net ką gąsdinti rusais...Petras Gražulis,kuris pasakė,jog palaiko Rusiją dėl kovos su sodomitija-paskelbtas valstybės priešu. Petras Gražulis teisus,kai kovoja prieš iškrypėlišką propagandą- juk jie nesidaugina,o Lietuvai būtina kurti šeimas,gimdyti vaikus,nes lietuviai yra šiuo metu sparčiausiai mirštanti tauta,kurios apie 2050 metus gali iš viso nebelikti. Arba kalbėsime jau kita kalba,nes netgi mūsų prezidentė, buvusi vos pusę metų Amerikoje (pvz.aš JAV koledže mokiausi net 3 metus, bet tartis nesugedo),pabrėžtinai kalba su amerikietišku akcentu. . Kristina Sulikienė Tikra, laisva ir nepriklausoma Žiniasklaida. . . . www.vilmantinas.eu
 ties 19:53 0 komentarai (-ų)
 ties 17:22 2 komentarai (-ų)
 Jungtinio Grybauskaitės ir konservatorių instituto metinės 2017-09-27
 Į šiandienines Lietuvos politines aktualijas ir socialdemokratų problemas reiktų pažvelgti giliau ir plačiau. Prisiminkime, kad 2016 metų rinkiminėje kampanijoje kaip niekad aktyviai dalyvavo ir prezidentė Dalia Grybauskaitė. Vos tik pasitaikius progai, buvo bandoma įtikinti visuomenę, kad mums reikalingos „permainos“. Kaip tyčia, permainas ir „atsinaujinimą“ prieš rinkimus siūlė ir konservatorių lyderis Gabrielius Landsbergis. Paradoksalu, bet permainas siūlė žmogus, kuris partijos vadovo postą šiek tiek prieš rinkimus paveldėjo tokiu būdu, kuris paplitęs nedemokratinėse valstybėse. Tačiau čia nei prezidentė, nei mūsų apžvalgininkai problemų nematė. O problemos atsirado po rinkimų, kuomet į valdžią, anot prezidentės, atėjo „ne tos permainos“. Valstiečiai su trenksmu nušlavė konservatorius antrame ture ir parodė, kad žmonėms tikrai norėjosi permainų. Dar aiškiau rinkėjai pasakė, kad konservatoriai su permainomis neturi nieko bendro. Ši žinia tiek prezidentei, tiek ir jos valdomai žiniasklaidai buvo lyg smūgis šlapiu skuduru per veidą, greit virtęs pagiežos ir neadekvataus puolimo išraiška valstiečių atžvilgiu. Prasidėjo pirmoji ataka, nukreipta prieš frakciją Seime. Prisiminkime kokiais šlykščiais epitetais buvo vadinamas Seimo pirmininkas, Ramūnas Karbauskis, kaip žiniasklaida kasdien tikslingai atakavo valstiečius. Buvo parinkta aiški „skaldyk ir valdyk“ taktika. Į viešumą iškeliami prieštaringi faktai, turėję kiršinti valstiečius ir išsprogdinti juos iš vidaus. Vien ko verta buvusios Seimo narės Gretos Kildišienės istorija. Didžiulė purvo lavina ant R. Karbauskio buvo pilama diena iš dienos, savaitė po savaitės, mėnesis po mėnesio. G. Kildišienės apatinių fone buvo kalbama, kad valstiečiai jau „tuoj tuoj“ grius ir skils į kelis darinius, tačiau jie atsilaikė. Taip, krito reitingai, krito Seimo narė, tačiau valstiečiai nepasidavė ir vieningai atlaikė pirmą puolimo bangą. Frakcija Seime liko, tad politiniai oponentai ėmė ieškoti kitų kelių, kaip atvesti G. Landsbergį į Ministro Pirmininko postą. Antrajame puolimo etape buvo bandoma smūgiuoti Ministrui Pirmininkui Sauliui Skverneliui ir jo Vyriausybei. Taktika panaši. Kritikuojami ministrai, jų iniciatyvos, ieškoma kompromato ir bandoma supriešinti valdančiąją daugumą ir ministrų kabinetą. Dėl įvairių iniciatyvų, kaltę buvo bandoma permesti atskiriems ministrams, o atsakomybės naštą ant premjero. Tačiau Vyriausybė atsilaikė. O ir kritika jos atžvilgiu negalėjo būti labai aštri, nes juk pati prezidentė ne tik formaliai turi du ministrus, bet ir pati juos renkasi, tad kritikuodama valdžią, galėjo šūvį paleistį ir į savo koją. Jungtinis institutas, patyręs dvi nesėkmes, ėmėsi naujos, Trojos arklio taktikos. Kadangi nepavyko suskaldyti nei valstiečių frakcijos, nei sugriauti Vyriausybės, buvo imtasi valstiečių koalicijos partnerių, t.y. socialdemokratų. Laikas pasirodė patogus, nes pastarieji rinko naują pirmininką ir, kaip tyčia, konservatoriai rado kam išreikšti savo simpatijas. Pasirinktas buvo jau už korupciją teistas, buvęs jaunųjų konservatorių lygos narys Gintautas Paluckas. Net politikos naujokui aišku, kad teistumo korta turėtų būti metama tik G. Paluckui išėjus į viešumą, tačiau, politikos apžvalgininkų ir visuomenės nuostabai, nei iš prezidentūros, nei iš konservatorių pusės socialdemokratų pirmininkas jokios kritikos nesulaukė. O nesulaukia todėl, kad faktiškai vykdo konservatorių planą – išvesti socdemus iš koalicijos ir Lietuvą atvesti į politinio neapibrėžtumo stadiją. Tą patvirtina ir šiandieniniai straipsniai žiniasklaidoje. Vis išmetama idėja apie pirmalaikius rinkimus, kurie naudingi būtų tik konservatoriams. Į situaciją, kas vyksta su socialdemokratais, siūlyčiau žvelgti plačiau. Partijos skyriai, kurie nemato vidinės virtuvės Seime, buvo įtikinti palikti koaliciją, tačiau patyrę socdemų politikos vilkai tą daryti atsisako, motyvuodami tuo, kad valstybėje svarbu išlaikyti stabilumą. Tačiau naujienose skaitome tik suasmenintą socdemų sprendimą, esą jie laikosi įsikibę postų. G. Paluckas aršiai kritikuoja savo kolegas ir grasina pašalinimu iš partijos, nors pats, deklaruodamas kairiąsias idėjas, pamiršta, kad Vilniaus savivaldybėje dirba kartu su liberalais. T.y. ne tik bendradarbiauja su politiniais oponentais, bet išduoda ir socialinio teisingumo norinčius gyventojus. Kur matyta, kad apie socialinės atskirties mažinimą garsiai deklaruojantis politikas ranka rankon dirbtų su liberalais, kurie atstovauja verslo ir kapitalo interesus? Lietuvoje vis bandoma įtikinti visuomenę, kad politinė dauguma neegzistuoja, tačiau joje šiai dienai jau yra bent 75 Seimo nariai, tad politinis nestabilumas Lietuvai negresia. O tai dar labiau siutina jungtinį prezidentės Grybauskaitės ir konservatorių instituto štabą, kuris, panašu, patyrė pralaimėjimą jau ir trečiame mūšyje. Netolima ateitis parodys, koks bus sekantis manevras, bandant atimti valdžią iš valstiečių. Bijau, kad naujajame sezone gali būti panaudota jau ne kartą pasiteisinusi Viešųjų pirkimų tarnybos, STT, FNTT ar kita spec. tarnybų korta. Šios tarnybos yra stipriai įtakojamos Daukanto rūmų ir jau ne kartą surengė parodomąsias akcijas prieš partijas ir politikus. Kol kas aišku tik viena, kad stengiamasi visais įmanomais būdais G. Landsbergį pastatyti į premjero postą. Tikslas aiškus, tad konservatorių veiksmai, griaunant politinį stabilumą ir einant prieš Lietuvos interesus, turėtų nestebinti. Gaila, kad to nesuvokia regionų socialdemokratai, kurie pasidavė konservatorių remiamam Trojos arkliui. . .Petras Gražulis . .Tikra, laisva ir nepriklausoma Žiniasklaida. . . www.vilmantinas.eu
 ties 14:02 0 komentarai (-ų)
 ties 20:50 8 komentarai (-ų)
 Напротив президентуры Литвы сегодня ночью разогнали палаточный лагерь протестующих
 Сегодня рано утром, 25 сентября, литовский спецназ разогнал палаточный лагерь, установленный напротив здания президентуры Литвы. Здесь с середины августа устроили голодовку несколько граждан Литвы, выступая против судебного беспредела и политических репрессий в прибалтийской республике. «Был разгон, напали в 6:20, — сообщил калининградским «Вестям» председатель Социалистического народного фронта Литвы Гедрюс Грабаускас. — Быстро взяли всех. Люди закрыты, палатки сняты». По его данным, арестован также лидер акции Донатас Сулькас. Обращаем внимание, что разгон произошел после выхода на телеканале «Россия-24» документального фильма «Хозяйка Литвы» о президенте Дале Грибаускайте, в котором было рассказано об участниках акции голодовки. Напомним, голодовка длилась с 21 августа в 75-ти метрах от президентского дворца на площади Дауканто в Вильнюсе.
 Šį rytą apie 5 val. policija ("Aras") sulaikė protesto akcijos Daukanto aikštėje Vilniuje organizatorius ir dalyvius. po 8 val. paleido. Aikštė išvalyta. Tai padaryta nežiūrint į tai, kad suderinau laiką su Respublikos Prezidento kanceliarijos kancleriu Giedriu Krasausku, kad trečiadienį ryte mane priims su akcijos organizatoriumi Donatu Šulcu dėl protesto akcijos "Už teisingumą Lietuvoje". Tikėjomės aptarti, kaip turėtų prasidėti konstruktyvus darbas,kuriam prasidėjus akcija būtų nutraukta. Ponios Respublikos Prezidentės nervai silpnesni nei kanclerio Giedriaus Krasausko.
 Štai ir atėjo diena, kai buvo atvirai parodyta, kad Lietuva yra teroristinė ir pavojinga Valstybė, valdoma didybės manija sergančių diktatorių! Šiandien anksti ryte, fašistiškai teroristiniu būdu, sutelkus didžiules pajėgas, buvo šturmuojamas, protestuotojų už Teisingą Teisinę, Laisvą ir Demokratinę Lietuvą, palapinių miestelis. Protestuotojai buvo sulaikyti o vėliau paleisti. Pasaulis privalo žinoti, apie Lietuvą užvaldžiusių diktatorių nusikaltimus prieš Demokratiją ir Laisvają Žmoniją.
 ties 23:06 3 komentarai (-ų)
 Tiesa visada yra viena ir nepriklausoma.
 Daugelis žmonių yra labai naivūs ir įsivaizduoja, kad tiesų būna daug; mano, tavo, jo, jos tiesa ir ttt.... Tiesa nėra daiktas ir niekam nepriklauso, tiesa yra pati sau savaime tiesa ir yra vienintelė. Vieni žmonės aiškinasi, analizuoja ir supranta tiesą. Tuo tarpu kiti žmonės savo melą bando paversti tiesa ir pateikinėja savo melą kaip tiesą. Treti naiviai tikintys tais, kurie meluoja ir turi tam profesionalius sugebėjimus, nesugebėdami atskirti melo nuo tiesos, melą laiko tiesa ir nesuprasdami, kad tai yra melas jį intensyviai gina įsivaizduodami, ginantys tiesą. Mūsų gyvenimas šiuo laikmečiu yra labai sudėtingas ir pilnas įvairių spektaklių, kurie bandomi parodyti tikro gyvenimo vietoje. Spektaklis vyksta visur, TV ekranose, visose kituose "žiniasklaidos" priemonėse, teismuose, Seime, Prezidentūroje ir visur kitur. Plačiai išplitusio psichotroninio montažo būdu, žmonėms pateikiama daug informacijos, kuri yra melas, rodomas, kaip tiesa. Todėl daugelis žmonių gyvena melo sukurtame pasaulėlyje ir net ne įsivaizduoja, kad tikrovė yra kur kas kitokia ir visiškai priešinga, melo paraleliniam pasaulėliui. Gyvename tokiu laikmečiu, kai daugelis sryčių yra okupuota nedorų ir itin pavojingų padarėlių, kurie tiesią kelią į Pasaulinę Žmonijos vergovę, dangstoma pavadinimu; naujoji pasaulio tvarka. Žmogus niekada nesugebės pasipriešinti vergijai, nesuprasdamas to, kad Jis paverstas, ar verčiamas vergu! Būtent tas paralelinis melo pasaulėlis ir yra vieta, kuriame gyvena, daugelis žmonių, kurie nesidomi ir nežino, kad gyvena ne tikrovėje, bet surežisuotame melo pasaulėlyje. Kiekvienas žmogus privalo domėtis, aiškintis ir analizuoti, kas vyksta gyvenime ir bent pabandyti suprasti tiesą ir demaskuoti melą ir neteisybę. Todėl domėkimės, aiškinkimės ir analizuokime, nes šiuo metu kyla didžiulė grėsmė, ne tik Jums, bet kyla grėsmė visai Pasaulio Žmonijai, kurią visiškai sumanė pavergti, gopšūs ir išprotėję padarėliai, kurie įsivaizduoja, kad planeta Žemė yra jų privati valda. Vilmantas Povilaitis
 ties 02:25 0 komentarai (-ų)