text:
 Avis juridique important
 |
 52003PC0580
 Πρόταση κανονισμού (ΕΚΑΧ, ΕΚ, Ευρατόμ) του Συμβουλίου που διορθώνει από την 1η Ιουλίου 2002, τις αποδοχές και τις συντάξεις των υπαλλήλων και του λοιπού προσωπικού των Ευρωπαικών Κοινοτήτων /* COM/2003/0580 τελικό */
 Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΚΑΧ, ΕΚ, ΕΥΡΑΤΟΜ) ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛIΟΥ Που διορθώνει από την 1η Ιουλίου 2002, τις αποδοχές και τις συντάξεις των υπαλλήλων και του λοιπού προσωπικού των Ευρωπαικών Κοινοτήτων(υποβληθείσα από την Επιτροπή)ΑΙΤΙΟΛΟΓΙΚΗ ΕΚΘΕΣΗ1. ΠΡΟΟΙΜΙΟΣύμφωνα με τις διατάξεις του άρθρου 65 του Κανονισμού Υπηρεσιακής Κατάστασης και του άρθρου 1 του παραρτήματος ΧΙ αυτού, το Συμβούλιο προβαίνει ετησίως σε εξέταση του επιπέδου των αποδοχών των υπαλλήλων και του λοιπού προσωπικού των Κοινοτήτων και τούτο βάσει έκθεσης που υποβάλλει η Επιτροπή.Στην έκθεση αυτή καθορίζονται οι διάφορες παράμετροι στις οποίες πρέπει να γίνει αναφορά κατά την ετήσια εξέταση, και ιδίως η εξέλιξη του κόστους ζωής στις Βρυξέλλες (σύνθεση του κοινού δείκτη και του δείκτη των Βρυξελλών-Πρωτεύουσας), η μεταβολή της αγοραστικής δύναμης των αποδοχών των δημοσίων υπαλλήλων των κρατών μελών (ειδικός δείκτης) καθώς και οι οικονομικές ισοτιμίες από τις οποίες προκύπτουν οι διορθωτικοί συντελεστές.Τα στοιχεία που διαβίβασε η γαλλική κυβέρνηση για τον υπολογισμό της ετήσιας προσαρμογής των αποδοχών το 2002 δεν ελάμβαναν σωστά υπόψη τις αυξήσεις μισθών των γάλλων δημοσίων υπαλλήλων. Συνεπώς, ο ειδικός δείκτης και η προσαρμογή για το έτος 2002 πρέπει να διορθωθούν.2. ΕΞΕΛΙΞΗ ΤΗΣ ΑΓΟΡΑΣΤΙΚΗΣ ΔΥΝΑΜΗΣ ΤΩΝ ΑΠΟΔΟΧΩΝ ΤΩΝ ΕΘΝΙΚΩΝ ΥΠΑΛΛΗΛΩΝΕιδικός δείκτηςΗ Eurostat, με βάση τα πληροφοριακά στοιχεία που υπέβαλαν τα κράτη μέλη [1], προσδιόρισε την εξέλιξη των αποδοχών των δημοσίων υπαλλήλων τους κατά τη δωδεκάμηνη περίοδο έως την 1.7.2002, και τούτο για καθένα από τα κράτη μέλη και για κάθε κατηγορία υπαλλήλων.[1] Συμπεριλαμβανομένων των νέων πληροφοριακών στοιχείων για τη ΓαλλίαΟ αναθεωρημένος ειδικός δείκτης ο οποίος εκφράζει την καθαρή πραγματική εξέλιξη των αποδοχών των εθνικών υπαλλήλων των κεντρικών δημοσίων υπηρεσιών κατά τη δωδεκάμηνη περίοδο πριν από την 1.7.2002 ισούται με 1,7 % (0,7% πριν τη διόρθωση).Η εξέλιξη σε καθένα από τα κράτη μέλη εμφαίνεται στον πίνακα Α κατωτέρω.>ΑΝΑΦΟΡΑ ΣΕ ΓΡΑΦΗΚΟ>ΕΞΕΛΙΞΗ ΤΟΥ ΚΟΣΤΟΥΣ ΖΩΗΣ ΣΤΙΣ ΒΡΥΞΕΛΛΕΣΟ κοινός δείκτης, με τον οποίο μετρείται η εξέλιξη του κόστους ζωής στις Βρυξέλλες κατά τη δωδεκάμηνη περίοδο έως την 1.7.2002, όπως αυτό υπολογίσθηκε από τη Eurostat, ισούται με 101,4. Για την ίδια περίοδο, ο δείκτης τιμών του Βελγίου κατά τη συνιστώσα του για τις Βρυξέλλες - Πρωτεύουσα ισούται με 100,8.4. ΠΡΟΤΕΙΝΟΜΕΝΗ ΑΝΑΠΡΟΣΑΡΜΟΓΗΠροβλέπεται αναπροσαρμογή των αποδοχών από την 1.7.2002 και ανάλογη με την εξέλιξη του κόστους ζωής που διαπιστώθηκε σε καθέναν από τους τόπους υπηρεσίας κατά τη διάρκεια της περιόδου αναφοράς.Δεδομένου ότι ο βελγικός δείκτης κατά τη συνιστώσα των Βρυξελλών - Πρωτεύουσας παρουσιάζει εξέλιξη 0,8 % και ο κοινός δείκτης ισούται με 1,4 % για την περίοδο 1.7.2001 - 1.7.2002, ο συντελεστής αύξησης για το κόστος ζωής που πρέπει να ενσωματωθεί στην κλίμακα υπολογισμού των αποδοχών για τις Βρυξέλλες είναι, κατά συνέπεια 1,3 % (25 % x 0,8 % + 75% x 1,4 %), κατ'εφαρμογή του άρθρου 3 παρ. 2 του παραρτήματος ΧΙ του Κανονισμού Υπηρεσιακής Καταστάσης.Η εξέλιξη της αγοραστικής δύναμης των υπαλλήλων των κεντρικών δημοσίων υπηρεσιών που διαπιστώθηκε στα κράτη μέλη κατά την περίοδο από 1.7.2001 -1.7.2002 και η οποία εκφράζεται με τον ειδικό δείκτη, ισούται με 1,7 % (0,7% πριν τη διόρθωση).Έτσι, προκύπτει συνολικά καθαρή αναπροσαρμογή των αποδοχών κατά 3,0 % (2,0 % πριν από τη διόρθωση), πράγμα που συνεπάγεται διόρθωση κατά 1% από 1.7.2002.Μια πρώτη προσαρμογή αποφασίστηκε στις 16 Δεκεμβρίου 2002 [2] από το Συμβούλιο. Συνεπώς, στις αναδρομικές τακτοποιήσεις που θα πρέπει να γίνουν βάσει της διόρθωσης θα λαμβάνονται υπόψη οι ήδη διενεργηθείσες πληρωμές.[2] ΕΕ L 347, της 20.12.2002, σ.1.-Πρόταση ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΚΑΧ, ΕΚ, ΕΥΡΑΤΟΜ) ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛIΟΥ Που διορθώνει από την 1η Ιουλίου 2002, τις αποδοχές και τις συντάξεις των υπαλλήλων και του λοιπού προσωπικού των Ευρωπαικών ΚοινοτήτωνΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,Έχοντας υπόψη :τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας,το πρωτόκολλο για τα προνόμια και τις ασυλίες των Ευρωπαικών Κοινοτήτων, και ιδίως το άρθρο 13,τον Κανονισμό Υπηρεσιακής Κατάστασης των υπαλλήλων των Ευρωπαικών Κοινοτήτων και το καθεστώς που εφαρμόζεται στο λοιπό προσωπικό των Κοινοτήτων, όπως θεσπίσθηκαν με τον κανονισμό (ΕΟΚ, Ευρατόμ, ΕΚΑΧ) αριθ. 259/68 [3] και τροποποιήθηκαν τελευταία με τον κανονισμό (Ευρατόμ, ΕΚΑΧ, ΕΚ) αριθ ... [4] και ιδίως τα άρθρα 63, 64, 65, 65α και 82 του παραρτήματος ΧΙ του εν λόγω κανονισμού υπηρεσιακής κατάστασης καθώς και το άρθρο 20 πρώτο εδάφιο και το άρθρο 64 του εν λόγω καθεστώτος,[3] ΕΕ L 56, της 4.3.1968, σ.1.[4] ΕΕ L ....την πρόταση της Επιτροπής,Εκτιμώντας τα εξής:(1) Δεν είχε καταστεί δυνατόν να ληφθεί σωστά υπόψη στον κανονισμό (Ευρατόμ, ΕΚΑΧ, ΕΟΚ) αριθ. 2265/2002 [5] η εξέλιξη των καθαρών αποδοχών των γάλλων δημοσίων υπαλλήλων.[5] ΕΕ L 347, της 20.12.2002, σ.1.(2) Τα αριθμητικά στοιχεία αυτής της εξέλιξης είναι τώρα διαθέσιμα και αποδεικνύουν ότι είναι σκόπιμο να γίνει μια συμπληρωματική αναπροσαρμογή.(3) Κατά συνέπεια, πρέπει να διορθωθούν τα ποσά που αναγράφονται στον εν λόγω κανονισμό για την αναπροσαρμογή των αποδοχών και των συντάξεων των υπαλλήλων και του λοιπού προσωπικού των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων βάσει της ετήσιας εξέτασής τους για το 2002.ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:Άρθρο 1Από την 1η Ιουλίου 2002 :α) στο άρθρο 66 του Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης, ο πίνακας των βασικών μηνιαίων αποδοχών αντικαθίσταται από τον ακόλουθο πίνακα :>ΑΝΑΦΟΡΑ ΣΕ ΓΡΑΦΗΚΟ>β) - στο άρθρο 1 παράγραφος 1 του παραρτήματος VII Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης , το ποσό των 184,33 EUR αντικαθίσταται από το ποσό των 186,14 EUR.- στο άρθρο 2 παράγραφος 1 του παραρτήματος VII Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης, το ποσό των 237,38 EUR αντικαθίσταται από το ποσό των 239,71 EUR.- στο άρθρο 69 δεύτερη φράση του Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης , και στο άρθρο 4 παράγραφος 1 δεύτερο εδάφιο του παραρτήματος VII, το ποσό των 424,07 EUR αντικαθίσταται από το ποσό των 428,22 EUR.- στο άρθρο 3 πρώτο εδάφιο του παραρτήματος VII Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης, το ποσό των 212,14 EUR αντικαθίσταται από το ποσό των 214,22 EUR.Άρθρο 2Από την 1η Ιουλίου 2002, Ο πίνακας των βασικών μηνιαίων αποδοχών, που εμφαίνεται στο άρθρο 63 του καθεστώτος που εφαρμόζεται στο λοιπό προσωπικό των Ευρωπαικών Κοινοτήτων, αντικαθίσταται από τον ακόλουθο πίνακα :>ΑΝΑΦΟΡΑ ΣΕ ΓΡΑΦΗΚΟ>Άρθρο 3Από την 1η Ιουλίου 2002, το ποσό του κατ' αποκοπήν επιδόματος που αναφέρεται στο άρθρο 4α του παραρτήματος VII Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης καθορίζεται σε :- 111,71 EUR μηνιαίως για τοους υπαλλήλους των βαθμών C4 και C5.- 171,28 EUR μηνιαίως για τους υπαλλήλους των βαθμών C1, C2 και C3.Άρθρο 4Οι συντάξεις που χορηγούνται από την 1η Ιουλίου 2002 υπολογίζονται από την ημερομηνία αυτή και εξής με βάση τον πίνακα των μηνιαίων αποδοχών που προβλέπεται στο άρθρο 66 του Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης, όπως τροποποείται με το άρθρο 1 στοιχείο α) του παρόντος κανονισμού.Άρθρο 5Από την 1η Ιουλίου 2002, ο πίνακας που περιλαμβάνεται στο άρθρο 10 παράγραφος 1 του παραρτήματος VII Κανονισμού της Υπηρεσιακής Κατάστασης αντικαθίσταται από τον ακόλουθο πίνακα :>ΑΝΑΦΟΡΑ ΣΕ ΓΡΑΦΗΚΟ>Άρθρο 6Από την 1η Ιουλίου 2002, οι αποζημειώσεις για συνεχή ή εκ περιτροπής υπηρεσία που προβλέπονται στο άρθρο 1 του κανονισμού (ΕΚΑΧ, ΕΟΚ, Ευρατόμ) αριθ. 300/76 [6] καθορίζονται σε 323,81, 488,74, 534,38 και 728,54 EUR.[6] ΕΕ L 38, της 13.2.1976, σ.1. Ο κανονισμός αυτός συμπληρώθηκε με τον κανονισμό (Ευρατόμ, ΕΚΑΧ, ΕΟΚ) αριθ. 1307/87 (ΕΕ L 124, της 13.5.1987, σ. 6) και τροποποιήθηκε τελευταία με τον κανονισμό (Ευρατόμ, ΕΚΑΧ, ΕΚ) αριθ. ... (ΕΕ ...).Άρθρο 7Από την 1η Ιουλίου 2002, τα ποσά που αναφέρονται στο άρθρο 4 του κανονισμού (ΕΟΚ, ΕΚΑΧ, Ευρατόμ) αριθ. 260/68 [7] πολλαπλασιάζονται με τον συντελεστή 4,674337.[7] ΕΕ L 56, της 4.3.1968, σ. 8. Ο κανονισμός αυτός τροποποιήθηκε τελευταία με τον κανονισμό (Ευρατόμ, ΕΚΑΧ, ΕΚ) αριθ. ... (ΕΕ ...).Άρθρο 8Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την επομένη της δημοσίευσής του στην Επίσημη Εφημερίδα των Ευρωπαικών Κοινοτήτων.Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.Έγινε στις Βρυξέλλες, στιςΓια το ΣυμβούλιοΟ ΠρόεδροςΔΗΜΟΣΙΟΝΟΜΙΚΟ ΔΕΛΤΙΟΠρόβλεψη της 12 δημοσιονομικής επίπτωσης που προκύπτει από τη διόρθωση κατά +1% της ετήσιας αναπροσαρμογής των αποδοχών και των συντάξεων των υπαλλήλων και του λοιπού προσωπικού.>ΑΝΑΦΟΡΑ ΣΕ ΓΡΑΦΗΚΟ>Πρόβλεψη της 18 δημοσιονομικής επίπτωσης που προκύπτει από τη διόρθωση κατά +1% της ετήσιας αναπροσαρμογής των αποδοχών και των συντάξεων των υπαλλήλων και του λοιπού προσωπικού.>ΑΝΑΦΟΡΑ ΣΕ ΓΡΑΦΗΚΟ>Η Επιτροπή εκτιμά ότι ο αντίκτυπος που θα έχει αυτή η διόρθωση της ετήσιας αναπροσαρμογής των αποδοχών για το 2002 μπορεί να καλυφθεί το 2003 και το 2004. Όσον αφορά, ειδικότερα, το κεφάλαιο 5:- Για το 2003: η Επιτροπή θεωρεί ότι ορισμένα όργανα θα πρέπει να προτείνουν στην αρμόδια για τον προϋπολογισμό αρχή «συγκεντρωτικές» μεταφορές, με σκοπό την κινητοποίηση ενός όσο το δυνατόν μεγαλύτερου ποσού από τις πιστώσεις που είναι διαθέσιμες σε κάθε τμήμα. Ωστόσο, λαμβανομένου υπόψη του σημαντικού επιπέδου των δαπανών, θα χρειαστεί πιθανώς να υποβληθεί σχέδιο διορθωτικού προϋπολογισμού για τη χρησιμοποίηση του διαθέσιμου περιθωρίου του κεφαλαίου 5 (20 εκατομμύρια ευρώ). Η κατανομή του περιθωρίου ανά όργανο θα μπορούσε να γίνει κατ' αναλογίαν του αντικτύπου της αντίστοιχης δαπάνης. Εν ανάγκη, η πληρωμή του μέρους των δαπανών που δεν θα καταστεί δυνατόν να πραγματοποιηθεί το 2003 θα γίνει από τις πιστώσεις του 2004, στην αρχή του οικονομικού έτους.- Για το 2004: η Επιτροπή θεωρεί ότι το περιθώριο του κεφαλαίου 5 καλύπτει τον αντίκτυπο που θα έχει η διόρθωση. Ωστόσο, δεν θεωρεί σκόπιμο να προτείνει ήδη από την αρχή του οικονομικού έτους σχέδιο διορθωτικού προϋπολογισμού, πράγμα που θα πρέπει να γίνει, αν παραστεί ανάγκη, κατά τη διάρκεια του έτους, εφόσον η πρόβλεψη του συνόλου των ετήσιων δαπανών κάθε οργάνου το δικαιολογεί.


type: wikipedia

text:
Сюрекция е всяко изображение от множество A в множество B, при което всеки елемент на B е образ на поне един елемент от A. Не е задължително елементът да е уникален – функцията f може да нанесе един или повече елементи от A върху един и същ елемент от B.
 Определение
 Сюрективната функция е функция, чието изображение се равнява на кообластта ѝ. По сходен начин, функцията f с област X и кообласт Y е сюрективна, ако за всеки y в Y съществува поне един x в X: . Сюрекциите понякога се обозначават с двувърха дясна стрелка, като например в f : X ↠ Y.
 Символически изразено:
 Ако , тогава е сюрективна, ако
 .
 Източници
 Теория на множествата


type: other

text:
Noi recorduri stagionale înregistrate în etapa a 6-a din grupa valorică C - Baschet.ro powered by TotalBaschet
 Noi recorduri stagionale înregistrate în etapa a 6-a din grupa valorică C
 Etapa a 6-a din grupa valorică C a Ligii Naționale de Baschet Masculin a adus noi recorduri stagionale. Goran Martinic a impresionat în partida câștigată de CSM Târgu Mureș pe teren propriu cu CSM VSKC Miercurea Ciuc, în timp ce Kevin Allen a bifat un nou monster game dar care nu a ajutat-o pe ACS Târgu Jiu să câștige pe terenul lui CSM Sighetu Marmației.
 Goran Martinic a stabilit în partida de la mijlocul acestei săptămâni un nou record de pase decisive. Fundașul muntenegrean a reușit nu mai puțin de 18 asisst-uri în meciul câștigat de CSM Târgu Mureș cu CSM VSKC Miercurea Ciuc. Martinic și-a completat prestația excelentă cu 16 puncte și 3 recuperări pentru un indice al eficienței de 30 de unități. În cele șase etape de până acum, Goran Martinic a strâns medii statistice de 19.5 puncte, 8.3 pase decisive și 3.7 recuperări pentru 22.8 la eficiență.
 Kevin Allen a făcut un meci excelent pentru ACS Târgu Jiu și a terminat cu 41 de puncte, 17 recuperări, 2 pase decisive, 2 capace și o intercepție în jocul pierdut pe terenul lui CSM Sighetu Marmației. După această performanță, pivotul american a acumulat un indice al eficienței de 53 de unități și a stablit un nou record al sezonului în LNBM, la acest capitol. Allen adună în medie pe meci 28.8 puncte, 14.8 recuperări și 2.0 pase decisive pentru 37.3 la eficiență.
 Jucătorii din grupele valorice B și C sunt liderii autoritari ai statisticii în Liga Națională de Baschet Masculin. Nivelul mai scăzut și diferența mare de valoare dintre echipe le permite să acumuleze cifre mult mai bune decât jucătorii din grupa valorică A.
 De exemplu, la capitolul puncte/meci un singur jucător din grupa valorică A se află în top-ul celor mai buni 10 marcatori din LNBM. Este vorba despre Kyndall Dykes, cel care cu o medie de 21.0 puncte pe meci se află pe poziția a 4-a în clasamentul marcatorilor, condus în acest monent de Michael Hope cu o medie de 31.0 puncte.
 La capitolul pase decisive niciun jucător din grupa valorică A nu se află în primii. Totuși în top 10 se află Michael Deloach, Porter Troupe, Monyea Pratt și Kevin Hardy. Aaron Moss de la CSM Phoenix CSU Galați este liderul la pase decisive cu o medie 8.7.
 La recuperări primul jucător din grupa valorică A este Zarko Djuric, abia pe 13 la total cu o medie de 8.3 recuperări. Lider aici este Kevin Allen cu o medie de 14.8 recuperări pe meci.
 Vizualizeaza pagina personala a jucatorului Goran Martinic, Kevin Allen


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 |
 52012PC0550
 Pasiūlymas TARYBOS SPRENDIMAS kuriuo valstybės narės, kurios yra 1963 m. gegužės 21 m. Vienos konvencijos dėl civilinės atsakomybės už branduolinę žalą (Vienos konvencija) susitariančiosios šalys, įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų ratifikuoti protokolą, kuriuo iš dalies keičiama konvencija, arba prie jo prisijungti /* COM/2012/0550 final - 2012/0262 (NLE) */
 AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS
 1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS
 1.1. Pasiūlymo tikslas
 Šiuo metu tarptautinė branduolinė
 atsakomybė yra pirmiausia reglamentuojama dviem priemonėmis: Vienos
 konvencija su pakeitimais, padarytais 1997 m. protokolu, ir 1960 m.
 Paryžiaus konvencija dėl atsakomybės prieš trečią šalį
 atominės energijos srityje, iš dalies pakeista keliais protokolais ir
 papildyta 1963 m. sausio 31 d. Briuselio konvencija (toliau –
 Briuselio konvencija). Abiejose konvencijose nustatyti panašūs
 pagrindiniai principai. Tačiau kai kurios ES valstybės narės yra
 Paryžiaus konvencijos, o kai kurios Vienos konvencijos susitariančiosios
 šalys.
 1997 m. protokolo
 12–14 straipsniuose yra nuostatų dėl jurisdikcijos ir teismo
 sprendimų, susijusių su Vienos konvencijos taikymu, pripažinimo ir
 vykdymo. Šios normos daro poveikį Europos Sąjungos teisės
 nuostatoms, visų pirma 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento
 (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse
 ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo nuostatoms. Todėl
 Sąjunga turi išimtinę kompetenciją šių 1997 m.
 protokolo nuostatų atžvilgiu. Taigi valstybės narės negali tapti
 1997 m. protokolo susitariančiosiomis šalimis, kiek tai susiję
 su tomis nuostatomis. Dėl 2004 m. vasario 12 d. protokolo,
 kuriuo iš dalies keičiama Paryžiaus konvencija, taip pat buvo priimti
 Tarybos sprendimai, kuriais atitinkamos valstybės narės
 įgaliojamos dėl Sąjungos interesų pasirašyti ir ratifikuoti
 Protokolą arba prie jo prisijungti. Šiuo atveju siūlomas panašus
 sprendimas.
 Komisija siūlo Tarybai įgalioti
 valstybes nares, kurios yra 1963 m. gegužės 21 d. Konvencijos
 dėl civilinės atsakomybės už branduolinę žalą (Vienos
 konvencijos) susitariančiosios šalys (t. y. Bulgarija, Čekija,
 Estija, Lenkija (ex post) Lietuva, Slovakija ir Vengrija), dėl
 Europos Sąjungos interesų ratifikuoti arba sudaryti 1997 m.
 rugsėjo 12 d. Tarptautinėje atominės energijos
 agentūroje priimtą Protokolą[1],
 kuriuo iš dalies keičiama Konvencija.
 Galiausiai, nors Europos Sąjungoje
 būtų tinkamiau taikyti vieną branduolinės atsakomybės
 sistemą, lankstumas galimas, turint omenyje tai, kad pagal Vienos
 konvenciją ir Paryžiaus konvenciją sukurtos sistemos yra tarpusavyje
 suderinamos.
 1.2. Protokolas, kuriuo iš dalies
 keičiama 1963 m. Vienos konvencija dėl civilinės
 atsakomybės už branduolinę žalą
 Vienos konvencija
 buvo priimta siekiant tinkamai ir teisingai atlyginti žalą
 branduolinių avarijų aukoms. Joje nustatyta speciali civilinės
 atsakomybės sistema branduolinės energetikos srityje remiantis šiais
 principais: a) visiška atsakomybė, t. y. atsakomybė nesant
 kaltės; b) išimtinė branduolinio įrenginio operatoriaus
 atsakomybė; c) atsakomybės dydžio apribojimas ir (arba)
 atsakomybės apdraudimo draudimu ar kita finansine garantija apribojimas;
 d) atsakomybės trukmės apribojimas.
 1997 m.
 protokolas
 Vienos konvencija buvo iš dalies pakeista
 1997 m. protokolu (įsigaliojo 2003 m. spalio 4 d.) siekiant
 pagerinti branduolinės žalos atlyginimo sistemą.
 Be kita ko, 1997 m. protokole pateikta
 nauja branduolinės žalos apibrėžtis (dabar apimanti žalos aplinkai
 sąvoką ir prevencines priemones), išplėsta Vienos konvencijos
 geografinė aprėptis, pailgintas terminas, per kurį galima
 pareikšti ieškinius dėl mirties (gyvybės praradimo) ir kūno
 sužalojimo ir gerokai padidinamos minimalios žalos atlyginimo ribos. Į
 jį taip pat įtrauktos naujos nuostatos dėl jurisdikcijos, kurios
 turi poveikį tada, kai branduolinis incidentas įvyksta gabenant
 branduolines medžiagas iš valstybės, kuri yra Vienos konvencijos šalis,
 teritorijoje esančio įrenginio arba į jį.
 Pagal 1997 m. protokolo 19 straipsnio 1
 dalį valstybė, kuri yra šio Protokolo šalis, tačiau nėra
 1963 m. Vienos konvencijos šalis, yra saistoma Konvencijos nuostatų
 su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, kitų valstybių, šio
 Protokolo šalių, atžvilgiu, ir jeigu ratifikavimo, priėmimo,
 patvirtinimo arba prisijungimo dokumento deponavimo metu nepareiškia kitokio
 ketinimo, yra saistoma 1963 m. Vienos konvencijos nuostatų
 valstybių, kurios yra tik šios Konvencijos Šalys, atžvilgiu.
 1988 m.
 bendras protokolas
 1988 m. rugsėjo 21 d.
 konferencijoje dėl Paryžiaus konvencijos ir Vienos konvencijos santykio
 priimtas Bendras protokolas dėl Vienos konvencijos ir Paryžiaus
 konvencijos taikymo (toliau – 1988 m. bendras protokolas), kadangi
 Paryžiaus konvencija, Briuselio konvencija ir Vienos konvencija grįstos
 tais pačiais principais. Pagrindinis tikslas buvo suderinti
 konvencijų taikymą.
 1988 m. bendru protokolu abi konvencijos
 susiejamos dviem pagrindiniais būdais.
 Pirma, jame
 numatyta abipusiu pagrindu išplėsti operatoriaus atsakomybę pagal
 Paryžiaus ir Vienos sistemas (II straipsnis). Taigi, jeigu įvyksta
 branduolinis incidentas, už kurį operatorius atsakingas ir pagal Vienos
 konvenciją, ir pagal bendrą protokolą, operatorius pagal Vienos
 konvenciją bus atsakingas už padarytą branduolinę žalą ne
 tik jos Šalių teritorijoje, bet ir Paryžiaus konvencijos bei bendro
 protokolo Šalių teritorijoje. O jeigu įvyksta incidentas, už
 kurį operatorius atsakingas ir pagal Paryžiaus konvenciją, ir pagal
 bendrą protokolą, taikomas abipusiškumo principas.
 Antra, 1988 m. bendro protokolo tikslas –
 išvengti konfliktų, kurie priešingu atveju gali kilti vienu metu taikant
 abi konvencijas, ypač gabenimo atvejais (III straipsnis).
 1988 m. bendrą protokolą
 pasirašė penkios valstybės narės, jis įsigaliojo dar 17-oje
 valstybių narių, joms jį ratifikavus, patvirtinus, priėmus
 arba prie jo prisijungus.
 2. KONSULTACIJŲ SU SUINTERESUOTOSIOMIS
 ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMO REZULTATAI
 Vienos konvencijos pakeitimuose yra
 aspektų, kurie naudingi galimoms branduolinių avarijų aukoms,
 pavyzdžiui, padidinta atsakomybė ir plačiau apibrėžta
 branduolinė žala. Todėl atsižvelgiant į 2009 m. paskelbto
 tyrimo ir 2010 m. birželio mėn. vykusio praktinio seminaro
 branduolinės atsakomybės klausimais išvadas[2], pasikonsultavus su
 suinteresuotosiomis šalimis, pripažįstama, kad jokia branduolinės
 atsakomybės srities iniciatyva neturi trukdyti valstybėms narėms
 prisijungti prie bet kurios tarptautinės konvencijos, kuria gerinama galimų
 aukų padėtis Europos Sąjungoje. Todėl siekiant visoje
 Europos Sąjungoje pagerinti žalos atlyginimą aukoms, naudinga
 prisijungti prie 1997 m. protokolo.
 3. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI
 3.1. Susijusios valstybės
 narės
 Šios devynios Europos Sąjungos
 valstybės narės yra ratifikavusios Vienos konvenciją arba prie
 jos prisijungusios: Bulgarija, Čekija, Estija, Vengrija, Latvija, Lietuva,
 Slovakija, Lenkija ir Rumunija. Jungtinė Karalystė ir Ispanija
 Konvenciją pasirašė, bet neratifikavo (jos yra Paryžiaus konvencijos
 susitariančiosios šalys). Konvencija nustojo galioti Slovėnijai.
 1997 m. protokolą pasirašė
 Čekija, Vengrija, Lietuva ir Italija (pastaroji yra Paryžiaus konvencijos
 susitariančioji šalis). Protokolą ratifikavo Rumunija ir Latvija
 (prieš įstojimą į ES) ir Lenkija (po įstojimo į ES).
 Todėl Tarybos sprendimas turėtų
 būti skirtas valstybėms narėms, kurios yra Vienos konvencijos
 susitariančiosios šalys, t. y. Bulgarijai, Čekijai, Estijai,
 Vengrijai, Lietuvai, Lenkijai (ex post) ir Slovakijai. Kadangi Italija,
 Jungtinė Karalystė ir Ispanija yra pasirašiusios Vienos
 konvenciją ir kartu yra Paryžiaus konvencijos, kuria nustatoma panaši
 branduolinės atsakomybės sistema, susitariančiosios šalys, joms
 neturėtų būti taikomas Tarybos sprendimas.
 3.2. Tarybos reglamentas (EB) Nr.
 44/2001
 2000 m. gruodžio 22 d.
 Tarybos reglamentu (EB) Nr. 44/2001[3]
 nustatomos taisyklės dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų
 civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo. Reglamentas
 privalomas visoms valstybėms narėms (speciali tvarka galioja
 Danijai).
 Tarybos reglamente (EB) Nr. 44/2001
 nustatytos taisyklės dėl jurisdikcijos yra taikomos, kai atsakovo
 nuolatinė gyvenamoji vieta yra vienoje iš reglamento saistomų
 valstybių narių. Jeigu atsakovo nuolatinė gyvenamoji vieta yra
 ne valstybėje narėje, jam gali būti pareikštas ieškinys
 kiekvienos valstybės narės teismuose pagal tos valstybės
 nacionalines normas dėl jurisdikcijos atsižvelgiant į
 22 straipsnį (išimtinė jurisdikcija) ir 23 straipsnį
 (sąlygos dėl teismo vietos pasirinkimo).
 Jurisdikcija pirmiausia grindžiama atsakovo
 nuolatine gyvenamąja vieta. Be to, valstybėje narėje nuolat
 gyvenančiam asmeniui gali būti iškelta byla dėl civilinės
 teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto valstybėje
 narėje, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali
 įvykti. Pagal Teismo praktiką vieta, kurioje įvyko žalą
 sukėlęs įvykis, reiškia veiksmo, dėl kurio įvyko
 žalą sukėlęs įvykis, vietą arba vietą, kurioje
 padaryta žala. Su draudimu susijusiais klausimais valstybėje narėje
 nuolat gyvenančiam draudikui gali būti iškelta byla
 a) valstybės narės, kurioje yra draudiko gyvenamoji vieta,
 teismuose, b) valstybėje narėje, kurioje yra ieškovo
 nuolatinė gyvenamoji vieta, jeigu ieškinį pareiškia draudėjas,
 apdraustasis arba naudos gavėjas, arba c) valstybės narės, kurioje
 iškelta byla pagrindiniam draudikui, teismuose. Be to, draudikui gali būti
 iškelta byla dėl atsakomybės draudimo vietos, kurioje įvyko
 žalą sukėlęs įvykis, teismuose, taip pat jis gali būti
 įtrauktas į nukentėjusiosios šalies apdraustajam iškeltą bylą,
 jeigu įstatymai, kuriais vadovaujasi teismas, tai leidžia.
 Tarybos reglamente (EB) Nr. 44/2001
 nustatyta, kad valstybėje narėje priimtas teismo sprendimas turi
 būti pripažintas ir vykdomas kitose valstybėse narėse
 nereikalaujant pradėti kokio nors specialaus proceso. Tačiau teismo
 sprendimai gali būti nepripažinti remiantis keletu priežasčių,
 atsižvelgiant į viešosios tvarkos sumetimus, pagarbą teisėms
 į gynybą ir tam tikrų nesuderinamų teismo sprendimų
 buvimą.
 3.3. Sąjungos kompetencija
 dėl 1997 m. protokolo
 Sąjunga neturi teisės aktų,
 kuriais būtų reglamentuojama branduolinė trečiųjų
 šalių atsakomybė. 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir
 Tarybos reglamentas (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms
 prievolėms taikytinos teisės (Roma II) netaikomas branduolinei
 atsakomybei.
 Tačiau kai kurios 1997 m. protokolo
 nuostatos turi poveikį Tarybos reglamentui (EB) Nr. 44/2001.
 Priešingai nei pagal reglamentą, kuriame nustatyti skirtingi jurisdikcijos
 pagrindai, Vienos konvencijos su pakeitimais, padarytais 1997 m.
 protokolu, XI straipsnyje kaip bendra taisyklė numatyta, kad
 išimtinę jurisdikciją turi Šalies, kurios teritorijoje įvyko
 branduolinis incidentas, teismai.
 Visų pirma Vienos konvencijos
 XI straipsnyje išimtinė jurisdikcija suteikiama
 susitariančiosios šalies, kurios teritorijoje įvyko branduolinis
 incidentas, teismams sprendžiant ieškinius dėl incidento padarytos žalos
 atlyginimo. Jeigu avarija įvyko ne susitariančiosios šalies
 teritorijoje arba jeigu avarijos vietos negalima patikimai nustatyti, kompetentingais
 laikomi atsakingo operatoriaus įrenginio valstybės teismai.
 1997 m. protokole taip pat numatyta, kad
 įvykus branduoliniams incidentams išskirtinėse ekonominėse
 zonose, išimtinę jurisdikciją turi susitariančiosios
 pakrantės šalies teismai. Ši jurisdikcija suteikiama su sąlyga, kad
 Konvencijos depozitaras gavo pranešimą apie zoną iki branduolinio
 incidento.
 Kiek tai
 susiję su teismo sprendimų pripažinimu ir vykdymu, Vienos konvencijos
 su pakeitimais, padarytais 1997 m. protokolu, XII straipsnyje nustatyta,
 kad bet kuriam kompetentingo teismo sprendimui, kuriam nebetaikoma įprasta
 peržiūra, taikomos specialios nuostatos, susijusios su teismo
 spendimų pripažinimu ir vykdymu. Su tam tikromis išimtimis[4] XII straipsnyje nustatyta, kad
 teismo sprendimas turi būti pripažįstamas visų
 susitariančiųjų šalių teritorijoje ir vykdomas taip, tarsi
 jis būtų nacionalinio teismo sprendimas. Bylos esmės jokiais
 atvejais negalima persvarstyti.
 Europos Sąjunga turi išimtinę
 kompetenciją dėl 1997 m. protokolo nuostatų, susijusių
 su jurisdikcija ir teismo sprendimų pripažinimu ir vykdymu, nes jos, kaip
 apibrėžta ETT praktikoje[5],
 turi poveikį Tarybos reglamentui (EB) Nr. 44/2001. Todėl
 valstybės narės nebeturi teisės tarpusavyje nukrypti nuo
 šių normų arba prisiimti įsipareigojimus trečiųjų
 šalių atžvilgiu, kurie turi poveikį šioms normoms.
 3.4. Valstybių narių
 įgaliojimas
 Vienos konvencijoje ir 1997 m. protokole
 nėra nuostatos dėl regioninės ekonominės organizacijos,
 pagal kurią Europos Sąjunga galėtų tapti Protokolo susitariančiąja
 šalimi. Todėl Europos Sąjunga negali tapti 1997 m. protokolo
 susitariančiąja šalimi.
 1997 m. protokolas, kuriuo pagerinama
 aukų apsauga įvykus branduoliniams incidentams, yra itin svarbus
 Europos Sąjungai ir jos valstybėms narėms. Todėl išskirtiniais
 atvejais pateisinama, kad Sąjunga gali naudotis įgaliojimais per
 valstybes nares, kurios yra Vienos konvencijos Šalys.
 Tačiau neatsižvelgiant į tas
 valstybes nares, kurios jau yra iš dalies pakeistos Paryžiaus konvencijos
 susitariančiosios šalys, penkios Europos Sąjungos valstybės
 narės, būtent Austrija, Airija, Liuksemburgas, Malta ir Kipras,
 nėra nei iš dalies pakeistos Paryžiaus konvencijos, nei 1963 m.
 Vienos konvencijos šalys. Taigi, gali būti objektyviai pateisinama
 išimtiniais atvejais leisti toms penkioms valstybėms narėms
 neprisijungti prie 1997 m. protokolo ir toliau taikyti Tarybos reglamento
 (EB) Nr. 44/2001 taisykles srityse, kurioms taikoma Vienos konvencija ir
 1997 m. protokolas. Toks skirtingas jurisdikcijos normų taikymas
 Europos Sąjungoje pateisinamas, jeigu:
 - 1997 m. protokolu iš dalies
 keičiama Konvencija, kurios susitariančiosios šalys tos penkios
 valstybės narės nėra;
 - Tarybos reglamentu (EB) Nr. 44/2001
 nedaromas poveikis konvencijoms, kurių šalys valstybės narės
 yra.
 Todėl 1997 m. protokolą
 ratifikuoti ar prie jo prisijungti dėl Europos Sąjungos interesų
 turėtų tik tos valstybės narės, kurios šiuo metu yra Vienos
 konvencijos susitariančiosios šalys. Lenkija ratifikavo 1997 m.
 protokolą po įstojimo į ES. Todėl sprendimas
 turėtų būti skirtas Lenkijai ex post. Latvija ir Rumunija
 pasirašė ir ratifikavo 1997 m. protokolą iki įstojimo
 į Europos Sąjungą.
 Dėl šių priežasčių
 Komisija rekomenduoja Europos Parlamentui ir Tarybai priimti sprendimą
 įgalioti valstybes nares, kurios yra Vienos konvencijos Šalys, dėl
 Europos Sąjungos interesų ratifikuoti 1997 m. protokolą
 arba prie jo prisijungti.
 3.5. Taisyklių dėl
 teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo išlyga
 Kiek tai
 susiję su XII straipsnyje, iš dalies pakeistame 1997 m. protokolo
 14 straipsniu, nustatytomis taisyklėmis dėl teismo
 sprendimų pripažinimo ir vykdymo, būtina užtikrinti, kad būtų
 nuolat taikomos atitinkamos Reglamento Nr. 44/2001 taisyklės, kurios
 taikomos Danijai pagal Europos bendrijos ir Danijos Karalystės
 susitarimą dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse
 ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo[6], arba 2007 m. spalio
 30 d. Lugano konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų
 civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo[7] taisyklės. Taip apribojus Vienos
 konvencijos XII straipsnio taikymą būtų užtikrintas
 Sąjungos teisminės erdvės vientisumas ir laisvas teismo
 sprendimų judėjimas ES nedarant poveikio veiksmingam Konvencijos, iš
 dalies pakeistos Protokolu, įgyvendinimui, taip pat nedarant esminio poveikio
 ne ES valstybėms, kurios yra tos Konvencijos šalys.
 1997 m.
 protokole nenagrinėjamas leistinų išlygų klausimas. Pagal
 1969 m. Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių
 teisės 19 straipsnį išlyga būtų leistina, jeigu ji
 suderinama su Konvencijos „objektu ir tikslu“, kaip yra šiuo atveju.
 Apibendrinant, prisijungdamos prie
 1997 m. protokolo valstybės narės turi užtikrinti, kad
 būtų taikomos atitinkamos ES taisyklės dėl kitos
 valstybės narės (įskaitant Daniją) arba ne ES
 valstybės, saistomos Lugano konvencijos, teismo paskelbtų
 spendimų pripažinimo ir vykdymo.
 2012/0262 (NLE)
 Pasiūlymas
 TARYBOS SPRENDIMAS
 kuriuo valstybės narės, kurios yra
 1963 m. gegužės 21 m. Vienos konvencijos dėl civilinės
 atsakomybės už branduolinę žalą (Vienos konvencija) susitariančiosios
 šalys, įgaliojamos dėl Europos Sąjungos interesų
 ratifikuoti protokolą, kuriuo iš dalies keičiama konvencija, arba
 prie jo prisijungti
 EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
 atsižvelgdama į Sutartį dėl
 Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 81 straipsnio 2 dalį
 kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,
 atsižvelgdama į Europos Komisijos
 pasiūlymą,
 atsižvelgdama į Europos Parlamento
 pritarimą,
 kadangi:
 (1) dėl 1997 m.
 rugsėjo 12 d. protokolo, kuriuo iš dalies keičiama 1963 m.
 gegužės 21 d. Vienos konvencija dėl civilinės
 atsakomybės už branduolinę žalą (toliau – Vienos konvencija),
 buvo susitarta siekiant pagerinti žalos atlyginimą branduolinių
 incidentų aukoms;
 (2) Europos Sąjunga turi
 išimtinę jurisdikciją Vienos konvencijos XI ir XII straipsnių
 srityse tiek, kiek tos nuostatos daro poveikį 2000 m. gruodžio
 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir
 teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
 vykdymo[8]
 taisyklėms. Valstybės narės išlieka kompetentingos spręsti
 1997 m. protokole nagrinėjamus klausimus, kurie nedaro poveikio
 Europos Sąjungos teisei. Atsižvelgiant į 1997 m. protokolo
 dalyką ir tikslą Europos Sąjungos jurisdikcijai
 priklausančios protokolo nuostatos negali būti priimamos atskirai nuo
 valstybių narių kompetencijai priklausančių nuostatų;
 (3) 1997 m. protokolas yra
 itin svarbus Europos Sąjungai ir jos valstybėms narėms, nes juo
 pagerinamas žalos atlyginimas branduolinių incidentų aukoms;
 (4) Vienos konvencijoje ir
 1997 m. protokole negali dalyvauti regioninės organizacijos.
 Todėl Europos Sąjunga negali pasirašyti ar ratifikuoti Protokolo.
 Šiomis aplinkybėmis išimties tvarka pateisinama, kad valstybės
 narės dėl Europos Sąjungos interesų ratifikuotų arba
 sudarytų 1997 m. protokolą;
 (5) tačiau penkios Europos
 Sąjungos valstybės narės, būtent Austrija, Airija,
 Liuksemburgas, Kipras ir Malta, nėra Vienos konvencijos Šalys.
 Atsižvelgiant į tai, kad 1997 m. protokolu iš dalies keičiama
 Vienos konvencija ir kad Tarybos reglamentu (EB) Nr. 44/2001
 valstybės narės, kurios yra saistomos konvencijos, įgaliojamos
 toliau taikyti jame numatytas taisykles dėl jurisdikcijos, objektyviai
 pateisinama, kad šis sprendimas turėtų būti skirtas tik toms
 valstybėms narėms, kurios yra Vienos konvencijos susitariančiosios
 šalys, ir išimties tvarka leisti šioms penkioms valstybėms narėms
 netapti 1997 m. protokolo šalimis;
 (6) todėl valstybės
 narės, kurios yra Vienos konvencijos Šalys, turėtų dėl
 Europos Sąjungos interesų ratifikuoti arba sudaryti 1997 m.
 protokolą atsižvelgiant į šiame sprendime nustatytas sąlygas.
 Šis sprendimas skirtas Lenkijai ex post atsižvelgiant į tai, kad ji
 ratifikavo protokolą 2010 m.;
 (7) taigi, kiek tai susiję
 su Europos Sąjunga, 1997 m. protokolo nuostatos bus taikomos tik toms
 valstybėms narėms, kurios šiuo metu yra Vienos konvencijos
 susitariančiosios šalys;
 (8) valstybės narės
 dėl ES interesų turėtų per pagrįstą laiką
 užbaigti 1997 m. protokolo ratifikavimo arba prisijungimo prie jo
 procedūras. Valstybės narės turėtų keistis informaciją
 apie savo ratifikavimo ar prisijungimo procedūrų eigą, kad
 pasirengtų deponuoti 1997 m. protokolo ratifikavimo ar prisijungimo
 prie jo dokumentus;
 (9) Vienos konvencijos XII
 straipsnyje, iš dalies pakeistame 1997 m. protokolo 14 straipsniu,
 nustatytos taisyklės dėl teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo
 neturėtų būti viršesnės už atitinkamas Reglamentu Nr.
 44/2001 nustatytas taisykles, kurios taikomos Danijai pagal Europos bendrijos
 ir Danijos Karalystės susitarimą dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų
 civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, arba už
 2007 m. spalio 30 d. Lugano konvencijos dėl jurisdikcijos ir
 teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
 vykdymo taisykles. Todėl ratifikuodamos 1997 m. protokolą ar
 prie jo prisijungdamos valstybės narės turi padaryti pareiškimą,
 kuriuo siekiama užtikrinti nuolatinį atitinkamų ES taisyklių
 taikymą;
 (10) pagal prie Europos
 Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo
 pridėto Protokolo dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius
 Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir jis nėra jai
 privalomas ar taikomas,
 PRIĖMĖ ŠĮ
 SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 1.
 Nedarydamos poveikio Europos Sąjungos
 įgaliojimams valstybės narės, kurios šiuo metu yra 1963 m.
 gegužės 21 d. Vienos konvencijos dėl civilinės atsakomybės
 už branduolinę žalą Šalys, dėl Europos Sąjungos
 interesų ratifikuoja 1997 m. protokolą arba prie jo prisijungia.
 2.
 1997 m. protokolo tekstas pridedamas prie šio
 sprendimo.
 3.
 Šiame sprendime valstybės narės – tai
 visos valstybės narės, kurios šiuos metu yra Vienos konvencijos
 susitariančiosios šalys.
 2 straipsnis
 1.
 Valstybės narės imasi būtinų
 priemonių, kad per pagrįstą laiką ir, jei įmanoma, iki
 2014 m. gruodžio 31 d. deponuotų 1997 m. protokolo
 ratifikavimo arba prisijungimo prie jo dokumentus Tarptautinės
 atominės energijos agentūros generaliniam direktoriui.
 2.
 Valstybės narės iki [...] praneša Tarybai ir Komisijai
 numatomą jų ratifikavimo ar prisijungimo procedūrų
 užbaigimo datą.
 3.
 Valstybės narės siekia keistis
 informacija apie jų ratifikavimo ir prisijungimo procedūrų
 eigą.
 3 straipsnis
 Ratifikuodamos 1997 m. protokolą
 arba prie jo prisijungdamos valstybės narės padaro šį
 pareiškimą:
 „Teismo sprendimai 1997 m. protokolu
 reglamentuojamais klausimais, priimti ES valstybės narės, kuri yra
 Protokolo susitariančioji šalis, teismo, pripažįstami ir vykdomi
 kitose ES valstybėse narėse, kurios yra Protokolo
 susitariančiosios šalys, vadovaujantis atitinkamomis Europos Sąjungos
 taisyklėmis šiuo klausimu.
 Teismo sprendimai 1997 m. protokolu
 reglamentuojamais klausimais, priimti Danijos Karalystės teismo,
 pripažįstami ir vykdomi ES valstybėse narėse, kurios yra
 Protokolo susitariančiosios šalys, vadovaujantis Europos bendrijos ir
 Danijos Karalystės susitarimu dėl jurisdikcijos ir teismo
 sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
 vykdymo.
 Teismo sprendimai Atėnų protokolu
 reglamentuojamais klausimais, priimti ne ES Šalies, kuri yra saistoma
 2007 m. spalio 30 d. Lugano konvencijos dėl jurisdikcijos ir
 teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir
 vykdymo, pripažįstami ir vykdomi kitose ES valstybėse narėse,
 kurios yra Protokolo susitariančiosios šalys, vadovaujantis minėta
 Konvencija.“
 4 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja kitą
 dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
 5 straipsnis
 Šis sprendimas
 pagal Sutartis skirtas valstybėms narėms.
 Priimta Briuselyje
 Tarybos
 vardu
 Pirmininkas
 PRIEDAS
 Protokolas, kuriuo iš dalies
 keičiama 1963 m. Vienos konvencija dėl civilinės
 atsakomybės už branduolinę žalą
 ŠIO PROTOKOLO ŠALYS,
 ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad pageidautina iš
 dalies pakeisti 1963 m. gegužės 21 d. Vienos konvenciją
 dėl civilinės atsakomybės už branduolinę žalą,
 siekiant išplėsti jos taikymo sritį, padidinti branduolinio
 įrenginio operatoriaus atsakomybę ir numatyti daugiau tinkamo ir
 teisingo žalos atlyginimo užtikrinimo priemonių,
 SUSITARĖ:
 1 straipsnis
 Konvencija, kurios nuostatos yra iš dalies
 keičiamos šio Protokolo nuostatomis, yra 1963 m. gegužės
 21 d. Vienos konvencija dėl civilinės atsakomybės už
 branduolinę žalą (toliau – 1963 m.Vienos konvencija).
 2 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos I straipsnis
 iš dalies keičiamas taip:
 1. 1 dalies j punktas iš
 dalies keičiamas taip:
 (a)
 a) ii papunkčio pabaigoje išbraukiamas
 žodis „ir“ ir įrašomas iii papunkčio pabaigoje;
 (b)
 b) įrašomas naujas iv papunktis:
 iv) kitus panašius įrenginius,
 Tarptautinės atominės energijos agentūros valdytojų tarybos
 kartas nuo karto nustatomus, kuriuose yra branduolinio kuro arba
 radioaktyvių produktų arba atliekų;
 2. 1 dalies k punktas
 pakeičiamas taip:
 k)
 Branduolinė žala – tai
 i) mirtis (gyvybės praradimas) arba kūno
 sužalojimas;
 ii) turto praradimas arba žala turtui;
 ir bet kuris iš toliau išvardytų
 dalykų tiek, kiek nustatoma pagal kompetentingo teismo šalies teisę:
 iii) ekonominiai nuostoliai, patirti dėl i
 arba ii papunkčiuose nurodyto praradimo arba žalos, tiek kiek jiems tie
 papunkčiai netaikomi, jei juos patyrė asmuo, turintis teisę
 reikalauti tokio praradimo arba žalos atlyginimo;
 iv) išlaidos, susijusios su aplinkos, kuriai
 pakenkta, atkūrimo priemonėmis (išskyrus atvejus, kai pakenkta
 nežymiai), jei tokių priemonių iš tikrųjų imtasi ar
 ketinama imtis, ir tiek, kiek joms netaikomas ii papunktis;
 v) pajamų, kurios gaunamos iš naudojimosi ar
 mėgavimosi aplinka, praradimas dėl to, kad smarkiai pakenkiama tai
 aplinkai ir tiek, kiek joms netaikomas ii papunktis;
 vi) išlaidos, susijusios su prevencinėms
 priemonėms, ir dėl tokių priemonių patirtu tolesniu
 praradimu ar žala;
 vii) bet kokie ekonominiai nuostoliai, išskyrus
 patirtus dėl pakenkimo aplinkai, jeigu leidžiama pagal bendrąsias
 kompetentingo teismo šalies teisės nuostatas dėl civilinės
 atsakomybės,
 i–v ir vii
 papunkčiuose nurodytais atvejais, tiek kiek praradimas ar žala patiriami
 dėl jonizuojančiosios spinduliuotės, skleidžiamos iš bet kokio
 branduoliniame įrenginyje esančio šaltinio arba iš branduolinio kuro
 ar radioaktyvių produktų ar atliekų, esančių
 branduoliniame įrenginyje, arba branduolinės medžiagos, vežamos iš ar
 kilusios iš branduolinio įrenginio ar į jį siunčiamos, ir
 kurie patiriami dėl tokios medžiagos radioaktyviųjų savybių
 ar jų derinio su tos medžiagos toksiškumu, sprogumu ar kitomis
 pavojingomis savybėmis;
 3. 1 dalies l punktas
 pakeičiamas taip:
 l) Branduolinis
 incidentas – branduolinę žalą arba prevencinių priemonių
 atveju – didelę ir neišvengiamą tokios žalos grėsmę
 sukeliantis bet koks įvykis ar tos pačios kilmės
 įvykių seka.
 4. Po 1 dalies l punkto
 įrašomi keturi nauji m, n, o ir p punktai:
 m) Atkūrimo
 priemonės – bet kokios pagrįstos priemonės, patvirtintos tos
 valstybės, kurioje imtasi priemonių ir kuri siekia atkurti pažeistus
 ar sunaikintus aplinkos komponentus arba pagrįstais atvejais įdiegti
 aplinkoje tų komponentų atitikmenis, kompetentingų
 institucijų. Pagal valstybės, kurioje padaryta žala, teisę
 nustatoma, kas turi teisę imtis tokių priemonių.
 n) Prevencinės priemonės – bet kokios pagrįstos priemonės,
 kurių įvykus branduoliniam incidentui imasi bet kuris asmuo, kad
 užkirstų kelią k, i–v arba vii punktuose nurodytai žalai arba ją
 sumažintų, jei kompetentingos institucijos jas patvirtina pagal
 valstybės, kurioje tokių priemonių buvo imtasi, teisę.
 o) Pagrįstos priemonės – priemonės, kurios pagal kompetentingo
 teismo šalies teisę laikomos tinkamomis ir proporcingomis, atsižvelgus
 į visas aplinkybes, pavyzdžiui, į:
 i) patirtos žalos pobūdį ir mastą
 arba – prevencinių priemonių atveju – tokios žalos pavojaus
 pobūdį ir mastą,
 ii) tikėtiną tokių priemonių
 veiksmingumo mastą tuo metu, kai jų imamasi, ir
 iii) atitinkamą mokslinę ir
 techninę praktinę patirtį.
 p) Specialioji
 skolinimosi teisė (toliau – SST) – apskaitos vienetas, kurį
 apibrėžė ir savo veiklai bei sandoriams naudoja Tarptautinis valiutos
 fondas.
 5. 2 dalis pakeičiama taip:
 2. Įrenginio
 valstybė gali, jeigu yra nedidelis pavojaus laipsnis, į šios
 Konvencijos taikymo sritį neįtraukti bet kurio branduolinio
 įrenginio ar nedidelių branduolinės medžiagos kiekių su
 sąlyga, kad:
 (c)
 branduolinių įrenginių atžvilgiu
 Tarptautinės atominės energijos agentūros valdytojų taryba
 yra nustačiusi tokio neįtraukimo kriterijus ir bet koks
 įrenginio valstybės taikomas neįtraukimas šiuos kriterijus
 tenkina ir
 (d)
 nedidelių branduolinių medžiagų
 kiekių atžvilgiu Tarptautinės atominės energijos agentūros
 valdytojų taryba yra nustačius didžiausias tokių kiekių
 neįtraukimo ribas ir bet koks įrenginio valstybės taikomas
 neįtraukimas šių ribų neviršija.
 Valdytojų taryba nuolatos peržiūri
 branduolinių įrenginių neįtraukimo kriterijus ir
 didžiausias nedidelių branduolinių medžiagų kiekių ribas.
 3 straipsnis
 Po 1963 m. Vienos konvencijos
 I straipsnio įrašomi du nauji I A ir I B
 straipsniai:
 I A straipsnis
 6. Ši Konvencija taikoma bet kur
 patirtai branduolinei žalai.
 7. Tačiau pagal
 įrenginio valstybės teisės aktus ši Konvencija gali būti
 netaikoma žalai, patirtai:
 (a)
 ne Susitariančiosios Šalies teritorijoje arba
 (b)
 bet kuriose jūrų zonose, kurias
 nustatė trečioji šalis pagal tarptautinę jūrų
 teisę.
 8. Išimtis pagal šio straipsnio
 2 dalį gali būti taikoma tik tai trečiajai šalai,
 (a)
 kurios teritorijoje ar bet kuriose jūrų
 zonose, jos nustatytose pagal tarptautinę jūrų teisę,
 incidento metu yra branduolinis įrenginys ir
 (b)
 kuri incidento metu negali mokėti
 lygiaverčių abipusių išmokų.
 9. Nė viena pagal šio
 straipsnio 2 dalį numatyta išimtimi nedaromas poveikis IX straipsnio
 2 dalies a punkte nurodytoms teisėms, taip pat bet kokia pagal
 šio straipsnio 2 dalies b punktą numatyta išimtis netaikoma žalai,
 patirtai esant laive ar lėktuve, arba žalai laivui ar lėktuvui.
 I B straipsnis
 Ši Konvencija netaikoma netaikiems tikslams
 naudojamiems branduoliniams įrenginiams.
 4 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos II straipsnis
 iš dalies keičiamas taip:
 1. 3 dalies a punkto pabaigoje
 įrašomas šis tekstas:
 2. Įrenginio valstybė
 gali apriboti vienam incidentui skiriamas viešąsias lėšas iki
 skirtumo (jei toks yra) tarp šiame straipsnyje nustatytos sumos ir pagal V
 straipsnio 1 dalį nustatytos sumos.
 3. 4 dalies pabaigoje
 pridedamas šis tekstas:
 Įrenginio
 valstybė gali apriboti skirtinas viešąsias lėšas, kaip numatyta
 šios straipsnio 3 dalies a punkte.
 4. 6 dalis pakeičiama taip:
 6. Nė vienas asmuo nėra atsakingas
 už nuostolius ar žalą, kurie neįeina į branduolinės žalos
 sąvoką pagal I straipsnio 1 dalies k punktą,
 tačiau kuriuos buvo galima nustatyti tokiais esant pagal nurodyto punkto
 nuostatas.
 5 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos
 III straipsnyje po pirmo sakinio įrašomas šis tekstas:
 Tačiau įrenginio valstybė gali
 padaryti šio įpareigojimo išimtį pervežimui, kuris vykdomas tik jos
 teritorijoje.
 6 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos IV straipsnis
 iš dalies keičiamas taip:
 1. 3 dalis pakeičiama taip:
 3. Pagal šią Konvenciją operatorius
 nėra atsakingas, jeigu jis įrodo, kad branduolinę žalą
 tiesiogiai lėmė ginkluotas konfliktas, karo veiksmai, pilietinis
 karas ar sukilimas.
 2. 5 dalis pakeičiama taip:
 5. Pagal šią Konvenciją operatorius
 nėra atsakingas už branduolinę žalą, padarytą:
 (c)
 pačiam branduoliniam įrenginiui ir bet
 kuriam kitam branduoliniam įrenginiui, įskaitant statomą
 branduolinį įrenginį, toje vietoje, kurioje tas branduolinis
 įrenginys yra, ir
 (d)
 bet kokiam toje pačioje vietoje esančiam
 turtui, kuris naudojamas ar turėtų būti naudojamas tokiam
 įrenginiui.
 3. 6 dalis pakeičiama taip:
 6. Branduolinės
 žalos, padarytos transporto priemonei, kurioje branduolinio incidento metu buvo
 susijusios branduolinės medžiagos, atlyginimas nesumažina operatoriaus
 atsakomybės dėl kitos žalos, neviršijančios 150 mln. SST
 (specialiųjų skolinimosi teisių) arba bet kurio kito didesnio
 dydžio, nustatyto pagal Susitariančios Šalies teisės aktus, arba
 pagal V straipsnio 1 dalies c punktą nustatyto dydžio.
 4. 7 dalis pakeičiama taip:
 7. Nė viena šios Konvencijos nuostata
 nedaromas poveikis fizinio asmens atsakomybei už branduolinę žalą, už
 kurią operatorius remiantis šio straipsnio 3 arba 5 dalis neatsako pagal
 šią Konvenciją ir kurią šis fizinis asmuo padarė savo
 veiksmais ar neveikimu, siekdamas padaryti žalą.
 7 straipsnis
 1. 1963 m. Vienos
 konvencijos V straipsnis pakeičiamas taip:
 1. Įrenginio valstybė gali apriboti
 operatoriaus atsakomybę už bet kurį branduolinį incidentą:
 (a)
 iki ne mažiau kaip 300 mln. SST arba
 (b)
 iki ne mažiau kaip 150 mln. SST su
 sąlyga, kad šią sumą viršijančiai branduolinei žalai
 atlyginti ta valstybė skiria viešųjų lėšų iki
 mažiausiai 300 mln. SST, arba
 (c)
 daugiausiai 15 metų nuo šio Protokolo
 įsigaliojimo datos – iki ne mažesnės nei 100 mln. SST laikinos
 sumos per tą laikotarpį įvyksiančio branduolinio incidento
 atveju. Gali būti nustatyta mažesnė nei 100 mln. SST suma su
 sąlyga, kad ta valstybė skiria viešųjų lėšų, kad
 atlygintų branduolinę žalą nuo tos mažesnės sumos iki
 100 mln. SST.
 2. Nepaisant šio straipsnio 1
 dalies įrenginio valstybė, atsižvelgdama į branduolinio
 įrenginio pobūdį arba susijusias branduolines medžiagas ir
 galimas jų sukelto incidento pasekmes, gali nustatyti mažesnį
 operatoriaus atsakomybės dydį su sąlyga, kad toks nustatytas
 dydis niekada nebus mažesnis nei 5 mln. SST ir kad įrenginio valstybė
 užtikrina, kad iki 1 dalyje nustatyto dydžio būtų skiriamos viešosios
 lėšos.
 3. Pagal šio straipsnio 1 ir 2
 dalis ir IV straipsnio 6 dalį atsakingo operatoriaus įrenginio
 valstybės nustatyti dydžiai taikomi visais atvejais, nesvarbu, kur
 branduolinis incidentas įvyktų.
 2. Po V straipsnio įrašomi keturi nauji V
 A, V B, V C ir V D straipsniai:
 V A straipsnis
 4. Palūkanos ir išlaidos,
 kurias teismas nustatė kaip atlyginimą už branduolinę žalą,
 mokamos papildomai su V straipsnyje nurodytomis sumomis.
 5. V straipsnyje ir IV
 straipsnio 6 dalyje minimos sumos gali būti konvertuojamos į
 nacionalinę valiutą suapvalinta suma.
 V B straipsnis
 Kiekviena Susitariančioji Šalis
 užtikrina, kad žalą patyrę asmenys galėtų naudotis savo
 teisėmis į žalos atlyginimą, nepradėdami įvairių
 teisminių procedūrų atsižvelgiant į atitinkamam atlyginimui
 naudojamų lėšų kilmę.
 V C straipsnis
 1. Jeigu jurisdikciją turi
 Susitariančiosios Šalies, kuri nėra įrenginio valstybė,
 teismai, viešąsias lėšas pagal V straipsnio 1 dalies b ir c punktus
 ir pagal VII straipsnio 1 dalį, taip pat teismo priteistas palūkanas
 ir išlaidas gali skirti pirmoji nurodyta Susitariančioji Šalis.
 Įrenginio valstybė grąžina kitai Susitariančiajai Šaliai
 visas sumokėtas tokio pobūdžio sumas. Šios dvi Susitariančiosios
 Šalys susitaria dėl grąžinimo procedūros.
 2. Jeigu jurisdikciją turi
 Susitariančiosios Šalies, kuri nėra įrenginio valstybė,
 teismai, Susitariančioji Šalis, kurios teismai turi jurisdikciją,
 imasi visų reikalingų priemonių, kad sudarytų galimybes
 įrenginio valstybei įstoti į bylą ir dalyvauti
 nagrinėjant ginčus dėl žalos atlyginimo.
 V D straipsnis
 1. Tarptautinės
 atominės energijos agentūros generalinis direktorius sušaukia
 Susitariančiųjų Šalių posėdį, kad iš dalies
 pakeistų V straipsnyje nurodytas atsakomybės ribas, jeigu
 trečdalis Susitariančiųjų Šalių išreiškia tokį
 pageidavimą.
 2. Pakeitimai priimami
 dviejų trečdalių dalyvaujančių ir
 balsuojančių Susitariančiųjų Šalių dauguma, jeigu
 balsavimo metu dalyvauja bent pusė Susitariančiųjų
 Šalių.
 3. Spręsdamos dėl
 pasiūlymo iš dalies pakeisti ribas Susitariančiosios Šalys per
 posėdį atsižvelgia, be kita ko, į branduolinio incidento
 žalos pavojų, piniginių verčių pokyčius ir draudimo
 rinkos pajėgumus.
 4. a) TATENA generalinis
 direktorius praneša visoms Susitariančiosioms Šalims apie bet kokį
 pakeitimą, priimtą pagal šio straipsnio 2 dalį, kad jos
 pakeitimą priimtų. Laikoma, kad pakeitimas priimtas pasibaigus 18
 mėnesių nuo tada, kai apie jį pranešta, su sąlyga, kad bent
 trečdalis Susitariančiųjų Šalių pakeitimo
 priėmimo metu per posėdį pranešė TATENA generaliniam
 direktoriui, kad jos pritaria pakeitimui. Pagal šią dalį priimtas
 pakeitimas įsigalioja praėjus 12 mėnesių nuo tada, kai
 jį priima jam pritarusios Susitariančiosios Šalys.
 b) Jei per 18 mėnesių laikotarpį
 nuo pranešimo apie pritarimą datos pakeitimas pagal a punktą
 nepriimamas, laikoma, kad pakeitimas atmestas.
 5. Kiekvienai
 Susitariančiajai Šaliai, priimančiai pakeitimą po to, kai jam
 pritarta, bet jam dar neįsigaliojus arba įsigaliojus pagal šio
 straipsnio 4 dalį, pakeitimas įsigalioja praėjus 12
 mėnesių nuo tada, kai Susitariančioji Šalis jam pritaria.
 6. Valstybė, kuri tampa
 šios Konvencijos Šalimi įsigaliojus pakeitimui pagal šio straipsnio 4
 dalį, jei nepareiškia kitokių ketinimų:
 (a)
 laikoma šios iš dalies pakeistos Konvencijos Šalimi
 ir
 (b)
 laikoma nepakeistos Konvencijos Šalimi santykiuose
 su bet kuria valstybe, kuri yra pakeitimo nesaistoma šios Konvencijos Šalis.
 8 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos VI straipsnis
 iš dalies keičiamas taip:
 1. 1 dalis pakeičiama taip:
 (a)
 Teisė į žalos atlyginimą pagal
 šią Konvenciją prarandama, jeigu ieškinys nepareiškiamas:
 i) dėl mirties (gyvybės praradimo) ar
 kūno sužalojimo – per trisdešimt metų nuo branduolinio incidento
 datos;
 ii) dėl kitos branduolinės žalos – per
 dešimt metų nuo branduolinio incidento datos.
 (b)
 Jei pagal įrenginio valstybės teisę
 operatoriaus atsakomybė apdrausta draudimu arba kitokia finansine
 garantija, įskaitant valstybės lėšas, ilgesniam laikotarpiui,
 kompetentingas teismas gali nustatyti, kad teisė gauti iš operatoriaus
 žalos atlyginimą prarandama tik pasibaigus šiam ilgesniam laikotarpiui,
 kuris neviršija laikotarpio, kuriuo operatoriaus atsakomybė yra drausta
 pagal įrenginio valstybės teisę.
 (c)
 Ieškiniai dėl žalos atlyginimo mirties
 (gyvybės praradimo) ar kūno sužalojimo atveju arba pagal šios dalies
 b punkto nuostatas dėl laikotarpio pratęsimo kitos žalos atveju,
 pareikšti praėjus dešimties metų nuo branduolinio incidento datos
 laikotarpiui, neturi jokio poveikio asmens, pareiškusio ieškinį
 operatoriui iki to laikotarpio pabaigos, teisėms į žalos
 atlyginimą pagal šią Konvenciją.
 2. 2 dalis išbraukiama.
 3. 3 dalis pakeičiama taip:
 3. Teisėms į žalos atlyginimą
 pagal šią Konvenciją taikomas senaties terminas arba jos pasibaigia,
 kaip nustatyta pagal kompetentingo teismo šalies teisę, jeigu ieškinys
 nepareiškiamas per trejus metus nuo tada, kai žalą patyręs asmuo
 sužinojo arba, kaip būtų pagrįsta manyti, turėjo žinoti
 apie žalą ir apie operatorių, atsakingą už žalą, su
 sąlyga, kad neviršijami šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatyti
 laikotarpiai.
 9 straipsnis
 VII straipsnis iš dalies keičiamas taip:
 1. 1 dalies pabaigoje
 įrašomi šie du sakiniai (ir taip iš dalies pakeista pastraipa tampa tos
 dalies a punktu):
 Kai operatoriaus
 atsakomybė nėra apribota, įrenginio valstybė gali nustatyti
 atsakingo operatoriaus finansinės garantijos ribas su sąlyga, kad
 tokia riba nėra mažesnė nei 300 mln. SST. Įrenginio
 valstybė užtikrina, kad būtų patenkinti operatoriui
 pareikštų ieškinių dėl branduolinės žalos atlyginimo
 reikalavimai, kai finansinės garantijos nepakanka tokiems ieškiniams
 patenkinti, tačiau suma neviršija pagal šią dalį numatyto
 finansinės garantijos dydžio.
 2. 1 dalyje įrašomas naujas
 b punktas:
 b) Nepaisant šios
 dalies a punkto, kai operatoriaus atsakomybė nėra apribota, įrenginio
 valstybė, atsižvelgdama į branduolinio įrenginio
 pobūdį arba susijusias branduolines medžiagas ir galimas dėl
 jų kilusio incidento pasekmes, gali nustatyti mažesnį operatoriaus
 finansinės garantijos dydį su sąlyga, kad toks nustatytas dydis
 niekada nebus mažesnis nei 5 mln. SST ir kad įrenginio valstybė
 užtikrina, kad būtų apmokėta operatoriui pareikštų
 ieškinių dėl branduolinės žalos atlyginimo suma, skirdama
 būtinų lėšų kai draudimo ar finansinės garantijos
 nepakanka tokiems ieškiniams patenkinti, tačiau ne daugiau nei numatyta
 pagal šios dalies a punktą.
 3. 3 dalyje po žodžių „šio
 straipsnio 1 dalį“ įrašomi žodžiai „arba V straipsnio 1 dalies b ir c
 punktus“.
 10 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos VIII
 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
 1. VIII straipsnio tekstas tampa
 to straipsnio 1 dalimi.
 2. Įrašoma nauja 2 dalis:
 2. Taikant VI straipsnio 1 dalies c punkto
 taisyklę, kai operatoriui pareikštų ieškinių dėl žalos
 atlyginimo pagal šią Konvenciją suma viršija arba tikėtina, kad
 viršys didžiausią pagal V straipsnio 1 dalį numatytą dydį,
 pirmenybė atlyginti žalą teikiama ieškiniams dėl mirties
 (gyvybės praradimo) ar kūno sužalojimo.
 11 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos X straipsnio
 pabaigoje įrašomas naujas sakinys:
 Šiame straipsnyje numatytos regreso
 teisės taikymas taip pat gali būti išplėstas įrenginio
 valstybės naudai, jeigu ji suteikė viešųjų lėšų
 pagal šią Konvenciją.
 12 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos XI straipsnis
 iš dalies keičiamas taip:
 1. Įrašoma nauja 1a dalis:
 1a. Kai branduolinis
 incidentas įvyksta Susitariančiosios Šalies išskirtinėje
 ekonominėje zonoje arba, jeigu tokia zona dar nėra įsteigta –
 išskirtinės ekonominės zonos ribų neviršijančioje
 teritorijoje, kurioje zona turėtų būti įsteigta,
 jurisdikciją nagrinėti ieškinius dėl branduolinio incidento
 padarytos branduolinės žalos atlyginimo šios Konvencijos tikslais turi tik
 tos Šalies teismai. Pirmesnis sakinys taikomas, jeigu ta Susitariančioji
 Šalis iki branduolinio incidento pranešė depozitarui apie tokią
 teritoriją. Nė viena šios dalies nuostata nėra aiškinama kaip
 leidžianti naudotis jurisdikcija taip, kad būtų prieštaraujama
 tarptautinei jūrų teisei, įskaitant Jungtinių Tautų
 jūrų teisės konvenciją.
 2. 2 dalis pakeičiama taip:
 2. Jeigu
 branduolinis incidentas įvyko ne Susitariančios Šalies teritorijoje
 arba teritorijoje, apie kurią praneštą pagal 1a straipsnį, arba
 jeigu branduolinio incidento vietos negalima tiksliai nustatyti,
 jurisdikciją nagrinėti tokius ieškinius turi atsakingo operatoriaus
 įrenginio valstybės teismai.
 3. 3 dalies pirmoje
 eilutėje ir b punkte po skaičiaus „1“ įrašomas skaičius
 „1a“.
 4. Įrašoma nauja 4 dalis:
 4. Susitariančioji Šalis, kurios teismai
 turi jurisdikciją, užtikrina, kad tik vienas iš jos teismų
 turėtų jurisdikciją konkretaus branduolinio incidento atveju.
 13 straipsnis
 Po XI straipsnio įrašomas naujas XI A
 straipsnis:
 XI A straipsnis
 Susitariančioji Šalis, kurios teismai
 turi jurisdikciją, užtikrina, kad dėl ieškinių atlyginti
 branduolinę žalą:
 (a)
 bet kuri valstybė gali pareikšti ieškinį
 branduolinę žalą patyrusių asmenų, kurie yra tos
 valstybės piliečiai arba nuolat gyvena jos teritorijoje, ir kurie yra
 davę tam sutikimą, vardu ir
 (b)
 bet kuris asmuo gali pareikšti ieškinį
 dėl savo teisių pagal šią Konvenciją, įgytų jas
 perimant ar priskiriant, vykdymo.
 14 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos XII straipsnio
 tekstas pakeičiamas taip:
 XII straipsnis
 1. Teismo sprendimas, kuris
 nebegali būti peržiūrėtas jurisdikciją turinčio
 Susitariančiosios Šalies teismo įprasta tvarka, yra
 pripažįstamas, išskyrus atvejus, kai
 (a)
 teismo sprendimas buvo pasiektas apgaulės
 būdu,
 (b)
 kai šaliai, prieš kurią buvo priimtas teismo
 sprendimas, nebuvo suteikta tinkama galimybė išdėstyti savo
 argumentus arba
 (c)
 kai teismo sprendimas prieštarauja
 Susitariančios Šalies, kurios teritorijoje siekiama prisipažinimo,
 viešajai tvarkai arba neatitinka pagrindinių teisenos normų.
 2. Pagal šio straipsnio 1
 dalį pripažintas teismo sprendimas pateikus jį vykdymui pagal tos
 Susitariančios Šalies, kurioje jis turi būti vykdomas, teisę
 nustatytą procedūrą, yra vykdytinas taip pat, kaip tos
 Susitariančios Šalies teismo priimtas sprendimas. Ieškinio esmė,
 dėl kurios priimtas teismo sprendimas, toliau nenagrinėjama.
 15 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos XIII
 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
 1. XIII straipsnio tekstas tampa
 to straipsnio 1 dalimi.
 2. Įrašoma nauja 2 dalis:
 2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies, jeigu
 branduolinės žalos atlyginimas viršija 150 mln. SST, įrenginio
 valstybė teisės aktai gali nukrypti nuo šios Konvencijos
 nuostatų, jei branduolinė žala, patirta teritorijoje ar bet kurioje
 pagal tarptautinę jūrų teisę nustatytoje jūrų
 zonoje, priklausančioje kitai valstybei, kuriai toje teritorijoje
 incidento metu priklausė branduolinis įrenginys, tiek kiek ji negali
 mokėti lygiaverčių abipusių išmokų.
 16 straipsnis
 1963 m. Vienos konvencijos XVIII
 straipsnis pakeičiamas taip:
 Šia Konvencija nedaromas poveikis
 Susitariančiosios Šalies teisėms ir įsipareigojimams pagal
 bendrąsias tarptautinės viešosios teisės normas.
 17 straipsnis
 Po 1963 m. Vienos konvencijos XX
 straipsnio įrašomas naujas XX A straipsnis:
 XX A straipsnis
 1. Kilus
 Susitariančiųjų Šalių ginčui dėl šios Konvencijos
 aiškinimo ar taikymo, ginčo šalys konsultuojasi, siekdamos išspręsti
 ginčą derybomis arba kitomis taikiomis joms priimtinomis
 ginčų sprendimo priemonėmis.
 2. Jeigu šio straipsnio 1 dalyje
 nurodyto pobūdžio ginčo nepavyksta išspręsti per šešis
 mėnesius nuo prašymo surengti konsultacijas pagal šio straipsnio 1
 dalį, bet kurios tokio ginčo šalies prašymu jis pateikiamas arbitražo
 teismui arba perduodamas Tarptautiniam Teisingumo Teismui, kad šis priimtų
 sprendimą. Jeigu ginčas pateikiamas arbitražo teismui ir per šešis
 mėnesius nuo tokio prašymo datos ginčo šalims nepavyksta susitarti dėl
 arbitražo teismo sudarymo, bet kuri šalis gali prašyti Tarptautinio Teisingumo
 Teismo pirmininko arba Jungtinių Tautų Organizacijos generalinio
 sekretoriaus paskirti vieną ar kelis arbitražo teismo teisėjus. Jeigu
 ginčo šalys pateikia priešingus prašymus, pirmenybė suteikiama Jungtinių
 Tautų Organizacijos generaliniam sekretoriui teiktam prašymui.
 3. Ratifikuodama, priimdama ar
 patvirtindama šią Konvenciją arba prie jos prisijungdama
 valstybė gali pareikšti, kad ji nelaiko savęs įsipareigojusia
 laikytis vienos kurios arba abiejų ginčų sprendimo
 procedūrų, nurodytų šio straipsnio 2 dalyje. Kitos
 Susitariančiosios Šalys nėra saistomos šio straipsnio 2 dalyje
 nurodytos ginčų sprendimo procedūros tokį pareiškimą
 padariusios Susitariančiosios Šalies atžvilgiu.
 4. Susitariančioji Šalis,
 kuri yra padariusi pareiškimą pagal šio straipsnio 3 dalį, gali bet
 kuriuo metu jį atšaukti pateikdama pranešimą depozitarui.
 18 straipsnis
 1. 1963 m. Vienos
 konvencijos XX–XXV straipsniai, XXVI straipsnio 2 ir 3 dalys bei dalies numeris
 „1.“ ir XXVII bei XXIX straipsniai išbraukiami.
 2. Šio Protokolo Šalys skaito ir
 aiškina 1963 m. Vienos konvenciją ir šį Protokolą kaip
 vieną bendrą tekstą, į kurį gali būti daroma
 nuoroda kaip į 1997 m. Vienos konvenciją dėl civilinės
 atsakomybės už branduolinę žalą.
 19 straipsnis
 1. Valstybė, kuri yra šio
 Protokolo Šalis, tačiau nėra 1963 m. Vienos konvencijos Šalis,
 yra saistoma Konvencijos nuostatų su pakeitimais, padarytais šiuo
 Protokolu, kitų valstybių, kurios yra Protokolo Šalys, atžvilgiu, ir
 jeigu 20 straipsnyje nurodyto dokumento deponavimo metu nepareiškia kitokio
 ketinimo, yra saistoma 1963 m. Vienos konvencijos nuostatų
 valstybių, kurios yra tik šios Konvencijos Šalys, atžvilgiu.
 2. Nė viena šio Protokolo
 nuostata nedaromas poveikis valstybės, kuri yra ir 1963 m. Vienos
 konvencijos ir šio Protokolo Šalis, įsipareigojimams kitai valstybei, kuri
 yra 1963 m. Vienos konvencijos bet ne šio Protokolo Šalis.
 20 straipsnis
 1. Šis Protokolas teikiamas
 pasirašyti visoms valstybėms Tarptautinės atominės energijos
 agentūros būstinėje Vienoje nuo 1997 m. rugsėjo
 29 d. iki jo įsigaliojimo.
 2. Šis Protokolas turi būti
 ratifikuotas, priimtas ar patvirtintas visų jį pasirašiusių
 valstybių.
 3. Jam įsigaliojus bet kuri
 šio Protokolo nepasirašiusi valstybė gali prie jo prisijungti.
 4. Ratifikavimo, priėmimo,
 patvirtinimo ar prisijungimo dokumentai deponuojami Tarptautinės
 atominės energijos agentūros generaliniam direktoriui, kuris yra šio
 Protokolo depozitaras.
 21 straipsnis
 1. Šis Protokolas
 įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo datos, kurią
 deponuojamas penktas ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentas.
 2. Kiekvienai valstybei,
 ratifikuojančiai, priimančiai ar patvirtinančiai šį
 Protokolą arba prie jo prisijungiančiai po to, kai deponuojamas
 penktas ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentas, šis
 Protokolas įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo datos,
 kurią ta valstybė deponuoja atitinkamą dokumentą.
 22 straipsnis
 1. Bet kuri Susitariančioji
 Šalis gali denonsuoti šį Protokolą, apie tai raštu pranešusi
 depozitarui.
 2. Denonsavimas įsigalioja
 praėjus vieneriems metams nuo datos, kurią depozitaras gauna
 tokį pranešimą.
 3. Tarp šio Protokolo
 Susitariančiųjų Šalių, tai, kad kuri nors iš jų
 denonsavo 1963 m. Vienos konvenciją pagal jos XXVI straipsnį,
 jokiu būdu negali būti aiškinama kaip šiuo Protokolu iš dalies
 pakeistos 1963 m. Vienos konvencijos denonsavimas.
 4. Nepaisant to, kad
 Susitariančioji Šalis denonsuoja šį Protokolą pagal šį
 straipsnį, šio Protokolo nuostatos toliau taikomos bet kokiai branduolinei
 žalai, kurią sukėlė branduolinis incidentas iki
 įsigaliojant tokiam denonsavimui.
 23 straipsnis
 Visoms valstybėms, kurios yra šios
 Konvencijos Šalys, ir kitoms valstybėms depozitaras nedelsdamas praneša
 apie:
 (a)
 kiekvieną šio Protokolo pasirašymą;
 (b)
 kiekvieną deponuotą ratifikavimo,
 priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentą;
 (c)
 šio Protokolo įsigaliojimą;
 (d)
 bet kokį pranešimą, gautą pagal XI
 straipsnio 1a dalį;
 (e)
 prašymus sušaukti konferenciją dėl
 Konvencijos peržiūros pagal 1963 m. Vienos konvencijos XXVI
 straipsnį ir prašymus sušaukti Susitariančiųjų Šalių
 posėdį pagal 1963 m. Vienos konvencijos su pakeitimais,
 padarytais šiuo Protokolu, V D straipsnį;
 (f)
 pranešimus apie denonsavimą, gautus pagal 22
 straipsnį, ir kitus svarbius su šiuo Protokolu susijusius pranešimus.
 24 straipsnis
 1. Šio Protokolo originalas,
 kuris yra autentiškas anglų, arabų, ispanų, kinų,
 prancūzų ir rusų kalbomis, deponuojamas depozitarui.
 2. Tarptautinė
 atominės energijos agentūra parengia 1963 m. Vienos konvencijos
 su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu, konsoliduotą redakciją
 anglų, arabų, ispanų, kinų, prancūzų ir rusų
 kalbomis, kaip nustatyta šio Protokolo priede.
 3. Depozitaras perduoda visoms
 valstybėms patvirtintas originalias šio Protokolo kopijas kartu su
 1963 m. Vienos konvencijos su pakeitimais, padarytais šiuo Protokolu,
 konsoliduota redakcija.
 TAI PATVIRTINDAMI, toliau nurodyti tinkamai
 įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą.
 Priimta tūkstantis devyni šimtai
 devyniasdešimt septintųjų metų rugsėjo dvidešimtą
 dieną Vienoje.
 [1] OL L 12, 2001 1 16, p. 1.
 [2] http://ec.europa.eu/energy/nuclear/studies/nuclear_en.htm.
 [3] OL L 12, 2001 1 16, p. 1.
 [4] Galima nepripažinti teismo sprendimo tik, kai a)
 sprendimas buvo priimtas, nes buvo pasinaudota apgaule; b) kai šaliai, prieš
 kurią buvo priimtas teismo sprendimas, nebuvo suteikta pakankama
 galimybė išdėstyti savo argumentus; arba c) kai teismo sprendimas
 prieštarauja susitariančios šalies, kurios teritorijoje reikalingas
 prisipažinimas, viešajai tvarkai (ordre public) arba neatitinka
 pagrindinių teisenos normų.
 [5] 1971 m. ETT sprendimas 22/70 (EART), Rink. 263.
 [6] OL L 299, 2005 11 16, p. 62.
 [7] OL L 339, 2007 12 12, p. 3.
 [8] OL L 12, 2001 1 16, p. 1.


text:
About us - Nu Hotel Lodz
 +48 42 205-0-205
 hotel@nuhotel.pl
 Your accommodation in Lodz
 Nu Hotel is not only exclusive rooms, professional service and nice atmosphere. Nu Hotel is something that cannot be faked. Hotel is placed in old textile factories “Anilana”, which allows you to move back in time and feel the atmosphere of industrial Łódź.
 Accommodation in such a place will give our guests a chance to get to know the real character of the city. Rooms are modern, but kept in the climate of this charming place. Hotel is located near the city centre, yet, away from the hustle and bustle of the city and its biggest streets. Thanks to all of that, rooms are quiet and allow a true rest.
 There is also a conference room, where you can organize trainings, integrations, or business meetings. Our guests have a permanent Internet access. There is a restaurant serving both breakfasts and dinners in the Hotel. Everyone who is interested in a cheap place to stay should definitely come to Nu Hotel.
 Phone: +48 42 205-0-205
 Fax: +48 42 641 61 12
 Email: hotel@nuhotel.pl
 Address: Łódź Al. J. Piłsudskiego 141
 Information about new stay-packages and promotions.
 Nu Hotel © Copyright 2013
 informations about cookies/
 Zanim klikniesz „Przejdź do strony” lub zamkniesz to okno, prosimy o przeczytanie tej informacji. Prosimy w niej o Twoją dobrowolną zgodę na przetwarzanie Twoich danych osobowych przez nas lub naszych partnerów biznesowych. Klikając „Przejdź do serwisu” lub zamykając okno, zgadzasz się na poniższe. Możesz też odmówić zgody lub ograniczyć jej zakres.
 Zgodnie z art. 13 ust. 1−2 oraz art. 14 ust. 1-2 rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) 2016/679 z 27.04.2016 r. w sprawie ochrony osób fizycznych w związku z przetwarzaniem danych osobowych i w sprawie swobodnego przepływu takich danych oraz uchylenia dyrektywy 95/46/WE (ogólne rozporządzenie o ochronie danych) (Dz. Urz. UE L 119, s. 1) – dalej RODO − informujemy, że:
 Administratorem Danych Osobowych, czyli podmiotem decydującym jak będą przetwarzane Twoje dane osobowe jest Monika Bartnik prowadząca działalność gospodarczą pod firmą Boss Monika Bartnik z siedzibą w Łodzi (93-370), przy ul. Romana 44 NIP 7251011418 (dalej: hotel)
 [Cel przetwarzania]
 Hotel przetwarza Twoje dane osobowe w następujących celach:
 dokonania rezerwacji pobytu,
 dokonania rezerwacji wyżywienia,
 przygotowania do realizacji umowy o świadczenie usług hotelowych lub usług towarzyszących (usług gastronomicznych),
 realizacji umowy o świadczenie usług hotelowych lub usług towarzyszących (usług gastronomicznych),
 udokumentowania wykonania usług hotelowych lub usług towarzyszących (usług gastronomicznych) dla celów podatkowych i rachunkowych,
 ewentualnej windykacji należności, prowadzenia postępowań sądowych, arbitrażowych i mediacyjnych;
 zapewnienia najwyższej jakości usług hotelowych lub usług towarzyszących (usług gastronomicznych).
 [Podstawa prawna przetwarzania]
 Podstawą prawną przetwarzania przez Hotel Twoich danych osobowych wynika z konieczności:
 podjęcia przez Hotel działań na Twoje żądanie przed zawarciem umowy o świadczenie usług hotelowych lub usług towarzyszących (gastronomicznych) oraz wykonania tej umowy zgodnie z art. 6 ust. 1 lit. b RODO,
 wypełnienia obowiązku prawnego (podatkowego) ciążącego na Hotelu zgodnie z art. 6 ust. 1 lit. c RODO,
 w przypadku danych pozyskanych przez monitoring hotelowy, ochrony Twoich żywotnych interesów lub żywotnych interesów innej osoby fizycznej zgodnie z art. 6 ust. 1 lit d RODO,
 zapewnienia najwyższej jakości usług hotelowych lub usług towarzyszących (usług gastronomicznych) na podstawie usprawiedliwionego celu Hotelu zgodnie z art. 6 ust. 1 lit. f RODO.
 [Udostępnianie danych osobowych]
 Hotel przekazuje Twoje dane osobowe:
 osobom zarządzającym hotelem,
 firmom windykacyjnym,
 firmom (kancelariom) prawniczym świadczącym usługi doradztwa prawnego
 i zastępstwa procesowego.
 Ponadto Hotel może przekazać Twoje dane osobowe organom i służbom państwowym takim jak policja, ABW czy organy podatkowe uprawnionym na podstawie właściwych przepisów do uzyskania danych osobowych, pod warunkiem posiadania odpowiednich podstaw do żądania danych osobowych
 [Przekazywanie danych osobowych poza obszar EOG]
 Hotel nie przekazuje i nie planuje przekazywania Twoich danych osobowych do państw trzecich, tj. państw, które nie należą do Europejskiego Obszaru Gospodarczego, w szczególności do takich, które nie zapewniają na swoim terytorium odpowiedniego poziomu ochrony danych osobowych bądź do organizacji międzynarodowych.
 [Czas przetwarzania danych]
 Twoje dane osobowe pozyskane:
 w związku z zawartą umową o świadczenie usług hotelowych lub usług towarzyszących (usług gastronomicznych) Hotel przetwarza przez okres trwania tej umowy, a także po jej zakończeniu przez okres przedawnienia roszczeń podatkowych lub cywilnoprawnych w zależności, które z tych zdarzeń nastąpi pierwsze - maksymalnie przez okres 6 lat,
 w związku z monitoringiem Hotel przetwarza przez 14 dni od dnia utrwalenia, a następnie trwale usuwa.
 [Prawa rezerwującego/nabywcy usług hotelowych i usług towarzyszących (usług gastronomicznych]
 do wniesienia skargi do organu nadzorczego, którym od dnia 25.05.2018 r. jest Prezes Urzędu Ochrony Danych Osobowych, ul. Stawki 2 00-193 Warszawa.
 [Informacja o wymogu/dobrowolności podania danych]
 Podajesz dane osobowe dobrowolnie.
 Podanie danych osobowych niezbędnych, wymaganych przy rezerwacji bądź zakwaterowaniu jest konieczne do skutecznej rezerwacji i zawarcia umowy o świadczenie usług hotelowych lub usług towarzyszących (usług gastronomicznych). Hotel nie może zarezerwować Ci i zawrzeć z Tobą umowy o świadczenie usług hotelowych lub towarzyszących (usług gastronomicznych) bez tych informacji.
 [Źródło pochodzenia danych i ich kategorie]
 W przypadku, gdy dokonujesz rezerwacji usług hotelowych lub gastronomicznych przez portale rezerwacyjne, z którymi Hotel współpracuje Hotel pozyskuje Twoje dane osobowe z portali, przez który dokonałeś rezerwacji.
 [Zautomatyzowane podejmowanie decyzji]
 Hotel nie podejmuje zautomatyzowanych decyzji na podstawie Twoich danych osobowych, w tym nie dokonuje profilowania.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 21980A1017(02)
 Agreement in the form of an exchange of letters between the European Economic Community and New Zealand on trade in mutton, lamb and goatmeat
 Official Journal L 275 , 18/10/1980 P. 0028 - 0035 Finnish special edition: Chapter 3 Volume 12 P. 0162 Swedish special edition: Chapter 3 Volume 12 P. 0162 Greek special edition: Chapter 11 Volume 22 P. 0018
 AGREEMENT in the form of an exchange of letters between the European Economic Community and New Zealand on trade in mutton, lamb and goatmeat Letter No 1 Sir, I have the honour to refer to negotiations held between our respective delegations for the purpose of drawing up the provisions relating to the import of mutton and lamb and goatmeat into the Community from New Zealand, together with the implementation of the regulation for a common organization of the market in mutton and lamb and goatmeat. Recognizing the vital dependence of the New Zealand economy on the sheep industry and on the export of mutton and lamb to world markets, particularly to the Community, and the importance of ensuring that the normal marketing of its mutton and lamb on these markets should not be prejudiced, I have the honour to propose an Agreement on the following terms: Clause 1 Products included The Agreement shall relate to: - fresh or chilled mutton and lamb and goatmeat (02.01 A IV a)), - frozen mutton and lamb and goatmeat (02.01 A IV b)). Clause 2 Access and quantity Under this Agreement New Zealand is guaranteed for its mutton and lamb and goatmeat access possibilities to the Community up to the quantity provided by the Agreement. New Zealand is assured that the normal marketing of its mutton and lamb shall not be prejudiced by the operation of the regulation. In order to ensure the proper functioning of the Agreement, New Zealand undertakes to implement the appropriate procedures to ensure that the annual quantity actually exported does not exceed the quantity fixed. This quantity is fixed at 234 000 tonnes expressed in carcass weight (1). Chilled products The quantities fixed above shall be exported in accordance with the traditional pattern of presentations (frozen or chilled). The Community confirms that it is not a purpose of this (1)Carcass weight (bone-in equivalent weight). By this term is understood the weight of bone-in meat presented as such as well as boned meat converted by a coefficient into bone-in weight. For this purpose 55 kg of boned mutton corresponds to 100 kg of bone-in mutton and 60 kg of boned lamb corresponds to 100 kg of bone-in lamb. Agreement to prevent New Zealand from taking advantage of new technological developments or from maintaining its competitive position in the market place within the Community. Should changes in technology and trade make it possible to modify the presentational structure of trade, the two parties to this Agreement shall consult each other prior to any such modification in the committee mentioned in clause 10 in order to find an adequate solution. Clause 3 Safeguard clause Should the Community have recourse to the safeguard clause, it undertakes to protect the interests of New Zealand as they result from this Agreement. Clause 4 Exceeding limit If imports from New Zealand exceed the quantities agreed, the Community reserves the right to suspend imports from that country. Clause 5 Tariff The Community undertakes to limit the levy applicable to imports of products covered by the present Agreement to a maximum amount of 10 %, ad valorem. Clause 6 Accession of new members At the time of accession of new Member States, the Community, in consultation with New Zealand, shall alter the quantities set out in clause 2, in accordance with New Zealand's trade with each new Member State. The charges applicable to imports for the said new Member States shall be fixed in accordance with the rules in the Treaty of Accession ; the maximum level of the levy specified in clause 5 of this Agreement being taken into account. The total quantity as mentioned in clause 2 above is fixed at 245 500 tonnes in carcass weight as from the date of accession of Greece to the Community. Clause 7 Disposal of intervention stocks The Community shall endeavour to avoid any market development which could prejudice the normal marketing of New Zealand mutton and lamb on the Community market within the limits of the quantities agreed. In particular, the Community shall take steps to ensure that the disposal of intervention stocks in frozen form arising from the operation of the regulation does not undermine this objective. Moreover the two parties shall undertake all possible efforts in order to encourage sheepmeat consumption in the Community without affecting the stability of the market. Clause 8 Export restitutions In taking account of the objectives and provisions of this Agreement the Community agrees that any actual implementation of refunds or any other form of assistance with respect to exports of mutton, lamb and live sheep and lamb intended for slaughter shall apply only at prices and conditions which comply with existing international obligations and in respect of the traditional shares of the Community of world export trade in these products. These words shall be interpreted in a manner consistent with Article XVI of GATT and in particular in conformity with Article 10 (2) (c) of the Agreement on interpretation and application of Articles VI, XVI and XXIII of the General Agreement on tariffs and trade. Clause 9 Export and import certificates New Zealand shall ensure that the annual quantities referred to in clause 2 do not exceed the limits specified therein by ensuring, in particular, that export certificates are not issued for any amount beyond such limits. For its part, the Community shall undertake to adopt all necessary provisions to make the issue of the import licence for the products referred to above, originating in New Zealand, subject to the production of an export certificate, issued by the competent authority designated by the New Zealand Government. Detailed rules for applying this system shall be laid down in such a way as to render unnecessary the lodging of a security for the issue of the import licence in respect of the products in question. Also, such detailed rules of application shall provide that the competent New Zealand authority shall communicate periodically to the competent authority of the Community the quantities in respect of which export certificates are issued, broken down, where appropriate, according to destination. Clause 10 Consultative Committee A Consultative Committee shall be set up composed of representatives from the Community and from New Zealand. The Committee shall ensure that the Agreement is being properly applied and is functioning smoothly. It shall examine regularly the trend of the two parties' markets in mutton and lamb and goatmeat and the trend of the international market, as well as marketing conditions on those markets including those relevant to the objective set out in clause 7 of this Agreement. It shall ensure that the proper application of the Agreement is not affected by the export of mutton and lamb and goatmeat-based products to the Community under customs headings not referred to by the Agreement. The Committee shall discuss any matter relating to the application of this Agreement that may be put before it by either party and shall recommend appropriate solutions to the competent authorities. Clause 11 GATT obligations The provisions of the Agreement shall be agreed without prejudice to the parties' rights and obligations under GATT. Clause 12 V. R. period The annual quantity fixed in clause 2 refers to the period running from 1 January to 31 December. The quantity applicable in the period between the entry into force of this Agreement and 1 January of the following year shall be fixed on a pro rata basis in relation to the total annual quantity. Clause 13 This Agreement shall apply, on the one hand, to the territories in which the Treaty establishing the European Economic Community is applied and under the conditions laid down in that Treaty and, on the other hand, to the metropolitan territory of New Zealand. Clause 14 Commencement and review The Agreement shall enter into force on 20 October 1980. It shall remain in force until 31 March 1984 and shall continue in force thereafter subject to each party having the right to denounce it by giving one year's notice in writing. In any case the provisions of this Agreement shall be examined by the two parties before 1 April 1984 with a view to making any adjustment which they agree is necessary. I have the honour to propose that if the foregoing is acceptable to your Government, this letter and your confirmatory reply shall together constitute and evidence an Agreement between the European Economic Community and New Zealand on the matter. Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration. For the Council of the European Communities Letter No 2 Sir, I have the honour to acknowledge receipt of your letter of today's date, which reads as follows: "I have the honour to refer to negotiations held between our respective delegations for the purpose of drawing up the provisions relating to the import of mutton and lamb and goatmeat into the Community from New Zealand, together with the implementation of the regulation for a common organization of the market in mutton and lamb and goatmeat. Recognizing the vital dependence of the New Zealand economy on the sheep industry and on the export of mutton and lamb to world markets, particularly to the Community, and the importance of ensuring that the normal marketing of its mutton and lamb on these markets should not be prejudiced, I have the honour to propose an Agreement on the following terms: Clause 1 Products included The Agreement shall relate to: - fresh or chilled mutton and lamb and goatmeat (02.01 A IV a)), - frozen mutton and lamb and goatmeat (02.01 A IV b)). Clause 2 Access and quantity Under this Agreement New Zealand is guaranteed for its mutton and lamb and goatmeat access possibilities to the Community up to the quantity provided by the Agreement. New Zealand is assured that the normal marketing of its mutton and lamb shall not be prejudiced by the operation of the regulation. In order to ensure the proper functioning of the Agreement, New Zealand undertakes to implement the appropriate procedures to ensure that the annual quantity actually exported does not exceed the quantity fixed. This quantity is fixed at 234 000 tonnes expressed in carcass weight (1). Chilled products The quantities fixed above shall be exported in accordance with the traditional pattern of presentations (frozen or chilled). The Community confirms that it is not a purpose of this Agreement to prevent New Zealand from taking advantage of new technological developments or from maintaining its competitive position in the market place within the Community. Should changes in technology and trade make it possible to modify the (1)Carcass weight (bone-in equivalent weight). By this term is understood the weight of bone-in meat presented as such as well as boned meat converted by a coefficient into bone-in weight. For this purpose 55 kg of boned mutton corresponds to 100 kg of bone-in mutton and 60 kg of boned lamb corresponds to 100 kg of bone-in lamb. presentational structure of trade, the two parties to this Agreement shall consult each other prior to any such modification in the Committee mentioned in clause 10 in order to find an adequate solution. Clause 3 Safeguard clause Should the Community have recourse to the safeguard clause, it undertakes to protect the interests of New Zealand as they result from this Agreement. Clause 4 Exceeding limit If imports from New Zealand exceed the quantities agreed, the Community reserves the right to suspend imports from that country. Clause 5 Tariff The Community undertakes to limit the levy applicable to imports of products covered by the present Agreement to a maximum amount of 10 %, ad valorem. Clause 6 Accession of new members At the time of accession of new Member States, the Community, in consultation with New Zealand, shall alter the quantities set out in clause 2, in accordance with New Zealand's trade with each new Member State. The charges applicable to imports for the said new Member States shall be fixed in accordance with the rules in the Treaty of Accession ; the maximum level of the levy specified in clause 5 of this Agreement being taken into account. The total quantity as mentioned in clause 2 above is fixed at 245 500 tonnes in carcass weight as from the date of accession of Greece to the Community. Clause 7 Disposal of intervention stocks The Community shall endeavour to avoid any market development which could prejudice the normal marketing of New Zealand mutton and lamb on the Community market within the limits of the quantities agreed. In particular, the Community shall take steps to ensure that the disposal of intervention stocks in frozen form arising from the operation of the regulation does not undermine this objective. Moreover the two parties shall undertake all possible efforts in order to encourage sheepmeat consumption in the Community without affecting the stability of the market. Clause 8 Export restitutions In taking account of the objectives and provisions of this Agreement the Community agrees that any acutal implementation of refunds or any other form of assistance with respect to exports of mutton, lamb and live sheep and lamb intended for slaughter shall apply only at prices and conditions which comply with existing international obligations and in respect of the traditional shares of the Community of world export trade in these products. These words shall be interpreted in a manner consistent with Article XVI of GATT and in particular in conformity with Article 10 (2) (c) of the Agreement on interpretation and application of Articles VI, XVI and XXIII of the General Agreement on tariffs and trade. Clause 9 Export and import certificates New Zealand shall ensure that the annual quantities referred to in clause 2 do not exceed the limits specified therein by ensuring, in particular, that export certificates are not issued for any amount beyond such limits. For its part, the Community shall undertake to adopt all necessary provisions to make the issue of the import licence for the products referred to above, originating in New Zealand, subject to the production of an export certificate, issued by the competent authority designated by the New Zealand Government. Detailed rules for applying this system shall be laid down in such a way as to render unnecessary the lodging of a security for the issue of the import licence in respect of the products in question. Also, such detailed rules of application shall provide that the competent New Zealand authority shall communicate periodically to the competent authority of the Community the quantities in respect of which export certificates are issued, broken down, where appropriate, according to destination. Clause 10 Consultative Committee A Consultative Committee shall be set up composed of representatives from the Community and from New Zealand. The Committee shall ensure that the Agreement is being properly applied and is functioning smoothly. It shall examine regularly the trend of the two parties' markets in mutton and lamb and goatmeat and the trend of the international market, as well as marketing conditions on those markets including those relevant to the objective set out in clause 7 of of this Agreement. It shall ensure that the proper application of the Agreement is not affected by the export of mutton and lamb and goatmeat-based products to the Community under customs headings not referred to by the Agreement. The Committee shall discuss any matter relating to the application of this Agreement that may be put before it by either party and shall recommend appropriate solutions to the competent authorities. Clause 11 GATT obligations The provisions of the Agreement shall be agreed without prejudice to the parties' rights and obligations under GATT. Clause 12 V. R. period The annual quantity fixed in clause 2 refers to the period running from 1 January to 31 December. The quantity applicable in the period between the entry into force of this Agreement and 1 January of the following year shall be fixed on a pro rata basis in relation to the total annual quantity. Clause 13 This Agreement shall apply, on the one hand, to the territories in which the Treaty establishing the European Economic Community is applied and under the conditions laid down in that Treaty and, on the other hand, to the metropolitan territory of New Zealand. Clause 14 Commencement and review The Agreement shall enter into force on 20 October 1980. It shall remain in force until 31 March 1984 and shall continue in force thereafter subject to each party having the right to denounce it by giving one year's notice in writing. In any case the provisions of this Agreement shall be examined by the two parties before 1 April 1984 with a view to making any adjustment which they agree is necessary. I have the honour to propose that if the foregoing is acceptable to your Government, this letter and your confirmatory reply shall together constitute and evidence an Agreement between the European Economic Community and New Zealand on the matter." I have the honour to confirm the foregoing is acceptable to my Government and that your letter together with this reply shall constitute an Agreement in accordance with your proposal. Please accept, Sir, the assurance of my highest consideration. For the Government of New Zealand