type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 52002PC0780
 Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 417/2002 om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 2978/94 /* KOM/2002/0780 slutlig - COD 2002/0310 */
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 417/2002 om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 2978/94(framlagt av kommissionen)MOTIVERING1. InledningKommissionens svar på det oljeutsläpp som orsakades av oljetankfartyget Prestige i november 2002 utanför Galiciens kust i Spanien, skall ses mot bakgrund av de åtgärder som vidtogs efter det allvarliga oljeutsläppet i december 1999 utanför Bretagnes kust till följd av Erika-olyckan. En kort tid efter den olyckan lade kommissionen fram flera förslag som skulle förhindra att den typen av olyckor skulle upprepas. En av de så kallade Erika I-åtgärderna var ett förslag till förordning om utfasning av enkelskrovs oljetankfartyg. Den förordningen antogs den 18 februari 2002 och skall tillämpas från och med den 1 september 2002 [1]. Åtgärden har också överenskommits på internationell nivå när Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) vid 46:e mötet för Kommittén för skydd av den marina miljön i april 2001 antog en ändrad version av sin förordning 13G till bilaga I till internationella konventionen om förhindrande av förorening från fartyg (MARPOL) 73/78. Tidtabellerna för det stegvisa införandet av fartyg med dubbelskrov eller motsvarande som slutligen antogs av EU och på internationell nivå var mindre ambitiösa än de krav som Europeiska kommissionen ursprungligen hade föreslagit.[1] EGT L 64, 7.3.2002, s.1, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 417/2002 av den 18 februari 2002 om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 2978/94, ändrad genom förordning (EG) nr 2099/2002 (EGT L 324, 29.11.2002, s.1).När ett annat 26 år gammalt oljetankfartyg med enkelskrov som fraktade 77 000 ton tung eldningsolja sjönk, vilket kan innebära en ännu värre miljökatastrof än Erika 1999, stod det klart att det internationella och tidigare överenskomna EU-systemet inte var tillräckligt strängt.I sitt meddelande om att förbättra sjösäkerheten som svar på Prestige-olyckan (KOM (2002)681 slutlig) lade kommissionen fram flera förslag på åtgärder för att minimera risken för framtida olyckor med fartyg som Erika och Prestige. Vid rådets (transport) möte den 6 december 2002 efterlystes snävare tidsramar för utfasning av enkelskrovs tankfartyg, för tillämpning av det särskilda systemet för bedömning av fartygens skick på fartyg som är äldre än 15 år, samt för ingående av administrativa avtal av medlemsstaterna som syftar till att förbjuda enkelskrovs oljetankfartyg, som fraktar de tyngsta eldningsoljorna, att lägga till i hamnar, terminaler eller ankringsplatser.Kommissionen föreslår att ovanstående mål skall uppfyllas genom att förordning (EG) nr 417/2002 ändras så att det överensstämmer med kommissionens ursprungliga förslag.2. Föreslagna åtgärder på kommissionsnivåSammanfattningsvis föreslår kommissionen tre ändringar av den befintliga förordningen:1. En bestämmelse att tunga oljor bara skall fraktas på oljetankfartyg med dubbelskrov.2. En översyn av utfasningsschemat, vilket främst syftar till att enkelskrovs oljetankfartyg i kategori 1 skall tas ur drift om de är äldre än 23 år, eller efter år 2005. För kategori 2 gäller 28 år eller år 2010 och för kategori 3 28 år eller år 2015.3. Bredare tillämpning av det särskilda systemet för bedömning av fartygens skick, som är särskilt utformat för att bedöma den strukturella stabiliteten hos oljetankfartyg med enkelskrov, som är äldre än 15 år.2.1 Förbud mot transporter av tunga oljor i enkelskrovs oljetankfartygTung eldningsolja är en av de oljetyper som är mest förorenande. Med tanke på dess relativt låga kommersiella värde och jämförelsevis låga risk för brand eller explosion, fraktas den regelbundet i äldre oljetankfartyg som närmar sig slutet på sin ekonomiska levnad, dvs. fartyg som utgör störst säkerhetsrisk. Så som anges i meddelandet från kommissionen om att förbättra säkerheten till havs, som var ett svar på Prestige-olyckan, uppfattar kommissionen detta missförhållande som ett stort bekymmer.Kommissionen föreslår därför att transport av tunga oljor i enkelskrovs oljetankfartyg som seglar på eller som lämnar EU-hamnar eller som seglar under en medlemsstats flagga.De olika typer av olja som använts är tung eldningsolja, råolja, spillolja samt bitumen och tjära. Tung olja som spills ut i havet uppvisar ett annat beteende än lättare oljor. Beroende på att de inte är lika lättflytande och på att de har hög viskositet, avdunstar tyngre oljor långsammare än lättare oljor och dessutom löses de knappast upp. De tyngre oljorna tenderar ofta att fläckvis ligga kvar och endast mycket långsamt brytas ned, och att förorsaka svåra skador på marina ekosystem och på ekosystem längs kusterna. Å andra sidan kan spill som innehåller lättare oljor leda till nedsmutsning av luften, eftersom lättare oljor avdunstar och sprids i luften.De oerhörda problem som möter befolkningen i kustområden i fråga om att rensa kusterna från tung eldningsolja efter Prestige-olyckan illustreras allt för väl längs de spanska kusterna.Tabell 1: Mängd olja som årligen importeras eller exporteras (utanför EU och inom EU) till havs, totalt för EU-15 (i miljoner ton)>Plats för tabell>Källa: Eurostat (COMEXT)*Uppskattning - Under 2001 motsvarade tung råolja cirka 15 % av all råolja som importerades till EU.Uppgifter från branschen tyder på att det finns tillräckligt antal oljetankfartyg med dubbla skrov för att detta förslag inte skall förorsaka några störningar av leveranssäkerheten.2.2 Påskyndande av den aktuella utfasningen av enkelskrovs oljetankfartyg2.2.1 Nuvarande lagstiftningInom utfasningssystemet bestäms kategorierna av oljetankfartyg efter tonnage samt fartygets konstruktion och ålder. Följande kategorier har definierats:- Kategori 1: så kallade "pre-Marpol" enkelskrovs oljetankfartyg, som är oljetankfartyg med minst 20 000 ton dödvikt och avsedda för råolja, och tankfartyg med minst 30 000 ton dödvikt, avsedda för oljetransport, utan segregerade barlasttankar i skyddande placering.- Kategori 2: motsvarar oljetankfartyg med enkelskrov i enlighet med Marpol, av samma storlek som kategori 1, men utrustade med segregerade barlasttankar i skyddande placering.- Kategori 3: motsvarar oljetankfartyg med enkelskrov som ligger under storleksgränserna för kategori 1 och 2, men över 5 000 ton dödvikt.Obs! Oljetankfartyg i kategori 1 är generellt sett konstruerade före 1982 och de i kategori 2 mellan 1982 och 1996.I systemet för utfasning av oljetankfartyg med enkelskrov som för närvarande gäller i enlighet med förordning (EG) nr 417/2002 fastställs följande slutdatum för drift av a) oljetankfartyg som anlöper hamnar eller terminaler till havs som omfattas av medlemsstaternas behörighet och b) oljetankfartyg som för en medlemsstats flagga:- till 2007 för oljetankfartyg i kategori 1,- till 2015 för oljetankfartyg i kategori 2 och kategori 3.För det andra införs via förordningen åldersgränser för de olika kategorierna enkelskrovs oljetankfartyg beroende på vilken kategori de tillhör samt konstruktionsår. Dessa åldersgränser ligger generellt sett inom intervallet 26 till 30 år.Ovanstående åldersgränser samt utfasningsdatum fastställdes parallellt med och i enlighet med åldersgränserna i den relevanta IMO-förordningen: den ändrade förordningen 13G till bilaga I till Marpol-konventionen.Inrättandet av tidigare nämnda utfasning på europeisk och internationell nivå initierades av ett förslag till förordning från kommissionen som ingick i Erika I-paketet av den 21 mars 2000. I den efterföljande lagstiftningsprocessen vattnades förslaget dock ur betydligt.Det rörde sig i synnerhet om att kommissionen hade föreslagit definitiva slutdatum (cut-off dates) för kategorierna 1, 2, och 3 där slutdatumen var satta till år 2005, 2010 och 2015. Så som nämnts ovan ändrades de två första slutdatumen till 2007 och 2015.Lika viktig var ändringen av åldersgränsen för oljetankfartyg i kategori 1. Kommissionen hade föreslagit en maximal åldersgräns på 23 år för denna kategori som innehöll de äldsta oljetankfartygen, men den gränsen ändrades till ett intervall på 26 till 30 år i den lagstiftning som slutligen antogs.Prestige och Erika var oljetankfartyg i kategori 1 och var 26 år gamla då de havererade. Enligt nuvarande lagstiftning skulle Prestige ha fasats ut i mars 2005.2.2.2 Föreslagna ändringar av utfasningssystemetDe mycket svåra oljeutsläpp som följde efter olyckorna med Erika och Prestige har lett till allvarliga tvivel på om de åldersgränser som infördes genom förordning nr 417/2002 är lämpliga.De ändringar som presenteras i det här förslaget syftar till att sänka åldersgränserna samt slutdatumen till de nivåer som ursprungligen föreslogs i Erika I-paketet i syfte att få ett förbättrat skydd för den marina miljön.Oljetankfartyg i kategori 1 är de som är mest känsliga och äldst och de bör därför fasas ut så snart som möjligt. Slutdatum för användning av den typen av tankfartyg inom ramen för den här förordningen flyttas därför från 2007 till 2005 och åldersgränsen för fartygen sätts till 23 år.Oljetankfartyg i kategori 2, så kallade Marpol-tankfartyg, erbjuder bättre skydd mot grundstötning och kollision. I överensstämmelse med Förenta staternas lagstiftning om oljeutsläpp (Oíl Pollution Act) från 1990 föreslog kommissionen 2010 som slutår och en åldersgräns på maximalt 28 år. På så vis är vi tillbaka vid kommissionens ursprungliga förslag, men i de fall förordning (EG) nr 417/2002 innehåller strängare krav behålls de.I fråga om fartyg i kategori 3, dvs. små tankfartyg med en dödvikt på under 20 000/30 000 ton, skiljer sig reglerna i förordning 417/2002 endast marginellt från det ursprungliga Erika I-förslaget. Det föreslås dock att åldersgränserna för dessa fartyg inte under några omständigheter får överstiga 28 år, dvs. samma gräns som för kategori 2.2.2.3 Hur de föreslagna åtgärderna påverkar flottan av oljetankfartygDen påskyndade utfasningen av enkelskrovs oljetankfartyg för transport av alla typer av olja kommer inte bara att påverka enkelskrovs oljetankfartyg som seglar under EU-flagga, utan även tankfartyg från andra länder som anlöper EU-hamnar. Oljehandel till eller från EU-hamnar representerar ungefär 28 % av den totala handeln med tankfartyg.Världens tankflotta har en kapacitet på cirka 330 miljoner ton dödvikt och moderniseras för närvarande i snabb takt. I enlighet med nedanstående bild verkar det som om tankfartygsindustrin redan föregripit tillämpningen av det befintliga systemet för utfasning..Bild 1: Aktuell prognos för ersättning av världsflottan av enkelskrovs oljetankfartyg Källa: Intertanko>Hänvisning till>Enligt uppgifter från Intertanko (International Association of Independent Tanker Owners), som är en internationell sammanslutning för tankerindustrin, genomför industrin för närvarande det mest omfattande förnyelseprogrammet på 15 år. Förnyelsetakten i början av år 2002 var högre än 1985, som var det år då utskrotningen låg på en toppnivå med 30 miljoner ton dödvikt. Upp till 60 miljoner ton dödvikt kommer att behöva gallras ut från den befintliga flottan till år 2005 för att kompensera för de dubbelskroviga fartyg som beställts.Det totala antalet order hos samtliga varv uppgår till 600 tankfartyg på över 10 000 ton dödvikt, vilket totalt ger 60 000 000 ton dödvikt. Det aktuella förslaget förväntas ge ytterligare ett uppsving för nybyggnation.Mot bakgrund av överkapaciteten i världens tankflotta och av att orderböckerna bågnar av nya beställningar, finns det ingen anledning att oroa sig för att de aktuella förslagen skulle leda till störningar i oljeleveranserna. Däremot är kommissionen medveten om den betydande ekonomiska påverkan förslagen kan få på tankerindustrin och kommer att lägga fram ytterligare en ekonomisk analys så snart som möjligt.2.3 Det särskilda systemet för bedömning av fartygets skickDet särskilda systemet för bedömning av fartygets skick infördes genom förordning (EG) nr 417/2002 och är ett kompletterande och förstärkt inspektionssystem som är speciellt inriktat på att upptäcka svagheter hos strukturen i oljetankfartyg med enkelskrov. Inspektionerna utförs med två och ett halvt års intervall av flaggstaten och av klassificeringssällskap som agerar på deras vägnar. Dessa förstärkta inspektioner är mycket viktiga eftersom ett fartygs säkerhet inte bara bestäms av dess ålder, utan även av strukturens skick, som ofta kan påverkas av hur fartygets underhållits.Kärnidén i den nuvarande EU- och IMO-lagstiftningen är att oljetankfartyg med enkelskrov i kategori 1 eller 2 som ännu inte uppnått den fastställda tidsgränsen, bara tillåts fortsätta vara i drift efter år 2005 respektive 2010 om de klarar de inspektioner som ingår i det särskilda systemet för bedömning av fartygets skick. Om de inte uppfyller kraven kan sådana fartyg, trots att de inte är speciellt gamla, inte tillåtas att anlöpa eller avgå från en EU-hamn, eller segla under EU-flaggning.I förordning (EG) nr 417/2002 samt i förordning 13G till bilaga I till Marpol-konventionen krävs att oljetankfartyg i kategori 1 och 2 skall uppfylla kraven i det särskilda systemet för bedömning av fartygets skick från och med årsdagen för deras leveransdatum 2005 respektive 2010. För närvarande gäller bedömningssystemet inte de mindre fartygen i kategori 3. Men eftersom även sådana fartyg kan förorsaka svår nedsmutsning, föreslår kommissionen att det skall införas krav på att även de skall uppfylla kraven.Kommissionen föreslår därför att det införs ett krav på att samtliga kvarstående kategorier av oljetankfartyg med enkelskrov skall uppfylla kraven i det särskilda systemet från och med det år då fartygen är 15 år gamla. Kommissionen är medveten om att ett sådant allmänt system kan innebära påfrestningar på den tillgängliga kapaciteten inspektörer när det gäller att utföra dessa kontroller, och anser därför att 2005 är ett lämpligt startår.3. Särskilda överväganden3.1 Syfte och omfattning (1.1 och 1.2)Artikel 1 ändras så att det sker ett tillägg av förbudet mot användning av oljetankfartyg med enkelskrov som är avsedda för transport av tunga eldningsoljor (artikel 1.1)Omfattningen ändras försiktigt så att den även täcker "ankringsplatser", dvs. oljetankfartyg med minst 5 000 ton dödvikt eller mer som anlöper hamnar, terminaler till havs eller ankringsplatser som omfattas av medlemsstaternas behörighet, oavsett flaggning, eller oljetankfartyg som för en medlemsstats flagg. Detta överensstämmer med direktiv 95/21/EG i sin ändrade version [2], som innehåller ankringsplatser som exempel där hamnstater har behörighet och kan utföra kontroller (artikel 1.2 a))[2] EGT L157, 7.7.1995, s.1, i sin ändrade lydelse.Dessutom ändras omfattningen så att den även täcker oljetankfartyg med minst 600 ton dödvikt i syfte att förbudet mot transport av tunga oljor i oljetankfartyg med enkelskrov även skall gälla mindre tankfartyg med en dödvikt på mellan 600 och 5 000 ton. Detta överensstämmer med de lägre gränsvärden som kommissionen ursprungligen föreslog (artikel 1.2 b)).3.2 Förbud mot transport av de mest förorenande tunga oljorna i oljetankfartyg med enkelskrov (artikel 1.3 och 1.4. b))I en ny definition (14) anges vilka tunga eldningsoljor som inte får transporteras till eller från EU-hamnar, terminaler till havs, eller ankringsplatser i oljetankfartyg med enkelskrov och i de nya definitionerna 15, 16, 17 och 18 specificeras dessa oljors egenskaper närmare. De definitioner som används är hämtade från KN-koder från kommissionens förordning (EG) nr 1832/2002 av den 1 augusti 2002 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan. De oljetyper som valts ut är de med hög viskositet som vid oljespill antingen sjunker eller flyter i vatten, och därigenom orsakar den mest allvarliga formen av förorening av marina och kustnära områden (artikel 1.3).Detta förbud ingår i den nya artikeln 4.2. I den artikeln sägs att all transport av tunga eldningsoljor till eller från EU-hamnar skall transporteras med oljetankfartyg med dubbla skrov, oavsett flaggning.Gamla artikel 4.2 stryks eftersom den rör särskilda krav för oljetankfartyg i kategori 1 som är äldre än 25 år. Eftersom den nya åldersgränsen föreslås bli 23 år för dessa fartyg, har den artikeln blivit överflödig (artikel 1. 4 b)).3.3 Ytterligare påskyndande av utfasningen av oljetankfartyg med enkelskrov (1.4 a))Tidtabellen för utfasningen av oljetankfartyg med enkelskrov så som den anges i förordning (EG) nr 417/2002 kommer nu att ändras så att det införs en ny åldersgräns på 23 år för oljetankfartyg i kategori 1 och en maximiålder på 28 år för fartyg i kategori 2 och 3. Det överensstämmer med de åldersgränser som kommissionen ursprungligen föreslog, vilket även gäller de nya slutdatum som återinförs av den här förordningen, dvs. år 2005, 2010 och 2015 för de tre kategorierna. (1.4 a)).3.4 Tidigarelagt överensstämmande med det särskilda systemet för bedömning av fartygens skick (CAS) (1.5)I artikel 1.5 föreslås att artikel 5 i förordning (EG) nr 417/2002 ändras för att säkerställa att kraven i det särskilda systemet skall gälla från och med årsdagen för leveransdatumet av fartyget under år 2005 för samtliga kvarvarande oljetankfartyg med enkelskrov som är äldre än 15 år. År 2005 som slutdatum kommer att ge flaggstaterna, och klassificeringssällskap som utför kontroller på deras vägnar, tillräckligt med tid för förberedelse av det nya särskilda systemet. Åldersgränsen på 15 år överensstämmer med praxisen att låta oljetankfartyg genomgå utökade kontroller för att upptäcka åldersrelaterade brister.Kravet i det särskilda systemet som rör oljetankfartyg i kategori 1 som anlöper en EU-hamn eller som seglar under EU-flagga blir överflödigt, eftersom det här förslaget innebär att sådana fartyg kommer att fasas ut till år 2005. I stället ändras artikel 5 så att det omfattar tankfartyg i kategori 3. Det särskilda systemet, så som det antogs i resolution MEPC 94(46), ändrat genom resolution MEPC 99(48), skall tillämpas med beaktande av tillämpningsdatum och kategorier av oljetankfartyg så som de specificeras i den här förordningen.4. Ramverk för antagandeMot bakgrund dels av att man så snart som möjligt måste säkerställa att säkerheten vid havstransporter av olja förbättras, dels av att den här åtgärden omfattas av medbeslutandeförfarandet, uppmanar kommissionen Europaparlamentet och rådet att anta denna åtgärd så snart som möjligt så att den träder i kraft senast i mars 2003.Kommissionen uppmanar dessutom medlemsstaterna att se till att IMO antar liknande åtgärder för att säkerställa maximal effekt och att ett lämpligt kontrollsystem, motsvarande det särskilda systemet, införs även för oljetankfartyg med dubbelskrov som är äldre än 15 år.2002/aaaa (COD)Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 417/2002 om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 2978/94EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,med beaktande av kommissionens förslag [3],[3] EGT C , , s. .med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [4],[4] EGT C , , s. .med beaktande av Regionkommitténs yttrande [5],[5] EGT C , , s. .i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [6], och[6] EGT C , , s. .av följande skäl:(1) Genom förordning (EG) nr 417/2002 [7] införs en påskyndad tillämpning av kraven på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion i Marpol-konventionen 73/78 för oljetankfartyg med enkelskrov för att minska risken för oavsiktliga oljeutsläpp i europeiska vatten.[7] EGT L 64, 7.3.2002, s.1. Förordning ändrad genom förordning (EG) nr 2099/2002 (EGT L 324, 29.11.2002, s.1).(2) Gemenskapen är allvarligt oroad över att åldersgränserna för drift av oljetankfartyg med enkelskrov i den förordningen inte är tillräckligt hårda, och anser dessutom att, inte minst mot bakgrund av förlisningen av oljetankfartygen Prestige och Erika, som bägge var av enkelskrovskonstruktion, 26 år gamla och tillhörde kategori 1, åldersgränserna bör sänkas ytterligare.(3) I kommissionens meddelande om säkerheten vid oljetransporter till sjöss [8] föreslås åldersgränser på 23, 28 och 25 till 30 år för de tre kategorierna oljetankfartyg med enkelskrov. Enligt det ursprungliga förslaget skulle förordningen gälla oljetankfartyg med 600 ton dödvikt och uppåt. De gränser som slutligen fastställdes för förordning (EG) nr 417/2002 var, som ett resultat av förhandlingar, betydligt mildare.[8] KOM(2000) 142 slutlig av den 21.3.2000.(4) I kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om att förbättra sjösäkerheten som svar på Prestige-olyckan [9] sägs att kommissionen avsåg att föreslå en förordning om att förbjuda transport av tunga oljor i oljetankfartyg med enkelskrov som anlöper eller lämnar en hamn i en medlemsstat.[9] KOM(2002) 681 slutlig av den 3.12.2002.(5) I rådets slutsatser av den 6 december 2002 uppmanas kommissionen att så snart som möjligt lägga fram ett förslag om påskyndad utfasning av oljetankfartyg med enkelskrov och om införande av det särskilda systemet för tankfartyg, oavsett konstruktion, från och med 15 års ålder. Rådet delade också uppfattningen att tunga oljor bara skall transporteras i oljetankfartyg med dubbelskrov.(6) Det särskilda systemet för bedömning av fartygens skick är utformat för att upptäcka strukturella svagheter i åldrande oljetankfartyg och bör därför, från och med år 2005, gälla alla oljetankfartyg som är äldre än 15 år.(7) Europaparlamentet efterlyste i sin resolution EP XXXX "Katastrofen utanför Galiciens kust med oljetankfartyget Prestige" av den 21 november 2002 kraftfullare åtgärder som kan träda i kraft tidigare, och underströk att denna olycka med ett oljetankfartyg återigen har riktat ljuset mot behovet av effektiva åtgärder på både internationell nivå och EU-nivå för att kraftigt förbättra sjösäkerheten.(8) Förordning (EG) nr 417/2002 bör ändras i enlighet härmed.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 1Förordning (EG) nr 417/2002 ändras enligt följande:1) I artikel 1 skall följande läggas till:", och att förbjuda transport till eller från EU-hamnar av tunga oljor i oljetankfartyg med enkelskrov."2) Artikel 2 skall ändras enligt följande:a) första strecksatsen i punkt 1 skall ersättas med följande:"- anlöper hamnar, terminaler till havs eller ankringsplatser som omfattas av medlemsstaternas behörighet, oavsett flaggning, eller"(b) i punkt 1 skall följande läggas till:"I enlighet med artikel 4.2, skall denna förordning gälla oljetankfartyg med en dödvikt på minst 600 ton."3) I artikel 3 skall följande punkter läggas till:"14. "tunga eldningsoljor": tung eldningsolja, tung råolja, spillolja, bitumen och tjära.15. "tung eldningsolja": oljeprodukter som omfattas av följande KN-nummer: [10] 2710 19 51, 2710 19 55, 2710 19 61, 2710 19 63, 2710 19 65 och 2710 19 69.[10] Enligt definitionen i "Kommissionens förordning (EG) nr 1832/2002 av den 1 augusti 2002 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan. (EGT L 290, 28.10.2002, s.197)".16. "tung råolja": råolja som omfattas av följande KN-nummer: 2709 00 90 och som har lägre API-tal än 30.17. "spilloljor": avfall som huvudsakligen innehåller petroleumoljor eller bituminösa mineraler, oavsett om de är uppblandade med vatten eller ej, och som omfattas av följande KN-nummer: 2710 91 00 och 2710 99 00.18. "bitumen och tjära": alla oljeprodukter som omfattas av följande KN-nummer: 2713 20 00, 2713 90 10, 2713 90 90 och 2715 00 00."4) Artikel 4 skall ändras enligt följande:(a) i punkt 1 skall a), b) och c) ersättas med följande:"a) För oljetankfartyg i kategori 1:- 2003 för fartyg som levererats 1980 eller tidigare,- 2004 för fartyg som levererats 1981,- 2005 för fartyg som levererats 1982 eller senare,b) För oljetankfartyg i kategori 2:- 2003 för fartyg som levererats 1975 eller tidigare,- 2004 för fartyg som levererats 1976,- 2005 för fartyg som levererats 1977,- 2006 för fartyg som levererats 1978 och 1979,- 2007 för fartyg som levererats 1980 och 1981,- 2008 för fartyg som levererats 1982,- 2009 för fartyg som levererats 1983,- 2010 för fartyg som levererats 1984 eller senare,c) För oljetankfartyg i kategori 3:- 2003 för fartyg som levererats 1975 eller tidigare,- 2004 för fartyg som levererats 1976,- 2005 för fartyg som levererats 1977,- 2006 för fartyg som levererats 1978 och 1979,- 2007 för fartyg som levererats 1980 och 1981,- 2008 för fartyg som levererats 1982,- 2009 för fartyg som levererats 1983,- 2010 för fartyg som levererats 1984,- 2011 för fartyg som levererats 1985,- 2012 för fartyg som levererats 1986,- 2013 för fartyg som levererats 1987,- 2014 för fartyg som levererats 1988,- 2015 för fartyg som levererats 1989 eller senare."(b) punkt 2 skall ersättas med följande:"2. Inget oljetankfartyg som transporterar tunga oljor, oberoende av flagg, skall tillåtas anlöpa hamnar, terminaler till havs eller ankringsplatser som omfattas av medlemsstaternas behörighet, om inte oljetankfartyget har dubbelskrov."5) Artikel 5 skall ersättas med följande:"Artikel 5Uppfyllande av villkoren i systemet för bedömning av fartygets skick avseende oljetankfartyg i kategori 2 och kategori 31. Ett oljetankfartyg som är äldre än 15 år skall inte tillåtas att anlöpa hamnar, terminaler till havs eller ankringsplatser som omfattas av en medlemsstats behörighet efter årsdagen för fartygets leveransdatum år 2005 för fartyg i kategori 2 och kategori 4, såvida det inte uppfyller villkoren i systemet för bedömning av fartygets skick i artikel 6.2. De behöriga myndigheterna i en medlemsstat får tillåta fortsatt drift för ett oljetankfartyg som är äldre än 15 år och, som för den medlemsstatens flagg, efter årsdagen för fartygets leveransdatum år 2005 för fartyg i kategori 2 och kategori 3, men endast om de uppfyller villkoren i systemet för bedömning av fartygets skick i artikel 6."Artikel 2Rådets ordförandeskap skall på medlemsstaternas vägnar tillsammans med kommissionen gemensamt underrätta IMO om att denna förordning antagits, och därvid hänvisa till artikel 211.3 i Förenta nationernas havsrättskonvention.Artikel 3Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå Europaparlamentets vägnar På rådets vägnarOrdförande Ordförande


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 16.12.2005
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 L 330/1
 Föreskrift nr 25 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga föreskrifter gällande typgodkännande av huvudstöd (nackskydd), installerade eller inte i fordonssäten (1)
 1. RÄCKVIDD
 Dessa föreskrifter skall tillämpas på huvudstödsanordningar som överensstämmer med en av de typer som definieras i punkt 2.2 nedan (2).
 1.1.1. De skall inte tillämpas på huvudstödsanordningar som kan installeras på fällbara säten eller säten som är vända åt sidan eller bakåt.
 1.1.2. De skall även tillämpas på ryggstöden när dessa är så utformade att de kan tjäna som huvudstöd enligt definitionen i punkt 2.2 nedan.
 2. DEFINITIONER
 I dessa föreskrifter avses med
 fordonstyp: en motorfordonskategori som inte avviker i sådana väsentliga avseenden som
 2.1.1. former och invändiga mått för den del av karosseriet som bildar passagerarutrymmet,
 2.1.2. sätenas typer och mått,
 2.1.3. typ och mått på huvudstödets fästanordning och på berörda delar av fordonskonstruktionen i de fall då huvudstödet är direkt fastsatt i fordonskonstruktionen.
 huvudstöd: en anordning vars uppgift är att begränsa rörelsen bakåt av en förares eller vuxen passagerares huvud i förhållande till kroppen för att minska risken för skador på halskotorna i händelse av en olycka.
 2.2.1. inbyggt huvudstöd: ett stöd för huvudet som utgörs av ryggstödets övre del. De huvudstöd som motsvarar definitionerna i punkterna 2.2.2 och 2.2.3 nedan, men som endast kan avlägsnas från sätet eller fordonskonstruktionen med hjälp av verktyg eller efter det att sätets klädsel helt eller delvis avlägsnats, motsvarar denna definition.
 2.2.2. löstagbart huvudstöd: ett stöd för huvudet som är en beståndsdel som kan avskiljas från sätet och som är utformat för att fastsättas och säkert fasthållas i ryggstödskonstruktionen.
 2.2.3. separat huvudstöd: ett huvudstöd som utgörs av en beståndsdel som är skild från sätet och som är utformat för att fastsättas och säkert fasthållas i fordonskonstruktionen.
 2.3. sätestyp: en säteskategori som inte avviker när det gäller mått, ramverk eller stoppning men där klädsel och färg kan vara olika.
 2.4. huvudstödstyp: en huvudstödskategori som inte avviker när det gäller mått, ramverk eller stoppning men där klädsel, färg eller överdrag kan vara olika.
 2.5. referenspunkt: för sätet (H-punkt) (se bilaga 3 till dessa föreskrifter) den kurva i ett vertikalt plan längsgående i förhållande till sätet, som bildas av en teoretisk rotationsaxel mellan benet och bålen på en människokropp representerad av en provdocka.
 2.6. referenslinje: en rät linje som, antingen på en provdocka med samma vikt och mått som en vuxen man av medellängd eller på en provdocka med identiska egenskaper, passerar genom leden mellan ben och bäcken och leden mellan nacke och bröstkorg. På den provdocka, som återges i bilaga 3 till dessa föreskrifter för att bestämma sätets H-punkt, visas referenslinjen i figur 1 i tillägget till ifrågavarande bilaga.
 2.7. huvudlinje: en rät linje som passerar genom huvudets tyngdpunkt och leden mellan nacke och bröstkorg. När huvudet är i viloläge ligger huvudlinjen i referenslinjens förlängning.
 2.8. fällbart säte: ett säte som är avsett för tillfällig användning och som normalt är nedfällt.
 justeringsanordning: en anordning med vilken sätet eller dess delar kan inställas i ett läge som passar förarens eller passagerarens kroppsbyggnad.
 Denna anordning kan i synnerhet möjliggöra:
 2.9.1. förflyttning bakåt eller framåt,
 2.9.2. justering i höjdled,
 2.9.3. vinkeljustering.
 2.10. förskjutningsanordning: en anordning genom vilken sätet eller någon av dess delar kan förskjutas eller roteras utan något fast mellanläge för att underlätta tillträde till utrymmet bakom berörda säte.
 3. ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE
 3.1. Ansökan om typgodkännande skall inlämnas av innehavaren av handelsbeteckningen eller varumärket för sätet eller huvudstödet eller av dennes vederbörligen befullmäktigade representant.
 Den skall åtföljas av nedanstående handlingar i tre exemplar:
 3.2.1. en detaljerad beskrivning av huvudstödet, där särskilt arten av stoppningsmaterial anges och, i tillämpliga fall, läge och specifikationer för stöd och förankringar i den eller de typer av säten, som ansökan om typgodkännande av huvudstödet avser.
 När det gäller ett ”löstagbart” huvudstöd (se definition i punkt 2.2.2):
 3.2.2.1. en detaljerad beskrivning av den eller de typer av säten som ansökan om typgodkännande av huvudstödet avser,
 3.2.2.2. närmare beskrivningar som kartlägger den eller de typer av fordon där de säten som avses i punkt 3.2.2.1 ovan avses bli monterade.
 När det gäller ett ”separat” huvudstöd (se definition i punkt 2.2.3):
 3.2.3.1. en detaljerad beskrivning av den konstruktionszon i vilken huvudstödet avses bli monterat,
 3.2.3.2. närmare beskrivningar som identifierar den fordonstyp i vilken huvudstöden avses bli monterade,
 3.2.3.3. måttritningar av karakteristiska delar av konstruktionen och huvudstödet som måste visa den avsedda placeringen av typgodkännandenumret i förhållande till typgodkännandemärkets cirkel,
 3.2.4. måttritningar av karakteristiska delar av sätet och huvudstödet. Ritningarna måste visa den avsedda placeringen av typgodkännandenumret i förhållande till typgodkännandemärkets cirkel.
 Följande skall tillhandahållas den tekniska tjänst som är ansvarig för genomförandet av typgodkännandeprovningarna:
 3.3.1. Om huvudstödet är av ”inbyggd” typ (se definition i punkt 2.2.1) fyra kompletta säten.
 Om huvudstödet är av ”löstagbar” typ (se definition i punkt 2.2.2):
 3.3.2.1. två säten av var och en av de typer på vilka huvudstödet skall monteras.
 3.3.2.2. 4 + 2N huvudstöd, där N antalet sätestyper på vilka huvudstödet skall monteras.
 3.3.3. Om huvudstödet är ”separat” typ (se definition i punkt 2.2.3) tre huvudstöd och den berörda delen av fordonskonstruktionen eller ett komplett fordon.
 Den tekniska tjänst som ansvarar för genomförandet av typgodkännandeprovningarna kan begära:
 3.4.1. inlämnande till denna tjänst av vissa delar eller vissa materialprover som använts, och/eller
 3.4.2. inlämnande till denna tjänst av fordon av den eller de typer som avses i punkt 3.2.2.2 ovan.
 4. MÄRKNINGAR
 De anordningar som inlämnas för typgodkännande skall:
 4.1.1. vara tydligt och oförstörbart märkta med den sökandes handelsbeteckning eller varumärke,
 4.1.2. på ett ställe som visas i de teckningar som avses i punkterna 3.2.3.3 eller 3.2.4 ovan lämna lämpligt utrymme för typgodkännandemärket.
 4.2. När huvudstödet är av ”inbyggd” eller ”löstagbar” typ (se definitioner i punkterna 2.2.1 och 2.2.2) kan de märken som avses i punkterna 4.1.1 och 4.1.2 ovan återges på etiketter som anbringas på en plats som visas i de teckningar som avses i punkt 3.2.4 ovan.
 5. TYPGODKÄNNANDE
 5.1. Om den typ av huvudstöd som inlämnas för typgodkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller kraven i punkterna 6 och 7 nedan skall typgodkännande för denna typ av huvudstöd beviljas.
 5.2. Ett typgodkännandenummer skall tilldelas varje godkänd typ. Dess första båda siffror (för närvarande 03 vilket motsvarar den ändringsserie 03 som trädde i kraft den 20 november 1989) skall ange den ändringsserie i vilken ingår de senaste större tekniska ändringarna av föreskrifterna vid den tidpunkt då typgodkännandet utfärdades. Samma avtalsslutande part får inte tilldela en annan typ av huvudstöd detta nummer.
 5.3. Uppgift om typgodkännande eller om utökning av typgodkännande eller om avslag på ansökan om typgodkännande av en typ av huvudstöd enligt dessa föreskrifter skall meddelas de parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av en blankett som överensstämmer med förlagan i bilaga l till dessa föreskrifter.
 På varje huvudstöd som definieras i punkterna 2.2.1, 2.2.2 och 2.2.3 och som typgodkänts enligt dessa föreskrifter skall, oavsett som det ingår i ett säte eller inte, anbringas ett internationellt typgodkännandemärke som består av:
 5.4.1. en cirkel som omger bokstaven ”E” följd av det särskilda landsnumret för det land som beviljat typgodkännandet (3),
 5.4.2. typgodkännandenumret och
 5.4.3. om huvudstödet ingår i sätets ryggstöd, framför typgodkännandenumret numret på dessa föreskrifter, bokstaven ”R” och ett bindestreck.
 5.5. Typgodkännandemärket skall anbringas i det utrymme som avses i punkt 4.1.2 ovan.
 5.6. Typgodkännandemärket skall vara lättläst och outplånligt.
 5.7. I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på placering av typgodkännandemärken.
 6. ALLMÄNNA SPECIFIKATIONER
 Förekomsten av ett huvudstöd får inte utgöra ytterligare en orsak till fara för förare eller passagerare. Det får i synnerhet inte i något bruksläge ha några farliga ojämnheter eller skarpa kanter som kan öka risken för eller förvärra skador på förare eller passagerare. De delar av huvudstödet som befinner sig i det islagsområde som definieras nedan måste ha en sådan energiupptagningsförmåga som avses i bilaga 6 till dessa föreskrifter.
 6.1.1. Islagsområdet skall i sidled begränsas av två vertikala, längsgående plan, ett på varje sida och vart och ett 70 mm från det berörda sätets mittplan.
 6.1.2. Islagsområdet skall i höjdled begränsas till den del av huvudstödet som befinner sig ovanför ett plan vinkelrätt mot referenslinjen R och 635 mm från H-punkten.
 6.1.3. Genom undantag från ovanstående bestämmelser skall kraven på energiupptagningsförmåga inte gälla baksidorna på huvudstöd för säten bakom vilka inga andra säten finns.
 6.2. De delar av huvudstödets fram- och baksidor - med undantag för baksidesdelarna på de huvudstöd som är avsedda att installeras på säten bakom vilka inga andra sittplatser finns - som befinner sig utanför de vertikala, längsgående plan som definieras ovan, skall vara stoppade så att varje direkt kontakt förhindras mellan huvudet och de fasta delar, som i de områden som kan nås av en sfärisk kula med en diameter av 165 mm, skall ha en krökningsradie av minst 5 mm.
 Alternativt kan dessa delar betraktas som tillfredsställande om de klarar den energiupptagningsprovning som beskrivs i bilaga 6 till dessa föreskrifter. Om ovannämnda delar av huvudstöden och deras stöd täcks med material som är mjukare än 50 Shore (A), skall kraven i denna punkt, med undantag för de krav som rör den energiupptagningsförmåga som definieras i bilaga 6 till dessa föreskrifter, endast gälla de styva delarna.
 6.3. Huvudstödet skall förankras i sätet eller där så är lämpligt i fordonskonstruktionen på så sätt att ingen styv eller farlig del kommer att skjuta ut från huvudstödets stoppning, från förankringen eller från ryggstödet som följd av det tryck som huvudet utövar under provningen.
 Huvudstödets höjd, uppmätt i enlighet med kraven i punkt 7.2 nedan, skall uppfylla följande krav:
 6.4.1. Huvudstödets höjd skall mätas enligt beskrivningen i punkt 7.2. nedan.
 6.4.2. För huvudstöd som inte är ställbara i höjdled skall höjden vara minst 800 mm för framsäten och 750 mm för andra säten.
 Om huvudstödet är ställbart i höjdled:
 6.4.3.1. Höjden skall vara minst 800 mm för framsäten och 750 mm för andra säten, där detta mått skall bestämmas i ett läge mellan det högsta och det lägsta ställbara höjdläge.
 6.4.3.2. Det får inte finnas något ”bruksläge” med lägre höjd än 750 mm.
 6.4.3.3. När det gäller andra säten än framsäten, får huvudstöden vara förskjutningsbara till ett läge med lägre höjd än 750 mm, om det för användaren tydligt framgår att detta inte är huvudstödets avsedda bruksläge.
 6.4.3.4. När det gäller framsäten får huvudstöden vara sådana att de automatiskt kan förskjutas till ett läge med lägre höjd än 750 mm när sätet inte används, om de automatiskt återgår till bruksläget när sätet används.
 6.4.4. De mått som anges i punkterna 6.4.2 och 6.4.3.1 ovan får vara lägre än 800 mm för framsäten och 750 mm för andra säten för att ge tillräckligt fritt utrymme mellan huvudstöd och innertak, fönster eller någon annan av fordonets fasta delar, där det fria utrymmet emellertid inte får överstiga 25 mm och om sätet är försett med förskjutnings- eller justeringsanordningar skall detta gälla för alla sittplatser. Det får dessutom med avvikelse från punkt 6.4.3.2 ovan inte finnas något ”bruksläge” med lägre höjd än 700 mm.
 6.4.5. Med avvikelse från de höjdkrav som omnämns i punkterna 6.4.2 och 6.4.3.1 ovan skall höjden på varje huvudstöd som är avsett att de bakre mittsätena eller sittplatserna vara minst 700 mm.
 6.5. Höjden på den anordning på vilken huvudet vilar, uppmätt så som föreskrivs i punkt 7.2 skall när det gäller ett huvudstöd som är ställbart i höjdled vara minst 100 mm.
 När det gäller en anordning som inte är ställbar i höjdled får avståndet mellan ryggstödet och huvudstödet vara högst 60 mm.
 6.6.1. Om huvudstödet är ställbart i höjdled skall det i sitt nedersta läge befinna sig högst 25 mm från ryggstödets övre kant.
 När det gäller ett huvudstöd som inte är ställbart i höjdled skall följande område beaktas:
 6.6.2.1. ovanför ett plan som är vinkelrätt mot referenslinjen vid 540 mm från R-punkten och
 6.6.2.2. mellan två vertikala längsgående plan som med ett avstånd av 85 mm går på vardera sidan av referenslinjen.
 Inom detta område godtas en eller flera öppningar, som oberoende av form, kan uppvisa ett avstånd ”a” av mer än 60 mm, uppmätt som beskrivs i punkt 7.5, om kraven i punkt 7.4.3.6 fortfarande uppfylls efter tilläggsprovningen enligt punkt 7.4.3.4.
 6.6.3. Om huvudstöden är ställbara i höjdled godtas en eller flera öppningar, som oberoende av form, kan uppvisa ett avstånd ”a” av mer än 60 mm, uppmätt enligt punkt 7.5, på den del av anordningen som fungerar som huvudstöd, om kraven i punkt 7.4.3.6 fortfarande uppfylls efter tilläggsprovningen enligt punkt 7.4.3.4.
 6.7. Huvudstödet skall vara så brett att det ger lämpligt stöd för huvudet hos en person som sitter i normal sittställning. I det i punkt 7.3 nedan definierade mätplanet för bredden skall huvudstödet täcka ett område av minst 85 mm på varje sida av mittplanet för det säte för vilket huvudstödet är avsett och där detta avstånd skall mätas enligt punkt 7.3.
 6.8. Huvudstödet och dess förankring skall vara sådana att den största förskjutning bakåt av huvudet som huvudstödet medger är mindre än 102 mm, uppmätt i enlighet med det statiska förfarandet i punkt 7.4.
 6.9. Huvudstödet och dess förankring skall vara tillräckligt hållfasta för att utan att brista kunna tåla den belastning som föreskrivs i punkt 7.4.3.7 nedan.
 6.10. Om huvudstödet är ställbart skall det inte kunna höjas utöver den högsta föreskrivna brukshöjden annat än genom en medveten handling av användaren i samband med en justering.
 7. PROVNINGAR
 7.1. Bestämning av referenspunkten (H-punkt) för det säte där huvudskyddet är inbyggt.
 Denna punkt skall bestämmas i enlighet med kraven i bilaga 3 till dessa föreskrifter.
 Bestämning av huvudstödets höjd.
 7.2.1. Alla linjer skall dras i det berörda sätets mittplan, vars skärningspunkt med sätet avgör konturerna hos huvud- och ryggstöd (se bilaga 4, figur 1, till dessa föreskrifter).
 7.2.2. Den provdocka som motsvarar en vuxen genomsnittlig (50 % av befolkningen) man eller den provdocka som visas i bilaga 3 till dessa föreskrifter skall placeras i normal sittställning i sätet. Om ryggstödet är inställbart skall det låsas i ett läge som motsvarar bakåtlutningen för provdockans referenslinje så nära 25° från vertikalplanet som möjligt.
 7.2.3. Referenslinjens projektion för den provdocka som visas i bilaga 3 skall när det gäller det berörda sätet dras i det plan som anges i punkt 7.2.1. Tangenten S till huvudstödets överkant skall dras vinkelrät mot referenslinjen.
 7.2.4. Avståndet h från H-punkten till tangenten S är den höjd som skall beaktas vid tillämpningen av kravet i punkt 6.4.
 Bestämning av huvudstödets bredd (se bilaga 4, figur 2, till dessa föreskrifter).
 7.3.1. Planet S1 som är vinkelrätt mot referenslinjen och beläget 65 mm under den tangent S, som definieras i punkt 7.2.3, definierar på huvudstödet ett tvärsnitt som begränsas av konturen C. De räta linjer, som tangerar C och som representerar skärningspunkten mellan planet S1 och de vertikala planen (P and P'), vilka är parallella med det berörda sätets mittplan, skall dras i planet S1.
 7.3.2. Den bredd hos huvudstödet som skall beaktas vid tillämpningen av kravet i punkt 6.7 är avståndet L mellan linjerna för planen P och P' i plan S1.
 7.3.3. Huvudstödets bredd skall om nödvändigt också bestämmas 635 mm ovanför sätets referenspunkt, varvid detta avstånd mäts längs referenslinjen.
 Bestämning av anordningens effektivitet
 7.4.1. Huvudstödets effektivitet skall kontrolleras vid den statiska provning som beskrivs nedan.
 Förberedelse för provningen
 7.4.2.1. Om huvudstödet är ställbart skall det placeras i det högsta läget.
 7.4.2.2. När det gäller odelade säten, där en del av eller hela stödramen (inkl. den som hör till huvudstöden) är gemensam för mer än en sittplats, skall provningen genomföras samtidigt för alla dessa sittplatser.
 7.4.2.3. Om sätet eller ryggstödet är ställbara i förhållande till ett huvudstöd som är förankrat i fordonskonstruktionen, skall de placeras i det mest ogynnsamma läge som den tekniska tjänsten anser.
 Provning
 7.4.3.1. Alla linjer skall dras i det berörda sätets vertikala mittplan (se bilaga 5 till dessa föreskrifter).
 7.4.3.2. En projektion av referenslinjen R skall dras i det plan som avses i punkt 7.4.3.1.
 7.4.3.3. Den förskjutna referenslinjen R1 skall bestämmas genom att den del som representerar provdockans rygg och som avses i bilaga 3 till dessa föreskrifter, utsätts för en kraft som åstadkommer ett bakåtriktat moment av 37,3 daNm runt H-punkten.
 Med hjälp av ett sfäriskt huvud med en diameter av 165 mm skall en initial kraft, som åstadkommer ett moment av 37,3 daNm runt H-punkten, tillföras vinkelrätt mot den förskjutna referenslinjen R1 och 65 mm under huvudstödets överkant. Referenslinjen behålls i det förskjutna läge R1 som bestämts i enlighet med kraven i punkt 7.4.3.3 ovan.
 7.4.3.4.1. Om öppningar hindrar att den kraft som föreskrivs ovan tillförs 65 mm från huvudstödets överkant, får avståndet minskas så att kraftens axel går genom mittlinjen på den del av ramen som är närmast öppningen.
 7.4.3.4.2. I de fall som beskrivs i punkterna 6.6.2 och 6.6.3 ovan, skall provningen upprepas för varje öppning genom att med hjälp av en sfärisk kula med en diameter av 165 mm tillföra en kraft,
 som går genom tyngdpunkten på den smalaste delen av öppningen utefter de tvärgående plan som är parallella med referenslinjen och som åstadkommer ett moment av 37,3 daNm runt R-punkten.
 7.4.3.5. Tangenten Y till det sfäriska huvudet, parallell med den förskjutna referenslinjen R1, skall bestämmas.
 7.4.3.6. Avståndet X mellan tangenten Y och den förskjutna referenslinjen R1 skall uppmätas. Kravet i punkt 6.8 skall betraktas som uppfyllt om avståndet X är mindre än 102 mm.
 7.4.3.7. I de fall, och endast i sådana fall, där den kraft som föreskrivs i punkt 7.4.3.4 tillförs på ett avstånd av 65 mm eller mindre under huvudstödets överkant skall den ökas till 89 daNm såvida inte sätet eller dess ryggstöd bryts av i ett tidigare skede.
 Bestämning av avståndet ”a” för huvudstödets öppningar (se bilaga 7 till dessa föreskrifter)
 7.5.1. Avståndet ”a” skall bestämmas för varje öppning i förhållande till huvudstödets framsida med hjälp av en sfärisk kula med en diameter av 165 mm;
 7.5.2. Kulan skall placeras i öppningen på det ställe där den kan införas maximalt utan någon belastning.
 7.5.3. Avståndet mellan de båda punkter där kulan kommer i kontakt med öppningen skall vara det avstånd ”a” som skall beaktas vid bedömningen av bestämmelserna i punkterna 6.6.2 och 6.6.3.
 8. TILLVERKNINGENS ÖVERENSSTÄMMELSE
 8.1. Varje huvudstöd eller säte som bär ett typgodkännandemärke i överensstämmelse med bilaga 2 skall överensstämma med den huvudstödstyp som typgodkänts och uppfylla de villkor som föreskrivs i punkterna 6 och 7 ovan.
 8.2. För att kontrollera den tidigare omnämnda överensstämmelsen skall ett tillräckligt antal stickprovskontroller utföras på serietillverkade huvudstöd.
 8.3. De huvudstöd som saluförs eller skall saluföras skall användas för provningarna.
 8.4. De huvudstöd som utvalts för kontroll av överensstämmelse med en godkänd typ skall genomgå den provning som beskrivs i punkt 7 i dessa föreskrifter.
 9. PÅFÖLJDER VID TILLVERKNINGENS BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE
 9.1. Typgodkända huvudstöd
 Det typgodkännande som beviljats en huvudskyddstyp enligt dessa föreskrifter kan återkallas om de huvudskydd, som har de kännetecken som avses i punkt 5.4 ovan, inte klarar stickprovskontrollerna eller inte överensstämmer med den godkända typen.
 9.2. Om en avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett tidigare utfärdat typgodkännande, skall denne genast underrätta de övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter om detta med användande av en meddelandeblankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.
 10. ÄNDRING OCH UTÖKAT TYPGODKÄNNANDE AV EN HUVUDSTÖDSTYP
 Varje ändring av huvudskyddstypen skall meddelas den myndighet som beviljade typgodkännandet för huvudstödstypen. Myndigheten kan därefter antingen
 10.1.1. bedöma att de gjorda ändringarna sannolikt inte får någon märkbar negativ effekt och att huvudstödet i alla händelser uppfyller kraven eller
 10.1.2. kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som ansvarar för provningarnas utförande.
 10.2. Beviljande av eller avslag på ansökan om typgodkännande skall med angivande av ändringarna meddelas de övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter genom det förfarande som anges i punkt 5.3 ovan.
 10.3. Den behöriga myndighet som utfärdar utökat typgodkännande skall tilldela en sådan utökning ett serienummer och underrätta de övriga parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter om detta med användande av en meddelandeblankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.
 11. INSTRUKTIONER
 Tillverkaren skall för varje modell som överensstämmer med en godkänd huvudstödstyp tillhandahålla uppgifter om typer av och egenskaper hos de säten för vilka huvudstödet är godkänt. Om huvudstödet är ställbart måste justerings- eller utlösningsförfaranden tydligt anges i detta meddelande.
 12. TILLVERKNINGENS SLUTGILTIGA UPPHÖRANDE
 Om innehavaren av ett typgodkännande helt upphör att tillverka ett huvudskydd som godkänts i enlighet med dessa föreskrifter, skall denne underrätta den myndighet som beviljat typgodkännandet om detta. Efter att ha mottagit detta meddelande skall denna myndighet underrätta de övriga parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter om detta med användande av en meddelandeblankett som överensstämmer med förlagan i bilaga 1 till dessa föreskrifter.
 13. ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
 13.1. Från och med det datum då ändringsserie 04 träder i kraft får ingen avtalspart som tillämpar dessa föreskrifter vägra att bevilja typgodkännanden enligt dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 04.
 13.2. Från och med 24 månader efter det att ändringsserie 04 trätt i kraft skall de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter bevilja typgodkännande endast om den fordonstyp som skall godkännas uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 04.
 13.3. Från och med 48 månader efter det att ändringsserie 04 trätt i kraft skall gällande typgodkännanden enligt dessa föreskrifter upphöra att gälla med undantag för de fordonstyper som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 04.
 14. NAMN- OCH ADRESSUPPGIFTER GÄLLANDE DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR UTFÖRANDET AV TYPGODKÄNNANDEPROVNINGARNA SAMT MYNDIGHETERNA
 De parter i 1958 års avtal som tillämpar dessa föreskrifter skall till Förenta nationernas sekretariat rapportera namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för utförandet av typgodkännandeprovningarna samt de myndigheter som beviljar typgodkännande och till vilka de intyg om typgodkännande, utökat typgodkännande, avslag på ansökan om typgodkännande eller återkallande av typgodkännande, som utfärdats i andra länder, skall sändas.
 (1) Inbegripet ändringsserie 03.
 (2) De huvudstöd i fordon av kategori M1 som överensstämmer med bestämmelserna i föreskrifter nr 17 behöver inte överensstämma med bestämmelserna i dessa föreskrifter.
 (3) 1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckiska republiken, 9 för Spanien, 10 för Jugoslavien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryska federationen, 23 för Grekland, 24 (vakant), 25 (vakant), 26 för Slovenien och 27 för Slovakien. Följande nummer kommer att tilldelas övriga länder i den kronologiska ordning de ratificerar överenskommelsen om antagande av enhetliga regler för typgodkännande och ömsesidigt erkännande av typgodkännande av utrustning och delar till motorfordon eller ansluter sig till denna överenskommelse; de nummer som tilldelas på detta sätt kommer att meddelas avtalsparterna av Förenta nationernas generalsekreterare.
 BILAGA 1
 MEDDELANDE
 (Maximiformat: A4 (210 × 297 mm))
 BILAGA 2
 TYPGODKÄNNANDEMÄRKENAS UTFORMNING (1)
 Typgodkännandemärke för en ”inbyggd” eller ”löstagbar” huvudstödstyp (se definitioner i punkterna 2.2.1 och 2.2.2 i dessa föreskrifter).
 Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en eller flera ”inbyggda” eller ”löstagbara” huvudstödstyper, visar att huvudstödstypen godkänts enligt föreskrifter nr 25 i Nederländerna (E4) med typgodkännandenummer 032439. De två första siffrorna i typgodkännandenumret anger att typgodkännandet beviljats i överensstämmelse med kraven i föreskrifter nr 25, ändrade genom ändringsserie 03.
 Typgodkännandemärke för en ”separat” huvudstödstyp (se definition i punkt 2.2.3 i dessa föreskrifter).
 Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på ett huvudstöd, visar att ifrågavarande huvudstöd godkänts och att det är ett ”separat” huvudstöd, godkänt i Nederländerna (E4), med typgodkännandenummer 032439. De två första siffrorna i typgodkännandenumret anger att typgodkännandet beviljats i överensstämmelse med kraven i föreskrifter nr 25, ändrade genom ändringsserie 03.
 (1) Typgodkännandenumret måste placeras nära cirkeln och antingen över eller under ”E” eller till vänster eller höger om denna bokstav.
 BILAGA 3
 FÖRFARANDE FÖR FASTSTÄLLANDE AV H-PUNKT OCH FAKTISK BRÖSTKORGSVINKEL FÖR SITTPLATSER I MOTORFORDON
 1. SYFTE
 Det förfarande som beskrivs i denna bilaga används för att fastställa H-punktens läge och den faktiska bröstkorgsvinkeln för en eller flera sittplatser i ett motorfordon och för att kontrollera förhållandet mellan uppmätta uppgifter och de konstruktionsangivelser som lämnats av fordonstillverkaren (1).
 2. DEFINITIONER
 I denna bilaga används följande beteckningar:
 referensdata: en eller flera av följande egenskaper hos en sittplats:
 2.1.1. H-punkten och R-punkten och deras inbördes förhållande,
 2.1.2. den faktiska och den konstruerade bröstkorgsvinkeln och deras inbördes förhållande.
 2.2. tredimensionell H-punktsmaskin (3D H-maskin): en anordning som används för att fastställa H-punkter och faktiska bröstkorgsvinklar. Denna anordning beskrivs i tillägg 1 till denna bilaga.
 2.3. H-punkt: svängningscentrum för bröstkorg och höft på 3D H-maskinen då denna installerats i fordonssätet i enlighet med punkt 4 nedan. H-punkten sitter mitt på anordningens mittlinje som går mellan H-punktens syftningsknappar på båda sidor om 3D H-maskinen. H-punkten motsvarar teoretiskt R-punkten (för toleranser se punkt 3.2.2 nedan). När H-punkten bestämts enligt förfarandet i punkt 4 anses den vara fast i förhållande till sittdynans stomme och rör sig med denna när sätet flyttas.
 2.4. R-punkt eller sätets referenspunkt: en konstruktionspunkt som anges av fordonstillverkaren för varje sittplats och som fastställs inom det tredimensionella referenssystemet.
 2.5. bröstkorgslinje: centrumlinjen för 3D H-maskinens givare med givaren placerad i sitt bakersta läge.
 2.6. faktisk bröstkorgsvinkel: den vinkel som uppmäts mellan en vertikal linje genom H-punkten och bröstkorgslinjen med hjälp av ryggvinkelskvadranten på 3D H-maskinen. Den faktiska bröstkorgsvinkeln motsvarar teoretiskt den konstruerade bröstkorgsvinkeln (för toleranser se punkt 3.2.2 nedan).
 2.7. konstruerad bröstkorgsvinkel: den vinkel som uppmäts mellan en vertikal linje genom R-punkten och bröstkorgslinjen i ett läge som motsvarar det konstruktionsläge för sätets ryggstöd som fastställts av fordonstillverkaren.
 2.8. passagerarens mittplan(C/LO): mittplanet för 3D H-maskinen i varje avsedd sittplats, det representeras av koordinaten för H-punkten på Y-axeln. För separata säten sammanfaller sätets mittplan med passagerarens. För andra säten anges passagerarens mittplan av tillverkaren.
 2.9. tredimensionellt referenssystem: ett system som beskrivs i tillägg 2 till denna bilaga.
 2.10. referenspunkter: fysiska punkter (hål, ytor, märken eller fördjupningar) i fordonets kaross enligt tillverkarens uppgifter.
 2.11. fordonets mätläge: fordonets läge så det anges av referenspunkternas koordinater i det tredimensionella referenssystemet.
 3. KRAV
 3.1. Uppgiftslämnande
 För varje sittplats där referensuppgifter krävs för att visa överensstämmelse med bestämmelserna i dessa föreskrifter skall alla eller eller ett lämpligt urval av följande uppgifter lämnas i den form som anges i tillägg 3 till denna bilaga.
 3.1.1. R-punktens koordinater i förhållande till det tredimensionella referenssystemet.
 3.1.2. Den konstruerade bröstkorgsvinkeln.
 3.1.3. Alla uppgifter som krävs för att justera sätet (om det är ställbart) i det mätläge som anges i punkt 4.3 nedan.
 3.2. Förhållandet mellan uppmätta uppgifter och konstruktionsuppgifter
 3.2.1. H-punktens koordinater och det värde för den faktiska bröstkorgsvinkeln som erhålls med det förfarande som anges i punkt 4 nedan, skall jämföras med R-punktens koordinater respektive med det värde för den konstruerade bröstkorgsvinkeln som anges av fordonstillverkaren.
 3.2.2. De relativa lägena för R-punkten och H-punkten och förhållandet mellan den konstruerade och den faktiska bröstkorgsvinkeln skall anses tillfredsställande för ifrågavarande sittplats om H-punkten, som den definieras av sina koordinater, ligger inom en kvadrat med sidan 50 mm med horisontella och vertikala sidor vars diagonaler skär varandra i R-punkten, samt om den faktiska bröstkorgsvinkeln ligger inom 5 grader från den konstruerade.
 3.2.3. Om dessa villkor är uppfyllda skall R-punkten och den konstruerade bröstkorgsvinkeln användas för att visa överensstämmelse med bestämmelserna i dessa föreskrifter.
 3.2.4. Om H-punkten eller den faktiska bröstkorgsvinkeln inte uppfyller kraven i punkt 3.2.2 ovan, skall H-punkten och den faktiska bröstkorgsvinkeln bestämmas ytterligare två gånger (sammanlagt tre gånger). Om resultaten av två av dessa mätningar uppfyller kraven skall villkoren i punkt 3.2.3 ovan tillämpas.
 3.2.5. Om resultaten av minst två av de tre mätningar som beskrivs i punkt 3.2.4 ovan inte uppfyller kraven i punkt 3.2.2 ovan eller om kontrollen inte kan utföras då fordonstillverkaren inte lämnat uppgifter om R-punktens läge eller om den konstruerade bröstkorgsvinkeln, skall den mittersta av de tre uppmätta punkterna eller medelvärdet för de tre uppmätta vinklarna användas och anses tillämpliga i alla de fall där R-punkten eller den konstruerade bröstkorgsvinkeln avses i dessa föreskrifter.
 4. FÖRFARANDE FÖR FASTSTÄLLANDE AV H-PUNKT OCH FAKTISK BRÖSTKORGSVINKEL
 4.1. Fordonet skall konditioneras enligt tillverkarens önskemål vid en temperatur av 20 ± 10 grader C för att säkerställa att materialet i sätet uppmått rumstemperatur. Om det säte som skall kontrolleras aldrig använts skall en person eller ett föremål som väger 70-80 kg placeras två gånger på sätet under en minut för att sammanpressa dyna och ryggstöd. På tillverkarens begäran skall alla säten förbli obelastade under minst 30 minuter innan 3D H-maskinen installeras.
 4.2. Fordonet skall befinna sig i det mätläge som definieras i punkt 2.11 ovan.
 4.3. Om sätet är ställbart skall det först inställas i sitt bakersta normala kör- eller åkläge enligt fordonstillverkarens anvisningar, endast med beaktande av sätets längdförskjutning men bortsett från den sätesförskjutning som används för andra ändamål än normala kör- och åklägen. Om andra inställningsmöjligheter för sätet finns (i höjdled, i vinkel, av ryggstödet osv.) skall dessa därefter inställas i det läge som anges av fordonstillverkaren. För fjädrande säten skall läget i höjdled låsas i ett läge som motsvarar normalt körläge enligt tillverkarens anvisningar.
 4.4. Det sittplatsområde som kommer i kontakt med 3D H-maskinen skall täckas av ett tunt bomullstyg av tillräcklig storlek och lämplig textur, närmare bestämt en slät bomullsväv med 18,9 trådar per cm2 och med en vikt av 0,228 kg/m2 eller en stickad väv eller ett fibertyg med motsvarande egenskaper.
 Om provningen utförs på ett säte utanför fordonet skall det golv på vilket sätet är placerat ha samma väsentliga egenskaper (2) som golvet i det fordon i vilket sätet är avsett att användas.
 4.5. Placera 3D H-maskinens sätes- och ryggstödsanordning så att passagerarens mittplan (C/LO) sammanfaller med 3D H-maskinens mittplan. På tillverkarens begäran kan 3D H-maskinen flyttas inåt med avseende på C/LO om 3D H-maskinen är placerad så långt ut att säteskanten inte medger att 3D H-maskinen inriktas.
 4.6. Fäst fot- och underbensdelar vid sittplattan, antingen var för sig eller med användning av T-stången och underbensenheten. En linje genom H-punktens syftningsknappar skall vara parallell med marken och vinkelrät mot sätets längsgående mittplan.
 Justera 3D H-maskinens fot- och benlägen enligt följande:
 Avsedd sittplats: förare och yttre passagerare fram.
 4.7.1.1. Både fot- och benenheter skall flyttas framåt så att fötterna intar ett naturligt läge på golvet, mellan pedalerna om så krävs. Om möjligt skall vänster fot placeras ungefär lika långt till vänster om 3D H-maskinens mittplan som höger fot till höger. Det vattenpass som kontrollerar 3D H-maskinens tvärgående placering inställs horisontellt genom att sittplattan vid behov justeras eller genom att ben- och fotenheterna flyttas bakåt. Den linje som går genom H-punktens syftningsknappar skall hållas vinkelrät mot sätets längsgående mittplan.
 4.7.1.2. Om vänster ben inte kan hållas parallellt med höger och vänster fot inte får stöd mot chassiet, flytta vänster fot tills den får stöd. Syftningsknapparnas inställning skall bibehållas.
 4.7.2. Avsedd sittplats: yttre bak
 För bak- eller extrasäten skall benen placeras enligt tillverkarens anvisningar. Om fötterna då vilar på de delar av golvet som ligger på olika nivåer skall den fot som först kommer i beröring med framsätet tjäna som referens medan den andra foten skall placeras så att det vattenpass som visar sätesanordningens tvärgående riktning anger horisontell riktning.
 4.7.3. Andra avsedda sittplatser:
 Det allmänna förfarande som anges i punkt 4.7.1 ovan skall följas, bortsett från att fötterna skall placeras enligt fordonstillverkarens anvisningar.
 4.8. Anbringa underbenens och lårens vikter och inrikta 3D H-maskinen.
 Luta ryggplattan framåt mot det främre stoppet och avlägsna 3D H-maskinen från ryggstödet med hjälp av T-stången. Återställ 3D H-maskinen på sätet med en av följande metoder:
 4.9.1. Om 3D H-maskinen tenderar att glida bakåt används följande förfarande. Låt 3D H-maskinen glida bakåt tills en framåtriktad, horisontell, återhållande kraft på T-stången inte längre krävs, dvs. tills sittplattan berör ryggstödet. Om så krävs placeras underbenet i nytt läge.
 4.9.2. Om 3D H-maskinen inte tenderar att glida bakåt används följande förfarande. Låt 3D H-maskinen glida bakåt genom att tillföra en horisontell, bakåtriktad kraft på T-stången tills sittplattan berör ryggstödet (se figur 2 i tillägg 1 till denna bilaga).
 4.10. Tillför en kraft av 100 + 10 N på 3D H-maskinens rygg- och sätesplattdelar i skärningspunkten mellan höftvinkelkvadranten och T-stångsfästet. Den tillförda kraftens riktning skall hållas längs en linje som går genom ovannämnda skärningspunkt till en punkt alldeles ovanför lårstångsfästet (se figur 2 i tillägg 1 till denna bilaga). För därefter försiktigt ryggplattan tillbaka till ryggstödet. Försiktighet måste iakttas under återstoden av förfarandet för att förhindra att 3D H-maskinen glider framåt.
 4.11. Anbringa höger och vänster bakdelsvikter och därefter växelvis de åtta bröstkorgsvikterna. Behåll 3D H-maskinens nivå.
 4.12. Luta ryggplattan framåt för att avlägsna trycket mot ryggstödet. Gunga 3D H-maskinen sidledes i en båge på 10° (5° åt vartdera hållet om det vertikala mittplanet) under tre fullständiga cykler för att avlägsna all ansamlad friktion mellan 3D H-maskinen och sätet.
 Under gungningsrörelsen kan 3D H-maskinens T-stång tendera att avvika från den angivna horisontella och vertikala inriktningen. T-stången måste därför fasthållas genom att en lämplig sidokraft tillförs under gungningsrörelserna. Försiktighet skall iakttas vid hållandet av T-stången och gungandet av 3D H-maskinen för att säkerställa att inga oavsiktliga yttre krafter tillförs i vertikal riktning eller framåt och bakåt.
 3D H-maskinens fötter får inte hindras eller fasthållas under denna fas. Om fötterna ändrar läge skall de under denna fas tillåtas behålla detta läge.
 Återför försiktigt ryggplattan mot ryggstödet och kontrollera att de två vattenpassen står i nolläge. Om fötterna rört sig under gungningen av 3D H-maskinen skall de återföras i sina lägen enligt följande:
 Lyft växelvis varje fot så litet som krävs från golvet tills ingen ytterligare fotrörelse äger rum. Under detta lyftande skall fötterna kunna rotera och inga krafter framåt eller åt sidorna får tillföras. När varje fot återförts i nedläge skall hälen beröra den konstruktion som är avsedd för detta.
 Kontrollera att sidovattenpasset står i nolläge och tillför om så krävs en sidokraft överst på ryggplattan som är tillräckligt stor för att få 3D H-maskinens sittplatta i nivå med sätet.
 4.13. Håll i T-stången för att hindra 3D H-maskinen från att glida framåt på sätesdynan och fortsätt enligt följande:
 (a)
 Återför ryggplattan mot ryggstödet.
 (b)
 Tillför och frigör växelvis en horisontell, bakåtriktad kraft, som inte får överstiga 25 N, på ryggvinkelstången vid en höjd som ungefär motsvarar centrum för bröstkorgsvikterna tills höftvinkelskvadranten visar att ett stabilt läge uppnåtts sedan kraften frigjorts. Försiktighet skall iakttas för att säkerställa att inga yttre krafter nedåt eller i sidled tillförs 3D H-maskinen. Om ytterligare nivåinställning av 3D H-maskinen krävs, rotera ryggplattan framåt, återinställ nivån och upprepa förfarandet från punkt 4.12.
 Gör alla mätningar:
 4.14.1. H-punktens koordinater mäts i förhållande till det tredimensionella referenssystemet.
 4.14.2. Den faktiska bröstkorgsvinkeln avläses vid 3D H-maskinens ryggvinkelkvadrant med givaren i sitt bakersta läge.
 4.15. Om en återinstallering av 3D H-maskinen önskas skall sätesenheten förbli obelastad under minst 30 minuter före återinstalleringen. 3D H-maskinen skall inte lämnas belastad på sätesenheten under längre tid än vad som krävs för att utföra provningen.
 Om sätena i samma rad kan betraktas som likvärdiga (bänksäte, identiska säten, osv.) skall endast en H-punkt och en ”faktisk bröstkorgsvinkel” bestämmas för varje sätesrad, förutsatt att den 3D H-maskin som beskrivs i tillägg 1 till denna bilaga placeras på en plats som kan anses representativ för raden. Denna plats skall vara:
 4.16.1. förarplatsen när det gäller den främre raden,
 4.16.2. en ytterplats när det gäller den eller de bakre raderna
 (1) För alla sittplatser utom framsäten där H-punkten inte kan fastställas med den tredimensionella H-punktmaskinen eller andra förfaranden, får den R-punkt som angivits av tillverkaren användas som referens efter den behöriga myndighetens gottfinnande.
 (2) Lutningsvinkel, höjdskillnad med en sätesmontering, ytstruktur, osv.
 Tillägg 1
 BESKRIVNING AV DEN TREDIMENSIONELLA H-PUNKTSMASKINEN (1)
 (3D H-maskinen)
 1.
 RYGG- OCH SITTPLATTOR
 Rygg- och sittplattorna är konstruerade av armerad plast och metall, simulerar en människas bröstkorg och lår och är mekaniskt ledade i H-punkten. En kvadrant är fastsatt på den givare som är ledad vid H-punkten för att mäta den faktiska bröstkorgsvinkeln. Genom en justerbar lårstång, som är anbringad på sittplattan, fastställs lårets mittlinje och den tjänar som baslinje för höftvinkelskvadranten.
 2.
 KROPPS- OCH BENKOMPONENTER
 Underbensenheterna är fastsatta i sittplatta vid den T-stång som förbinder knäna och som är en förlängning i sidled av den justerbara lårstången. Kvadranter är inbyggda i underbensenheterna för att mäta knävinklar. Sko- och fotenheterna är kalibrerade för att mäta fotvinkeln. Två vattenpass riktar anordningen i rummet. Kroppsdelsvikter är placerade vid motsvarande kroppsdelars tyngdpunkter för att för att utöva ett tryck på sätet som motsvarar en man som väger 76 kg. Alla 3D H-maskinens ledpunkter skall kontrolleras så att fri rörlighet erhålls utan att någon märkbar friktion kan spåras.
 Maskinen motsvarar den som beskrivs i standarden ISO 6549-1980.
 (1) För detaljerade uppgifter om 3D H-maskinens konstruktion hänvisas till Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Tillägg 2
 TREDIMENSIONELLT REFERENSSYSTEM
 1.
 Det tredimensionella referenssystemet definieras av tre ortogonala plan som fastställts av fordonstillverkaren (se figur) (1).
 2.
 Fordonets mätläge fastställs genom att fordonet placeras på underlaget så att referenspunkternas koordinater motsvarar de värden som angivits av tillverkaren.
 3.
 R-och H-punkternas koordinater fastställs i förhållande till de referenspunkter som definierats av fordonstillverkaren.
 (1) Referenssystemet motsvarar standarden ISO 4130, 1978.
 Tillägg 3
 REFERENSUPPGIFTER AVSEENDE SITTPLATSER
 1. KODNING AV REFERENSUPPGIFTER
 Referensuppgifter förtecknas i följd för varje sittplats. Sittplatser identifieras med hjälp av en tvåställig kod. Det första tecknet är en arabisk siffra och anger sätesraden, räknat framifrån och bakåt i fordonet. Det andra tecknet är en versal som anger sittplatsens läge i en rad, sett i fordonets körriktning framåt; följande bokstäver skall användas:
 L
 =
 vänster
 C
 =
 mitten
 R
 =
 höger
 2. BESKRIVNING AV FORDONETS MÄTLÄGE
 2.1. Referenspunkternas koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. FÖRTECKNING ÖVER REFERENSUPPGIFTER
 Sittplats: ...
 3.1.1. R-punktens koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Konstruerad bröstkorgsvinkel ...
 3.1.3. Specifikationer för inställning av säte (1)
 horisontell: ...
 vertikal: ...
 vinkel: ...
 bröstkorgsvinkel: ...
 Anmärkning: Förteckna referensuppgifter för ytterligare sittplatser i punkterna 3.2, 3.3, osv.
 (1) Stryk det som inte är tillämpligt.
 BILAGA 4
 BESTÄMNING AV HUVUDSTÖDETS HÖJD OCH BREDD
 BILAGA 5
 DETALJUPPGIFTER OM LINJER SOM DRAGITS OCH MÄTNINGAR SOM GJORTS UNDER PROVNINGARNA
 BILAGA 6
 PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR KONTROLL AV ENERGIUPPTAGNING
 1. UPPSTÄLLNING, PROVNINGSUTRUSTNING, REGISTRERINGSINSTRUMENT OCH FÖRFARANDE
 1.1. Uppställning
 Det huvudstöd som täcks av ett energiupptagande material skall utrustas och provas på det säte eller den fordonskonstruktionsdel där det installerats. Konstruktionsdelen skall vara fast förankrad i provningsbänken för att förbli orörlig när islaget äger rum och det underlag på vilket den vilar skall, i avsaknad av särskilda anvisningar, som skall vara motiverade, vara ungefärligen horisontellt. Om ryggstödet är ställbart skall det vara fastskruvat i det läge som beskrivs i punkt 7.2.2 i dessa föreskrifter.
 Huvudstödet skall vara monterat på ryggstödet som detta föreligger i fordonet. När det gäller ett separat huvudstöd skall det vara fastsatt på den del av fordonskonstruktionen där det normalt är fastsatt.
 Om huvudstödet är ställbart skall det placeras i det ogynnsammaste läge som justeringsanordningen tillåter.
 1.2. Provningsutrustning
 1.2.1. Denna utrustning består av en pendel, vars vridaxel avlastas av kullager och vars reducerade massa (1) i islagscentrum är 6,8 kg. Den nedre delen av pendeln består av en stel huvudform med en diameter av 165 mm, vars mittpunkt sammanfaller med pendelns islagscentrum.
 1.2.2. Huvudformen skall förses med två accelerometrar och en anordning för mätning av hastighet som alla kan mäta värden i islagets riktning.
 1.3. Registreringsinstrument
 De registreringsinstrument som används skall kunna utföra mätningar med följande noggrannhetsgrader:
 1.3.1. Acceleration:
 noggrannhet = ± 5 % av det verkliga värdet
 mätkedjans frekvensklass: kanalfrekvensklass 600 motsvarande egenskaperna i standarden ISO 6487 (1987)
 Tvärgående känslighet ≤ 5 % av skalans lägsta punkt.
 1.3.2. Hastighet:
 noggrannhet = ± 2,5 % av det verkliga värdet,
 känslighet = 0,5 km/h.
 1.3.3. Tidsregistrering
 Utrustningen skall kunna registrera hela förloppet med en noggrannhet av 1/1 000 sekund,
 Islagets inledning, då huvudformen först kommer i kontakt med provningsföremålet, skall markeras på de registreringar som används vid analys av provningen.
 1.4. Provningsförfarande
 Sedan huvudstödet installerats och justerats enligt punkt 1.1 i denna bilaga, skall islaget äga rum i de punkter som valts av laboratoriet i det islagsområde som definieras i punkt 6.1 i dessa föreskrifter samt möjligen utanför det islagsområde som definieras i punkt 6.2 i dessa föreskrifter, på ytor med en krökningsradie av mindre än 5 mm.
 1.4.1.1. På baksidan skall islagets riktning bakifrån och framåt i ett längsgående plan vara i en vinkel av 45° från vertikalplanet.
 1.4.1.2. På framsidan skall islagets riktning framifrån och bakåt i ett längsgående plan vara horisontell.
 1.4.1.3. De främre och bakre områdena begränsas av det horisontella plan som är tangenten till huvudstödets överkant såsom fastställs i punkt 7.2 i dessa föreskrifter.
 1.4.2. Huvudformen skall träffa provningsföremålet med en hastighet av 24,1 km/h, varvid denna hastighet skall uppnås antingen genom själva framdrivningsenergin eller med ytterligare en framdrivningsanordning.
 2. RESULTAT
 I de provningar som utförs enligt ovanstående förfarande skall huvudformens retardation inte kontinuerligt överstiga 80 g under längre tid än 3 millisekunder. Retardationen skall beräknas som medelvärdet av värdena från de två decelerometrarna.
 3. LIKVÄRDIGA FÖRFARANDEN
 3.1. Likvärdiga provningsförfaranden skall medges under förutsättning att de resultat som krävs i punkt 2 ovan kan uppnås, i synnerhet får provningsföremålens riktning vara annorlunda så länge de relativa vinklarna mellan huvudstödet och islagsriktningen respekteras.
 3.2. Den som använder en annan metod än den som beskrivs i punkt 1 är skyldig att påvisa dess likvärdighet.
 (1) Förhållandet mellan pendelns reducerade massa ”mr” och pendelns totala massa ”m” vid avståndet ”a” mellan islagscentrum och rotationsaxeln och vid avståndet ”l” mellan tyngdpunkten och rotationsaxeln erhålls med hjälp av formeln: mr = m (l/a).
 BILAGA 7
 BESTÄMNING AV MÅTTET ”A” FÖR HUVUDSTÖDETS ÖPPNINGAR
 (se punkterna 6.6.2 och 6.6.3 i dessa föreskrifter)


text:
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,5.8.2020
 COM(2020) 357 final
 2020/0164(NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepinguga, seoses kõnealuse lepingu XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) ajakohastamisega
 SELETUSKIRI
 1.Kavandatav reguleerimisese
 Käesolevas ettepanekus käsitletakse nõukogu otsust, millega määratakse kindlaks liidu seisukohad, mis võetakse kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitees seoses ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu tolli ja kaubanduse soodustamist käsitleva 5. peatüki XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) ajakohastamisega.
 2.Ettepaneku taust
 2.1.Ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vaheline assotsieerimisleping
 Ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu (edaspidi „leping“) eesmärk on edendada Gruusia ja Euroopa Liidu (edaspidi „lepinguosalised“) järkjärgulist majanduslikku lõimumist ja poliitilise assotsieerumise süvendamist. Leping jõustus 1. juulil 2016.
 2.2.Assotsieerimiskomitee
 Assotsieerimiskomitee on lepinguga asutatud organ, millel on lepingu artikli 408 lõike 3 kohaselt õigus võtta vastu otsuseid lepingus ettenähtud juhtudel ja valdkondades, milles assotsieerimisnõukogu on talle volitused delegeerinud. Kõnealused otsused on lepinguosaliste suhtes siduvad ning nad võtavad nende rakendamiseks vajalikke meetmeid.
 Vastavalt lepingu artikli 408 lõikele 4 tuleb assotsieerimiskomitee kaubanduskoosseis kokku kõigi kõnealuse lepingu IV jaotisest tulenevate kaubandusküsimuste ja kaubandusküsimustega seotud küsimuste lahendamiseks. Assotsieerimiskomitee ja selle allkomiteede kodukorra (edaspidi „kodukord“) artikli 1 lõikes 4 on täpsustatud, et assotsieerimiskomitee kaubanduskoosseis koosneb Euroopa Komisjoni ja Gruusia kõrgetest ametnikest, kes vastutavad kaubanduse ja kaubandusega seotud küsimuste eest. Euroopa Komisjoni või Gruusia esindaja, kes vastutab kaubanduse ja kaubandusküsimuste eest, täidab ELi-Gruusia assotsieerimisnõukogu otsuse 1/2014
 1
 II lisa artikli 1 lõike 4 kohaselt kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitee esimehe ülesandeid. Kohtumistel osaleb ka Euroopa välisteenistuse esindaja.
 Lepingu artikli 408 lõike 3 ning töökorra artikli 11 lõike 1 kohaselt võtab assotsieerimiskomitee oma otsused vastu lepinguosaliste vastastikusel kokkuleppel ning pärast asjaomaste sisemenetluste lõpuleviimist. Kõigile otsustele ja soovitustele kirjutab alla assotsieerimiskomitee esimees ja assotsieerimiskomitee sekretärid kinnitavad need.
 3.Liidu nimel võetav seisukoht
 3.1.Assotsieerimiskomitee kavandatud õigusaktid
 Käesoleva nõukogu otsuse ettepanekuga kehtestatakse liidu seisukoht, mis võetakse lepinguga asutatud assotsieerimiskomitees seoses otsuse vastuvõtmisega, mis puudutab tolli ja kaubanduse soodustamist käsitleva 5. peatüki XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) ajakohastamist.
 Akt, mille kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega akt. Kavandatav õigusakt on rahvusvahelise õiguse alusel siduv kooskõlas ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu artikli 408 lõikega 3.
 XIII lisa ajakohastamine on vajalik selleks, et võtta arvesse liidu õigustiku arengut tolli valdkonnas pärast lepingu üle peetud läbirääkimiste lõpuleviimist 2013. aasta novembris. Ettepanek on kooskõlas lepinguosaliste kohustustega, mis on sätestatud lepingu artiklites 406 ja 418.
 Käesolev ettepanek on kooskõlas liidu muude välispoliitika eesmärkidega, eelkõige Gruusiaga seotud Euroopa naabruspoliitika ja arengukoostööpoliitikaga, ning aitab kaasa nende rakendamisele.
 Kaubandust ja kaubandusküsimusi käsitlevatele lepingu sätetele tehti 2008. aastal eelhindamine. 2012. aastal koostas komisjoni kaubanduse peadirektoraat mõjuhinnangu kaubanduse jätkusuutlikkuse kohta,
 2
 mida võeti arvesse põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda käsitlevatel läbirääkimistel. Kõnealune uuring Euroopa Liidu ja Gruusia vahelise 2008. aasta aprillis sõlmitud vabakaubanduslepingu majandusliku teostatavuse ja üldise majandusliku mõju kohta kinnitas, et kaubandust ja kaubandusküsimusi käsitlevate sätete rakendamine ei avaldaks negatiivset mõju liidule, selle õigustikule ega poliitikale, kuid avaldaks positiivset mõju Gruusia majandusarengule. Ettepanek ei mõjuta negatiivselt liidu majandus-, sotsiaal- ega keskkonnapoliitikat.
 Selles etapis ei kohaldata lepingu suhtes õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmist tulenevat korda, leping ei too liidu VKEdele kaasa kulusid ega tekita küsimusi digitaalse keskkonna seisukohast.
 4.Õiguslik alus
 4.1.Menetlusõiguslik alus
 4.1.1.Põhimõtted
 Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõike 9 kohaselt võetakse vastu otsused, millega kehtestatakse „lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku“.
 Mõiste „õigusliku toimega aktid“ hõlmab akte, millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase organi suhtes kehtiva rahvusvahelise õiguse normide alusel. Siia hulka kuuluvad ka sellised õiguslikud vahendid, mis ei ole rahvusvahelise õiguse kohaselt siduvad, aga mis „võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu“.
 4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil
 Assotsieerimiskomitee on lepinguga, s.t ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepinguga sätestatud organ. Lepingu artikli 408 lõike 4 kohaselt tuleb assotsieerimiskomitee kaubanduse erikoosseis kokku kõigi kõnealuse lepingu IV jaotisest tulenevate kaubandusküsimuste ja kaubandusküsimustega seotud küsimuste lahendamiseks.
 Lepingu artikli 406 lõike 3 kohaselt on assotsieerimisnõukogul õigus ajakohastada ja muuta käesoleva lepingu lisasid. Lepingu artikli 408 lõike 2 kohaselt võib assotsieerimisnõukogu delegeerida assotsieerimiskomiteele kõiki oma volitusi, sealhulgas siduvate otsuste vastuvõtmise õigust. Assotsieerimisnõukogu volitas 17. novembri 2014. aasta otsusega nr 3/2014 kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomiteed ajakohastama või muutma teatavaid kaubandusega seotud lisasid.
 Aktid, mille assotsiatsioonikomitee peab vastu võtma, on õigusliku toimega aktid. Vastavalt lepingu artikli 408 lõikele 3 muutuvad kavandatud õigusaktid rahvusvahelise õiguse raames lepinguosaliste jaoks siduvaks. Kavandatud akt ei täienda ega muuda lepingu institutsioonilist raamistikku. Seega tuleb ELi–Gruusia assotsieerimiskomitee kaubanduskoosseisus võetavad liidu seisukohad tuleb kehtestada vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikele 9.
 Ettepanekus esitatud otsuse menetlusõiguslik alus on seega ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.
 4.2. Materiaalõiguslik alus
 4.2.1.Põhimõtted
 ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mida liidu nimel võetav seisukoht puudutab. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning ühte neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, mis on nõutav tulenevalt peamisest või ülekaalukast eesmärgist või valdkonnast.
 4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhtumil
 Kavandatava õigusakti peamine eesmärk ja sisu on soodustada lepinguosaliste vahelist kaubandust, ajakohastades lepingu IV jaotise, mis käsitleb kaubandust ja kaubandusküsimusi, 5. peatüki (toll ja kaubanduse soodustamine) XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“). Seega kuulub kavandatav õigusakt ELi toimimise lepingu artiklis 207 osutatud ühise kaubanduspoliitika reguleerimisalasse.
 Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 207 lõike 4 esimene lõik.
 4.3.Järeldus
 Esildatud otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikli 207 lõike 4 esimene lõik koostoimes artikli 218 lõikega 9.
 5.Kavandatava akti avaldamine
 Kuna kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitee otsusega muudetakse lepingut, on asjakohane avaldada see otsus pärast vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.
 2020/0164 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepinguga, seoses kõnealuse lepingu XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) ajakohastamisega
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 9,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
 ning arvestades järgmist:
 (1)Liit sõlmis nõukogu otsuse 2014/494/EL alusel ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu (edaspidi „leping“), mis jõustus 1. juulil 2016.
 (2)Lepingu artikli 406 lõike 3 kohaselt on assotsieerimisnõukogul õigus ajakohastada ja muuta lepingu lisasid.
 (3)Lepingu artikli 408 lõike 2 kohaselt võib assotsieerimisnõukogu delegeerida assotsieerimiskomiteele kõiki oma volitusi, sealhulgas siduvate otsuste vastuvõtmise õigust.
 (4)Tulenevalt assotsieerimisnõukogu 17. novembri 2014. aasta otsuse nr 3/2014 artiklist 1 delegeeris assotsieerimisnõukogu kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomiteele õiguse ajakohastada või muuta muu hulgas IV jaotise (kaubandus ja kaubandusküsimused) 5. peatükiga (toll ja kaubanduse soodustamine) seonduvaid lepingu lisasid niivõrd, kui 5. peatükk ei sisalda erisätteid kõnealuste lisade ajakohastamise või muutmise kohta.
 (5)Kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitee võtab oma järgmisel kohtumisel vastu otsuse lepingu tolli ja kaubanduse soodustamist käsitleva 5. peatüki XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) ajakohastamise kohta.
 (6)On asjakohane määrata kindlaks liidu nimel kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitees võetav seisukoht, kuna kavandatav otsus on liidule siduv.
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Kaubanduskoosseisus kokkutulnud ELi-Gruusia assotsieerimiskomitee kohtumisel, kus ajakohastatakse tolli ja kaubanduse soodustamist käsitlevat XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“), liidu nimel võetav seisukoht põhineb otsuse eelnõul, mis on lisatud käesolevale otsusele.
 Artikkel 2
 Kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitee otsused avaldatakse pärast nende vastuvõtmist Euroopa Liidu Teatajas.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus on adresseeritud komisjonile.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 (1)
 ELT L 321, 5.12.2015, lk 60–69.
 (2)
 https://ec.europa.eu/trade/policy/policy-making/analysis/policy-evaluation/sustainability-impact-assessments/
 ---documentbreak---
 EUROOPA KOMISJON
 Brüssel,5.8.2020
 COM(2020) 357 final
 LISA
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: Nõukogu otsus
 seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Liidu nimel kaubanduskoosseisus kokkutulnud assotsieerimiskomitees, mis on loodud ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepinguga, seoses kõnealuse lepingu XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) ajakohastamisega
 LISA
 Kaubanduskoosseisus kokkutulnud ELi-Gruusia assotsieerimiskomitee otsus nr 1/2020,
 xx.xx.2020,
 ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelise assotsieerimislepingu 5. peatüki XII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) muutmise kohta
 KAUBANDUSKOOSSEISUS KOKKUTULNUD ASSOTSIEERIMISKOMITEE,
 võttes arvesse ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vahelist assotsieerimislepingut, eriti selle artiklit 84 ja artikli 465 lõiget 3,
 ning arvestades järgmist:
 (1)Ühelt poolt Euroopa Liidu, Euroopa Aatomienergiaühenduse ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Gruusia vaheline assotsieerimisleping (edaspidi „leping“) kirjutati alla 27. juunil 2014 ja see jõustus 2016. aasta juulis.
 (2)Lepingu preambulis tunnistatakse lepinguosaliste soovi jätkata Gruusia reformi- ja ühtlustamisprotsessi, toetades Gruusia järkjärgulist majanduslikku integratsiooni ja poliitilist assotsieerimist, ning saavutada majanduslik integratsioon õigusnormide ulatusliku ühtlustamise teel.
 (3)Kooskõlas lepingu artikliga 75 kohustus Gruusia ühtlustama oma õigusaktid ELi tollialaste õigusaktidega, nagu on sätestatud lepingu XIII lisas.
 (4)Võttes arvesse, et XIII lisas („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) loetletud ELi õigusakte on pärast lepingu üle peetud läbirääkimiste lõpuleviimist oluliselt muudetud, tuleks seda arengut kajastada lepingu XIII lisas,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Lepingu XIII lisa („Tollialaste õigusaktide ühtlustamine“) asendatakse käesoleva otsuse lisaga.
 Artikkel 2
 Käesolev otsus on koostatud bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi, ungari keeles ja gruusia keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
 (Koht ja kuupäev) ...,
 Kaubanduskoosseisus kokkutulnud
 assotsieerimiskomitee nimel
 esimees
 sekretärid
 LISA
 5. PEATÜKI XIII LISA
 Tollialaste õigusaktide ühtlustamine
 Tolliseadustik
 Nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määrus (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik
 Ajakava: Gruusia ühtlustab oma õigusaktid eespool nimetatud määrusega (välja arvatud artiklid 1, 4, artikli 27 lõige 1, artiklid 53, 81 ja 82, artikli 87 lõige 4, artikli 89 lõike 2 punkt a, artiklid 155–157, artikli 211 lõike 4 punkt b, artikkel 227, artikli 233 lõike 1 punkt c ja artiklid 284–288) nelja aasta jooksul pärast käesoleva lepingu jõustumist.
 Lepinguosalised vaatavad liidu tolliseadustiku artikliga 210 (eriprotseduurid) ühtlustamise uuesti läbi enne eespool sätestatud ühtlustamise tähtaja möödumist.
 Ühtlustamine artikliga 247 toimub parimal võimalikul viisil.
 Ühistransiit ja ühtne haldusdokument (SAD)
 20. mai 1987. aasta kaubavahetusformaalsuste lihtsustamise konventsioon
 20. mai 1987. aasta ühistransiidiprotseduuri konventsioon
 Ajakava: Gruusia ühtlustab oma õigusaktid eespool nimetatud konventsioonidega, kaasa arvatud võimaliku ühinemise kaudu nimetatud konventsioonidega, nelja aasta jooksul pärast käesoleva lepingu jõustumist.
 Tollimaksuvabastused
 Nõukogu 16. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1186/2009, millega kehtestatakse ühenduse tollimaksuvabastuse süsteem
 Ajakava: Gruusia ühtlustab oma õigusaktid eespool nimetatud määruse I ja II jaotisega nelja aasta jooksul pärast käesoleva lepingu jõustumist.
 Intellektuaalomandi õiguste kaitse
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuni 2013. aasta määrus (EL) nr 608/2013, mis käsitleb intellektuaalomandi õiguskaitse tagamist tollis
 Ajakava: Gruusia ühtlustab oma õigusaktid eespool nimetatud määruse sätetega (välja arvatud artikkel 26) kolme aasta jooksul pärast käesoleva lepingu jõustumist. Kohustus ühtlustada õigusaktid määrusega (EL) nr 608/2013 ei kohusta Gruusiat võtma meetmeid, kui Gruusia intellektuaalomandialased materiaalõiguslikud õigus- ja haldusnormid ei taga teatava intellektuaalomandi õiguste kaitset.