type: caselaw

text:
C 234/18 FR Journal officiel des CommunauteÂs europeÂennes 25.7.98
 Bernhard Mongin, membres du service juridique de la 6 mai 1998 dans l'affaire 1) M. G. Everson et 2) M. T. J.
 Commission, et eÂlisant domicile aÁ Luxembourg, au bureau Barrass contre 1) le Secretary of State for Trade and
 de M. Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirch- Industry et 2) Bell Lines Ltd en cours de liquidation) et
 berg. parvenue au greffe de la Cour le 25 mai 1998.
 La partie requeÂrante conclut aÁ ce qu'il plaise aÁ la Cour: L'Industrial Tribunal, Bristol, demande aÁ la Cour de jus-
 tice de statuer sur la question suivante:
 Ð constater que, en ne prenant pas les mesures neÂcessai-
 res que comporte l'exeÂcution de l'arreÃt de la Cour du «Lorsque
 23 mars 1995 dans l'affaire C-365/93 (1), plus preÂciseÂ-
 i) une personne travaille dans un EÂtat membre pour un
 ment en n'ayant pas encore arreÃteÂ ni, subsidiairement,
 employeur constitueÂ en socieÂteÂ dans un autre EÂtat
 notifieÂ aÁ la Commission les dispositions leÂgislatives,
 membre, et que
 reÂglementaires et administratives neÂcessaires pour se
 conformer inteÂgralement aÁ la directive 89/48/CEE (2) ii) l'employeur dispose d'une succursale dans l'EÂtat mem-
 du Conseil, du 21 deÂcembre 1998, relative aÁ un sys- bre o le travail est accompli, laquelle est immatricu-
 teÁme geÂneÂral de reconnaissance des diplômes d'ensei- leÂe en vertu des dispositions nationales mettant en
 gnement supeÂrieur qui sanctionnent des formations úuvre la directive 89/666/CEE (1) (onzieÁme directive
 professionnelles d'une dureÂe minimale de trois ans, la sur le droit des socieÂteÂs) mais n'est pas constitueÂe en
 ReÂpublique helleÂnique a manqueÂ aux obligations qui socieÂteÂ et n'a pas de personnaliteÂ morale distincte de
 lui incombent en vertu de l'article 171 du traiteÂ CE; celle de l'employeur, et que
 Ð condamner la ReÂpublique helleÂnique aux deÂpens. iii) tant l'employeur que le salarieÂ sont tenus de verser
 des cotisations de seÂcuriteÂ sociale dans l'EÂtat membre
 Moyens et principaux arguments o le travail est effectueÂ,
 En vertu de l'article 171 du traiteÂ CE, si un EÂtat membre l'institution de garantie aÁ qui incombe le reÁglement des
 n'a pas pris dans le deÂlai fixeÂ par la Commission les me- creÂances des salarieÂs, au titre de l'article 3 de la directive
 sures que comporte l'exeÂcution d'un arreÃt de la Cour, qui 80/987/CEE, du Conseil, du 20 octobre 1980, concernant
 a constateÂ que l'EÂtat membre en question avait manqueÂ le rapprochement des leÂgislations des EÂtats membres rela-
 aux obligations qui lui incombent en vertu du traiteÂ, la tives aÁ la protection des travailleurs salarieÂs en cas d'insol-
 Commission peut saisir la Cour de justice, en indiquant le vabiliteÂ de l'employeur (2), est-elle
 montant de la somme forfaitaire ou de l'astreinte aÁ payer
 par l'EÂtat membre concerneÂ qu'elle estime adapteÂ aux cir- a) l'institution de garantie de l'EÂtat membre dans lequel
 constances. Le deÂfaut de transposition inteÂgrale de la la proceÂdure de deÂsinteÂressement collectif a eÂteÂ
 directive 89/48/CEE dans l'ordre juridique grec est consti- ouverte ou
 tutif d'une violation des principes fondamentaux de libre
 circulation des personnes et des services, alors que trois b) l'institution de garantie de l'EÂtat membre dans lequel
 anneÂes se sont deÂjaÁ eÂcouleÂes depuis que la Cour a rendu le travail est effectueÂ et o l'employeur dispose d'une
 son arreÃt dans l'affaire C-365/93. Compte tenu de la gra- preÂsence commerciale permanente?»
 viteÂ et de la dureÂe de l'infraction, ainsi que de la neÂcessiteÂ
 d'assurer l'effet dissuasif de la sanction, la Commission (1) OnzieÁme directive 89/666/CEE du Conseil du 21 deÂcembre
 demande aÁ la Cour de condamner la ReÂpublique helleÂ- 1989 concernant la publiciteÂ des succursales creÂeÂes dans un
 EÂtat membre par certaines formes de socieÂteÂ relevant du droit
 nique aÁ une astreinte de 41 000 eÂcus par jour de retard, aÁ d'un autre EÂtat (JO L 395 du 30.12.1989, p. 36).
 compter du jour de la notification aÁ la ReÂpublique helleÂ- (2) JO L 283 du 20.10.1980, p. 23.
 nique de l'arreÃt aÁ rendre par la Cour dans la preÂsente
 affaire jusqu'au jour de la cessation de l'infraction.
 (1) Rec. 1995, p. I-499.
 (2) JO L 19 du 24.1.1989, p. 16.
 Pourvoi introduit, le 25 mai 1998, par Anthony Goldstein,
 contre l'ordonnance rendue le 16 mars 1998 par la troi-
 sieÁme chambre du Tribunal de premieÁre instance des
 CommunauteÂs europeÂennes, dans l'affaire T-235/95,
 Anthony Goldstein contre Commission des CommunauteÂs
 Demande de deÂcision preÂjudicielle preÂsenteÂe par ordon- europeÂennes
 nance de l'Industrial Tribunal, Bristol, rendue le 6 mai (Affaire C-199/98 P)
 1998 dans l'affaire 1) M. G. Everson et 2) M. T. J. Barrass
 contre 1) le Secretary of State for Trade and Industry et 2) (98/C 234/36)
 Bell Lines Ltd (en cours de liquidation)
 (Affaire C-198/98) La Cour de justice des CommunauteÂs europeÂennes a eÂteÂ
 saisie le 25 mai 1998 d'un pourvoi dirigeÂ contre l'ordon-
 (98/C 234/35) nance rendue le 16 mars 1998 par la troisieÁme chambre
 du Tribunal de premieÁre instance des CommunauteÂs euro-
 La Cour de justice des CommunauteÂs europeÂennes a eÂteÂ peÂennes, dans l'affaire T-235/95, Anthony Goldstein
 saisie d'une demande de deÂcision aÁ titre preÂjudiciel par contre Commission des CommunauteÂs europeÂennes, et
 ordonnance de l'Industrial Tribunal, Bristol, rendue le formeÂ par Anthony Goldstein, meÂdecin, repreÂsenteÂ par M.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Ważna informacja prawna
 |
 21999D0180
 Dziennik Urzędowy L 074 , 15/03/2001 P. 0008 - 0008
 Decyzja Wspólnego Komitetu EOGnr 180/1999z dnia 17 grudnia 1999 r.zmieniająca załącznik XIII (Transport) do Porozumienia EOGWSPÓLNY KOMITET EOG,uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, dostosowane Protokołem dostosowującym Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym, zwane dalej Porozumieniem, w szczególności jego art. 98,a także mając na uwadze, co następuje:(1) Załącznik XIII do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 147/1999 z dnia 5 listopada 1999 r. [1](2) Dyrektywa Komisji 1999/19/WE z dnia 18 marca 1999 r. zmieniająca dyrektywę Rady 97/70/WE ustanawiającą zharmonizowany system bezpieczeństwa dla statków rybackich o długości 24 m i większej [2], ma zostać włączona do Porozumienia,PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:Artykuł 1W pkt 56g (dyrektywa Rady 97/70/WE) w załączniku XIII do Porozumienia dodaje się:", zmieniona:— 399 L 0019: dyrektywą Komisji 1999/19/WE z dnia 18 marca 1999 r. (Dz.U. L 83 z 27.3.1999, str. 48).".Artykuł 2Teksty dyrektywy 1999/19/WE w językach islandzkim i norweskim, załączone do odpowiednich wersji językowych niniejszej decyzji, są autentyczne.Artykuł 3Niniejsza decyzja wchodzi w życie dnia 18 grudnia 1999 r., pod warunkiem że wszystkie notyfikacje na mocy art. 103 ust. 1 Porozumienia zostały dokonane wobec Wspólnego Komitetu EOG.Artykuł 4Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w Sekcji EOG oraz w Dodatku EOG do Dziennika Urzędowego Wspólnot Europejskich.Sporządzono w Brukseli, dnia 17 grudnia 1999 r.W imieniu Wspólnego Komitetu EOGN. v. LiechtensteinPrzewodniczący[1] Dz.U. L 15 z 18.1.2001, str. 43.[2] Dz.U. L 83 z 27.3.1999, str. 48.--------------------------------------------------


type: other

text:
1. § (1) A Magyar Köztársaság területének elhagyása - beleértve a külföldi letelepedés szándékával történő kiutazást is - alkotmányos alapjog, amely minden magyar állampolgárt és az országban jogszerűen tartózkodó külföldit megillet. A külföldre utazás joga törvényben meghatározottak szerint gyakorolható, illetőleg korlátozható.
 (2) A magyar állampolgár külföldről bármikor hazatérhet. A hazatérés joga e törvényben foglalt feltételek hiányában sem tagadható meg, nem korlátozható, illetőleg feltételhez nem köthető.
 (3) A külföldre utazás joga érvényes úti okmánnyal, valamint nemzetközi szerződés alapján személyazonosító igazolvánnyal gyakorolható.
 (2) E törvény rendelkezéseit a Magyarországon élő hontalanokra és a bevándorolási engedéllyel rendelkező külföldiekre a külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló törvényben foglaltakkal együtt kell alkalmazni.
 (3) A magyar menekültügyi hatóság által menekültként, menedékesként, befogadottként elismert személyekre e törvény III., IV. és V. fejezetében foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni.
 a) úti okmány: az útlevél, valamint nemzetközi szerződésben, továbbá a Kormány rendeletében meghatározott, a külföldre utazásra, illetőleg az onnan való visszatérésre jogosító hatósági igazolvány, bizonyítvány vagy irat;
 b) útlevél: a Magyar Köztársaság tulajdonát képező hatósági igazolvány, amely birtokosának személyazonosságát és állampolgárságát, valamint a világ összes országába utazásra, illetőleg hazatérésre való jogosultságát hitelesen igazolja;
 c) útlevél hatóság: az úti okmány kiadására, visszavonására, az utazás e törvény szerint történő engedélyezésére, illetőleg korlátozására feljogosított közigazgatási szerv.
 (4) Az úti okmány a jogosultság fennállásáig, kormányrendeletben meghatározott szabályok szerint tartható birtokban. A jogosultság megszűnését követő 15 napon belül az úti okmányt le kell adni az útlevél hatóságnál. A szülői felügyeleti jog megszűnése esetén a kiskorú úti okmányát a szülői felügyelet gyakorlására jogosulttá váló személynek is át lehet adni.
 7. § (1) Az útlevél adatoldala - az ideiglenes magánútlevél kivételével - tartalmazza
 a) az állampolgár családi és utónevét, leánykori családi és utónevét, születési helyét, idejét, nemét, állampolgárságát, arcképmását és saját kezű aláírását;
 c) az a)-b) pontokban meghatározott adatokból képzett, az állampolgár és az útlevél azonosítását lehetővé tevő, gépi olvasásra alkalmas adatsort.
 (2) Az ideiglenes magánútlevél adatoldala az (1) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott adatokat tartalmazza.
 (3) A hivatalos útlevél adattartalma kiegészül a használatára jogosult személy diplomáciai rangjának, illetve az útlevél kiállítására alapot szolgáltató tisztségének vagy egyéb jogcímének megjelölésével.
 (4) Az útlevélbe az útlevél hatóság, a határőrség, a külföldi hatóság, valamint jogszabályban erre felhatalmazott szerv tehet bejegyzést.
 (5) Az útlevél érvényességének időtartama nem hosszabbítható meg.
 8. § (1) A magánútlevél érvényességének időtartama az állampolgárnak az útlevél iránti kérelem benyújtásakor betöltött életkorától függően
 a) 4 éves életkor betöltéséig 2 év;
 b) 4-18 éves életkor közöttiek esetén 5 év;
 c) 18 éven felüliek esetén - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - 10 év.
 (2) A 18 éven felüli állampolgár részére a magánútlevél - kérelmére - 5 éves érvényességgel is kiállítható.
 (2) Annak az állampolgárnak, aki hivatalos útlevélre nem jogosult és foglalkozása rendszeres külföldre utazással jár - az ezt bizonyító igazolás alapján - második magánútlevél is kiadható.
 (3) A második magánútlevelet az arra jogosító foglalkozás gyakorlásának időtartamára, de legfeljebb ötévi érvényességgel kell kiállítani.
 10. § (1) Külföldön élő vagy tartózkodó állampolgár részére ideiglenes magánútlevelet lehet kiállítani, ha az állampolgár útlevele lejárt, elveszett, ellopták vagy utazásra egyéb módon alkalmatlanná vált, és külföldi tartózkodásához vagy továbbutazásához Magyarországról a magánútlevél kellő időn belül nem szerezhető be.
 (2) Az ideiglenes magánútlevél továbbutazásra, illetőleg hazautazásra jogosít, érvényességének időtartama legfeljebb egy év.
 11. § (1) Hivatalos útlevél: a diplomata-útlevél, a külügyi szolgálati útlevél, a szolgálati útlevél és a hajós szolgálati útlevél. A hivatalos útlevelet a megbízatás időtartamára, de legfeljebb ötévi érvényességgel kell kiállítani.
 (2) Hivatalos útlevél - a diplomata-útlevél kivételével - kizárólag hivatalos utazás céljára használható fel.
 (3) A hivatalos útlevél rendeltetésszerű felhasználásáról és kezeléséről az utazást elrendelő, illetőleg az útlevél kiadására javaslatot tevő szerv, az országgyűlési képviselő, továbbá házastársa, gyermeke [12. § (1) bekezdés f) pont] diplomata-útlevele esetében az Országgyűlés Hivatala gondoskodik.
 a) a köztársasági elnök, az Alkotmánybíróság elnöke, valamint a Legfelsőbb Bíróság elnöke;
 b) az országgyűlési képviselő;
 c) az állampolgári jogok országgyűlési biztosa és általános helyettese, valamint a külön biztosok, a Legfelsőbb Bíróság elnökhelyettese, a legfőbb ügyész és helyettesei, az Alkotmánybíróság tagja, az Állami Számvevőszék elnöke és alelnökei, a Magyar Nemzeti Bank elnöke és alelnökei;
 d) a miniszterelnök, a miniszter, az államtitkár és a helyettes államtitkár;
 e) a Külügyminisztérium diplomáciai vagy konzuli ranggal rendelkező munkatársa, a Magyar Köztársaság diplomáciai képviselete diplomáciai személyzetének tagja, a Magyar Köztársaság konzuli képviselete konzuli tisztviselője, nemzetközi jogon alapuló diplomáciai kiváltságot és mentességet élvező egyéb személy, diplomáciai és konzuli futár;
 f) az a)-e) pontban megjelölt személlyel hivatalos célból együtt utazó, közös háztartásban élő házastársa, eltartott gyermeke.
 (2) Kizárólag utazásának időtartamára érvényes diplomata-útlevelet kaphat az a személy is, aki a köztársasági elnök, a miniszterelnök, az Országgyűlés elnöke vagy a külügyminiszter megbízásából diplomáciai küldetéssel utazik külföldre, továbbá az, akinek az útlevéllel történő ellátását rendkívül indokolt esetben az irányítást (felügyeletet) gyakorló miniszter javaslatára a külügyminiszter engedélyezte.
 a) a Külügyminisztérium diplomáciai ranggal nem rendelkező munkatársa;
 b) a Magyar Köztársaság diplomáciai képviseletének igazgatási és műszaki személyzete, illetőleg kisegítő személyzetének tagja;
 c) a Magyar Köztársaság konzuli képviselete konzuli alkalmazottja és kisegítő személyzetének tagja;
 e) az a)-d) pontok szerint jogosult személlyel hivatalos célból együtt utazó, közös háztartásban élő házastársa és eltartott gyermeke.
 (2) Kizárólag utazásának időtartamára érvényes külügyi szolgálati útlevelet kaphat az a személy is, akinek az útlevéllel történő ellátását rendkívül indokolt esetben az irányítást (felügyeletet) gyakorló miniszter javaslatára a külügyminiszter engedélyezte.
 14. § (1) Az irányítást (felügyeletet) gyakorló miniszter, ennek hiányában az országos hatáskörű szerv vagy hivatal vezetőjének javaslatára szolgálati útlevelet kaphatnak hivatalos célú utazásuk, illetőleg kiküldetésük idejére
 a) a Miniszterelnöki Hivatalnál, a Köztársasági Elnök Hivatalánál, az Országgyűlés Hivatalánál, az Alkotmánybíróság Hivatalánál, az Országgyűlési Biztos Hivatalánál, az Állami Számvevőszéknél, a minisztériumoknál, valamint országos hatáskörű szerveknél foglalkoztatottak;
 c) a Magyar Nemzeti Bank vezető munkatársai.
 15. § (1) Hajós szolgálati útlevél hivatalos utazás céljából adható
 a) a tengeri vagy belvízi hajón szolgálatot teljesítő személynek;
 b) annak a vízügyi dolgozónak, aki a szomszédos államokkal fennálló vízügyi együttműködés keretében vízi munka elvégzése, vízkár vagy jégveszély elhárítása érdekében határvízen közlekedik.
 (2) Hajós szolgálati útlevelet kaphat az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott személlyel állandóan együtt utazó házastársa és eltartott gyermeke.
 16. § (1) A 18. §-ban foglalt kivétellel nem utazhat külföldre,
 a) akivel szemben olyan bűncselekmény miatt folyik büntetőeljárás, amelyre a törvény öt évig terjedő vagy ennél súlyosabb szabadságvesztést rendel, a büntetőeljárás jogerős befejezéséig;
 b) aki a büntetőeljárás keretében előzetes letartóztatásban, őrizetben, kiadatási őrizetben, kiadatási letartóztatásban van, illetőleg ideiglenes kényszergyógykezelés alatt áll;
 c) aki lakhelyelhagyási tilalom hatálya alatt áll;
 d) akit végrehajtandó szabadságvesztésre ítéltek, büntetésének kitöltéséig vagy végrehajthatósága megszűnéséig, illetőleg akinek a bíróság a kényszergyógykezelését rendelte el, a kényszergyógykezelés tartama alatt;
 e) akinek jogerős határozattal megállapított - legalább 10 millió forint összegű - adóhiányból vagy vámhiányból, avagy bevallani elmulasztott járulékból, illetve hozzájárulásból származó tartozása áll fenn, a tartozás megfizetéséig vagy arra a (3) bekezdés szerint kezdeményezésre jogosult szerv által elfogadott biztosíték nyújtásáig.
 (2) Az (1) bekezdés e) pontjában foglalt rendelkezés alkalmazásában nem tekinthető jogerősnek a hiányt, a járulék vagy hozzájárulás bevallásának elmulasztását megállapító határozat, ha a bírósági felülvizsgálat megindítására nyitva álló határidő még nem telt el, illetőleg a határozat felülvizsgálatára irányuló bírósági eljárás jogerősen nem zárult le.
 (3) Az (1) bekezdés e) pontja esetén a külföldre utazás korlátozását az adóhatóság, a vámhatóság, az Országos Egészségbiztosítási Pénztár, továbbá az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság igazgatási szerve kezdeményezheti.
 17. § A fegyveres szervek hivatásos állományú tagja, továbbá a katonai szolgálati kötelezettség alapján szolgálatot teljesítő személy és a besorozott hadköteles külföldre utazása esetén a rájuk vonatkozó törvények rendelkezéseit is alkalmazni kell.
 18. § (1) A 16. § (1) bekezdésében meghatározott korlátozás hatálya alatt álló állampolgár kérelmére az útlevél hatóság - különös méltánylást érdemlő okból - meghatározott időtartamú külföldre utazást engedélyezhet. Az utazás engedélyezéséhez a 16. § (1) bekezdésének a)-c) pontjában foglalt esetben a bíróság, d) pontja esetében a büntetés-végrehajtási bíró, az e) pont esetében pedig a 16. § (3) bekezdésében meghatározott szerv hozzájárulása szükséges.
 (2) Az útlevél hatóság külön törvényben meghatározott kötelezettség teljesítése érdekében a korlátozás hatálya alatt álló állampolgár részére az útlevelet hivatalból is kiadhatja.
 19. § (1) Az útlevél hatóság az úti okmány kiadását megtagadja vagy az úti okmányt visszavonja, ha
 a) a 16. § (1) bekezdése alapján külföldre utazást korlátozó rendelkezés áll fenn;
 b) azt jogosulatlanul használták fel vagy meghamisították;
 c) az állampolgár az arra való jogosultság megszűnését követően az úti okmányt nem adta le.
 (2) Az útlevél hatóság a külföldön élő állampolgár részére a visszavont útlevelet kiadja, ha a büntetőeljárás során az ügyész vagy a bíróság által megállapított biztosítékot letétbe helyezték.
 20. § Érvénytelen az úti okmány, ha
 a) a személyazonosság megállapítására alkalmatlan, betelt, megrongálódott vagy meghamisították;
 b) az útlevél hatóság visszavonta;
 c) azt nem az arra jogosult használja fel;
 d) érvényességi ideje lejárt;
 e) a használatára jogosult meghalt.
 21. § A hatósági eljárásban az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
 22. § (1) Az úti okmánnyal kapcsolatos államigazgatási ügyben hozott határozat ellen fellebbezésnek van helye.
 (2) Az úti okmány visszavonását elrendelő határozat a jogorvoslatra tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
 (3) A másodfokú államigazgatási határozat közlésétől számított harminc napon belül a kérelmező keresettel kérheti a határozat bírósági felülvizsgálatát. A határozat felülvizsgálatáról a bíróság soron kívül dönt.
 23. § (1) Az úti okmányt az útlevél hatóság, továbbá a bíróság, az ügyészség, a rendőrség, a határőrség, a vám- és pénzügyőrség és a büntetés-végrehajtási intézet intézkedésre feljogosított tagja hivatalos eljárása során elveszi, ha az érvénytelen vagy e törvény szerint visszavonásának van helye.
 (2) Az úti okmányt a Magyar Köztársaság Diplomáciai és Konzuli Képviseletének hatósági intézkedésre feljogosított tagja hivatalos eljárása során a 19. § (1) bekezdés b) pontjában, illetve a 20. § a), c) és e) pontjaiban meghatározott esetekben veszi el.
 (3) Az átvett úti okmányt haladéktalanul meg kell küldeni az útlevél hatóságnak, amely a visszavonásról öt napon belül dönt.
 (4) Az úti okmány elvétele ellen külön jogorvoslatnak nincs helye, az az úti okmány visszavonását elrendelő határozat elleni fellebbezésben támadható meg.
 24. § Az útlevél hatóság eljárása során - hatáskörére és illetékességére kiterjedően -, valamint a Belügyminisztériumnak a belügyminiszter által kijelölt szerve (a továbbiakban: központi adatkezelő szerv) az e törvényben meghatározott feladatok ellátásához a következő adatokat kezelheti:
 a) az állampolgár családi és utónevét, leánykori családi és utónevét, születési helyét, idejét, nemét, anyja nevét, állampolgárságát, menekült státusát (a továbbiakban együtt: személyi adat), valamint arcképmását, saját kezű aláírását és értesítési, illetőleg lakcímét;
 b) az állampolgár számára kiadott úti okmány típusát, számát, érvényességi idejét;
 c) az úti okmány iránti kérelem elutasításának, illetőleg a kiadott úti okmány visszavonásának tényét és annak indokát;
 d) annak az úti okmánynak az adatait, amelynek elvesztését, ellopását vagy megsemmisülését bejelentették;
 e) a külföldre utazást korlátozó rendelkezés hatálya alatt álló állampolgár személyi adatait, lakcímét és az utazást korlátozó okot.
 25. § A korlátozás elrendelése céljából a következő szervek értesítik a központi adatkezelő szervet:
 a) a vádirat benyújtásáig az ügyész, ezt követően a büntetőügyben eljáró bíróság, az eljárás befejezése után a büntetés-végrehajtási bíró a 16. § (1) bekezdés a)-d) pontja szerinti büntetőeljárás alá vont, illetőleg fogva tartott állampolgár személyi adatairól és lakcíméről, az eljárás megindításának időpontjáról, az indokául szolgáló cselekmény törvényi minősítéséről, az eljárás jogerős befejezéséről, valamint a lakhelyelhagyási tilalom elrendeléséről és megszüntetéséről;
 b) a 16. § (1) bekezdés e) pontja szerinti korlátozás kezdeményezésére jogosult hatóság azoknak az állampolgároknak a személyi adatairól és lakcíméről, továbbá a köztartozásuk mértékéről, illetőleg a köztartozás megszűnéséről, akiknek külföldre utazása korlátozását köztartozás meg nem fizetése miatt kezdeményezik.
 26. § Az útlevél hatóság a kérelmező személyi és lakcím adatai azonosításához, illetőleg utazási jogosultsága megállapításához adatokat vehet át
 b) a központi adatkezelő szervtől a 24. § és a 25. § alapján kezelt adatokból, valamint
 c) közvetlenül vagy a központi adatkezelő szerv útján a bűnügyi nyilvántartásból, a rendőrség központi személy-, tárgy- és gépjármű-körözési nyilvántartó rendszeréből és a büntetés-végrehajtás központi nyilvántartásából, valamint a menekültügyi hatóságtól.
 27. § (1) Az útlevél hatóság, illetőleg a központi adatkezelő szerv - törvényben meghatározott feladataik ellátása céljából - a büntetőügyekben eljáró hatóságoknak, a rendőrségnek, a nemzetbiztonsági szolgálatoknak, a határőrségnek, a vám- és pénzügyőrségnek, a nyugdíjbiztosítási szervnek, a Belügyminisztérium állampolgársági ügyekkel foglalkozó szervének, valamint - a menekülteket érintően - a menekültügyi hatóságnak adhat át adatot.
 (2) A központi adatkezelő szerv a jogosulatlan külföldre utazás megakadályozása érdekében értesíti a határőrséget annak az állampolgárnak a személyi, illetőleg úti okmányának adatairól, aki a külföldre utazást korlátozó rendelkezés hatálya alatt áll, vagy úti okmányát az útlevél hatóság jogerősen visszavonta.
 (3) A központi adatkezelő szerv annak az úti okmánynak az adatairól - beleértve a jogosult személyi adatait is -, amelynek elvesztését, ellopását vagy megsemmisülését bejelentették, az útlevél jogosulatlan felhasználásának megakadályozása céljából értesíti a rendőrség központi személy-, tárgy- és gépjármű-körözési nyilvántartását vezető szervet, valamint a Külügyminisztériumot.
 28. § (1) Az útlevél hatóság, illetőleg a központi adatkezelő szerv természetes személy, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet részére - az adatfelhasználás céljának és jogalapjának igazolása esetén - adatot szolgáltathat arra vonatkozóan, hogy az érintett személy rendelkezik-e érvényes úti okmánnyal, az úti okmány száma alapján birtokosának családi és utónevéről, valamint az úti okmány elvesztésének, ellopásának, megsemmisülésének, illetőleg megkerülésének tényéről.
 (2) Az útlevél hatóság, valamint a központi adatkezelő szerv az általa nyilvántartott adatot statisztikai célra felhasználhatja, abból ilyen célra, személyazonosító adat nélkül adatot szolgáltathat.
 (3) Az e törvény alapján kezelt személyes adatok külföldi adatkezelő részére - ideértve a nemzetközi szervezeteket is - nemzetközi szerződés alapján továbbíthatók, feltéve, ha az adatkezelés feltételei a külföldi adatkezelőnél minden egyes adatra nézve azonosan teljesülnek.
 29. § (1) Az útlevél hatóság és a központi adatkezelő szerv köteles biztosítani, hogy az állampolgár megismerhesse, hogy mely adatszolgáltatás alanya volt.
 (2) Az (1) bekezdésben meghatározott tájékoztatás a bíróság, az ügyészség, a nyomozó hatóságok és a nemzetbiztonsági szolgálatok részére teljesített adatszolgáltatás körében - külön törvényben meghatározottak szerint - korlátozható, vagy kizárható.
 (3) Az útlevél hatóság, valamint a központi adatkezelő szerv az e törvény alapján teljesített adatszolgáltatásról nyilvántartást vezet, amelyet az adatszolgáltatástól számított öt évig köteles megőrizni.
 30. § Az útlevél hatóság az eljárásában keletkezett iratokat az úti okmány érvényességi idejének lejártától számított egy évig őrzi meg, ezt követően azokat az iratkezelésre irányadó jogszabályok szerint selejtezi.
 31. § (1) A 24. §-ban meghatározott adatokat az útlevél hatóság az eljárás befejezéséig, a központi adatkezelő szerv pedig az úti okmány érvényességi idejének lejártától számított öt évig kezelheti.
 (2) A központi adatkezelő szerv a 25. §-ban meghatározott adatokat a külföldre utazást korlátozó ok megszűnését követő egy évig kezelheti.
 32. § A hivatalos útlevéllel rendelkező állampolgár személyi adatait és a kiadott útlevél adatait az utazást elrendelő, illetőleg az útlevél kiadására javaslatot tevő szerv - diplomata- és külügyi szolgálati útlevél esetén a Külügyminisztérium, az országgyűlési képviselő, továbbá házastársa, gyermeke [12. § (1) bekezdés f) pontja] diplomata-útlevele tekintetében az Országgyűlés Hivatala - az útlevélnek az arra való jogosultság megszűnését követő bevonásáig kezeli.
 33. § (1) Ez a törvény a kihirdetését követő hatodik hónap első napján lép hatályba. A törvény hatálybalépésekor folyamatban levő kivándorlás iránti kérelem esetén a már megkezdett eljárást meg kell szüntetni.
 (2) A törvény hatálybalépése előtt kiállított útlevelek érvényességi idejük lejártáig használhatók fel utazásra.
 34. § A törvény hatálybalépésével egyidejűleg hatályát veszti
 a) a külföldre utazásról és az útlevélről szóló 1989. évi XXVIII. törvény;
 b) a kivándorlásról szóló 1989. évi XXIX. törvény;
 c) a honvédelemről szóló 1993. évi CX. törvény 75. §-a c) pontjának harmadik francia bekezdése;
 d) a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény 11. § (4) bekezdésének e) pontja.
 35. § A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény hatálybalépéséről és végrehajtásáról szóló 1979. évi 5. törvényerejű rendelet (Btké.) 31. §-a a következő f) ponttal egészül ki:
 „f) a külföldre utazásról szóló törvényben meghatározott feladatai ellátásához az útlevél hatóságnak, illetőleg a központi útlevél-nyilvántartást kezelő szervnek (központi adatkezelő szerv), az utazási korlátozás alatt álló személy adatairól.”
 36. § Az adózás rendjéről szóló - többször módosított - 1990. évi XCI. törvény 80. §-ának (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(3) Az adóhatóság abban az esetben is határozattal állapítja meg év közben az adót, ha ezt az ország területét a külföldi letelepedés szándékával elhagyni kívánó adózó kéri, amennyiben az adóhatóságnál a külföldi bevándorlási célú vízumot bemutatja és az adómegállapításhoz szükséges igazolást mellékeli.”
 37. § A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Nytv.) a következők szerint módosul:
 a) az Nytv. 4. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(2) A külföldön élő, illetőleg a Magyar Köztársaság területét a külföldi letelepedés szándékával elhagyó magyar állampolgárok akkor tartoznak a törvény hatálya alá, ha - a magyar állampolgárságuk igazolása után - kérik adataiknak a nyilvántartásba való felvételét, illetőleg meglévő adataik további kezelését. Adataikat kérelmükre - az archív adatok kivételével - a nyilvántartásból törölni kell.”
 b) az Nytv. 11. §-a (4) bekezdésének c) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 „c) külföldi letelepedés szándékával hagyták el az országot,”
 c) az Nytv. 12. §-ának (1) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(1) A központi nyilvántartás a polgár elhalálozásától, magyar állampolgárságának megszűnésétől, illetve a külföldi letelepedés szándékával külföldre távozásától számított öt évig tartalmazza az érintett polgár minden korábbi adatát (passzív állomány).”
 d) az Nytv. 14. §-ának d) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 „d) az idegenrendészeti szerv értesítése;”
 e) az Nytv. 24. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(2) A polgár arcképmásának és saját kezű aláírásának megismerésére, illetőleg igénylésére csak az (1) bekezdésben felsorolt szervek, valamint - személyazonosítás céljából - az útlevél hatóság jogosult.”
 f) az Nytv. 25. §-a (1) bekezdésének g) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
 „g) az idegenrendészeti szervnek a bevándorlással kapcsolatos ügyintézés során.”
 g) az Nytv. 26. §-ának (2) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(2) Az (1) bekezdésben meghatározott polgárnak azt a tényt, hogy a Magyar Köztársaság területét a külföldi letelepedés szándékával elhagyja, illetőleg, hogy három hónapon túl külföldön tartózkodik, a lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzőjénél vagy az illetékes külföldi külképviseleti hatóságnál kell bejelentenie.”
 h) az Nytv. 28. §-a helyébe a következő rendelkezés lép:
 „28. § (1) A Magyar Köztársaság területét a külföldi letelepedés szándékával elhagyó magyar állampolgár, bevándorolt, hontalan vagy menekültként elismert személy lakcím ügyében a 7. § (1) bekezdés szerint illetékes jegyző jár el.
 (2) Az (1) bekezdés esetén a magyar állampolgár - lakcíme megszüntetésének bejelentésével egyidejűleg - a jegyzőnek nyilatkozik arról, kívánja-e, hogy a nyilvántartás továbbra is tartalmazza adatait.”
 38. § (1) A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény 21. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(4) A bevándorolt külföldi érvényes, a (3) bekezdésben meghatározott bejegyzéssel ellátott külföldi útlevelével jogosult Magyarország területét elhagyni és oda visszatérni. Külföldre utazásának és Magyarországra való visszatérésének egyéb feltételeire a magyar állampolgárokra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni, ha jogszabály másként nem rendelkezik.”
 (2) A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény új 61/A. §-sal egészül ki:
 „61/A. § (1) A bevándorolt külföldire e törvény 21. § (4) bekezdésében foglaltakat a (2) bekezdésben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
 (2) A rendőr-főkapitányság a bevándorolt külföldit kérelmére külföldre utazás céljából Magyarországra visszatérésre jogosító úti okmánnyal látja el, ha származási országa érvényes úti okmányával nem rendelkezik, és az rajta kívül álló okból nem pótolható.
 (3) Az úti okmány a kiállítástól számított két évig érvényes és meghosszabbítható.”
 39. § A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény 19. §-ának (4) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
 „(4) A külföldön élő vagy tartózkodó személy részére történő járadék folyósítása során a nyugellátás folyósítására irányadó szabályok szerint kell eljárni.”
 40. § A devizáról szóló 1995. évi XCV. törvény a következők szerint módosul:
 a) a 70. § előtti cím a következők szerint módosul:
 „A külföldön letelepedőkre vonatkozó különleges kiviteli szabályok”
 b) a 70. § helyébe a következő rendelkezés lép:
 „70. § (1) A Magyar Köztársaság területét a külföldi letelepedés szándékával elhagyó és külföldi bevándorlási célú vízummal rendelkező természetes személy első kiutazásakor - devizahatósági engedély nélkül kiviheti:
 a) vagyoni értékét;
 b) a vagyoni értéke értékesítéseként kapott belföldi fizetőeszköz átváltásából származó valutát, devizát;
 c) a belföldi pénzintézetnél névre szóló betétben elhelyezett belföldi fizetőeszközének átváltásából származó valutát, devizát.
 (2) A Magyar Köztársaság területét a külföldi letelepedés szándékával elhagyó és külföldi bevándorlási célú vízummal rendelkező, az (1) bekezdés hatálya alá nem tartozó természetes személy a devizajogszabályban meghatározott feltételek szerint vihet ki devizahatósági engedély nélkül vagyoni értéket, valutát, devizát.”
 41. § (1) Felhatalmazást kap a Kormány, hogy rendeletben szabályozza
 a) az útlevél hatóságokat, feladat- és hatáskörüket, továbbá az úti okmánnyal összefüggő feladatok ellátásában közreműködő szerveket és feladataikat;
 (2) Felhatalmazást kap a belügyminiszter - a b) és a d) pont tekintetében a külügyminiszterrel egyetértésben -, hogy rendeletben határozza meg
 a) a diplomata- és a külügyi szolgálati útlevél kiadására jogosult útlevél hatóság kivételével az útlevél hatóságok székhelyét és illetékességi területét;
 b) a Magyar Köztársaság útlevelének és egyéb úti okmányainak mintáját, az úti okmány iránti kérelem benyújtására szolgáló formanyomtatvány tartalmát;
 c) az úti okmányokkal összefüggő adatkezelés részletes szabályait, és kijelölje a központi adatkezelő szervet, valamint meghatározza azokat a szerveket, amelyek a központi adatkezelő szerv részére adatfeldolgozást végezhetnek, illetőleg az úti okmányok előállításában közreműködhetnek;
 d) a külképviseleteknek az útlevél kiadásával, nyilvántartásával kapcsolatos feladatait.
 (3) Felhatalmazást kap a külügyminiszter, hogy rendeletben állapítsa meg az általa kiadott útlevelek kezelésének részletes szabályait.