type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 16.11.2018
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 290/54
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je nutné ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 90 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu náhradních částí s brzdovým obložením, obložení bubnových brzd a kotoučů a bubnů pro motorová vozidla a jejich přípojná vozidla [2018/1706]
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 4 k sérii změn 02 – datum vstupu v platnost: 16. října 2018
 OBSAH
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení typu
 4.
 Schválení
 5.
 Specifikace a zkoušky
 6.
 Balení a označení
 7.
 Změny a rozšíření schválení náhradních částí
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 12.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 1 A
 Sdělení o udělení, rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo definitivním ukončení výroby náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd podle předpisu č. 90
 1B
 Sdělení o udělení, rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo definitivním ukončení výroby náhradního brzdového kotouče nebo náhradního brzdového bubnu podle předpisu č. 90
 2.
 Uspořádání značky schválení typu a údajů o schválení typu
 3.
 Požadavky na náhradní části s brzdovým obložením pro vozidla kategorií M1, M2 a N1
 4.
 Požadavky na náhradní části s brzdovým obložením a náhradní obložení bubnových brzd pro vozidla kategorií M3, N2 a N3
 5.
 Požadavky na náhradní části s brzdovým obložením pro vozidla kategorií O1 a O2
 6.
 Požadavky na náhradní části s brzdovým obložením a náhradní obložení bubnových brzd pro vozidla kategorií O3 a O4
 7.
 Požadavky na náhradní části s brzdovým obložením pro vozidla kategorie L
 7a
 Kritéria pro definování skupin částí s brzdovým obložením pro vozidla kategorie L
 8.
 Technické požadavky na náhradní části s brzdovým obložením určené k použití v samostatných systémech parkovací brzdy nezávislých na systému provozní brzdy vozidla
 9.
 Zvláštní doplňkové postupy pro ověření shodnosti výroby
 10.
 Obrázky
 11.
 Požadavky na náhradní brzdové kotouče nebo bubny pro vozidla kategorií M a N
 12.
 Požadavky na náhradní brzdové kotouče nebo bubny pro vozidla kategorie O
 13.
 Vzor zkušebního protokolu pro náhradní brzdový kotouč nebo buben
 14.
 Požadavky na náhradní brzdové kotouče pro vozidla kategorií L1, L2, L3, L4 a L5
 15.
 Kritéria pro skupiny kotoučů pro vozidla kategorií L1, L2, L3, L4 a L5
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1. Tento předpis se vztahuje na základní brzdnou funkci těchto náhradních částí (1) (2):
 1.1.1.
 náhradních částí s brzdovým obložením určených pro třecí brzdy, které jsou součástí brzdového systému vozidel kategorií M, N, L a O, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 78;
 1.1.2.
 náhradních obložení bubnových brzd určených k přinýtování na brzdové čelisti a k montáži a používání ve vozidlech kategorií M3, N2, N3, O3 nebo O4, jejichž typ byl schválen podle předpisu č. 13;
 1.1.3.
 pro náhradní části s brzdovým obložením určené pro samostatné systémy parkovací brzdy, nezávislé na systému provozní brzdy vozidla, platí pouze technické požadavky stanovené v příloze 8 tohoto předpisu;
 1.1.4.
 náhradních brzdových bubnů a kotoučů určených pro třecí brzdy, které jsou součástí brzdového systému vozidel kategorií M, N a O, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 13-H;
 1.1.5.
 náhradních brzdových kotoučů určených pro třecí brzdy, které jsou součástí brzdového systému vozidel kategorií L1, L2, L3, L4 a L5, jejichž typ byl schválen podle předpisu č. 78.
 1.2. Originální brzdové kotouče, brzdové bubny, části s brzdovým obložením a obložení bubnových brzd namontované při výrobě vozidla a originální náhradní brzdové kotouče, brzdové bubny, části s brzdovým obložením a obložení bubnových brzd určené k opravám vozidla tomuto předpisu nepodléhají.
 1.3. Tento předpis se nevztahuje na „zvláštní části“ podle definice v bodě 2.3.4.
 2. DEFINICE
 2.1. Obecné definice
 2.1.1. „Výrobcem“ se rozumí organizace, která může převzít technickou zodpovědnost za části s brzdovým obložením nebo obložení bubnových brzd či brzdové bubny a kotouče a může prokázat, že vlastní nezbytné prostředky k zajištění shodnosti výroby.
 2.1.2. „Náhradní částí“ se rozumí typ náhradní části s brzdovým obložením, typ náhradního obložení bubnových brzd, náhradní obložení bubnových brzd, náhradní brzdový buben nebo náhradní brzdový kotouč.
 2.1.3. „Originální částí“ se rozumí originální brzdové obložení, originální část s brzdovým obložením, originální obložení bubnových brzd, originální brzdový buben nebo originální brzdový kotouč.
 2.2. Definice týkající se schválení typu náhradní části s brzdovým obložením, typu náhradního obložení bubnových brzd nebo náhradního obložení bubnových brzd.
 2.2.1. „Brzdovým systémem“ se rozumí systém definovaný v bodě 2.3 předpisu č. 13, bodě 2.3 předpisu č. 13-H nebo bodě 2.5 předpisu č. 78.
 2.2.2. „Třecí brzdou“ se rozumí část brzdového systému, v níž se síly bránící pohybu vozidla vyvíjejí třením mezi vzájemně se pohybujícím brzdovým obložením a kotoučem nebo bubnem.
 2.2.3. „Částí s brzdovým obložením“ se rozumí součást třecí brzdy, která je přitlačována na buben nebo kotouč tak, aby vznikla třecí síla.
 2.2.3.1. „Celkem čelisti s obložením“ se rozumí část s brzdovým obložením bubnové brzdy.
 2.2.3.1.1. „Čelistí“ se rozumí součást celku čelisti s obložením, která nese brzdové obložení.
 2.2.3.2. „Celkem destičky s obložením“ se rozumí část s brzdovým obložením v kotoučové brzdě.
 2.2.3.2.1. „Destičkou“ se rozumí součást celku destičky s obložením, která nese brzdové obložení.
 2.2.3.3. „Brzdovým obložením“ se rozumí součást z třecího materiálu, která je svým tvarem a konečnými rozměry určena k upevnění na čelist nebo na destičku.
 2.2.3.4. „Obložením bubnové brzdy“ se rozumí brzdové obložení pro bubnovou brzdu.
 2.2.3.5. „Třecím materiálem“ se rozumí výrobek vzniklý zvláštní kombinací materiálů a postupů, které společně určují vlastnosti brzdového obložení.
 2.2.4. „Typem brzdového obložení“ se rozumí kategorie brzdových obložení, která se neliší vlastnostmi třecích materiálů.
 2.2.5. „Typem části s brzdovým obložením“ se rozumí sady částí s brzdovým obložením, které se neliší typem brzdového obložení, rozměrem nebo funkčními vlastnostmi.
 2.2.6. „Typem obložení bubnové brzdy“ se rozumí sady součástí obložení brzdy, které se po montáži na čelisti neliší, pokud jde o typ, rozměry nebo funkční vlastnosti brzdového obložení.
 2.2.7. „Originálním brzdovým obložením“ se rozumí typ brzdového obložení uvedený v dokumentaci ke schválení typu vozidla podle přílohy 2 bodu 8.1.1 předpisu č. 13, přílohy 1 bodu 7.1 předpisu č. 13-H (3) nebo přílohy 1 bodu 5.4 předpisu č. 78.
 2.2.8. „Originální částí s brzdovým obložením“ se rozumí část s brzdovým obložením shodná s údaji přiloženými k dokumentaci o schválení typu vozidla.
 2.2.9. „Náhradní částí s brzdovým obložením“ se rozumí část s brzdovým obložením typu schváleného podle tohoto předpisu jako vhodná servisní náhrada za originální část s brzdovým obložením.
 2.2.10. „Originálním obložením bubnových brzd“ se rozumí obložení bubnových brzd shodné s údaji přiloženými k dokumentaci o schválení typu vozidla.
 2.2.11. „Náhradním obložením bubnových brzd“ se rozumí obložení bubnových brzd typu schváleného podle tohoto předpisu jako vhodná servisní náhrada za originální obložení bubnových brzd, je-li připevněno k čelisti.
 2.2.12. „Částí s brzdovým obložením pro parkovací brzdu“ se rozumí celek destičky s obložením nebo celek čelisti s obložením, který je součástí systému parkovací brzdy odděleného od systému provozní brzdy vozidla a nezávislého na něm.
 2.2.13. „Identickou částí s brzdovým obložením“ se rozumí náhradní část s brzdovým obložením identická s částí s brzdovým obložením dodávanou a namontovanou jako originální vybavení a zahrnutou do schválení typu vozidla podle předpisu č. 13 nebo předpisu č. 13-H s výjimkou značky výrobce vozidla/brzdy, jež je vynechána.
 2.2.14. „Identickým obložením bubnových brzd“ se rozumí náhradní obložení bubnových brzd identické s obložením bubnových brzd dodávaným a namontovaným jako originální vybavení a zahrnutým do schválení typu vozidla podle předpisu č. 13 nebo předpisu č. 13-H s výjimkou značky výrobce vozidla/brzdy, jež je vynechána.
 2.3. Definice týkající se schválení náhradního brzdového bubnu nebo náhradního brzdového kotouče.
 2.3.1. „Originální brzdový kotouč nebo brzdový buben“
 2.3.1.1. je v případě motorových vozidel brzdový kotouč/buben, na který se vztahuje schválení typu brzdového systému vozidla podle předpisů č. 13, 13-H nebo 78.
 2.3.1.2. V případě přípojných vozidel:
 a)
 se jedná o brzdový kotouč/buben, na který se vztahuje schválení typu brzdového systému vozidla podle předpisu č. 13;
 b)
 se jedná o brzdový kotouč/buben, který je částí brzdy, pro niž je výrobce nápravy držitelem zkušebního protokolu podle přílohy 11 předpisu č. 13.
 2.3.2. „Identifikační kód“ identifikuje brzdové kotouče nebo brzdové bubny, na které se vztahuje schválení brzdového systému podle předpisů č. 13 a 13-H. Uvádí přinejmenším obchodní název výrobce či obchodní značku a identifikační číslo.
 Výrobce vozidla musí na požádání technické zkušebny a/nebo schvalovacího orgánu poskytnout nezbytné informace o vztahu mezi schválením typu brzdového systému a příslušným identifikačním kódem.
 2.3.3. Náhradní části
 2.3.3.1. Originální náhradní brzdové kotouče a brzdové bubny
 2.3.3.1.1. V případě kategorií vozidel M, N a O: originální brzdové kotouče nebo brzdové bubny určené k opravám vozidla, které jsou označené identifikačním kódem podle bodu 2.3.2 umístěným tak, aby byl nesmazatelný a zřetelně čitelný.
 2.3.3.1.2. V případě kategorií vozidel L1, L2, L3, L4 a L5: originální brzdové kotouče nebo brzdové bubny určené k opravám vozidla.
 2.3.3.2. Identické brzdové kotouče
 2.3.3.2.1. V případě kategorií vozidel M, N a O: náhradní brzdový kotouč, který je ve všech ohledech chemicky a fyzikálně identický s originálním brzdovým kotoučem, s výjimkou značky výrobce vozidla, která chybí.
 2.3.3.2.2. V případě kategorií vozidel L1, L2, L3, L4 a L5: náhradní brzdový kotouč, který je ve všech ohledech chemicky a fyzikálně identický.
 2.3.3.3. „Identický brzdový buben“ je náhradní brzdový buben identický s brzdovým bubnem dodávaným a namontovaným jako originální vybavení a zahrnutým do schválení typu vozidla podle předpisu č. 13 nebo předpisu č. 13-H s výjimkou značky výrobce vozidla/brzdy a identifikačního kódu, které jsou vynechány.
 2.3.3.4. Rovnocenné brzdové kotouče a brzdové bubny
 2.3.3.4.1. „Rovnocenné brzdové kotouče pro kategorie M, N a O“ jsou náhradní brzdové kotouče, které jsou identické s originálním brzdovým kotoučem, pokud jde o veškeré rozměry, geometrické znaky a základní konstrukci, a které jsou rovněž vyrobeny ze stejné podskupiny materiálů jako originální brzdový kotouč podle definice v bodě 5.3.3.2.
 2.3.3.4.2. „Rovnocenné brzdové kotouče pro kategorie L1, L2, L3, L4 a L5“ jsou náhradní brzdové kotouče, které jsou identické s originálním brzdovým kotoučem, pokud jde o veškeré rozměry, geometrické znaky a základní konstrukci, a které jsou rovněž vyrobeny ze stejných níže uvedených materiálů:
 a)
 brzdná plocha: jeden z materiálů uvedených v bodě 5.3.3.2.2;
 b)
 uchycení nábojové části a brzdného prstence: stejné materiály a mechanické vlastnosti jako originální kotouč.
 2.3.3.4.3. „Rovnocenný brzdový buben“ je náhradní brzdový buben, který je identický s originálním brzdovým bubnem, pokud jde o veškeré rozměry, geometrické znaky a základní konstrukci, a který je rovněž vyroben ze stejné podskupiny materiálů jako originální brzdový buben podle definice v bodě 5.3.3.2.
 2.3.3.5. Zaměnitelné brzdové kotouče a brzdové bubny
 2.3.3.5.1. „Zaměnitelný brzdový kotouč“ je náhradní brzdový kotouč, který má stejné připojovací rozměry jako originální brzdový kotouč, ale může se od originálního brzdového kotouče lišit, pokud jde o konstrukci, složení materiálu a mechanické vlastnosti.
 2.3.3.5.2. „Zaměnitelný brzdový buben“ je náhradní brzdový buben, který má stejné připojovací rozměry jako originální brzdový buben, ale může se od originálního brzdového bubnu lišit, pokud jde o konstrukci, složení materiálu a mechanické vlastnosti.
 2.3.4. „Zvláštní brzdový kotouč/buben“ znamená náhradní brzdový kotouč/buben, na který se nevztahují body 2.3.1 až 2.3.3.
 2.3.5. „Funkční rozměry“: všechny příslušné rozměry, pokud jde o montáž a fungování součástí brzdového systému (viz bod 5.3.7.1 a příloha 10).
 2.3.6. „Typ brzdového kotouče/bubnu“: brzdové kotouče nebo bubny, které mají stejnou základní konstrukci a patří do stejné skupiny materiálů, v souladu s kritérii klasifikace podle bodu 5.3.5.1 či případně bodu 5.3.5.2.
 2.3.7. „Zkušební skupina“: typ brzdových kotoučů/bubnů se stejnými vlastnostmi podle bodu 5.3.6.
 2.3.8. „Varianta“: jednotlivý brzdový kotouč/buben v rámci dané zkušební skupiny.
 2.3.9. „Materiál“: chemické složení a mechanické vlastnosti podle bodu 3.4.1.2.
 2.3.10. „Skupina materiálů“: např. šedá litina, ocel, hliník atd.
 2.3.11. „Podskupina materiálů“: jedna z podskupin definovaných v bodě 5.3.3.2.
 2.3.12. „Minimální tloušťka“: tloušťka brzdového kotouče, při které je jej třeba vyměnit.
 2.3.13. „Maximální vnitřní průměr“: maximální vnitřní průměr brzdového bubnu, při kterém je jej třeba vyměnit.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ TYPU
 3.1. Žádost o schválení typu náhradní části pro zvláštní typ (typy) vozidel podává výrobce náhradní části nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2. Žádost může podat držitel schválení typu vozidla podle předpisu č. 13, 13-H nebo 78, pokud jde o náhradní část, která je shodná s typem uvedeným v dokumentaci ke schválení typu vozidla.
 3.3. V případě žádosti týkající se schválení typu náhradní části s brzdovým obložením, typu náhradního obložení bubnových brzd nebo náhradního obložení bubnových brzd:
 3.3.1.
 K žádosti o schválení musí být ve trojím vyhotovení přiložen popis náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd zahrnující položky uvedené v příloze 1 tohoto předpisu a dále:
 3.3.1.1.
 výkresy uvádějící funkční rozměry náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd;
 3.3.1.2.
 údaj o umístění náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd, pro které je schválení typu požadováno;
 3.3.1.3.
 v případě částí s brzdovým obložením pro vozidla kategorie L seznam částí s brzdovým obložením náležejících k téže skupině definované podle přílohy 7a. Tento seznam uvádí pro každou část s brzdovým obložením: název výrobce části s brzdovým obložením, kód výrobce části s brzdovým obložením, plochu třecího materiálu (cm2).
 3.3.2.
 Části s brzdovým obložením nebo obložení bubnových brzd typu, pro nějž je schválení požadováno, musí být dodány v takovém množství, které je dostačující k provedení schvalovacích zkoušek.
 3.3.3.
 Žadatel musí souhlasit s tím, že pověřené technické zkušebně poskytne vhodného (vhodné) představitele vozidla (vozidel) a/nebo brzdy (brzd).
 3.3.4.
 Před udělením schválení typu ověří příslušný orgán, zda existují dostatečná opatření k zajištění účinného ověřování shodnosti výroby.
 3.3.4.1. Žadatel předloží údaje o třecích vlastnostech v souladu s přílohou 9 částí A bodem 2.4.1 nebo 3.4.1 tohoto předpisu.
 3.4. V případě žádosti týkající se schválení náhradního brzdového bubnu nebo náhradního brzdového kotouče.
 3.4.1. K žádosti o schválení musí být ve trojím vyhotovení přiložen popis náhradního brzdového bubnu nebo náhradního brzdového kotouče zahrnující položky uvedené v příloze 1B tohoto předpisu a dále:
 3.4.1.1. Výkres (výkresy) kotouče nebo bubnu spolu s rozměry uvedenými v bodě 5.3.7.1, včetně dovolených odchylek, jakož i veškerého doplňujícího příslušenství:
 a)
 umístění a podobu označení podle bodu 6.2.2 – rozměry v mm;
 b)
 hmotnost v gramech;
 c)
 materiál (pro kotouče z jednoho kusu) nebo materiál pro složené a plovoucí kotouče kategorií L1, L2, L3, L4 a L5.
 3.4.1.2. Popis součásti
 Výrobce poskytne popis součásti uvádějící přinejmenším tyto informace:
 a)
 výrobce neopracované části;
 b)
 popis postupu výroby neopracované části;
 c)
 důkaz spolehlivosti postupu (např. nulový výskyt trhlin a dutin, rozměry);
 d)
 složení materiálu, konkrétně:
 i)
 chemické složení;
 ii)
 mikrostrukturu;
 iii)
 mechanické vlastnosti litinových brzdových kotoučů a brzdových bubnů:
 a.
 tvrdost podle Brinella v souladu s normou ISO 6506-1:2005;
 b.
 pevnost v tahu v souladu s normou ISO 6892:1998;
 iv)
 mechanické vlastnosti brzdových kotoučů z martenzitické nerezavějící oceli:
 tvrdost podle Rockwella stupnice C v souladu s normou ISO 6508-1;
 e)
 ochranu proti korozi nebo ochranu povrchu;
 f)
 popis opatření pro vyvážení, maximální přípustnou nevyváženost;
 g)
 povolené opotřebení (minimální tloušťka brzdových kotoučů nebo maximální vnitřní průměr brzdových bubnů).
 Žadatel podá informace a specifikace uvedené pro litinové kotouče v příloze 9 části B bodě 2.5 tohoto předpisu a pro kotouče z martenzitické nerezavějící oceli v příloze 9 části C bodě 2.5 tohoto předpisu.
 3.4.2. Shodnost výroby
 Před udělením schválení typu ověří příslušný orgán, zda existují dostatečná opatření k zajištění účinného ověřování shodnosti výroby.
 3.4.2.1. Žadatel předloží dokumentaci podle přílohy 9 části B a části C bodu 2 tohoto předpisu.
 3.4.3. Množství vzorků a jejich použití
 3.4.3.1. Níže uvedené tabulky uvádí minimální počet vzorků kotoučů nebo bubnů takové konstrukce, pro kterou je požadováno schválení, jenž je třeba poskytnout.
 Tabulky dále uvádí doporučené použití vzorků.
 Položka č.
 Kontrola/Zkouška
 Počet vzorků brzdových kotoučů pro vozidla kategorií M, N a O
 Poznámky
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 1
 Geometrická kontrola
 Body 5.3.3.1 a 5.3.4.1
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 2
 Kontrola materiálu
 Bod 5.3.3.2
 x
 x
 3
 Kontrola požadavků na vyvážení
 Bod 5.3.7.2
 x
 x
 x
 x
 4
 Kontrola označení stavu opotřebení
 Bod 5.3.7.3
 x
 x
 x
 x
 5
 Zkouška neporušitelnosti – tepelná únava
 Příloha 11 body 4.1.1 a 4.2.1 a příloha 12 body 4.1.1 a 4.2.1
 x
 x
 6
 Zkouška neporušitelnosti – zkouška vysokým namáháním
 Příloha 11 body 4.1.2 a 4.2.2 a příloha 12 body 4.1.2 a 4.2.2
 x
 7
 Zkouška účinku provozní brzdy vozidla
 Příloha 11 bod 2.2 a příloha 12 bod 2.2
 Pár kotoučů
 Buď přední, nebo zadní náprava
 8
 Zkouška účinku parkovací brzdy vozidla
 Příloha 11 bod 2.3 a příloha 12 bod 2.3
 Pár kotoučů
 Je-li požadována
 9
 Zkouška účinku provozní brzdy vozidla na dynamometru
 Příloha 11 bod 3.3 a příloha 12 bod 3.3
 x
 Alternativa zkoušky na vozidle
 Položka č.
 Kontrola/Zkouška
 Počet vzorků brzdových kotoučů pro vozidla kategorií L1, L2, L3, L4 a L5
 Poznámky
 1
 2
 3
 4
 5
 1
 Geometrická kontrola
 Body 5.3.3.1 a 5.3.4.1
 x
 x
 x
 x
 x
 2
 Kontrola označení stavu opotřebení
 Bod 5.3.7.3
 x
 x
 x
 x
 x
 3
 Materiál a tvrdost brzdné plochy
 Bod 5.3.3.2
 x
 4
 Kontrola materiálu nábojové části a uchycení
 Příloha 15 body 2.4 a 2.5
 x
 5
 Zkouška odolnosti proti statickému točivému momentu
 Příloha 14 bod 2
 x
 x
 6
 Účinek provozní brzdy vozidla
 Příloha 14 bod 3.2
 x
 7
 Tepelná únava
 Příloha 14 bod 5.1
 x
 8
 Zkouška účinku provozní brzdy vozidla na dynamometru
 Příloha 14 bod 4.3
 Alternativa zkoušky na vozidle
 3.4.3.2. Ke každému kotouči a bubnu, které se nepoužijí ke geometrické kontrole a kontrole materiálu, musí být přiložen příslušný počet vhodných částí s brzdovým obložením, které byly schváleny podle předpisu č. 13, 13-H nebo 90.
 3.4.3.3. Je-li požadováno srovnání s originálním brzdovým kotoučem nebo brzdovým bubnem, je třeba dodat příslušnou sadu originálních brzdových kotoučů nebo originálních brzdových bubnů pro jednu nápravu.
 3.4.3.4. V případě žádosti o schválení rovnocenného náhradního kotouče/bubnu je třeba dodat dva vzorky originálního brzdového kotouče/bubnu nebo originálního náhradního brzdového kotouče/bubnu pro potřeby porovnání rozměrů a materiálu.
 3.4.3.5. V případě žádosti o schválení zaměnitelného náhradního kotouče/bubnu je třeba dodat dva vzorky originálního brzdového kotouče/bubnu nebo originálního náhradního brzdového kotouče/bubnu pro potřeby porovnání rozměrů.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1. Schválení typu náhradní části se udělí, jestliže náhradní část dodaná ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodu 5.
 4.1.1. V případě náhradních částí s brzdovým obložením pro vozidla kategorie L s kombinovaným brzdovým systémem ve smyslu bodu 2.9 předpisu č. 78 musí být schválení omezeno na kombinaci (kombinace) náhradních částí s brzdovým obložením na nápravách vozidla, které byly zkoušeny v souladu s přílohou 7 tohoto předpisu.
 4.2. Každé schválené náhradní části se přiřadí číslo schválení, které se skládá ze čtyř skupin znaků:
 4.2.1.
 První dva znaky (v současnosti 02 pro předpis ve znění série změn 02) udávají sérii změn zahrnující nejnovější podstatné technické úpravy předpisu v době udělení schválení.
 4.2.2.
 Následuje znak udávající kategorii náhradní části:
 A
 Náhradní část s brzdovým obložením
 B
 Náhradní obložení bubnové brzdy
 C
 Náhradní brzdový kotouč
 D
 Náhradní brzdový buben
 4.2.3.
 Následují série znaků udávající výrobce a typ brzdového obložení, typ kotouče nebo typ bubnu.
 Koncové označení udává:
 a)
 čelist nebo destičku či zvláštní rozměry v případě obložení bubnových brzd;
 b)
 zkušební skupinu v případě náhradního kotouče nebo náhradního bubnu.
 Varianty schválené jako zkušební skupina musí být uvedeny jako dodatek k dokumentu sdělení.
 _
 _
 _
 _
 _
 _
 _
 /
 _
 _
 _
 _
 Koncové označení udává zkušební skupinu/čelist/destičku/zvláštní rozměry náhradní části
 Série znaků udává (výrobce a) typ náhradní části
 1 znak (A až D) udává kategorii náhradní části
 2 znaky udávají sérii změn (01 až 99)
 Příklad:
 0
 2
 C
 0
 03
 5
 9
 /
 07
 2
 4
 8
 Zkušební skupina č. 07248
 Typ č. 00359
 Brzdový kotouč
 Série změn 02
 4.2.4.
 V případě částí s brzdovým obložením pro vozidla kategorie L se částem s brzdovým obložením náležejícím k téže skupině definované podle kritérií přílohy 7a přidělí stejné číslo schválení, jaké bylo přiděleno reprezentativní části s brzdovým obložením.
 4.3. Tatáž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jiné náhradní části. Stejné číslo schválení typu může zahrnovat použití dané náhradní části u více různých typů vozidel.
 4.4. Zpráva o schválení, prodloužení, odmítnutí nebo odnětí schválení či o definitivním ukončení výroby náhradní části v souladu s tímto předpisem musí být sdělena stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře v souladu se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.5. Na každé náhradní části schválené podle tohoto předpisu se viditelně a na snadno přístupném místě umístí mezinárodní značka schválení typu, která se skládá z:
 4.5.1.
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (4);
 4.5.2.
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení vpravo od kružnice uvedené v bodě 4.5.1.
 4.6. Značka schválení typu uvedená v bodě 4.5 musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 4.7. Příloha 2 tohoto předpisu uvádí příklady uspořádání značky schválení typu a výše uvedených údajů o schválení typu a také údajů uvedených v bodě 6.1.5.
 5. SPECIFIKACE A ZKOUŠKY
 5.1. Obecně
 Náhradní část musí být konstruována a vyrobena tak, aby v případě, kdy jí bude nahrazena část originálně montovaná na vozidle, byl brzdný účinek tohoto vozidla shodný s brzdným účinkem schváleného typu vozidla.
 Zejména:
 a)
 náhradní část pro typ vozidla schválený před předpisem č. 13 série změn 09, původní verzí předpisu č. 13-H nebo předpisem č. 78 série změn 01 musí vyhovovat přinejmenším příslušné výše uvedené úrovni předpisu;
 b)
 náhradní část musí prokázat podobné charakteristiky brzdných účinků jako originální část, kterou má nahradit;
 c)
 náhradní část musí mít odpovídající mechanické vlastnosti;
 d)
 brzdová obložení nesmějí obsahovat azbest;
 e)
 náhradní brzdový kotouč/buben musí vykazovat dostatečnou odolnost vůči deformacím způsobeným teplem;
 f)
 minimální tloušťka brzdového kotouče nesmí být menší, než je minimální tloušťka originálního brzdového kotouče udávaná výrobcem vozidla;
 g)
 maximální přípustný vnitřní průměr brzdového bubnu nesmí být větší, než je maximální přípustný vnitřní průměr originálního brzdového bubnu udávaný výrobcem vozidla.
 5.1.1. U náhradních částí s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd, které se shodují s typem popsaným v dokumentaci ke schválení typu vozidla podle předpisu č. 13, předpisu č. 13-H nebo předpisu č. 78, se předpokládá splnění požadavků podle bodu 5 tohoto předpisu.
 5.1.2. U náhradních kotoučů a náhradních bubnů, které se shodují s identifikačním kódem uvedeným v dokumentaci ke schválení typu vozidla podle předpisu č. 13 nebo předpisu č. 13-H, a u náhradních kotoučů, které se shodují s typem uvedeným v dokumentaci ke schválení typu vozidla podle předpisu č. 78, se předpokládá splnění požadavků podle bodu 5 tohoto předpisu.
 5.1.3. Identické náhradní části s brzdovým obložením a identická obložení bubnových brzd není nutno zkoušet podle požadavků uvedených v bodě 5.2.1 níže, pokud jsou splněny tyto podmínky:
 a)
 Žadatel o schválení prokáže, že vyrábí a dodává předložené části s brzdovým obložením nebo obložení bubnových brzd výrobci vozidel nebo brzd jako originální vybavení pro konkrétní modely vozidel, nápravy a brzdy uvedené v rámci přílohy 1 A položky 6, pro které se požaduje schválení.
 b)
 Technická zkušebna a/nebo schvalovací orgán ověří, že žadatel vyrábí a dodává příslušnou část uvedenou v bodě týkajícím se „Značky a typu brzdových obložení“ ve schválení podle předpisu č. 13 dodatku 1 k příloze 2 nebo ve schválení podle předpisu č. 13-H dodatku k příloze 1 (5).
 c)
 Žadatel o schválení i nadále vyrábí originální a identické části:
 i)
 ze stejné směsi surovin;
 ii)
 stejným výrobním procesem;
 iii)
 na stejné výrobní lince;
 iv)
 za použití stejného systém zajištění jakosti a
 v)
 se stejnými výsledky zkoušek shodnosti výroby uvedených v bodě 8.4.1 předpisu, jako v případě originálních částí.
 Prokázání souladu s požadavky uvedenými v tomto bodě musí být podloženo auditem na místě provedeným technickou zkušebnou odpovědnou za schvalovací zkoušky. Na podporu tohoto auditu výrobce poskytne přístup k vývojovému diagramu procesu a plánu kontrol.
 5.2. Požadavky týkající se schválení typu náhradní části s brzdovým obložením, typu náhradního obložení bubnových brzd nebo náhradního obložení bubnových brzd
 5.2.1. Požadavky na brzdné účinky
 5.2.1.1. Náhradní části s brzdovým obložením pro vozidla kategorií M1, M2 a N1
 Nejméně jedna sada náhradních částí s brzdovým obložením, která je reprezentativní pro typ obložení, který má být schválen, se namontuje a zkouší na nejméně jednom vozidle, které je reprezentativní pro typ vozidla, pro který se žádá o schválení, a to podle ustanovení přílohy 3, a musí splňovat požadavky uvedené v této příloze. Reprezentativní vozidlo (vozidla) se vybere (vyberou) z rozsahu použití na základě analýzy pro nejnepříznivější případ (6). Pro posouzení shody citlivosti na rychlost a rovnocennosti brzdných účinků za studena se užije jedna ze dvou metod popsaných v příloze 3.
 5.2.1.2. Náhradní části s brzdovým obložením a náhradní obložení bubnových brzd pro vozidla kategorií M3, N2 a N3
 Nejméně jedna sada náhradních částí s brzdovým obložením nebo náhradních obložení bubnových brzd, které jsou reprezentativní pro typ obložení, který má být schválen, se namontuje a zkouší na nejméně jednom vozidle nebo na jedné brzdě, reprezentativních pro typ vozidla, pro který se žádá o schválení, a to podle ustanovení přílohy 4, přičemž se použije jedna ze dvou metod popsaných v bodě 1 (zkouška na vozidle) nebo v bodě 2 (zkouška na setrvačníkovém dynamometru), a musí splňovat požadavky uvedené v této příloze. Reprezentativní vozidlo (vozidla) nebo brzda (brzdy) se vybere (vyberou) z rozsahu použití na základě analýzy pro nejnepříznivější případ (7).
 5.2.1.3. Náhradní části s brzdovým obložením pro vozidla kategorií O1 a O2
 Náhradní části s brzdovým obložením se zkouší podle přílohy 5 a musí splňovat požadavky uvedené v této příloze.
 5.2.1.4. Náhradní části s brzdovým obložením a náhradní obložení bubnových brzd pro vozidla kategorií O3 a O4
 Náhradní části s brzdovým obložením a náhradní obložení bubnových brzd se zkouší podle přílohy 6 a musí splňovat požadavky uvedené v této příloze. Pro zkoušky se použije jedna ze tří metod popsaných v příloze 11 dodatku 2 bodě 3 předpisu č. 13.
 5.2.1.5. Náhradní části s brzdovým obložením pro vozidla kategorie L
 Je povoleno ověření části s brzdovým obložením považované za reprezentativní pro skupinu částí s brzdovým obložením seskupených podle kritérií definovaných v příloze 7a.
 Má se za to, že reprezentativní část s brzdovým obložením určuje nejnepříznivější použití.
 Výsledky získané s uvedenou reprezentativní částí s brzdovým obložením se považují za platné pro všechny části s brzdovým obložením náležející do téže skupiny definované podle kritérii pro zařazení do skupiny uvedených v příloze 7a.
 Nejméně jedna sada vybraných náhradních částí s brzdovým obložením, která je reprezentativní pro typ obložení, který má být schválen, se namontuje a zkouší na nejméně jednom vozidle, které je reprezentativní pro typ vozidla, pro který se žádá o schválení, a to podle ustanovení přílohy 7, a musí splňovat požadavky uvedené v této příloze. Reprezentativní vozidlo (vozidla) se vybere (vyberou) z rozsahu použití na základě analýzy pro nejnepříznivější případ (8).
 5.2.2. Mechanické vlastnosti
 5.2.2.1. Náhradní části s brzdovým obložením pro vozidla kategorií M1, M2, N1, O1, O2 a L
 5.2.2.1.1. Náhradní části s brzdovým obložením typu, pro který se požaduje schválení, se zkouší na pevnost ve smyku podle normy ISO 6312:1981 nebo ISO 6312:2001.
 Nejnižší přípustná pevnost ve smyku je 250 N/cm2 pro celky destiček s obložením a 100 N/cm2 pro celky čelistí s obložením.
 5.2.2.1.2. Náhradní části s brzdovým obložením typu, pro který se požaduje schválení, se zkouší na stlačitelnost buď podle normy ISO 6310:1981, ISO 6310:2001, nebo ISO 6310:2009.
 Hodnoty stlačitelnosti nesmí překročit 2 % při teplotě okolního prostředí a 5 % při teplotě 400 °C pro celky destiček s obložením a 2 % při teplotě okolního prostředí a 4 % při teplotě 200 °C pro celky čelistí s obložením. Tento požadavek se nevztahuje na části s brzdovým obložením pro parkovací brzdy.
 5.2.2.2. Náhradní části s brzdovým obložením a náhradní obložení bubnových brzd pro vozidla kategorií M3, N2, N3, O3 a O4
 5.2.2.2.1. Pevnost ve smyku
 Tato zkouška se použije pouze u celků destiček s obložením pro kotoučové brzdy.
 Náhradní části s brzdovým obložením typu, pro který se požaduje schválení, se zkouší na pevnost ve smyku podle normy ISO 6312:1981 nebo ISO 6312:2001. Části s brzdovým obložením se mohou rozdělit do dvou nebo tří sad dle kapacity zkušebního zařízení.
 Nejnižší přípustná pevnost ve smyku je 250 N/cm2.
 5.2.2.2.2. Stlačitelnost
 Náhradní části s brzdovým obložením a náhradní obložení bubnových brzd typu, pro který se požaduje schválení, se zkouší na stlačitelnost podle normy ISO 6310:1981, ISO 6310:2001 nebo ISO 6310:2009. Mohou se užít ploché vzorky dle typu vzorků I.
 Hodnoty stlačitelnosti nesmí překročit 2 % při teplotě okolního prostředí a 5 % při teplotě 400 °C pro celky destiček s obložením a 2 % při teplotě okolního prostředí a 4 % při teplotě 200 °C pro celky čelistí s obložením a obložení bubnových brzd.
 5.2.2.2.3. Tvrdost materiálu (9)
 Tento požadavek se vztahuje na části s brzdovým obložením pro bubnové brzdy a na obložení bubnových brzd.
 Náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradní obložení bubnových brzd typu, pro který se požaduje schválení, se zkouší na tvrdost podle normy ISO 2039-2:1987.
 Hodnota tvrdosti třecího materiálu na třecí ploše se stanoví jako průměrná hodnota z pěti vzorků obložení z různých výrobních šarží (jsou-li k dispozici) tak, že se provede pět měření na různých místech každého brzdového obložení.
 5.3. Technické požadavky týkající se schválení náhradního brzdového bubnu nebo náhradního brzdového kotouče.
 Všechny náhradní části se musí rozdělit do čtyř skupin:
 a)
 originální náhradní brzdový kotouč/buben;
 b)
 identický brzdový kotouč/buben;
 c)
 rovnocenný kotouč/buben;
 d)
 zaměnitelný kotouč/buben.
 V závislosti na příslušné skupině musí náhradní brzdový kotouč nebo buben vyhovět těmto zkouškám:
 Odolnost proti statickému točivému momentu (pouze pro kategorie vozidel L1, L2, L3, L4 a L5)
 Zkoušky brzdného účinku podle předpisů č. 13 nebo 13-H nebo 78 (typu 0, I, II atd.)
 Srovnávací zkouška s dynamickými třecími vlastnostmi originální části
 Zkoušky neporušitelnosti (vysoké namáhání a tepelná únava)
 Originální náhradní části
 Kotouč tomuto předpisu nepodléhá
 Identické části
 Ne
 Ne
 Ne
 Ne
 Rovnocenné části
 Ne
 Ne
 Ne
 Zkouška na dynamometru
 Zaměnitelné části
 Statická zkouška na zkušebním stavu
 Zkouška na vozidle nebo alternativní zkouška na dynamometru
 Zkouška na vozidle nebo alternativní zkouška na dynamometru
 Zkouška na dynamometru
 Požadavky na zkoušky brzdových kotoučů a bubnů pro vozidla kategorií M a N jsou podrobně uvedeny v příloze 11.
 Požadavky na zkoušky brzdových kotoučů a bubnů pro vozidla kategorie O jsou podrobně uvedeny v příloze 12.
 Požadavky na zkoušky brzdových kotoučů pro vozidla kategorií L1, L2, L3, L4 a L5 jsou podrobně uvedeny v příloze 14.
 5.3.1. Originální náhradní brzdové kotouče/bubny
 5.3.1.1. Originální náhradní brzdové kotouče/bubny jsou z oblasti působnosti tohoto předpisu vyňaty, pakliže jsou označené identifikačním kódem podle bodu 2.3.2, umístěným tak, aby byl nesmazatelný a zřetelně čitelný.
 5.3.2. Identické brzdové kotouče/bubny
 5.3.2.1. Žadatel o schválení prokáže technické zkušebně a/nebo schvalovacímu orgánu, že vyrábí a dodává předložené brzdové kotouče nebo bubny výrobci vozidel jako originální vybavení pro konkrétní model(y) a nápravy uvedené v rámci přílohy 1B položky 4, pro které se požaduje schválení. Toto prokázání musí zahrnovat ověřitelné důkazy o tom, že brzdové kotouče nebo bubny jsou vyráběny za použití stejných systémů výroby a zajištění jakosti jako originální části podle bodu 2.3.1 předpisu. Zejména se požaduje, aby žadatel o schválení i nadále vyráběl originální a identické části:
 a)
 ze stejné suroviny, se stejným složením a mikrostrukturou;
 b)
 stejným výrobním procesem;
 c)
 na stejné výrobní lince;
 d)
 za použití stejného systém zajištění jakosti a
 e)
 se stejnými výsledky zkoušek shodnosti výroby uvedených v bodě 8.4.2 předpisu, jako v případě originálních částí.
 Prokázání souladu s požadavky uvedenými v tomto bodě musí být podloženo auditem na místě provedeným technickou zkušebnou odpovědnou za schvalovací zkoušky. Na podporu tohoto auditu výrobce poskytne přístup k vývojovému diagramu procesu a plánu kontrol.
 5.3.2.2. Jelikož identické brzdové kotouče/bubny splňují všechny požadavky jako originální části, žádné požadavky na zkoušky se nepředepisují.
 5.3.3. Rovnocenné náhradní kotouče nebo bubny
 5.3.3.1. Geometrické požadavky
 Brzdové kotouče nebo bubny musí být identické s originálním brzdovým kotoučem nebo bubnem, pokud jde o veškeré rozměry, geometrické parametry, dovolené odchylky a základní konstrukci.
 5.3.3.2. Materiálové a metalurgické požadavky
 Aby mohl být náhradní brzdový kotouč nebo buben považován za „rovnocenný“, musí být vyroben ze stejné podskupiny materiálů jako originální brzdový kotouč nebo buben. Definovány jsou čtyři podskupiny materiálů originálních částí.
 Norma pro zkoušku
 Podskupina 1
 Základní litina
 DIN EN 1561
 EN-GJL-200
 Podskupina 2
 Základní litina s vysokým obsahem uhlíku
 EN-GJL-150
 Podskupina 3
 Legovaná litina s vysokým obsahem uhlíku
 Podskupina 4
 Nelegovaná litina s vysokým obsahem uhlíku
 Obsah uhlíku (%)
 3,20–3,60
 3,60–3,90
 3,55–3,90
 3,60–3,90
 Obsah křemíku (%)
 1,70–2,30
 1,60–2,20
 1,60–2,20
 1,60–2,20
 Obsah manganu (%)
 min. 0,40
 min. 0,40
 min. 0,40
 min. 0,40
 Obsah chromu (%)
 max. 0,35
 max. 0,35
 0,30–0,60
 max. 0,25
 Obsah mědi (%)
 —
 0,30–0,70
 0,30–0,70
 max. 0,40
 Tvrdost HBW
 ISO 6506-1:2005
 190–248
 160–210
 180–230
 160–200
 Pevnost v tahu (N/mm2)
 ISO 6892:1998
 min. 220
 min. 160
 min. 170
 min. 150
 5.3.3.2.1. Aby mohl být v případě vozidel kategorií M, N, O náhradní brzdový kotouč nebo buben považován za „rovnocenný“, musí být vyroben ze stejné podskupiny materiálů jako originální brzdový kotouč nebo buben. Definovány jsou čtyři podskupiny materiálů originálních částí.
 5.3.3.2.2. Martenzitická nerezavějící ocel pro brzdný prstenec vozidel kategorií L1, L2, L3, L4 a L5. Aby mohl být náhradní brzdový kotouč považován za „rovnocenný“, musí být vyroben ze stejné podskupiny materiálů jako originální brzdový kotouč. Definováno je pět podskupin materiálů originálních částí.
 Norma pro zkoušku
 Podskupina 1
 JIS SUS 410
 Podskupina 2
 X 10 Cr 13
 EN 10088/2
 Podskupina 3
 X 12 Cr 13
 EN 10088/2
 Podskupina 4
 X 20 Cr 13
 EN 10088/2
 Podskupina 5
 X 30 Cr 13
 EN 10088/2
 Obsah uhlíku (%)
 0,02–0,10
 0,08–0,12
 0,08–0,15
 0,16–0,25
 0,26–0,35
 Obsah křemíku (%)
 max. 0,80
 max. 1,00
 max. 1,00
 max. 1,00
 max. 1,00
 Obsah manganu (%)
 0,50–2,50
 max. 1,00
 max. 1,50
 max. 1,50
 max. 1,50
 Obsah chromu (%)
 10,00–14,50
 12,00–14,00
 11,50–13,50
 12,00–14,00
 12,00–14,00
 Obsah železa (%)
 zbytek
 Tvrdost HRC
 ISO 6508-1:2005
 30–40
 30–40
 30–40
 30–40
 30–40
 5.3.3.3. Požadavky na brzdné účinky
 Část musí vyhovět zkouškám neporušitelnosti vysokým namáháním a na tepelnou únavu podle příloh 11 a 12.
 5.3.3.3.1. Brzdový kotouč a brzdový buben pro kategorie M, N a O
 Část musí vyhovět zkouškám neporušitelnosti vysokým namáháním a na tepelnou únavu podle příloh 11 a 12.
 5.3.3.3.2. Brzdový kotouč pro kategorie L1, L2, L3, L4 a L5
 Část musí vyhovět zkouškám neporušitelnosti vysokým namáháním a na tepelnou únavu podle přílohy 14.
 5.3.4. Zaměnitelné náhradní kotouče nebo bubny
 5.3.4.1. Geometrické požadavky
 Jako v bodech 5.3.4.1.1 a 5.3.4.1.2 a dále musí mít stejné rozměry styčných ploch.
 Zaměnitelný náhradní kotouč nebo buben se mohou od originální části lišit v těchto konstrukčních vlastnostech:
 a)
 typ a geometrie větrání (u větraných kotoučů);
 b)
 integrální nebo kompozitní kotouč nebo buben;
 c)
 konečná úprava povrchu (např. otvory, drážky atd.).
 5.3.4.1.1. Kotouče musí splňovat tyto maximální hodnoty:
 M1, N1, O1, O2
 M2, N2,
 M3, N3, O3, O4
 Kolísání tloušťky
 0,015 mm
 0,030 mm
 0,040 mm
 Kolísání tloušťky stěn
 (pouze u větraných kotoučů)
 1,5 mm
 2,0 mm
 2,0 mm
 Boční házení třecí plochy
 0,050 mm (10)
 0,15 mm (10)
 0,15 mm (10)
 Tolerance středicího otvoru
 H9
 H9
 H9
 Rovnoběžnost dosedací připevňovací plochy
 0,100 mm
 0,100 mm
 0,100 mm
 Rovinnost dosedací plochy
 0,050 mm
 0,050 mm
 0,050 mm
 Drsnost třecí plochy (11)
 3,2 μm
 3,2 μm
 3,2 μm
 5.3.4.1.2. Bubny musí splňovat tyto maximální hodnoty:
 M1, N1, O1, O2
 M2, M3, N2, N3, O3, O4
 Radiální házení třecí plochy
 0,050 mm
 0,100 mm
 Tolerance středicího otvoru
 H9
 H9
 Ovalita
 0,040 mm
 0,150 mm
 Rovinnost dosedací plochy
 0,050 mm
 0,050 mm
 Drsnost třecí plochy (12)
 3,5 μm
 3,5 μm
 5.3.4.2. Požadavky na brzdné účinky
 Část musí vyhovět těmto zkouškám brzdného účinku podle příloh 11 a 12 v případě kategorií M, N a O a podle přílohy 14 v případě kategorií L1, L2, L3, L4 a L5:
 a)
 zkoušce brzdného účinku podle předpisů č. 13 nebo 13-H nebo 78;
 b)
 srovnávací zkoušce s dynamickými třecími vlastnostmi originální části;
 c)
 zkouškám neporušitelnosti vysokým namáháním a na tepelnou únavu.
 5.3.5. Typ
 Brzdové kotouče/bubny, které se neliší v hlavních vlastnostech, jež jsou uvedeny níže, se v rámci jednoho protokolu nebo schválení považují za jeden typ:
 5.3.5.1. Kritéria typu pro brzdové kotouče
 5.3.5.1.1. Základní konstrukce
 a)
 s větráním nebo bez větrání (např. plný kotouč, větraný kotouč);
 b)
 konstrukční provedení větrání;
 c)
 povrch (např. s drážkami nebo otvory či bez nich);
 d)
 náboj (s integrovaným bubnem parkovací brzdy nebo bez něj);
 e)
 připevnění (pevné, poloplovoucí, plovoucí atd.);
 f)
 připojovací část (s integrovaným bubnem parkovací brzdy nebo bez něj).
 5.3.5.1.2. Skupina materiálů
 U brzdových kotoučů pro vozidla kategorií M, N a O se všechny skupiny materiálů (včetně jejich příslušných podskupin) považují za samostatný typ.
 U brzdových kotoučů pro vozidla kategorií L1, L2, L3, L4 a L5 se všechny skupiny materiálů (s výjimkou podskupiny martenzitické nerezavějící oceli) považují za samostatný typ.
 5.3.5.1.2.1. Litina
 5.3.5.1.2.2. Ocel
 5.3.5.1.2.3. Kompozitní materiály
 5.3.5.1.2.4. Konstrukce z více materiálů
 5.3.5.2. Kritéria typu pro brzdové bubny
 a)
 skupina materiálu (např. ocel, litina, kompozitní);
 b)
 náboj (s nábojem/bez náboje);
 c)
 kompozitní konstrukce.
 5.3.6. Kritéria pro zkušební skupiny (v rámci stejného typu)
 Zaměnitelné části lze zkoušet ve zkušebních skupinách pouze tehdy, pokud spojení mezi připojovací oblastí a třecími plochami kotouče má obecně stejný tvar.
 V každé z níže uvedených zkušebních skupin se alespoň jedna varianta podrobí odpovídajícím zkouškám stanoveným v přílohách 10, 11 nebo 12. Ze zkušební skupiny se ke zkoušení náhradní části zvolí taková varianta, jež má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti náhradní části, která jí přímo odpovídá:
 kde:
 Vmax, i
 je maximální konstrukční rychlost vozidla, na které je náhradní část namontována (v případě přípojných vozidel se předpokládá, že vmax, i je nejméně 80 km/h)
 m
 je hmotnost při zkoušce, definovaná v příloze 11 bodě 3.2.1.2, příloze 12 bodě 3.2.1.2 a příloze 14 bodě 4.2.1.2.
 mnáhradní část, i
 je hmotnost náhradní části odpovídajícího vozidla
 5.3.6.1. Náhradní brzdové kotouče
 5.3.6.1.1. Kritéria pro sestavování zkušebních skupin s ohledem na náhradní brzdové kotouče pro vozidla, která patří do kategorií M1, M2, N1, N2, O1 a O2
 5.3.6.1.1.1. Zkušební skupina pro zkoušky stanovené v bodech 1 až 4 příloh 11 nebo 12
 Tato zkušební skupina zahrnuje všechny brzdové kotouče, u nichž se vnější průměr kotouče neliší o více než 6 mm a tloušťka kotouče o více než 4 mm.
 5.3.6.1.1.2. U rozdílných materiálů v rámci jedné skupiny materiálů musí být u každého jednotlivého materiálu předložen důkaz, že jsou splněny požadavky přílohy 11 nebo 12.
 5.3.6.1.2. Kritéria pro sestavování zkušebních skupin s ohledem na náhradní brzdové kotouče pro vozidla, která patří do kategorií M3, N3, O3 a O4
 5.3.6.1.2.1. Zkušební skupina pro zkoušky stanovené v bodech 1 až 4 příloh 11 nebo 12
 Tato zkušební skupina zahrnuje všechny brzdové kotouče, u nichž se vnější průměr kotouče neliší o více než 10 mm a tloušťka kotouče o více než 4 mm.
 5.3.6.1.2.2. U rozdílných materiálů v rámci jedné skupiny materiálů musí být u každého jednotlivého materiálu předložen důkaz, že jsou splněny požadavky přílohy 11 nebo 12.
 5.3.6.1.3. Kritéria pro sestavování zkušebních skupin s ohledem na náhradní brzdové kotouče pro vozidla, která patří do kategorií L1, L2, L3, L4 a L5.
 5.3.6.1.3.1. Zkušební skupina pro zkoušky stanovené v příloze 14.
 Tato zkušební skupina zahrnuje všechny brzdové kotouče podle kritérií stanovených v příloze 15.
 5.3.6.2. Náhradní brzdové bubny
 5.3.6.2.1. Kritéria pro sestavování zkušebních skupin s ohledem na náhradní brzdové bubny pro vozidla, která patří do kategorií M1, M2, N1, N2, O1 a O2
 5.3.6.2.1.1. Zkušební skupina pro zkoušky stanovené v bodech 1 až 4 příloh 11 nebo 12
 Tato zkušební skupina zahrnuje všechny brzdové bubny, u nichž se vnitřní průměr bubnu neliší o více než 30 mm a šířka čelisti bubnové brzdy o více než 10 mm.
 5.3.6.2.1.2. U rozdílných materiálů v rámci jedné skupiny materiálů musí být u každého jednotlivého materiálu předložen důkaz, že jsou splněny požadavky přílohy 11 nebo 12.
 5.3.6.2.2. Kritéria pro sestavování zkušebních skupin s ohledem na náhradní brzdové bubny pro vozidla, která patří do kategorií M3, N3, O3 a O4
 5.3.6.2.2.1. Zkušební skupina pro zkoušky stanovené v bodech 1 až 4 příloh 11 nebo 12
 Brzdové bubny mohou být seskupeny do zkušebních skupin na základě toho, že každý přípustný rozsah zkušební skupiny sahá od nejmenšího vnitřního průměru až do nejmenšího vnitřního průměru + 10 % a šířka na bubnu určená pro čelist se neliší o více než 40 mm.
 5.3.6.2.2.2. U rozdílných materiálů v rámci jedné skupiny materiálů musí být u každého jednotlivého materiálu předložen důkaz, že jsou splněny požadavky přílohy 11 nebo 12.
 5.3.7. Rozsah hodnocení náhradních brzdových kotoučů/bubnů
 5.3.7.1. Geometrické kontroly
 U náhradních brzdových kotoučů/bubnů se při porovnání s originálními částmi kontrolují tyto vlastnosti (též viz příloha 10):
 a)
 průměr kotouče/bubnu, včetně průměru třecí plochy (u kotoučové brzdy s integrovaným bubnem parkovací brzdy, zkontrolovány musí být oba průměry);
 b)
 tloušťka kotouče (původní rozměry a minimální indikace přípustného opotřebení) – vzdálenost mezi dosedací připevňovací plochou a vnější třecí plochou;
 c)
 tloušťka montážní příruby;
 d)
 roztečný průměr připevňovacích otvorů/šroubů;
 e)
 počet připevňovacích otvorů/šroubů;
 f)
 průměr montážní příruby;
 g)
 typ středění (např. středicí otvor nebo připevňovací šrouby);
 h)
 u brzdových kotoučů s integrovanými bubny parkovací brzdy šířka třecí plochy a případná drážka (drážky) k tepelné dilataci;
 i)
 a dále v případě větraných brzdových kotoučů:
 i)
 typ větrání (interní/externí);
 ii)
 počet žeber a můstků;
 iii)
 rozměry větracího vedení.
 5.3.7.2. Požadavky na vyvážení
 Požadavky na vyvážení náhradních brzdových kotoučů/bubnů musí odpovídat požadavkům pro originální část, která se nahrazuje.
 5.3.7.3. Hodnocení stavu opotřebení třecích ploch
 Musí splňovat kritéria stanovená výrobcem vozidla.
 5.3.7.4. Zkoušky
 Každá zkušební skupina (viz bod 5.3.6) v rámci určitého typu náhradního brzdového kotouče/bubnu (viz bod 5.3.5) musí být zkoušena technickou zkušebnou.
 5.3.8. Zkušební protokol
 Vypracuje se zkušební protokol, který musí obsahovat alespoň informace uvedené v příloze 13 tohoto předpisu.
 6. BALENÍ A OZNAČENÍ
 6.1. Požadavky na balení a označení typu náhradní části s brzdovým obložením, typu náhradního obložení bubnových brzd nebo náhradního obložení bubnových brzd:
 6.1.1.
 Náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradní obložení bubnových brzd shodné s typem schváleným podle tohoto předpisu se musí uvádět na trh v sadách pro jednu nápravu.
 6.1.2.
 Každá sada pro nápravu musí být uložena v zapečetěném obalu, aby bylo možné zjistit předchozí otevření.
 6.1.3.
 Na každém obalu musí být uvedeny tyto informace:
 6.1.3.1.
 počet kusů náhradních částí s brzdovým obložením nebo náhradních obložení bubnových brzd v balení;
 6.1.3.2.
 název výrobce nebo obchodní značka;
 6.1.3.3.
 značka a typ náhradních částí s brzdovým obložením nebo náhradních obložení bubnových brzd;
 6.1.3.4.
 vozidla/nápravy/brzdy, pro které je obsah schválen;
 6.1.3.5.
 značka schválení typu.
 6.1.4.
 Každé balení musí obsahovat návod k montáži v některém z úředních jazyků EHK doplněný shodným textem v jazyce země, ve které se výrobek prodává:
 6.1.4.1.
 se zvláštním upozorněním na pomocné díly;
 6.1.4.2.
 uvádějící, že náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradní obložení bubnových brzd se musí vyměnit vždy najednou v sadě pro jednu nápravu;
 6.1.4.3.
 obsahující u náhradních obložení bubnových brzd všeobecná upozornění týkající se těchto bodů:
 integrity základny čelisti, části, na kterou působí rozpěrací síla, a čepu,
 nepřípustnosti zkroucení, deformace a koroze čelisti,
 druhu a velikosti nýtů, které je třeba použít,
 požadovaného nýtovacího nářadí a sil;
 6.1.4.4.
 kromě toho s údaji o schválených kombinacích částí s brzdovým obložením v případě kombinovaných brzdových systémů ve smyslu bodu 2.9 předpisu č. 78.
 6.1.5.
 Každá náhradní část s brzdovým obložením nebo náhradní obložení bubnových brzd musí být trvale opatřeny těmito údaji o schválení typu:
 6.1.5.1.
 značkou schválení typu;
 6.1.5.2.
 datem výroby, nejméně měsíc a rok, nebo číslem šarže;
 6.1.5.3.
 značkou a typem brzdového obložení.
 6.2. Požadavky na balení a označení u náhradních brzdových kotoučů nebo náhradních brzdových bubnů
 6.2.1. Ke každé prodávané jednotce musí být poskytnuty alespoň tyto údaje:
 6.2.1.1.
 číslo části;
 6.2.1.2.
 u motorových vozidel:
 značka, typ a obchodní název vozidla, náprava určená k montáži a období výroby vozidla; není-li období výroby k dispozici, lze použít odkaz na číslo/identifikační kód originální části;
 6.2.1.3.
 u přípojných vozidel se použije odkaz na číslo/identifikační kód originální části;
 6.2.1.4.
 každé balení musí obsahovat návod k montáži v jazyce země, ve které se výrobek prodává:
 6.2.1.4.1.
 se zvláštním upozorněním na pomocné díly;
 6.2.1.4.2.
 s údajem, že se náhradní brzdové kotouče a bubny musí vyměnit vždy najednou v sadě pro nápravu.
 6.2.2. Označení
 Každý brzdový kotouč/buben schválený podle tohoto předpisu musí trvale nést alespoň toto označení:
 6.2.2.1.
 název výrobce nebo obchodní značku;
 6.2.2.2.
 číslo schválení typu;
 6.2.2.3.
 číslo části;
 6.2.2.4.
 údaj, který umožňuje sledovatelnost výrobního postupu (např. datum, číslo šarže, zdrojový kód);
 6.2.2.5.
 minimální tloušťku brzdového kotouče nebo maximální přípustný vnitřní průměr brzdového bubnu.
 7. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ NÁHRADNÍCH ČÁSTÍ
 7.1. Každá změna náhradní části se musí oznámit schvalovacímu orgánu, který udělil schválení typu. Tento orgán potom může buď:
 7.1.1.
 shledat, že provedené změny pravděpodobně nebudou mít významný negativní vliv a že náhradní část v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 7.1.2.
 požadovat další zkušební protokol od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek.
 7.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení typu s uvedením změn se oznámí smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, postupem podle bodu 4.4.
 7.3. Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení typu, přidělí každému rozšíření pořadové číslo a uvědomí o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 8. SHODNOST VÝROBY
 8.1. Náhradní části schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby se shodovaly se schváleným typem.
 8.2. Originální části, které jsou předmětem žádosti podle bodu 3.2, se pokládají za vyhovující požadavkům bodu 8.
 8.3. K ověření toho, že jsou splněny požadavky bodu 8.1, se provedou vhodné kontroly výroby. Tyto kontroly musí zahrnovat kontrolu užitých surovin a součástí.
 8.4. Držitel schválení typu musí zejména:
 8.4.1.
 zajistit, aby se pro každý typ náhradní části s brzdovým obložením nebo pro každý typ náhradního obložení bubnových brzd vykonaly obvyklou metodou řízení jakosti a na statisticky řízeném a nahodilém základě alespoň příslušné zkoušky předepsané v bodě 5.2.2 a příslušné zkoušky předepsané v příloze 9 tohoto předpisu. U částí s brzdovým obložením určených pro parkovací brzdy se provede pouze zkouška pevnosti ve smyku popsaná v bodě 5.2.2;
 8.4.2.
 zajistit, aby se pro každý náhradní kotouč a buben vykonaly obvyklou metodou řízení jakosti a na statisticky řízeném a nahodilém základě alespoň zkoušky předepsané v příloze 9 tohoto předpisu;
 8.4.3.
 zajistit postupy účinné kontroly jakosti výrobků;
 8.4.4.
 mít přístup ke kontrolnímu vybavení nezbytnému k ověřování shodnosti každého schváleného typu;
 8.4.5.
 analyzovat výsledky každého druhu zkoušky tak, aby se ověřila a zajistila shodnost vlastností výrobku, přičemž se vezmou v úvahu odchylky, ke kterým dochází ve výrobním procesu;
 8.4.6.
 zajistit, aby se zaznamenávaly výsledky zkoušek a po dobu dohodnutou s příslušným orgánem byly dostupné přiložené doklady;
 8.4.7.
 zajistit, aby v případě, kdy některý ze vzorků nebo zkoušených prvků prokáže při určité zkoušce neshodnost s typem, byly vybrány nové vzorky a provedena nová zkouška. Musí být podniknuty všechny nezbytné kroky k obnovení shodnosti dané výroby.
 8.5. Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřovat kontrolní postupy shodnosti, které jsou používány v každém výrobním provozu.
 8.5.1. Při každé inspekci se zkušebnímu inspektorovi předkládají záznamy o zkouškách a o kontrole výroby.
 8.5.2. Inspektor může nahodile odebírat vzorky, které se odzkouší v laboratoři výrobce. Nejmenší počet vzorků se může určit v závislosti na výsledcích vlastních kontrol výrobce.
 8.5.3. Pokud se úroveň kvality jeví jako neuspokojivá nebo pokud se zdá nutné ověřit platnost zkoušek provedených podle bodu 8.5.2, vybere inspektor vzorky, které se odešlou do technické zkušebny, jež zkoušky schválení typu provedla.
 8.5.4. Příslušný orgán může provést jakoukoli zkoušku předepsanou v tomto předpise.
 8.5.5. Obvyklá četnost inspekcí z pověření příslušného orgánu činí jednu inspekci za rok. V případě, že jsou v průběhu jedné z těchto inspekcí zjištěny nevyhovující výsledky, příslušný orgán zajistí, aby byly podniknuty veškeré nezbytné kroky k co nejrychlejšímu obnovení shodnosti výroby.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1. Schválení udělené pro typ náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd podle tohoto předpisu může být odňato, pokud nejsou splněny požadavky uvedené v bodě 8.1.
 Schválení udělené pro typ náhradního brzdového bubnu nebo náhradního brzdového kotouče podle tohoto předpisu může být odňato, pokud nejsou splněny požadavky uvedené v bodě 8.1.
 9.2. Jestliže některá strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně uvědomit ostatní strany dohody, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 A nebo 1B tohoto předpisu.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela přestane vyrábět náhradní část schválenou podle tohoto předpisu, oznámí tuto skutečnost orgánu, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení uvedený orgán informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 A nebo 1B tohoto předpisu.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení typu a schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a kterým se mají zasílat formuláře o udělení, rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby vydané v jiných zemích.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1. Od oficiálního data vstupu série změn 02 v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, odmítnout udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.2. I po vstupu série změn 02 v platnost zůstanou nadále v platnosti schválení částí s brzdovým obložením a obložení bubnových brzd udělená podle série změn 01 tohoto předpisu a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je musí i nadále uznávat a nesmí odmítnout udělení rozšíření schválení udělených podle série změn 01 tohoto předpisu.
 12.3. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí i nadále umožňovat u vozidel v provozu montáž nebo užívání náhradní části s brzdovým obložením schválené podle tohoto předpisu v jeho původní nezměněné formě.
 (1) V tomto předpise se odkazy na předpisy č. 13, 13-H nebo 78 považují též za odkazy na veškeré další mezinárodní předpisy, např. směrnici 71/320/EHS, které uplatňují tytéž technické požadavky jako předpisy č. 13, 13-H nebo 78. Odkazy na konkrétní oddíly předpisů se vykládají odpovídajícím způsobem.
 (2) Nevztahuje se na případné doplňkové funkce náhradních částí, jako je například snímání rychlosti v případě integrovaných zařízení na snímání rychlosti nebo vedení kol v případě integrovaných nábojů.
 (3) Není-li takové brzdové obložení na trhu k dispozici, lze použít brzdová obložení uvedená v bodě 8.2.
 (4) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.
 (5) Na vyžádání žadatele (žadatelů) o schválení podle předpisu č. 90 poskytne schvalovací orgán informaci, jak je obsažena ve schválení podle předpisu č. 13 dodatku 1 k příloze 2 nebo ve schválení podle předpisu č. 13-H dodatku k příloze 1. Tyto informace však neposkytne pro jiné účely, než jsou schválení podle předpisu č. 90.
 (6) Analýza pro nejnepříznivější případ musí zahrnovat (alespoň) tyto technické charakteristiky každého typu vozidla z rozsahu použití:
 a)
 průměr rotoru;
 b)
 tloušťka rotoru;
 c)
 větraný nebo plný rotor;
 d)
 průměr pístu;
 e)
 dynamický poloměr pneumatiky;
 f)
 hmotnost vozidla;
 g)
 hmotnost nápravy a procento brzdné síly připadající na nápravu;
 h)
 maximální rychlost vozidla.
 Podmínky zkoušení se specifikují v protokolu o zkoušce.
 (7) Viz poznámka pod čarou 6.
 (8) Viz poznámka pod čarou 6.
 (9) Tato zkouška je zahrnuta pro účely shodnosti výroby. Minimální hodnoty a odchylky je třeba dohodnout s technickou zkušebnou.
 (10) Neplatí pro plovoucí kotouče.
 (11) Hodnota Ra podle normy ISO 1302:2002.
 (12) Hodnota Ra podle normy ISO 1302:2002
 PŘÍLOHA 1 A
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: název správního orgánu
 ve věci (2): Udělení schválení
 Rozšíření schválení
 Odmítnutí schválení
 Odnětí schválení
 Definitivního ukončení výroby
 náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd podle předpisu č. 90
 Č. schválení Č. rozšíření
 1. Název a adresa žadatele
 2. Název a adresa výrobce
 3. Značka a typ části s brzdovým obložením/obložení bubnových brzd (2)
 4. Značka a typ brzdového obložení
 5. Vozidla/nápravy/brzdy, pro které se typ části s brzdovým obložením/typ obložení bubnových brzd posuzuje jako originální část s brzdovým obložením/originální obložení bubnových brzd:
 6. Vozidla/nápravy/brzdy, pro které se typ části s brzdovým obložením/typ obložení bubnových brzd posuzuje jako náhradní část s brzdovým obložením/náhradní obložení bubnových brzd:
 6.1. Kromě toho u kombinovaných brzdových systémů ve smyslu bodu 2.9 předpisu č. 78 schválená/schválené kombinace částí s brzdovým obložením:
 7. Ke schválení předáno dne
 8. Technická zkušebna odpovědná za zkoušky schválení typu
 8.1. Datum zkušebního protokolu
 8.2. Číslo zkušebního protokolu
 9. Schválení typu uděleno/rozšířeno/odmítnuto/odňato (2)
 10. Místo
 11. Datum
 12. Podpis
 13. K tomuto sdělení je připojen seznam dokumentů, které obsahuje spis ke schválení typu předaný schvalovacím orgánům, jež vydaly schválení, a které lze obdržet na vyžádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 1B
 Text obrazu
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 vydal: název správního orgánu
 ve věci (2): Udělení schválení
 Rozšíření schválení
 Odmítnutí schválení
 Odnětí schválení
 Definitivního ukončení výroby
 náhradního brzdového kotouče nebo náhradního brzdového bubnu podle předpisu č. 90
 Č. schválení Č. rozšíření
 1. Název a adresa žadatele
 2. Název a adresa výrobce
 3. Značka a typ brzdového kotouče/bubnu
 4. Vozidla/nápravy, pro které je náhradní brzdový kotouč nebo náhradní brzdový buben schválen:
 5. Ke schválení předáno dne
 6. Technická zkušebna odpovědná za zkoušky schválení typu
 6.1. Datum zkušebního protokolu
 6.2. Číslo zkušebního protokolu
 7. Schválení typu uděleno/rozšířeno/odmítnuto/odňato (2)
 8. Místo
 9. Datum
 10. Podpis
 11. K tomuto sdělení je připojen seznam dokumentů, které obsahuje spis ke schválení typu předaný schvalovacím orgánům, jež vydaly schválení, a které lze obdržet na vyžádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU A ÚDAJŮ O SCHVÁLENÍ TYPU
 (Viz bod 4.2 tohoto předpisu)
 Uvedená značka schválení typu udává, že příslušný výrobek byl schválen ve Francii (E2) podle předpisu č. 90 pod číslem schválení C0359/7248. První dvě číslice čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 90 ve znění série změn 02.
 Příklad označení celku destičky s obložením
 Značka schválení
 Datum výroby části a název výrobce nebo obchodní značka
 Značka a typ brzdového obložení
 Příklad označení celku čelisti s obložením
 Značka schválení
 Datum výroby části a název výrobce nebo obchodní značka
 Značka a typ brzdového obložení
 Příklad označení obložení bubnových brzd
 Značka a typ brzdového obložení
 Datum výroby
 Značka schválení
 Poznámka: Poloha a vzájemné umístění označení v uvedených příkladech nejsou závazné.
 PŘÍLOHA 3
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M1, M2 A N1
 1. SHODNOST S PŘEDPISEM č. 13 NEBO 13-H
 Splnění požadavků předpisu č. 13 nebo 13-H se musí prokázat zkouškou na vozidle.
 1.1. Příprava vozidla
 1.1.1. Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující typ (typy), pro který (které) se požaduje schválení náhradních částí s brzdovým obložením, musí být vybaveno náhradními částmi s brzdovým obložením typu, pro nějž se požaduje schválení, a přístroji pro zkoušky brzd podle požadavků předpisů č. 13 a 13-H.
 Brzdová obložení dodaná ke zkoušce se namontují do příslušných brzd, a dokud nebude stanoven závazný postup záběhu, musí být zaběhnuta podle instrukcí výrobce po dohodě s technickou zkušebnou.
 1.1.2. Postup záběhu
 1.1.2.1. Všeobecné podmínky
 Části s brzdovým obložením dodané ke zkouškám se namontují do příslušných brzd. V případě náhradních částí s brzdovým obložením se musí použít nová brzdová obložení. Obložení bubnových brzd mohou být opracována, aby se dosáhlo co nejlepšího počátečního styku mezi obloženími a bubnem (bubny). Zkušební vozidlo musí být plně naloženo.
 Originální části s brzdovým obložením použité ke srovnávací zkoušce a již namontované na zkušební vozidlo se mohou použít za podmínky, že jsou v dobrém stavu a nejsou opotřebeny o více než 20 % původní tloušťky. Nesmí vykazovat žádná poškození, trhliny, nadměrnou korozi nebo známky přehřátí. Musí být zaběhnuty podle níže popsaného postupu.
 1.1.2.2. Postup
 Ujede se vzdálenost nejméně 50 km a provede se nejméně 100 zabrzdění s různými zpomaleními (nejméně mezi 1 m/s2 a 5 m/s2) z počátečních rychlostí mezi 50 km/h a 120 km/h. Během postupu záběhu musí být nejméně třikrát dosaženo teploty v rozmezí 250 až 500 °C u celků destiček s obložením nebo 150 až 250 °C u částí s brzdovým obložením pro bubnové brzdy (měřeno na třecí ploše kotouče nebo bubnu). Teploty nesmí překročit 500 °C u celků destiček s obložením a 250 °C u částí s brzdovým obložením pro bubnové brzdy.
 1.1.2.3. Ověření brzdných účinků
 Pětkrát se zabrzdí s brzděním jen jednou nápravou, a to ze 70 km/h na 0 km/h (brzdění přední nápravou) a ze 45 km/h na 0 km/h (brzdění zadní nápravou) při tlaku v brzdovém potrubí 4 MPa (1) a s počáteční teplotou 100 °C u každého zabrzdění. Pět po sobě následujících ne monotónních výsledků se nesmí lišit od hodnoty plného středního zpomalení o více než 0,6 m/s2 (u přední nápravy) nebo 0,4 m/s2 (u zadní nápravy).
 Není-li tento požadavek splněn, musí být postup záběhu podle bodu 1.1.2.2 rozšířen a ověření brzdných účinků podle bodu 1.1.2.3 se musí opakovat.
 1.2. Brzdový systém vozidla se zkouší podle požadavků pro vozidla příslušné kategorie (M1, M2 nebo N1) přílohy 4 bodů 1 a 2 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodů 1 a 2 předpisu 13-H, podle toho, který je vhodný s ohledem na původní schválení systému. Použijí se tyto požadavky nebo zkoušky:
 1.2.1. Systém provozní brzdy
 1.2.1.1. Zkouška typu 0 s odpojeným motorem, vozidlo naloženo, podle přílohy 4 bodu 1.4.2 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodu 1.4.2 předpisu č. 13-H.
 1.2.1.2. Zkouška typu 0 se zapojeným motorem, vozidlo nenaloženo a naloženo, podle přílohy 4 bodu 1.4.3.1 (zkouška směrové stability) a 1.4.3.2 (pouze zkouška z počáteční rychlosti v = 0,8 vmax) předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodů 1.4.3.1 a 1.4.3.2 předpisu č. 13-H.
 1.2.1.3. Zkouška typu I podle přílohy 4 bodu 1.5 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodu 1.5 předpisu č. 13-H.
 1.2.2. Systém nouzového brzdění
 1.2.2.1. Zkouška typu 0 s odpojeným motorem, vozidlo naloženo, podle přílohy 4 bodu 2.2 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodu 2.2 předpisu č. 13-H. (tuto zkoušku lze vynechat v případech, kdy je zřejmé, že požadavky jsou splněny, např. u diagonálního rozdělení brzdového systému na okruhy).
 1.2.3. Systém parkovací brzdy
 (Pouze v případě, kdy se brzdy, pro něž se žádá o schválení obložení, používají k parkování).
 1.2.3.1. Zkouška parkovací brzdy při sklonu 18 %, vozidlo naloženo, podle přílohy 4 bodu 2.3.1 předpisu č. 13 nebo zkouška parkovací brzdy při sklonu 20 %, vozidlo naloženo, podle přílohy 3 bodu 2.3.1 předpisu č. 13-H.
 1.3. Vozidlo musí vyhovět všem příslušným požadavkům uvedeným v příloze 4 bodě 2 předpisu č. 13 nebo příloze 3 bodě 2 předpisu č. 13-H pro uvedenou kategorii vozidel.
 2. DOPLŇKOVÉ POŽADAVKY
 Splnění doplňkových požadavků se prokazuje jednou z těchto dvou metod:
 2.1. Zkouška na vozidle (zkouška s jednou nápravou po druhé)
 Pro tuto zkoušku musí být vozidlo plně naloženo a všechna zabrzdění se vykonají s odpojeným motorem a na vodorovné vozovce.
 Ovládací systém provozních brzd vozidla musí být vybaven zařízením k oddělení brzd na přední a zadní nápravě tak, aby se každá z nich dala používat nezávisle na druhé.
 Pokud se žádá o schválení části s brzdovým obložením pro brzdy přední nápravy, musí zůstat brzdy zadní nápravy během zkoušky mimo činnost.
 Pokud se žádá o schválení části s brzdovým obložením pro brzdy zadní nápravy, musí zůstat brzdy přední nápravy během zkoušky mimo činnost.
 2.1.1. Zkouška rovnocennosti brzdných účinků za studena
 Brzdné účinky náhradní a originální části s brzdovým obložením za studena se porovnají na základě výsledků zkoušky následujícím způsobem:
 2.1.1.1.
 Zabrzdí se nejméně šestkrát, přičemž se pokaždé zvýší ovládací síla nebo tlak v potrubí, a to až do blokování kol nebo do dosažení středního plného zpomalení 6 m/s2 nebo až do dosažení maximální přípustné ovládací síly pro danou kategorii vozidel, a to z počáteční rychlosti dané touto tabulkou:
 Kategorie vozidla
 Zkušební rychlost v km/h
 Přední náprava
 Zadní náprava
 M1
 70
 45
 M2
 50
 40
 N1
 65
 50
 Počáteční teplota brzdy na počátku každého zabrzdění musí být ≤ 100 °C.
 2.1.1.2.
 Zaznamená se a vynese se ovládací síla nebo tlak v potrubí a střední plné zpomalení pro každé zabrzdění a určí se ovládací síla nebo tlak v potrubí potřebný k dosažení (pokud je to možné) středního plného zpomalení 5 m/s2 pro brzdy přední nápravy a 3 m/s2 pro brzdy zadní nápravy. Nelze-li těchto hodnot dosáhnout s maximální přípustnou ovládací silou, určí se alternativně ovládací síla nebo tlak v potrubí potřebný k dosažení maximálního zpomalení.
 2.1.1.3.
 Hodnoty brzdného účinku náhradní části s brzdovým obložením se pokládají za srovnatelné s hodnotami originální části s brzdovým obložením, jestliže se dosažená střední plná zpomalení při téže ovládací síle nebo tomtéž tlaku v ovládacím potrubí v horních dvou třetinách sestrojené křivky liší o méně než 15 % od hodnot získaných s originální částí s brzdovým obložením.
 2.1.2. Zkouška citlivosti na rychlost
 2.1.2.1. Při použití ovládací síly zjištěné podle bodu 2.1.1.2 této přílohy a počáteční teplotě brzdy ≤ 100 °C se vykonají tři zabrzdění z každé z těchto rychlostí:
 a)
 přední náprava 65 km/h, 100 km/h a dále 135 km/h, pokud vmax převyšuje 150 km/h;
 b)
 zadní náprava 45 km/h, 65 km/h, a dále 90 km/h, pokud vmax převyšuje 150 km/h.
 2.1.2.2. Zprůměrují se výsledky pro každou skupinu tří zabrzdění a vynese se rychlost v závislosti na odpovídajícím středním plném zpomalení.
 2.1.2.3. Střední plná zpomalení zaznamenaná pro vyšší rychlosti se nesmí lišit o více než 15 % od hodnoty zaznamenané pro nejnižší rychlost.
 2.2. Zkouška na setrvačníkovém dynamometru
 2.2.1. Zkušební zařízení
 Pro tyto zkoušky se na setrvačníkový dynamometr namontuje příslušná brzda. Dynamometr musí být vybaven měřicí technikou pro průběžný záznam otáček, brzdného momentu, tlaku v brzdovém potrubí, měřidlem počtu otáček od počátku brzdění, doby brzdění a teploty rotoru brzdy.
 2.2.2. Zkušební podmínky
 2.2.2.1. Rotující hmotnost dynamometru musí odpovídat polovině hmotnosti připadající na nápravu z maximální přípustné hmotnosti vozidla podle následující tabulky a poloměru valení největší pneumatiky schválené pro daný typ (typy) vozidla.
 Kategorie vozidla
 Hmotnost připadající na nápravu z maximální přípustné hmotnosti vozidla
 Vpředu
 Vzadu
 M1
 0,77
 0,32
 M2
 0,69
 0,44
 N1
 0,66
 0,39
 2.2.2.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla, jak je uvedeno v bodech 2.2.3 a 2.2.4 této přílohy, a musí vycházet z dynamického poloměru valení pneumatiky.
 2.2.2.3. Brzdová obložení předaná ke zkouškám se namontují do příslušných brzd a zaběhnou se podle tohoto postupu:
 Fáze 1 záběhu, 64 brzdění z 80 km/h na 30 km/h se změnami tlaku v brzdovém potrubí:
 Zadní náprava
 Zadní náprava
 Parametr
 Přední náprava
 Kotoučová brzda
 Bubnová brzda
 Počet brzdění na cyklus
 32
 32
 32
 Rychlost na začátku brzdění (km/h)
 80
 80
 80
 Rychlost na konci brzdění (km/h)
 30
 30
 30
 Počáteční teplota brzd (°C)
 < 100
 < 100
 < 80
 Konečná teplota brzd (°C)
 Nestanovena
 Nestanovena
 Nestanovena
 Tlak při brzdění 1 (kPa)
 1 500
 1 500
 1 500
 Tlak při brzdění 2 (kPa)
 3 000
 3 000
 3 000
 Tlak při brzdění 3 (kPa)
 1 500
 1 500
 1 500
 Tlak při brzdění 4 (kPa)
 1 800
 1 800
 1 800
 Tlak při brzdění 5 (kPa)
 2 200
 2 200
 2 200
 Tlak při brzdění 6 (kPa)
 3 800
 3 800
 3 800
 Tlak při brzdění 7 (kPa)
 1 500
 1 500
 1 500
 Tlak při brzdění 8 (kPa)
 2 600
 2 600
 2 600
 Tlak při brzdění 9 (kPa)
 1 800
 1 800
 1 800
 Tlak při brzdění 10 (kPa)
 3 400
 3 400
 3 400
 Tlak při brzdění 11 (kPa)
 1 500
 1 500
 1 500
 Tlak při brzdění 12 (kPa)
 2 600
 2 600
 2 600
 Tlak při brzdění 13 (kPa)
 1 500
 1 500
 1 500
 Tlak při brzdění 14 (kPa)
 2 200
 2 200
 2 200
 Tlak při brzdění 15 (kPa)
 3 000
 3 000
 3 000
 Tlak při brzdění 16 (kPa)
 4 600
 4 600
 4 600
 Tlak při brzdění 17 (kPa)
 2 600
 2 600
 2 600
 Tlak při brzdění 18 (kPa)
 5 100
 5 100
 5 100
 Tlak při brzdění 19 (kPa)
 2 200
 2 200
 2 200
 Tlak při brzdění 20 (kPa)
 1 800
 1 800
 1 800
 Tlak při brzdění 21 (kPa)
 4 200
 4 200
 4 200
 Tlak při brzdění 22 (kPa)
 1 500
 1 500
 1 500
 Tlak při brzdění 23 (kPa)
 1 800
 1 800
 1 800
 Tlak při brzdění 24 (kPa)
 4 600
 4 600
 4 600
 Tlak při brzdění 25 (kPa)
 2 600
 2 600
 2 600
 Tlak při brzdění 26 (kPa)
 1 500
 1 500
 1 500
 Tlak při brzdění 27 (kPa)
 3 400
 3 400
 3 400
 Tlak při brzdění 28 (kPa)
 2 200
 2 200
 2 200
 Tlak při brzdění 29 (kPa)
 1 800
 1 800
 1 800
 Tlak při brzdění 30 (kPa)
 3 000
 3 000
 3 000
 Tlak při brzdění 31 (kPa)
 1 800
 1 800
 1 800
 Tlak při brzdění 32 (kPa)
 3 800
 3 800
 3 800
 Počet cyklů
 2
 2
 2
 Fáze 2 záběhu, 10 brzdění ze 100 km/h na 5 km/h se zpomalením 0,4 g a se vzrůstajícími počátečními teplotami:
 Zadní náprava
 Zadní náprava
 Parametr
 Přední náprava
 Kotoučová brzda
 Bubnová brzda
 Počet brzdění za cyklus
 10
 10
 10
 Rychlost na začátku brzdění (km/h)
 100
 100
 100
 Rychlost na konci brzdění (km/h)
 < 5
 < 5
 < 5
 Zpomalení (g)
 0,4
 0,4
 0,4
 Maximální tlak (kPa)
 16 000
 16 000
 10 000
 Počáteční teplota 1 (°C)
 < 100
 < 100
 < 100
 Počáteční teplota 2 (°C)
 < 215
 < 215
 < 151
 Počáteční teplota 3 (°C)
 < 283
 < 283
 < 181
 Počáteční teplota 4 (°C)
 < 330
 < 330
 < 202
 Počáteční teplota 5 (°C)
 < 367
 < 367
 < 219
 Počáteční teplota 6 (°C)
 < 398
 < 398
 < 232
 Počáteční teplota 7 (°C)
 < 423
 < 423
 < 244
 Počáteční teplota 8 (°C)
 < 446
 < 446
 < 254
 Počáteční teplota 9 (°C)
 < 465
 < 465
 < 262
 Počáteční teplota 10 (°C)
 < 483
 < 483
 < 270
 Počet cyklů
 1
 1
 1
 Znovuobnovení brzdného účinku, 18 brzdění z 80 km/h na 30 km/h při tlaku v brzdovém potrubí 3 000 kPa:
 Zadní náprava
 Zadní náprava
 Parametr
 Přední náprava
 Kotoučová brzda
 Bubnová brzda
 Počet brzdění za cyklus
 18
 18
 18
 Rychlost na začátku brzdění (km/h)
 80
 80
 80
 Rychlost na konci brzdění (km/h)
 30
 30
 30
 Tlak (kPa)
 3 000
 3 000
 3 000
 Počáteční teplota brzd (°C)
 < 100
 < 100
 < 80
 Konečná teplota brzd (°C)
 Nestanovena
 Nestanovena
 Nestanovena
 Počet cyklů
 1
 1
 1
 2.2.2.4. Zabrzdí se pětkrát z 80 km/h na 0 km/h při tlaku v brzdovém potrubí 4 MPa a počáteční teplotě 100 °C u každého zabrzdění. Pět po sobě jdoucích ne monotónních výsledků se nesmí lišit od hodnoty plného středního zpomalení o více než 0,6 m/s2.
 Není-li tento požadavek splněn, musí se opakovat první část postupu záběhu „Fáze 1 záběhu“, dokud se nedosáhne požadované stability brzdných účinků.
 2.2.2.5. Chlazení vzduchem je přípustné. Rychlost proudění vzduchu na brzdě v průběhu brzdění musí být:
 vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 2.2.3. Zkouška rovnocennosti brzdných účinků za studena
 Brzdné účinky náhradní a originální části s brzdovým obložením za studena se porovnají na základě výsledků zkoušky provedené následujícím způsobem.
 2.2.3.1. Z počáteční rychlosti 80 km/h u vozidel kategorií M1 a N1 a 60 km/h u vozidel kategorie M2 a s počáteční teplotou brzdy ≤ 100 °C na začátku každého zabrzdění se zabrzdí nejméně šestkrát po sobě, přičemž pokaždé se zvýší tlak v potrubí až do hodnoty středního plného zpomalení 6 m/s2.
 2.2.3.2. Pro každé zabrzdění se zapíše a vynese do grafu tlak v potrubí a střední plné zpomalení a určí se tlak v potrubí potřebný k dosažení zpomalení 5 m/s2.
 2.2.3.3. Hodnoty brzdného účinku náhradní části s brzdovým obložením se pokládají za srovnatelné s hodnotami originální části s brzdovým obložením, jestliže se dosažená střední plná zpomalení při téže ovládací síle nebo tomtéž tlaku v potrubí v horních dvou třetinách sestrojené křivky liší o méně než 15 % od hodnot získaných s originální částí s brzdovým obložením.
 2.2.4. Zkouška citlivosti na rychlost
 2.2.4.1. Při tlaku v potrubí určeném podle bodu 2.2.3.2 a počáteční teplotě brzdy ≤ 100 °C se vykonají tři zabrzdění z otáček odpovídajících těmto lineárním rychlostem vozidla:
 75 km/h, 120 km/h a dále 160 km/h, pokud vmax převyšuje 150 km/h.
 2.2.4.2. Zprůměrují se výsledky pro každou skupinu tří zabrzdění a vynese se rychlost v závislosti na odpovídajícím středním plném zpomalení.
 2.2.4.3. Střední plná zpomalení zaznamenaná pro vyšší rychlosti se nesmí lišit o více než 15 % od hodnoty zaznamenané pro nejnižší rychlost.
 (1) Pro jiné než hydraulické brzdové systémy se použije rovnocenná vstupní hodnota.
 PŘÍLOHA 4
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM A NÁHRADNÍ OBLOŽENÍ BUBNOVÝCH BRZD PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M3, N2 A N3
 1. ZKOUŠKA NA VOZIDLE
 1.1. Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující (typy), pro který (které) se požaduje schválení náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd, musí mít části s brzdovým obložením nebo obložení bubnových brzd typu, pro nějž se požaduje schválení, a musí být vybaveno pro zkoušky brzdění v souladu s předpisem č. 13.
 Brzdová obložení dodaná ke zkoušce se namontují do příslušných brzd, a dokud nebude stanoven závazný postup záběhu, musí být zaběhnuta podle instrukcí výrobce po dohodě s technickou zkušebnou.
 1.2. Zkoušky a požadavky
 1.2.1. Shodnost s předpisem č. 13
 1.2.1.1. Brzdový systém vozidla se zkouší podle požadavků pro vozidla příslušné kategorie (M3, N2 nebo N3) v příloze 4 bodech 1 a 2 předpisu č. 13. Použijí se tyto požadavky nebo zkoušky:
 1.2.1.1.1. Systém provozní brzdy
 1.2.1.1.1.1. Zkouška typu 0 s odpojeným motorem, vozidlo naloženo
 1.2.1.1.1.2. Zkouška typu 0 se zapojeným motorem, vozidlo nenaloženo a naloženo, podle přílohy 4 bodu 1.4.3.1 (zkouška směrové stability) a 1.4.3.2 (pouze zkouška z počáteční rychlosti v = 0,8 vmax) předpisu č. 13.
 1.2.1.1.1.3. Zkouška typu I podle přílohy 4 bodů 1.5.1 a 1.5.3 předpisu č. 13.
 1.2.1.1.1.4. Zkouška typu II
 Naložené vozidlo se musí zkoušet takovým způsobem, aby byla pohlcována tatáž energie, jaká vzniká za stejnou dobu u naloženého vozidla jedoucího průměrnou rychlostí 30 km/h při klesání 2,5 % po dráze dlouhé 6 km s odpojeným motorem, přičemž brzdnou energii pohlcují pouze provozní brzdy.
 1.2.1.1.2. Systém nouzového brzdění
 1.2.1.1.2.1. Zkouška typu 0 s odpojeným motorem, vozidlo naloženo (tuto zkoušku lez vynechat, pokud je součástí zkoušek podle bodu 1.2.2 této přílohy).
 1.2.1.1.3. Systém parkovací brzdy
 (Pouze v případě, kdy se brzdy, pro něž se žádá o schválení obložení, používají k parkování.)
 1.2.1.1.3.1. Zkouška při klesání o sklonu 18 %, vozidlo naloženo
 1.2.1.2. Vozidlo musí vyhovět všem příslušným požadavkům uvedeným v příloze 4 bodě 2 předpisu č. 13 pro danou kategorii vozidla.
 1.2.2. Doplňkové požadavky (zkouška s jednou nápravou po druhé)
 Pro níže uvedené zkoušky musí být vozidlo plně naloženo a všechna zabrzdění se provedou s odpojeným motorem na vodorovné dráze.
 Ovládací systém provozních brzd vozidla musí být vybaven zařízením k oddělení brzd na přední a zadní nápravě tak, aby se každá z nich dala používat nezávisle na druhé.
 Pokud se žádá o schválení části s brzdovým obložením nebo obložení bubnových brzd pro brzdy přední nápravy, musí zůstat brzdy zadní nápravy během zkoušky mimo činnost.
 Pokud se žádá o schválení části s brzdovým obložením nebo obložení bubnových brzd pro brzdy zadní nápravy, musí zůstat brzdy přední nápravy během zkoušky mimo činnost.
 1.2.2.1. Zkouška rovnocennosti brzdných účinků za studena
 Brzdné účinky náhradní a originální části s brzdovým obložením nebo náhradního a originálního obložení bubnových brzd za studena se porovnají na základě výsledků zkoušky následujícím způsobem.
 1.2.2.1.1. Postupně se nejméně šestkrát zabrzdí, přičemž se pokaždé zvýší ovládací síla nebo tlak v potrubí, a to až do blokování kol nebo do dosažení hodnoty středního plného zpomalení 3,5 m/s2, nebo až do dosažení maximální přípustné ovládací síly nebo maximálního tlaku v ovládacím potrubí, a to z počáteční rychlosti 45 km/h a při teplotě brzdy ≤ 100 °C před začátkem každého brzdění.
 1.2.2.1.2. Zaznamená a vynese se ovládací síla nebo tlak v potrubí a střední plné zpomalení pro každé zabrzdění a určí se ovládací síla nebo tlak v potrubí potřebný k dosažení (pokud je to možné) středního plného zpomalení 3 m/s2. Pokud této hodnoty nelze dosáhnout, určí se ovládací síla nebo tlak v potrubí potřebné k dosažení maximálního zpomalení.
 1.2.2.1.3. Hodnoty brzdného účinku náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd se pokládají za srovnatelné s hodnotami originální části s brzdovým obložením nebo originálního obložení bubnových brzd, jestliže se dosažená střední plná zpomalení při téže ovládací síle nebo tomtéž tlaku v potrubí v horních dvou třetinách sestrojené křivky liší o méně než 15 % od hodnot získaných s originální částí s brzdovým obložením nebo s originálním obložením bubnových brzd.
 1.2.2.2. Zkouška citlivosti na rychlost
 1.2.2.2.1. S použitím ovládací síly určené podle bodu 1.2.2.1.2 této přílohy a při počáteční teplotě brzdy ≤ 100 °C se provedou tři brzdění z každé z těchto rychlostí:
 ze 40 km/h na 20 km/h,
 z 60 km/h na 40 km/h a
 z 80 km/h na 60 km/h (je-li vmax ≥ 90 km/h).
 1.2.2.2.2. Zprůměrují se výsledky pro každou skupinu tří brzdění a vynese se rychlost v závislosti na odpovídajícím středním plném zpomalení.
 1.2.2.2.3. Střední plná zpomalení při vyšších rychlostech se nesmí lišit o více než 25 % od hodnot při nejnižší rychlosti.
 2. ZKOUŠKA NA SETRVAČNÍKOVÉM DYNAMOMETRU
 2.1. Zkušební zařízení
 Pro tyto zkoušky se na setrvačníkový dynamometr namontuje příslušná brzda. Dynamometr musí být vybaven měřicí technikou pro průběžný záznam otáček, brzdného momentu, tlaku v brzdovém potrubí, měřidlem počtu otáček od počátku brzdění, doby brzdění a teploty rotoru brzdy.
 2.1.1. Zkušební podmínky
 2.1.1.1. Rotující hmotnost dynamometru musí odpovídat polovině hmotnosti připadající na nápravu z 0,55 maximální přípustné hmotnosti vozidla a poloměru valení největší pneumatiky schválené pro daný typ (typy) vozidla.
 2.1.1.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla, jak je uvedeno v následujících bodech, a musí vycházet ze střední hodnoty dynamického poloměru valení největšího a nejmenšího rozměru pneumatiky přípustného pro daný typ (typy) vozidla.
 2.1.1.3. Části s brzdovým obložením nebo obložení bubnových brzd dodané ke zkoušce se namontují do příslušné brzdy, a dokud nebude stanoven závazný postup záběhu, musí být zaběhnuty podle instrukcí výrobce po dohodě s technickou zkušebnou.
 2.1.1.4. Pokud se brzda chladí vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě:
 vvzduch = 0,33v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 2.1.1.5. Brzdový válec namontovaný v brzdě musí být nejmenšího přípustného rozměru pro daný typ (typy) vozidla.
 2.2. Zkoušky a požadavky
 2.2.1. Zkoušky požadované předpisem č. 13
 2.2.1.1. Zkouška typu 0
 Z počáteční rychlosti 60 km/h při teplotě brzdy na počátku každého zabrzdění ≤ 100 °C se postupně nejméně šestkrát zabrzdí, přičemž se pokaždé zvýší tlak v potrubí, a to až do hodnoty, která je trvale zaručena brzdovým systémem typu (typů) vozidla (např. tlak, při kterém zapíná kompresor). Musí být dosaženo středního plného zpomalení nejméně 5 m/s2.
 2.2.1.2. Zkouška typu 0, brzdné účinky při vysoké rychlosti
 Provedou se tři zabrzdění při teplotě brzdy na počátku každého zabrzdění ≤ 100 °C z počáteční rychlosti 100 km/h u schválení vozidel kategorie N2 a z 90 km/h u schválení vozidel kategorií M3 a N3, a to vždy při zaručeném tlaku v potrubí podle definice v bodě 2.2.1.1. Průměrná hodnota dosaženého středního plného zpomalení těchto tří zabrzdění musí být nejméně 4 m/s2.
 2.2.1.3. Zkouška typu I
 2.2.1.3.1. Postup zahřívání
 Postupně se provede 20 po sobě jdoucích brzdění s rychlostmi v1 = 60 km/h a v2 = 30 km/h, délkou cyklu 60 s a teplotou brzd při prvním brzdění ≤ 100 °C. Tlak v potrubí musí odpovídat zpomalení 3 m/s2 při prvním brzdění a musí zůstat konstantní během všech následujících brzdění.
 2.2.1.3.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 Po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou za podmínek podle bodu 2.2.1.1 při zaručeném tlaku v potrubí podle definice v bodě 2.2.1.1 (teplotní podmínky se však smí lišit). Střední plné zpomalení se zahřátou brzdou nesmí být menší než 60 % hodnoty dosažené se studenou brzdou nebo než 4 m/s2.
 2.2.1.3.3. Zkouška obnovení brzdného účinku
 Po uplynutí 120 s od zkoušky brzdného účinku zahřáté brzdy se pětkrát úplně zabrzdí z počáteční rychlosti 60 km/h při tlaku v potrubí podle bodu 2.2.1.3.1 a nejméně v dvouminutových intervalech. Na začátku pátého brzdění musí být teplota brzdy ≤ 100 °C a dosažené střední plné zpomalení se nesmí lišit o více než 10 % od hodnoty vypočítané ze vztahu tlak v potrubí/zpomalení při zkoušce typu 0 při rychlosti 60 km/h.
 2.2.1.4. Zkouška typu II
 2.2.1.4.1. Postup zahřívání
 Brzdy se zahřívají stálým brzdným momentem odpovídajícím zpomalení 0,15 m/s2 při stálé rychlosti 30 km/h po dobu 12 minut.
 2.2.1.4.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 Po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou za podmínek podle bodu 2.2.1.1 při zaručeném tlaku v potrubí podle definice v bodě 2.2.1.1 (teplotní podmínky se však mohou lišit). Střední plné zpomalení se zahřátou brzdou nesmí být menší než 3,75 m/s2.
 2.2.1.5. Statická zkouška účinku parkovací brzdy
 2.2.1.5.1. Pro celý rozsah aplikací se určí nejnepříznivější případ s ohledem na ovládací sílu brzdy, na největší hmotnost vozidla, kterou je třeba zabrzdit jednou nápravou, a na poloměr pneumatiky.
 2.2.1.5.2. Brzda se uvede do činnosti ovládací silou stanovenou v bodě 2.2.1.5.1.
 2.2.1.5.3. Působí se pomalu se vzrůstajícím momentem na hřídel dynamometru za účelem roztočení bubnu nebo kotouče. Měří se brzdný moment v okamžiku, kdy se hřídel dynamometru začne pohybovat, a vypočte se odpovídající brzdná síla nápravy při poloměru pneumatiky podle bodu 2.2.1.5.1.
 2.2.1.5.4. Brzdná síla změřená podle bodu 2.2.1.5.3 vydělená polovinou hmotnosti vozidla určenou podle bodu 2.2.1.5.1 musí činit podíl nejméně 0,18.
 2.2.2. Zkouška rovnocennosti brzdných účinků za studena
 Brzdné účinky náhradní a originální části s brzdovým obložením nebo náhradního a originálního obložení bubnových brzd za studena se porovnají na základě výsledků zkoušky typu 0, jak je popsáno v bodě 2.2.1.1.
 2.2.2.1. Zkouška typu 0, jak je stanoveno v bodě 2.2.1.1, se provede s jednou sadou originálních částí s brzdovým obložením nebo originálního obložení bubnových brzd.
 2.2.2.2. Hodnoty brzdného účinku náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd se pokládají za srovnatelné s hodnotami originální části s brzdovým obložením nebo originálního obložení bubnových brzd, jestliže se dosažená střední plná zpomalení při stejném tlaku v potrubí v horních dvou třetinách sestrojené křivky liší o méně než 15 % od hodnot získaných s originální částí s brzdovým obložením nebo s originálním obložením bubnových brzd.
 2.2.3. Zkouška citlivosti na rychlost
 2.2.3.1. Při zaručeném tlaku v potrubí podle bodu 2.2.1.1 a počáteční teplotě brzdy ≤ 100 °C se provedou tři brzdění z každé z těchto rychlostí:
 z 60 km/h na 30 km/h,
 z 80 km/h na 60 km/h a
 ze 110 km/h na 80 km/h (je-li vmax ≥ 90 km/h).
 2.2.3.2. Zprůměrují se výsledky pro každou skupinu tří brzdění a vynese se rychlost v závislosti na odpovídajícím středním plném zpomalení.
 2.2.3.3. Střední plná zpomalení při vyšších rychlostech se nesmí lišit o více než 25 % od hodnot při nejnižší rychlosti.
 PŘÍLOHA 5
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM PRO VOZIDLA KATEGORIÍ O1 A O2
 1. OBECNĚ
 Zkušební postup popsaný v této příloze je založen na zkoušce na setrvačníkovém dynamometru. Zkoušky se mohou provést případně i na zkušebním vozidle nebo na zkušebním stavu s válci za předpokladu, že lze dosáhnout stejných zkušebních podmínek a měřit stejné parametry jako při zkoušce na setrvačníkovém dynamometru.
 2. ZKUŠEBNÍ ZAŘÍZENÍ
 Pro tyto zkoušky se na setrvačníkový dynamometr namontuje příslušná brzda. Dynamometr musí být vybaven měřicí technikou pro průběžný záznam otáček, brzdného momentu, tlaku v brzdovém potrubí nebo ovládací síly, měřidlem počtu otáček od počátku brzdění, doby brzdění a teploty rotoru brzdy.
 2.1. Podmínky zkoušky
 2.1.1. Rotující hmotnost dynamometru musí odpovídat polovině hmotnosti připadající na nápravu z maximální přípustné hmotnosti vozidla a poloměru valení největšího rozměru pneumatiky přípustného pro daný typ (typy) vozidla.
 2.1.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla, jak je uvedeno v bodě 3.1 této přílohy, a musí vycházet z dynamického poloměru valení nejmenšího rozměru pneumatiky přípustného pro daný typ (typy) vozidla.
 2.1.3. Brzdová obložení dodaná ke zkoušce se namontují do příslušné brzdy, a dokud nebude stanoven závazný postup záběhu, musí být zaběhnuta podle instrukcí výrobce po dohodě s technickou zkušebnou.
 2.1.4. Pokud se brzda chladí vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě:
 vvzduch = 0,33v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 2.1.5. Ovládací zařízení brzdy musí odpovídat instalaci na vozidle.
 3. ZKOUŠKY A POŽADAVKY
 3.1. Zkouška typu 0
 Z počáteční rychlosti 60 km/h a při teplotě brzdy na počátku každého zabrzdění ≤ 100 °C se postupně nejméně šestkrát zabrzdí, přičemž se pokaždé zvýší tlak v potrubí nebo ovládací síla, a to až do maximálního tlaku v potrubí nebo do zpomalení 6 m/s2. Poslední brzdění se opakuje z počáteční rychlosti 40 km/h.
 3.2. Zkouška typu I
 3.2.1. Postup zahřívání
 Brzda se zahřívá trvalým brzděním podle požadavků přílohy 4 bodu 1.5.2 předpisu č. 13 při počáteční teplotě rotoru brzdy ≤ 100 °C.
 3.2.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 Po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou z počáteční rychlosti 40 km/h za podmínek podle bodu 3.2.1 při tomtéž tlaku v potrubí nebo téže ovládací síle (teplotní podmínky se však mohou lišit). Střední plné zpomalení se zahřátou brzdou nesmí být menší než 60 % hodnoty dosažené se studenou brzdou nebo než 3,5 m/s2.
 3.3. Zkouška rovnocennosti brzdných účinků za studena
 Brzdné účinky náhradní a originální části s brzdovým obložením za studena se porovnají na základě výsledků zkoušky typu 0, popsané v bodě 3.1.
 3.3.1. Zkouška typu 0, popsaná v bodě 3.1, se provede s jednou sadou originálních částí s brzdovým obložením.
 3.3.2. Hodnoty brzdného účinku náhradní části s brzdovým obložením se pokládají za srovnatelné s hodnotami originální části s brzdovým obložením, jestliže se dosažená střední plná zpomalení při tomtéž tlaku v potrubí nebo téže ovládací síle v horních dvou třetinách sestrojené křivky liší o méně než 15 % od hodnot získaných s originální částí s brzdovým obložením.
 PŘÍLOHA 6
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM A NÁHRADNÍ OBLOŽENÍ BUBNOVÝCH BRZD PRO VOZIDLA KATEGORIÍ O3 A O4
 1. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 Zkoušky předepsané v této příloze lze vykonat na zkušebním vozidle, na setrvačníkovém dynamometru nebo na zkušebním stavu s válci za stejných podmínek podle přílohy 11 dodatku 2 bodů 3.1 až 3.4 předpisu č. 13.
 Brzdová obložení dodaná ke zkoušce musí být namontována do příslušných brzd, a dokud nebude stanoven závazný postup záběhu, musí být zaběhnuta podle instrukcí výrobce po dohodě s technickou zkušebnou.
 2. ZKOUŠKY A POŽADAVKY
 2.1. Shodnost s přílohou 11 předpisu č. 13
 Brzdy se zkouší podle požadavků přílohy 11 dodatku 2 bodu 3.5 předpisu č. 13.
 2.1.1. Výsledky zkoušek se uvádějí na formuláři podle přílohy 11 dodatku 3 předpisu č. 13.
 2.1.2. Provede se srovnání mezi těmito výsledky a výsledky získanými za stejných podmínek s originálními částmi s brzdovým obložením nebo s originálními obloženími bubnových brzd.
 2.1.3. Brzdné účinky se zahřátými brzdami při stejném vstupním momentu dosažené s náhradní částí s brzdovým obložením nebo s náhradním obložením bubnových brzd při zkoušce typu I nebo při zkoušce typu III (podle toho, která se použije) musí být:
 a)
 stejné nebo větší, než jsou brzdné účinky se zahřátými brzdami s originální částí s brzdovým obložením nebo s originálním obložením bubnových brzd, nebo
 b)
 nejméně 90 % brzdného účinku se studenými brzdami s náhradní částí s brzdovým obložením nebo s náhradním obložením bubnových brzd.
 Odpovídající zdvih brzdového válce nesmí být ≥ 110 % hodnoty dosažené s originální částí s brzdovým obložením nebo s originálním obložením bubnových brzd a nesmí překročit hodnotu sp stanovenou v příloze 11 dodatku 2 bodě 2 předpisu č. 13. V případě, že originální část s brzdovým obložením nebo originální obložení bubnových brzd byly zkoušeny podle požadavků zkoušky typu II, použijí se pro náhradní část s brzdovým obložením nebo pro náhradní obložení bubnových brzd minimální požadavky podle přílohy 4 bodu 1.7.2 předpisu č. 13 (zkouška typu III).
 2.2. Zkouška rovnocennosti brzdných účinků za studena (typ 0)
 2.2.1. Za podmínek uvedených v bodě 1 této přílohy se z počáteční rychlosti 60 km/h při teplotě brzdy ≤ 100 °C postupně šestkrát zabrzdí, přičemž se pokaždé zvýší ovládací síla nebo tlak v potrubí až do hodnoty 6,5 bar nebo až do zpomalení 6 m/s2.
 2.2.2. Zaznamená a vynese se ovládací síla nebo tlak v potrubí a střední brzdný moment nebo střední plné zpomalení pro každé zabrzdění.
 2.2.3. Tyto výsledky se srovnají s výsledky získanými za stejných zkušebních podmínek s originálními částmi s brzdovým obložením nebo s originálním obložením bubnových brzd.
 2.2.4. Hodnoty brzdného účinku náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd se pokládají za srovnatelné s hodnotami originální části s brzdovým obložením nebo originálního obložení bubnových brzd, jestliže se dosažená střední plná zpomalení při téže ovládací síle nebo tomtéž tlaku v potrubí v horních dvou třetinách sestrojené křivky liší o – 5 až + 15 % od hodnot získaných s originální částí s brzdovým obložením nebo s originálním obložením bubnových brzd.
 PŘÍLOHA 7
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM PRO VOZIDLA KATEGORIE L
 1. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 1.1. Vozidlo reprezentující typ (typy), pro který (které) se požaduje schválení náhradní části s brzdovým obložením, musí mít části s brzdovým obložením typu, pro nějž se požaduje schválení, a musí být vybaveno pro zkoušky brzdění požadované podle předpisu č. 78.
 1.2. Části s brzdovým obložením dodané ke zkoušce musí být namontovány do příslušných brzd, a dokud nebude stanoven závazný postup záběhu, musí být zaběhnuty podle instrukcí výrobce po dohodě s technickou zkušebnou.
 1.3. U částí s brzdovým obložením určených pro vozidla s kombinovaným brzdovým systémem podle bodu 2.9 předpisu č. 78 se musí zkoušet kombinace částí s brzdovým obložením pro přední a zadní nápravu, pro něž se žádá o schválení.
 Kombinace se může skládat z náhradních částí s brzdovým obložením pro obě nápravy a/nebo z náhradní části s brzdovým obložením na jedné nápravě a z originální části s brzdovým obložením na druhé nápravě.
 2. ZKOUŠKY A POŽADAVKY
 2.1. Shodnost s předpisem č. 78
 2.1.1. Brzdový systém vozidla se zkouší podle požadavků pro příslušnou kategorii vozidla (L1, L2, L3, L4 nebo L5) v příloze 3 bodě 1 předpisu č. 78. Použijí se tyto požadavky nebo zkoušky:
 2.1.1.1. Zkouška typu 0 s odpojeným motorem
 Zkouška se provede pouze s naloženým vozidlem. Postupně se nejméně šestkrát zabrzdí, přičemž se pokaždé zvýší ovládací síla nebo tlak v potrubí, a to až do blokování kol, dosažení zpomalení 6 m/s2 nebo do dosažení maximální přípustné ovládací síly.
 2.1.1.2. Zkouška typu 0 se zapojeným motorem
 Použije se pouze u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 2.1.1.3. Zkouška typu 0 s mokrými brzdami
 Nepoužije se u vozidel kategorie L5 nebo v případě bubnových brzd či plně zakrytých kotoučových brzd, u nichž se tato zkouška neprovedla v průběhu schvalování podle předpisu č. 78.
 2.1.1.4. Zkouška typu I
 Použije se pouze u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 2.1.2. Vozidlo musí vyhovět všem příslušným požadavkům uvedeným v příloze 3 bodě 2 předpisu č. 78 pro uvedenou kategorii vozidel.
 2.2. Doplňkové požadavky
 2.2.1. Zkouška rovnocennosti brzdných účinků za studena
 Brzdné účinky náhradní a originální části s brzdovým obložením za studena se porovnají na základě výsledků zkoušky typu 0, popsané v bodě 2.1.1.1.
 2.2.1.1. Zkouška typu 0, popsaná v bodě 2.1.1.1, se provede s jednou sadou originálních částí s brzdovým obložením.
 2.2.1.2. Hodnoty brzdného účinku náhradní části s brzdovým obložením se pokládají za srovnatelné s hodnotami originální části s brzdovým obložením, jestliže se dosažená střední plná zpomalení při tomtéž tlaku v potrubí v horních dvou třetinách sestrojené křivky liší o méně než 15 % od hodnot získaných s originální částí s brzdovým obložením.
 2.2.2. Zkouška citlivosti na rychlost
 Tato zkouška se použije jen u vozidel kategorií L3, L4 a L5 a provede se s naloženým vozidlem za podmínek zkoušky typu 0 s odpojeným motorem. Zkušební rychlosti jsou však rozdílné.
 2.2.2.1. Z výsledků zkoušky typu 0, popsané v bodě 2.1.1.1, se určí ovládací síla nebo tlak v potrubí odpovídající nejmenšímu požadovanému střednímu plnému zpomalení pro uvedenou kategorii vozidla.
 2.2.2.2. Při ovládací síle nebo tlaku v potrubí podle bodu 2.2.2.1 a počáteční teplotě brzdy ≤ 100 °C se provedou tři zabrzdění z každé z následujících rychlostí:
 40 km/h, 80 km/h a 120 km/h (je-li vmax ≥ 130 km/h).
 2.2.2.3. Zprůměrují se výsledky pro každou skupinu tří zabrzdění a vynese se rychlost v závislosti na odpovídajícím středním plném zpomalení.
 2.2.2.4. Střední plná zpomalení zaznamenaná pro vyšší rychlosti se nesmí lišit o více než 15 % od hodnoty zaznamenané pro nejnižší rychlost.
 PŘÍLOHA 7a
 KRITÉRIA PRO DEFINOVÁNÍ SKUPIN ČÁSTÍ S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM PRO VOZIDLA KATEGORIE L
 1. KRITÉRIA PRO ZAŘAZENÍ DO SKUPINY
 Zařazení do skupiny probíhá podle tohoto přístupu:
 a)
 podle jednotlivého třecího materiálu brzdového obložení;
 b)
 v závislosti na ploše třecího materiálu části s brzdovým obložením ovládané pístem/písty pouze jedné strany brzdového třmenu.
 Plochou třecího materiálu se rozumí celá plocha ohraničená obvodem brzdového obložení (viz červeně vyšrafovaná plocha, obrázek 1), tedy kromě případných drážek a/nebo zkosení:
 Obrázek 1
 Podle plochy jsou stanoveny tři skupiny uvedené v tabulce 1:
 Tabulka 1
 Skupina
 Plocha brzdového obložení
 [cm2]
 A
 ≤ 15
 B
 > 15 ≤ 22
 C
 > 22
 2. POSTUP VÝBĚRU ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM REPREZENTUJÍCÍ SKUPINU, KTERÁ MÁ BÝT SCHVÁLENA
 Část s brzdovým obložením, která má být schválena, je definována podle těchto kritérií:
 a)
 volba třecího materiálu, který má být schválen;
 b)
 ověření použití, kde je zvolený třecí materiál použit;
 c)
 definice plochy vybraných částí s brzdovým obložením podle tabulky 1 a klasifikace do skupin A – B – C;
 d)
 u každé skupiny výběr nejnepříznivějšího použití podle nejvyšší hodnoty indexu Ep (kinetická energie na plochu brzdového obložení), a to takto:
 Ep = × M × p × (V × c)2/(S × qp),
 kde:
 Ep
 =
 index kinetické energie [kJ/cm2]
 M
 =
 celková hmotnost vozidla [kg]
 p
 =
 příděl procentního podílu hmotnosti vozidla:
 a)
 pro přední brzdový systém:
 i)
 75 % v případě jednoho brzdového kotouče
 ii)
 37,5 % v případě dvou brzdových kotoučů
 b)
 pro zadní brzdový systém:
 i)
 50 %
 V
 =
 maximální rychlost vozidla [m/s]
 c
 =
 koeficient korekce rychlosti:
 c)
 pro přední brzdový systém = 0,8
 d)
 pro zadní brzdový systém: variabilní podle průměru brzdového kotouče:
 i)
 0,5 pro Ø ≤ 245 [mm]
 ii)
 0,6 pro Ø > 245 < 280 [mm]
 iii)
 0,75 pro Ø ≥ 280 [mm]
 S
 =
 plocha brzdového obložení definovaná v tabulce 1 [cm2].
 qp
 =
 počet destiček v jednom třmenu
 3. ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ PRO NOVÉ POUŽITÍ
 U nového použití, které bude zahrnuto do již existující skupiny, je povoleno maximální zvýšení indexu kinetické energie (Ep = kinetická energie [kJ/cm2]) o 10 % vzhledem k hodnotě použité ke schválení části s brzdovým obložením referenční skupiny.
 PŘÍLOHA 8
 TECHNICKÉ POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM URČENÉ K POUŽITÍ V SAMOSTATNÝCH SYSTÉMECH PARKOVACÍ BRZDY NEZÁVISLÝCH NA SYSTÉMU PROVOZNÍ BRZDY VOZIDLA
 1. SHODNOST S PŘEDPISEM č. 13 NEBO 13-H
 Splnění požadavků předpisu č. 13 nebo 13-H se musí prokázat zkouškou na vozidle.
 1.1. Zkouška na vozidle
 Vozidlo reprezentující typ (typy), pro který (které) se požaduje schválení náhradních částí s brzdovým obložením, musí být vybaveno náhradními částmi s brzdovým obložením typu, pro nějž se požaduje schválení, a přístroji pro zkoušky brzd podle požadavků příslušného předpisu č. 13 nebo 13-H. Vozidlo musí být plně naloženo. Brzdová obložení dodaná ke zkoušce musí být namontována do příslušných brzd a nesmí být zaběhnuta.
 1.2. Systém parkovací brzdy vozidla se zkouší podle všech příslušných požadavků přílohy 4 bodu 2.3 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodu 2.3 předpisu č. 13-H, podle toho, který je vhodný v závislosti na původním schválení systému.
 PŘÍLOHA 9
 ZVLÁŠTNÍ DOPLŇKOVÉ POSTUPY PRO OVĚŘENÍ SHODNOSTI VÝROBY
 ČÁST A
 Určení třecích vlastností zkouškou na zkušebním stroji
 1. ÚVOD
 Část A se použije u náhradních částí s brzdovým obložením nebo náhradních obložení bubnových brzd schválených podle tohoto předpisu.
 1.1. Vzorky typu náhradní části s brzdovým obložením se zkoušejí na zkušebním stroji, na němž lze pracovat za zkušebních podmínek a použít zkušební postupy popsané v této příloze.
 1.2. Z výsledků zkoušek se vyhodnotí třecí vlastnosti vzorků.
 1.3. Třecí vlastnosti vzorků se porovnají, aby se zhodnotilo, zda se shodují s požadavky pro typ náhradní části s brzdovým obložením.
 2. NÁHRADNÍ ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M1, M2, N1, O1, O2 A L
 2.1. Zařízení
 2.1.1. Zkušební stroj musí být konstruován tak, aby se na něm dala namontovat a použít brzda plného rozměru, obdobná jako brzdy, které se montují na nápravu vozidla, použitá ke schvalovací zkoušce podle bodu 5 tohoto předpisu.
 2.1.2. Otáčky kotouče nebo bubnu musí být 660 ± 10 1/min (1) bez zatížení a nesmí klesnout pod 600 1/min při plném zatížení.
 2.1.3. Zkušební cykly a brzdění během cyklů musí být seřiditelné a automatické.
 2.1.4. Zaznamenává se výstupní moment nebo brzdná síla (metoda konstantního momentu) a teplota pracovního povrchu.
 2.1.5. Je třeba zajistit, aby brzdou procházel chladicí vzduch v množství 600 ± 60 m3/h.
 2.2. Zkušební postup
 2.2.1. Příprava vzorků
 Program záběhu stanovený výrobcem musí zajišťovat, aby u celku destičky s obložením tvořila styková plocha nejméně 80 % funkční plochy, bez překročení povrchové teploty 300 °C, a aby u celku náběžné čelisti s obložením tvořila styková plocha nejméně 70 % funkční plochy, bez překročení povrchové teploty 200 °C.
 2.2.2. Zkušební program
 Zkušební program zahrnuje řadu po sobě jdoucích cyklů brzdění, z nichž každý obsahuje X intervalů brzdění trvajících 5 s, přičemž vždy následuje 10 s s uvolněnými brzdami.
 Použije se jedna z následujících dvou metod.
 2.2.2.1. Zkušební program při konstantním tlaku
 2.2.2.1.1. Celky destiček s obložením
 Hydraulický tlak p pod pístem (písty) válečku (válečků) třmenu se udržuje konstantní podle vzorce:
 Md
 =
 150 Nm pro Ak ≤ 18,1 cm2
 Md
 =
 300 Nm pro Ak > 18,1 cm2
 Ak
 =
 plocha pístu (pístů) válečku (válečků) třmenu
 rw
 =
 účinný poloměr kotouče
 Č. cyklu
 Počet brzdění X
 Počáteční teplota rotoru brzdy (°C)
 Maximální teplota rotoru brzdy (°C)
 Nucené chlazení
 1
 1 × 10
 ≤ 60
 nestanovena
 ne
 2–6
 5 × 10
 100
 nestanovena (350) (2)
 ne
 7
 1 × 10
 100
 nestanovena
 ano
 2.2.2.1.2. Celky čelistí s obložením
 Průměrný stykový tlak na pracovním povrchu brzdového obložení se udržuje na konstantní hodnotě 22 ± 6 N/cm2 podle statického výpočtu bez servo-účinku.
 Č. cyklu
 Počet brzdění X
 Počáteční teplota rotoru brzdy (°C)
 Maximální teplota rotoru brzdy (°C)
 Nucené chlazení
 1
 1 × 10
 ≤ 60
 200
 ano
 2
 1 × 10
 100
 nestanovena
 ne
 3
 1 × 10
 100
 200
 ano
 4
 1 × 10
 100
 nestanovena
 ne
 2.2.2.2. Zkušební program s konstantním momentem
 Tato metoda se použije pouze pro celky destiček s obložením. Brzdný moment se udržuje konstantní s tolerancí ± 5 % a seřídí se tak, aby byla zaručena maximální teplota rotoru brzdy podle následující tabulky:
 Č. cyklu
 Počet brzdění X
 Počáteční teplota rotoru brzdy (°C)
 Maximální teplota rotoru brzdy (°C)
 Nucené chlazení
 1
 1 × 5
 ≤ 60
 300–350 (200–250) (3)
 ne
 2–4
 3 × 5
 100
 300–350 (200–250)
 ne
 5
 1 × 10
 100
 500–600 (300–350)
 ne
 6–9
 4 × 5
 100
 300–350 (200–250)
 ne
 10
 1 × 10
 100
 500–600 (300–350)
 ne
 11–13
 3 × 5
 100
 300–350 (200–250)
 ne
 14
 1 × 5
 ≤ 60
 300–350 (200–250)
 ne
 2.3. Vyhodnocení výsledků zkoušek
 Třecí vlastnosti se určí podle brzdného momentu zaznamenaného ve vybraných bodech zkušebního programu. Pokud je vnitřní převod brzdy konstantní, např. u kotoučové brzdy, lze převést brzdný moment na součinitel tření.
 2.3.1. Celky destiček s obložením
 2.3.1.1. Provozní součinitel tření (μop) je průměrem hodnot zaznamenaných během druhého až sedmého cyklu (metoda zkoušky při konstantním tlaku) nebo během cyklů 2–4, 6–9 a 11–13 (metoda zkoušky s konstantním momentem); měření se provede jednu sekundu po začátku prvního brzdění v každém cyklu.
 2.3.1.2. Maximální součinitel tření (μmax) je nejvyšší hodnotou zaznamenanou během všech cyklů.
 2.3.1.3. Minimální součinitel tření (μmin) je nejnižší hodnotou zaznamenanou během všech cyklů.
 2.3.2. Celky čelistí s obložením
 2.3.2.1. Střední moment (Mstř) je průměrem nejvyšší a nejnižší hodnoty brzdného momentu zaznamenané během pátého brzdění v prvním a třetím cyklu.
 2.3.2.2. Moment se zahřátou brzdou (Mzahř) je nejmenší brzdný moment zaznamenaný během druhého a čtvrtého cyklu. Pokud teplota během těchto cyklů překročí 300 °C, je třeba za hodnotu Mzahř považovat hodnotu při 300 °C.
 2.4. Kritéria přijatelnosti
 2.4.1. S každou žádostí o schválení typu náhradní části s brzdovým obložením musí být předloženy:
 2.4.1.1.
 pro celky destiček s obložením hodnoty μop, μmin a μmax,
 2.4.1.2.
 pro celky čelistí s obložením hodnoty Mstř a Mzahř.
 2.4.2. Při výrobě typu schválené části s brzdovým obložením musí zkušební vzorky vykazovat shodu s hodnotami deklarovanými podle bodu 2.4.1 této přílohy s těmito dovolenými odchylkami:
 2.4.2.1.
 Pro destičky kotoučové brzdy:
 μοp ± 15 % deklarované hodnoty,
 μmin ≥ deklarovaná hodnota,
 μmax ≤ deklarovaná hodnota.
 2.4.2.2.
 Pro obložení simplexní bubnové brzdy:
 Mstř ± 20 % deklarované hodnoty,
 Mzahř ≥ deklarovaná hodnota.
 3. ČÁSTI S BRZDOVÝM OBLOŽENÍM A OBLOŽENÍ BUBNOVÝCH BRZD PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M3, N2, N3, O3 A O4
 3.1. Zařízení
 3.1.1. Zkušební stroj musí být vybaven kotoučovou brzdou s pevným třmenem o průměru pístu 60 mm a s plnostěnným (nevětraným) brzdovým kotoučem o průměru 278 ± 2 mm a tloušťce 12 mm ± 0,5 mm. K přítlačné destičce musí být připevněn obdélníkový vzorek třecího materiálu o ploše 44 cm2 ± 0,5 cm2 a tloušťce nejméně 6 mm.
 3.1.2. Otáčky kotouče musí být bez zatížení 660 ± 10 1/min a při plném zatížení nesmí klesnout pod 600 1/min.
 3.1.3. Průměrný stykový tlak na pracovním povrchu brzdového obložení se udržuje na konstantní hodnotě 75 N/cm2 ± 10 N/cm2.
 3.1.4. Zkušební cykly a brzdění během cyklů musí být seřiditelné a automatické.
 3.1.5. Zaznamenává se brzdný moment a teplota pracovního povrchu.
 3.1.6. Je třeba zajistit, aby brzdou procházel chladicí vzduch v množství 600 ± 60 m3/h.
 3.2. Zkušební postup
 3.2.1. Příprava vzorků
 Program záběhu stanovený výrobcem musí zajišťovat, aby styková plocha tvořila nejméně 80 % a aby povrchová teplota nepřekročila 200 °C.
 3.2.2. Zkušební program
 Zkušební postup zahrnuje řadu po sobě jdoucích cyklů brzdění, z nichž každý obsahuje X intervalů brzdění trvajících 5 s, přičemž vždy následuje 10 s uvolněnými brzdami.
 Č. cyklu
 Počet brzdění X
 Počáteční teplota rotoru brzdy (°C)
 Nucené chlazení
 1
 5
 100
 ano
 2
 5
 stoupající ≤ 200
 ne
 3
 5
 200
 ne
 4
 5
 stoupající ≤ 300
 ne
 5
 5
 300
 ne
 6
 3
 250
 ano
 7
 3
 200
 ano
 8
 3
 150
 ano
 9
 10
 100
 ano
 10
 5
 stoupající ≤ 300
 ne
 11
 5
 300
 ne
 3.3. Vyhodnocení výsledků zkoušek
 Třecí vlastnosti se určí z brzdného momentu zaznamenaného ve vybraných cyklech zkušebního programu. Brzdný moment se převede na součinitel tření μ.
 Hodnota μ každého brzdění se určí jako střední hodnota záznamu během brzdění trvajícího 5 s.
 3.3.1. Provozní součinitel tření μop1 je střední hodnota μ z hodnot zaznamenaných během intervalů brzdění v prvním cyklu a μop2 je střední hodnota μ z hodnot zaznamenaných během intervalů brzdění v devátém cyklu.
 3.3.2. Maximální součinitel tření μmax je nejvyšší hodnotou z μ zaznamenaných během cyklů 1 až 11 včetně.
 3.3.3. Minimální součinitel tření μmin je nejnižší hodnotou z μ zaznamenaných během cyklů 1 až 11 včetně.
 3.4. Kritéria přijatelnosti
 3.4.1. S každou žádostí o schválení typu náhradní části s brzdovým obložením nebo typu náhradního obložení bubnových brzd musí být předloženy hodnoty μop1, μop2, μmin a μmax.
 3.4.2. Při výrobě typu schválené náhradní části s brzdovým obložením nebo náhradního obložení bubnových brzd musí zkušební vzorky vykazovat shodu s hodnotami deklarovanými podle bodu 3.4.1 této přílohy, s těmito dovolenými odchylkami:
 μop1, μop2 ± 15 % deklarované hodnoty,
 μmin ≥ deklarovaná hodnota,
 μmax ≤ deklarovaná hodnota.
 ČÁST B
 SHODNOST VÝROBY U BRZDOVÝCH KOTOUČŮ A BUBNŮ Z LITINY
 1. ÚVOD
 Část B se vztahuje na náhradní brzdové kotouče a bubny schválené podle tohoto předpisu.
 2. POŽADAVKY
 Shodnost výroby se prokáže prostřednictvím rutinní kontroly a dokumentace, jejichž předmětem jsou alespoň tyto body:
 2.1. Chemické složení
 2.2. Mikrostruktura
 Mikrostruktura musí být charakterizována podle normy ISO 945-1:2006
 a)
 popis složení matrice;
 b)
 popis tvaru, rozložení a velikosti částic grafitu.
 2.3. Mechanické vlastnosti
 a)
 pevnost v tahu měřená podle normy ISO 6892:1998;
 b)
 tvrdost podle Brinella měřená podle normy ISO 6506-1:2005.
 Měření musí být vždy provedena na vzorcích odebraných ze skutečného brzdového kotouče nebo bubnu.
 2.4. Geometrické vlastnosti
 Brzdové kotouče:
 a)
 kolísání tloušťky;
 b)
 házení třecí plochy;
 c)
 drsnost třecí plochy;
 d)
 kolísání tloušťky stěn (pouze u větraných kotoučů).
 Brzdové bubny:
 a)
 ovalita;
 b)
 drsnost třecí plochy.
 2.5. Kritéria přijatelnosti
 S každou žádostí o schválení náhradního brzdového kotouče nebo bubnu musí být předložena výrobní specifikace zahrnující:
 a)
 chemické složení a jeho přípustný rozsah, případně maximální hodnotu jednotlivých prvků;
 b)
 mikrostrukturu podle bodu 2.2;
 c)
 mechanické vlastnosti podle bodu 2.3 a jejich přípustný rozsah, případně minimální hodnotu.
 Při rutinní výrobě musí být u schváleného náhradního brzdového kotouče nebo bubnu prokázána shoda s těmito deklarovanými specifikacemi.
 Hodnoty geometrických vlastností stanovené pro brzdové kotouče v bodě 5.3.4.1.1 a pro brzdové bubny v bodě 5.3.4.1.2 nesmějí být překročeny.
 2.6. Dokumentace
 Dokumentace musí obsahovat maximální a minimální hodnoty povolené výrobcem.
 2.7. Četnost zkoušek
 Měření stanovená touto přílohou by se měla provést u každé výrobní šarže.
 ČÁST C
 SHODNOST VÝROBY U BRZDOVÝCH KOTOUČŮ Z MARTENZITICKÉ NEREZAVĚJÍCÍ OCELI
 1. ÚVOD
 Část C se vztahuje na náhradní brzdové kotouče schválené podle tohoto předpisu.
 2. POŽADAVKY
 Shodnost výroby se prokáže prostřednictvím rutinní kontroly a dokumentace, jejichž předmětem jsou alespoň tyto body:
 2.1. Chemické složení
 2.2. Mechanické vlastnosti
 Tvrdost podle Rockwella stupnice C měřená podle normy ISO 6508-1:2005.
 Měření musí být vždy provedena na vzorcích odebraných ze skutečného brzdového kotouče nebo bubnu.
 2.3. Geometrické vlastnosti
 Brzdové kotouče:
 a)
 kolísání tloušťky;
 b)
 házení třecí plochy;
 c)
 drsnost třecí plochy.
 2.4. Kritéria přijatelnosti
 S každou žádostí o schválení náhradního brzdového kotouče nebo bubnu musí být předložena výrobní specifikace zahrnující:
 a)
 chemické složení a jeho přípustný rozsah, případně maximální hodnotu jednotlivých prvků;
 b)
 mechanické vlastnosti podle bodu 2.3 a jejich přípustný rozsah, případně minimální hodnotu.
 Při rutinní výrobě musí být u schváleného náhradního brzdového kotouče nebo bubnu prokázána shoda s těmito deklarovanými specifikacemi.
 Hodnoty geometrických vlastností stanovené pro brzdové kotouče v bodě 5.3.4.1.1 nesmějí být překročeny.
 2.5. Dokumentace
 Dokumentace musí obsahovat maximální a minimální hodnoty povolené výrobcem.
 2.6. Četnost zkoušek
 Měření stanovená touto přílohou by se měla provést u každé výrobní šarže.
 (1) Pro vozidla kategorií L1 a L2 lze použít nižší zkušební rychlost.
 (2) U vozidel kategorie L se teplota omezuje na 350 °C. Pokud je to nutné, je třeba odpovídajícím způsobem omezit počet brzdění na cyklus. V tomto případě je však nezbytné zvýšit počet cyklů tak, aby se nezměnil celkový počet brzdění.
 (3) Hodnoty v závorkách pro vozidla kategorie L.
 PŘÍLOHA 10
 OBRÁZKY
 1. Typy konstrukce brzdových kotoučů pro kategorie M, N a O (příklady)
 Plochý typ
 Válcový typ
 Hrncovitý typ
 Kuželový typ
 Typ se dvěma přírubami
 B
 Průměr připevňovacích otvorů (nebo rozměr závitu u závitových otvorů)
 D
 Vnější průměr kotouče
 F(i)
 Vnitřní průměr třecí plochy (na vnitřní straně)
 F(o)
 Vnitřní průměr třecí plochy (na vnější straně)
 H
 Tloušťka montážní příruby
 L(k)
 Šířka chladicího (větracího) kanálu
 S(new)
 Tloušťka kotouče (nominální)
 S(min)
 Tloušťka kotouče (minimální přípustná tloušťka po opotřebení)
 T(i)
 Vnitřní průměr (průměr středicího otvoru)
 T(k)
 Počet „x“ otvorů pro připevňovací šrouby a průměr roztečné kružnice
 T(t)
 Celková hloubka kotouče
 2. Brzdový buben pro kategorie M, N a O (příklady)
 A
 Vnitřní průměr bubnu
 B
 Šířka třecí plochy
 C
 Počet „x“ otvorů pro připevňovací šrouby a průměr roztečné kružnice
 D
 Průměr středicího otvoru
 E
 Vnější šířka bubnu
 F
 Tloušťka montážní příruby
 G
 Vnější průměr bubnu
 H
 Průměr tělesa bubnu
 I
 Průměr otvorů pro připevňovací šrouby
 3. Typy konstrukce brzdových kotoučů pro kategorie L1, L2, L3, L4 a L5 (příklady)
 Typ z jednoho kusu: brzdový kotouč s brzdnou plochou a nábojovou částí vyrobený jako jediný kus, a tudíž ze stejného materiálu
 Typ složený z částí pevně spojených: brzdový kotouč, jehož brzdný prstenec je vyroben z oceli, zatímco nábojová část je z jiného materiálu, obvykle z hliníku; obě součásti jsou pevně spojeny šroubovaným nebo nýtovaným spojem.
 Typ plovoucí: brzdový kotouč s brzdným prstencem radiálně uvolněným od nábojové části, aby se umožnilo jeho tepelné roztahování.
 B
 Průměr připevňovacích otvorů (nebo rozměr závitu u závitových otvorů)
 D
 Vnější průměr kotouče
 F(i)
 Vnitřní průměr třecí plochy (na vnitřní straně)
 F(o)
 Vnitřní průměr třecí plochy (na vnější straně)
 H
 Tloušťka montážní příruby
 S(new)
 Tloušťka kotouče (nominální)
 S(min)
 Tloušťka kotouče (minimální přípustná tloušťka po opotřebení)
 T(i)
 Vnitřní průměr (průměr středicího otvoru)
 T(k)
 Počet „x“ otvorů pro připevňovací šrouby a průměr roztečné kružnice
 T(t)
 Celková hloubka kotouče
 PŘÍLOHA 11
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ BRZDOVÉ KOTOUČE NEBO BUBNY PRO VOZIDLA KATEGORIÍ M A N
 1. PŘEHLED ZKOUŠEK
 Zkoušky požadované v bodě 5.3 tohoto předpisu jsou dále podrobně popsány podle jednotlivých kategorií vozidel:
 Tabulka A11/1 A
 Vozidla kategorií M1, N1
 Zkouška na vozidle
 Alternativní zkouška na dynamometru
 Zkoušky brzdného účinku podle předpisů č. 13/13-H
 2.2.1.
 Typ 0, s odpojeným motorem
 3.4.1.
 Typ 0 (simulace odpojeného motoru)
 2.2.2.
 Typ 0, se zapojeným motorem
 3.4.4.
 Simulace brzdných zkoušek typu 0, motor zapojen
 Otáčky a zatížení analogické s bodem 2.2.2
 2.2.3.
 Typ I
 3.4.2.
 Typ I
 2.3.
 Systém parkovacího brzdění (přichází-li v úvahu)
 —
 Srovnávací zkouška s originální částí
 2.4.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivé kolové brzdě)
 Zkoušky neporušitelnosti
 Žádná zkouška na vozidle – použije se zkouška na dynamometru
 4.1.
 Brzdové kotouče
 4.1.1.
 Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 4.1.2.
 Zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním
 4.2.
 Brzdové bubny
 4.2.1.
 Zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu
 4.2.2.
 Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 Tabulka A11/1B
 Vozidla kategorií M2, M3, N2, N3
 Zkouška na vozidle
 Alternativní zkouška na dynamometru
 Zkoušky brzdného účinku podle předpisu č. 13
 2.2.1.
 Typ 0, s odpojeným motorem
 3.4.1.
 Typ 0
 2.2.3.
 Typ I
 3.4.2.
 Typ I
 2.2.4.
 Typ II
 3.4.3.
 Typ II
 2.3.
 Systém parkovacího brzdění (je-li zkouška požadována)
 —
 Srovnávací zkouška s originální částí
 2.4.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivé kolové brzdě)
 Zkoušky neporušitelnosti
 Žádná zkouška na vozidle – použije se zkouška na dynamometru
 4.1.
 Brzdové kotouče
 4.1.1.
 Tepelná únava
 4.1.2.
 Zkouška vysokým namáháním
 4.2.
 Brzdové bubny
 4.2.1.
 Tepelná únava
 4.2.2.
 Zkouška vysokým namáháním
 2. OVĚŘENÍ POŽADAVKŮ PRO ZKOUŠKU NA VOZIDLE
 2.1. Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující vybranou zkušební skupinu (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu), pro kterou je požadováno schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben, musí být vybaveno tímto náhradním brzdovým kotoučem/bubnem, jakož i zkušebním zařízením pro provádění zkoušek brzd podle ustanovení předpisu č. 13 nebo 13-H.
 Náhradní brzdový kotouč/buben musí být namontován na dotčenou nápravu zároveň s příslušným brzdovým obložením, jehož typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 a jež dodal výrobce vozidla nebo nápravy.
 Nebude-li stanoven jednotný postup pro způsob brzdění, provede se zkouška po dohodě s technickou zkušebnou. Veškeré níže uvedené zkoušky se provedou se zaběhnutými brzdami.
 Pro originální i náhradní brzdové kotouče a bubny se použije stejný postup záběhu.
 2.2. Systém provozní brzdy
 2.2.1. Zkoušky brzd typu 0 s odpojeným motorem, vozidlo naloženo
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.4.2 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodu 1.4.2 předpisu č. 13-H.
 2.2.2. Zkoušky brzd typu 0 se zapojeným motorem, vozidlo nenaloženo a naloženo
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.4.3 předpisu č. 13 (doplňková zkouška chování vozidla při brzdění z vysoké rychlosti) nebo přílohy 3 bodu 1.4.3 předpisu č. 13-H.
 2.2.3. Zkoušky typu I
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.5.1 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodu 1.5.1 předpisu č. 13-H.
 Na konci zkoušky typu I musí brzdný účinek při zahřátých brzdách splňovat požadavky přílohy 4 bodu 1.5.3 předpisu č. 13 nebo přílohy 3 bodu 1.5.2 předpisu 13-H.
 2.2.4. Zkoušky typu II
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.6 předpisu č. 13.
 2.3. Systém parkovacího brzdění (je-li zkouška požadována)
 2.3.1. Pokud systémy provozní a parkovací brzdy využívají společnou třecí plochu kotouče nebo bubnu, není nutné provádět zvláštní zkoušku systému parkovací brzdy. Jsou-li splněny požadavky zkoušky typu 0 s naloženým vozidlem, má se za to, že jsou splněny také požadavky na systém parkovací brzdy.
 2.3.2. Statická zkouška při klesání o sklonu 18 %, vozidlo naloženo
 2.3.3. Vozidlo musí vyhovět všem příslušným ustanovením stanoveným v příloze 4 bodě 2.3 předpisu č. 13 nebo v příloze 3 bodě 2.3 předpisu č. 13-H pro tuto kategorii vozidel.
 2.4. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 Pro tuto zkoušku musí být vozidlo naloženo a vždy se brzdí na vodorovné vozovce s odpojeným motorem.
 Systém provozní brzdy vozidla musí být vybaven zařízením, které izoluje brzdy na předních kolech od brzd na zadních kolech tak, aby mohly být vždy ovládány nezávisle na sobě.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na předních kolech, musí být brzdy na zadních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na zadních kolech, musí být brzdy na předních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 2.4.1. Srovnávací zkouška brzdného účinku se studenými brzdami
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče/bubnu porovná s originálními ekvivalenty tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 2.4.1.1. S náhradním brzdovým kotoučem/bubnem se provede nejméně šest po sobě jdoucích zabrzdění s působením ovládacích sil nebo tlaků v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnot, při nichž dojde k blokování kol, dosažení středního plného zpomalení 6 m/s2 (M1, M2, N1) či 3,5 m/s2 (M3, N2, N3) nebo k dosažení maximální ovládací síly nebo maximálního tlaku v brzdovém potrubí přípustných pro danou kategorii vozidla, přičemž počáteční rychlost při zkoušce brzdových kotoučů a bubnů na přední či zadní nápravě odpovídá hodnotám v níže uvedené tabulce:
 Tabulka A11/2.4.1.1
 Kategorie vozidla
 Zkušební rychlost v km/h
 Přední náprava
 Zadní náprava
 M1
 70
 45
 M2
 50
 40
 N1
 65
 50
 M3, N2, N3
 45
 45
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového kotouče/bubnu ≤ 100 °C.
 2.4.1.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 2.4.1.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 2.4.1.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 10 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 3. ZKOUŠKA NA SETRVAČNÍKOVÉM DYNAMOMETRU
 3.1. Vybavení dynamometru
 Pro účely zkoušky se na dynamometr namontuje originální brzdový třmen nebo brzda z kola dotčeného vozidla/dotčených vozidel. Setrvačníkový dynamometr musí být vybaven zařízením pro udržování konstantního momentu a zařízením pro průběžné zaznamenávání otáček, tlaku v brzdovém potrubí, počtu otáček od začátku brzdění, brzdného momentu, doby brzdění a teploty brzdových kotoučů/bubnů.
 3.2. Podmínky zkoušky
 3.2.1. Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se nastaví tak, aby co nejpřesněji (s přípustnou odchylkou ± 5 %) odpovídala teoreticky požadované hodnotě, jíž je část celkové setrvačné hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo. K výpočtu se použije tento vzorec:
 I = m · rdyn
 2
 kde:
 I
 =
 rotační setrvačná hmotnost (kgm2),
 rdyn
 =
 dynamický poloměr valení pneumatiky (m),
 m
 =
 hmotnost při zkoušce (část maximální hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo) v souladu s tímto předpisem.
 3.2.1.1. Dynamický poloměr valení
 Při výpočtu setrvačné hmotnosti se zohlední dynamický poloměr valení (rdyn) největší pneumatiky, jaká je pro vozidlo (nebo pro nápravu) přípustná.
 3.2.1.2. Hmotnost při zkoušce
 Hmotnost při zkoušce pro výpočet setrvačné hmotnosti se určí takto:
 a)
 při zkoušce brzdových kotoučů a bubnů přední nápravy:
 mveh
 =
 maximální přípustná hmotnost vozidla
 nfront
 =
 počet předních náprav
 b)
 při zkoušce brzdových kotoučů a bubnů zadní nápravy:
 mveh
 =
 maximální přípustná hmotnost vozidla
 nrear
 =
 počet zadních náprav
 Tabulka A11/3.2.1.2
 Kategorie vozidla
 Procento hmotnostní m, které se zohlední
 Hodnota X (přední náprava)
 Hodnota Y (zadní náprava)
 M1
 77
 32
 M2
 69
 44
 N1
 66
 39
 M3, N2, N3
 55
 55
 c)
 při zkoušce brzdových kotoučů a bubnů pro vozidla s více než dvěma nápravami:
 m = 0,55 mnáprava
 mnáprava: maximální technicky přípustná hmotnost na nápravu
 3.2.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při 80 km/h (M1, N1) nebo 60 km/h (M2, M3, N2, N3) v závislosti na střední hodnotě dynamických poloměrů valení největší a nejmenší pneumatiky přípustných rozměrů.
 3.2.3. Chlazení
 Chlazení lze provádět podle bodu 3.2.3.1 nebo 3.2.3.2.
 3.2.3.1. Zkouší se s úplným kolem (ráfek a pneumatika) namontovaným na pohyblivou část brzdy, jako je tomu na vozidle (nejnepříznivější případ).
 U zkoušek typu I a II lze během zahřívání použít chlazení vzduchem, přičemž rychlost a směr proudu vzduchu simulují skutečné podmínky a rychlost proudu vzduchu je vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 3.2.3.2. Zkouška provedená bez ráfku
 U zkoušek typu I a II není během zahřívání žádné chlazení přípustné.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 3.2.4. Příprava brzdy
 3.2.4.1. Kotoučové brzdy
 Při zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 3.2.4.2. Bubnové brzdy
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 3.3. Alternativní zkouška brzdných účinků na dynamometru
 Tabulka A11/3.3
 1a.
 U vozidel kategorií M1, M2, N1
 Viz postup záběhu podle přílohy 3 bodu 2.2.2.3
 1b.
 U vozidel kategorií M3, N2, N3
 Postup záběhu:
 100 (u kotouče) nebo 200 (u bubnu) brzdění
 Ti = 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi = 60 km/h
 dm = 1 a 2 m/s2 střídavě
 2.
 Dynamické třecí vlastnosti, viz bod 3.5.1 této přílohy
 3.
 Zkouška typu 0 (simulace odpojeného motoru), viz bod 3.4.1 této přílohy
 4.
 Zkouška typu I, viz bod 3.4.2 této přílohy
 5.
 Opětovný záběh brzdy:
 10 (u kotouče) nebo 20 (u bubnu) brzdění
 Ti = 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi = 60 km/h,
 dm = 1 a 2 m/s2 střídavě
 6.
 Zkouška typu 0 (simulace odpojeného motoru), viz bod 3.4.1 této přílohy
 7.
 Zkouška typu 0 (simulace zapojeného motoru), viz bod 3.4.4 této přílohy
 8.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 5)
 9.
 Dynamické třecí vlastnosti, viz bod 3.5.1 této přílohy
 10.
 Zkouška typu II (pokud se použije), viz bod 3.4.3 této přílohy
 11.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 5)
 Kroky 12 až 19 jsou nepovinné (není-li aktivace dostatečná)
 12.
 Zkouška typu 0, viz bod 3.4.1 této přílohy
 13.
 Zkouška typu I, viz bod 3.4.2 této přílohy
 14.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 5)
 15.
 Dynamické třecí vlastnosti, viz bod 3.5.1 této přílohy
 16.
 Zkoušky typu 0 (simulace zapojeného motoru), viz bod 3.4.4 této přílohy
 17.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 5)
 18.
 Dynamické třecí vlastnosti, viz bod 3.5.1 této přílohy
 19.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 5)
 3.4. Systém provozní brzdy
 3.4.1. Zkouška brzd typu 0 (simulace odpojeného motoru)
 Z počátečních otáček ekvivalentních rychlosti 100 km/h (M1/N1) nebo 60 km/h (M2/M3/N2/N3) a při teplotě brzdy ≤ 100 °C na začátku každého brzdění se třikrát zabrzdí s týmž ovládacím tlakem, tak aby bylo dosaženo střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) alespoň 6,43 m/s2 u vozidel kategorií M1/N1 nebo 5 m/s2 u vozidel kategorií M2/M3/N2/N3.
 V případě pneumatických brzdových systémů nesmí tlak v brzdovém válci překročit tlak, který je trvale zaručen brzdovým systémem typu (typů) vozidla (např. tlak, při kterém zapíná kompresor), a vstupní brzdný moment (C) nesmí překročit maximální přípustný vstupní brzdný moment (Cmax) při použití nejmenšího brzdového válce typu (typů) vozidla.
 Za hodnotu brzdného účinku se studenou brzdou se považuje průměrná hodnota z výsledků těchto tří měření.
 3.4.1.1. Valivý odpor
 Valivý odpor se považuje za rovnající se zpomalení 0,1 m/s2.
 3.4.2. Zkouška brzd typu I
 3.4.2.1. Postup zahřívání
 3.4.2.1.1. Podle kategorie vozidla se provedou po sobě jdoucí brzdění v souladu s podmínkami stanovenými v následující tabulce. Každé brzdění musí být provedeno tak, aby bylo dosaženo konstantní zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo konstantní brzdný moment odpovídající zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) o hodnotě 3 m/s2.
 První brzdění musí začít při teplotě brzd ≤ 100 °C.
 Kategorie vozidla
 v1 [km/h]
 v2 [km/h]
 Δt [s]
 N
 M1
 80 % vmax ≤ 120 km/h
 0,5 v1
 45
 15
 M2
 80 % vmax ≤ 100 km/h
 0,5 v1
 55
 15
 N1
 80 % vmax ≤ 120 km/h
 0,5 v1
 45
 15
 M3/N2/N3
 80 % vmax ≤ 60 km/h
 0,5 v1
 60
 20
 kde:
 v1
 =
 počáteční rychlost, na začátku brzdění
 v2
 =
 rychlost na konci brzdění
 vmax
 =
 maximální rychlost vozidla
 n
 =
 počet brzdění
 Δt
 =
 trvání brzdného cyklu: čas, který uplyne mezi počátkem jednoho brzdění a počátkem následujícího brzdění
 3.4.2.1.2. U brzd vybavených zařízením pro automatické seřizování brzd se brzdy před zkouškou typu I uvedenou výše musí seřídit podle následujících postupů, v závislosti na případu:
 3.4.2.1.2.1. U brzd s pneumatickým ovládáním se brzdy musí seřídit tak, aby mohlo fungovat zařízení pro automatické seřizování brzd. K tomuto účelu se zdvih brzdového válce seřídí na:
 s0 ≥ 1,1 · sre-adjust
 (horní mezní hodnota nesmí přesáhnout hodnotu doporučenou výrobcem),
 kde:
 sre-adjust
 je zdvih pro opětovné seřízení podle specifikace výrobce zařízení pro automatické seřizování brzd, tj. zdvih, při kterém začíná opětovné seřízení vůle mezi třecí dvojicí brzdy při tlaku v brzdovém válci rovnajícím se 15 % provozního tlaku v brzdovém systému, avšak nejméně 100 kPa.
 V případě, kdy je se souhlasem technické zkušebny pokládáno měření zdvihu brzdového válce za obtížné, zvolí se počáteční seřízení po dohodě s technickou zkušebnou.
 Z výše uvedeného stavu se brzda uvede do činnosti 50krát za sebou s tlakem v brzdovém válci rovnajícím se 30 % provozního tlaku v systému brzdy, avšak nejméně 200 kPa. Potom následuje jediné zabrzdění s tlakem v brzdovém válci ≥ 650 kPa.
 3.4.2.1.2.2. U hydraulicky ovládaných kotoučových brzd se nepokládají za nutné žádné požadavky na seřizování.
 3.4.2.1.2.3. U hydraulicky ovládaných bubnových brzd se brzdy seřídí podle specifikací výrobce.
 3.4.2.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 Nejpozději 60 sekund po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou za podmínek rychlosti a tlaku použitých při zkoušce typu 0.
 U vozidel kategorie M1 a N1 nesmí být střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) menší než 75 % hodnoty dosažené se studenou brzdou při zkoušce typu 0 ani menší než 4,8 m/s2.
 U vozidel kategorie M2, M3, N2 a N3 nesmí být střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) menší než 60 % hodnoty dosažené se studenou brzdou při zkoušce typu 0 ani menší než 4 m/s2.
 3.4.2.3. Zkouška volného otáčení
 U brzd vybavených zařízeními pro automatické seřizování brzd se po vykonání zkoušek stanovených výše v bodě 3.4.2.2 nechá brzda ochladit na teplotu představující teplotu studené brzdy (tj. ≤ 100 °C) a ověří se, že umožňuje volné otáčení tím, že je splněna jedna z následujících podmínek:
 a)
 kotouč nebo buben se otáčejí volně (tj. je možné jimi otáčet rukou);
 b)
 jestliže se kotouč nebo buben otáčejí při otáčkách odpovídajících konstantní rychlosti v = 60 km/h s uvolněnou brzdou, nesmí asymptotické teploty přesáhnout nárůst teploty bubnu/kotouče, který činí 80 °C.
 3.4.3. Zkouška brzd typu II
 3.4.3.1. Postup zahřívání
 3.4.3.1.1. Brzdy se zahřívají z počáteční teploty ≤ 100 °C brzděním při konstantních otáčkách odpovídajících rychlosti 30 km/h s konstantním brzdným momentem odpovídajícím zpomalení, vyjma valivého odporu, o hodnotě 0,15 m/s2 po dobu 12 minut.
 3.4.3.1.2. U brzd vybavených zařízením pro automatické seřizování brzd se brzda před zkouškou typu II uvedenou výše musí seřídit podle postupu stanoveného v bodě 3.4.2.1.2 této přílohy.
 3.4.3.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 Nejpozději 60 sekund po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou za podmínek rychlosti a ovládacího tlaku použitých při zkoušce typu 0.
 Se zahřátou brzdou nesmí být střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) menší než 3,75 m/s2.
 3.4.3.3. Zkouška volného otáčení
 Viz bod 3.4.2.3 této přílohy
 3.4.4. Zkouška brzd typu 0 (simulace zapojeného motoru)
 Místo zkoušky typu 0 se zapojeným motorem lze pro účely tohoto předpisu provést zkoušku simulující naložený stav vozidla (viz bod 3.2 této přílohy).
 Kategorie vozidla
 Počáteční rychlost – v1 (km/h)
 M1
 80 % vmax ≤ 160 km/h
 M2
 100 km/h
 M3
 90 km/h
 N1
 80 % vmax ≤ 160 km/h
 N2
 100 km/h
 N3
 90 km/h
 kde:
 v1
 =
 počáteční rychlost, na začátku brzdění
 vmax
 =
 maximální rychlost vozidla
 Z počátečních otáček odpovídajících rychlostem vozidla podle výše uvedené tabulky a při teplotě brzdy ≤ 100 °C na začátku každého brzdění se třikrát zabrzdí s týmž ovládacím tlakem, tak aby bylo dosaženo střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) alespoň 5,76 m/s2 u vozidel kategorií M1 a N1 nebo 4 m/s2 u vozidel kategorií M2, M3, N2 a N3.
 Za hodnotu brzdného účinku se studenou brzdou se považuje průměrná hodnota z výsledků těchto tří měření.
 3.5. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivé kolové brzdě)
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče/bubnu porovná s originálními ekvivalenty tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 3.5.1. S náhradním brzdovým kotoučem/bubnem se v rámci postupu zkoušky provede nejméně šest po sobě jdoucích zabrzdění s ovládacími silami nebo tlaky v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnoty středního plného zpomalení 6 m/s2 (M1, M2, N1), nebo 5 m/s2 (M3, N2, N3). Ovládací síly nebo tlak v brzdovém potrubí nesmí přesáhnout maximální přípustné ovládací síly nebo tlak v brzdovém potrubí, které jsou trvale zaručeny brzdovým systémem vozidla (např. tlak, při kterém zapíná kompresor). Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového kotouče/bubnu ≤ 100 °C.
 3.5.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 3.5.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 3.5.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu na konci postupu zkoušky (krok 9 nebo 18) lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 8 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 4. ZKOUŠKY NEPORUŠITELNOSTI S POUŽITÍM SETRVAČNÍKOVÉHO DYNAMOMETRU
 Zkoušky se provádí podle bodu 4.1 (pro kotouče) nebo 4.2 (pro bubny).
 S výjimkou případu, kdy náhradní část před tím, než dojde k jejímu poškození či poruše, nedosáhne požadovaného počtu cyklů, vyžaduje se jedna zkouška na zkušební skupinu (viz bod 4.1.1.1.3 nebo 4.1.1.2.3 této přílohy).
 Brzda by měla být namontována na dynamometru v téže poloze, v jaké je namontována na vozidle (nevztahuje se na pevně namontované brzdy nebo brzdy namontované na tělesu čepu nápravy).
 Teplota brzdového kotouče/bubnu by měla být měřena co nejblíže k třecí ploše. Měření teploty by měla být zaznamenána a způsob i body měření musí být pro všechny zkoušky stejné.
 Jestliže se při brzdění nebo mezi brzděními v rámci jednoho brzdného cyklu použije chlazení vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě omezena na vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 4.1. Brzdové kotouče
 4.1.1. Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 Při této zkoušce se použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.1.1.1. Vozidla kategorií M1, N1
 4.1.1.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Nová brzdová obložení a nový kotouč se namontují do příslušných brzd a zaběhnou se podle postupu stanoveného v příloze 3 bodě 2.2.2.3. Jsou-li k dokončení zkoušky zapotřebí nová brzdová obložení, musí být zaběhnuta podle stejného postupu:
 Tabulka A11/4.1.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Kategorie vozidel
 M1/N1
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Interval brzdění (= ttotal)
 70 s
 Počet brzdění na cyklus
 2
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 5,0 m/s2
 Celkový počet brzdných cyklů
 100 nebo 150 (viz 4.1.1.1.3)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 20 km/h
 Počáteční teplota při prvním brzdění každého cyklu
 ≤ 100 °C
 kde:
 vmax
 hodnota vmax, která se použije při zkoušení náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče,
 tbra
 doba skutečného brzdění během jednoho použití brzd,
 tacc
 minimální doba zrychlování v závislosti na schopnosti příslušného vozidla zrychlovat,
 trest
 doba klidu,
 ttotal
 interval brzdění (tbra + tacc + trest).
 4.1.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 150 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 150, ale více než 100, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 100 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.1.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.1.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 4.1.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových kotoučů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A11/4.1.1.2.1.1
 Vnější průměr kotouče
 Parametr zkoušky
 Parametr zkoušky
 Příklad vybavení
 Hmotnost při zkoušce m [kg]
 rdyn [m]
 „Velikost brzdy“/nejmenší možná velikost ráfku
 320–350
 3 100
 0,386
 17,5′′
 351–390
 4 500
 0,445
 19,5′′
 391–440
 5 300
 0,527
 22,5′′
 > 440 (1)
 (1)
 (1)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 11 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik uvedených v tabulce A11/4.1.1.2.1.1.
 4.1.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového kotouče (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A11/4.1.1.2.2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 1.
 Stabilizační brzdění
 10 brzdění z 60 km/h na 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 250 °C
 2.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 2 brzdění ze 130 km/h na 80 km/h
 dm 3 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 100 °C
 3.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 4.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 Viz krok 2
 5.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 6.
 Trvalé brzdění (1)
 5 brzdění při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 0,5 m/s2
 Doba brzdění 60 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 7.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 8.
 Trvalé brzdění (2)
 5 brzdění při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 1,0 m/s2
 Doba brzdění 40 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 9.
 Opakovat kroky 1 až 8
 9krát nebo 14krát (podle situace) – viz bod 4.1.1.2.3
 dm
 střední zpomalení vztažené k dráze
 4.1.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 15 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 15, ale více než 10, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 10 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 10 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecího mezikruží;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2. Zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede s novým brzdovým kotoučem nebo se stejným brzdovým kotoučem, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce vysokým namáháním použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.1.2.1. Vozidla kategorií M1, N1
 4.1.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.1.1.
 4.1.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Nová brzdová obložení a nový kotouč se namontují do příslušných brzd a zaběhnou se podle postupu stanoveného v příloze 3 bodě 2.2.2.3. Jsou-li k dokončení zkoušky zapotřebí nová brzdová obložení, musí být zaběhnuta podle stejného postupu:
 Tabulka A11/4.1.2.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Kategorie vozidel
 M1/N1
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 70
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2 s tlakem ≤ 16 000 kPa nebo p = 16 000 kPa (< 10,0 m/s2)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 10 km/h
 Kde hodnota vmax, která se použije při zkoušení náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče.
 4.1.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 70 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 70 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.1.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.2.1.
 4.1.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Záběh podle tabulky A11/4.1.1.2.2.
 Provede se 500 brzdění z rychlosti 50 km/h na 10 km/h s brzdným momentem rovnajícím se 90 % maximálního brzdného momentu použitelného na příslušný brzdový třmen.
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C
 4.1.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se považuje za vyhovující, pokud brzdový kotouč po 500 brzděních nevykazuje žádné známky lomu. Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2. Brzdové bubny
 4.2.1. Zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 4.2.1.1. Vozidla kategorií M1 a N1
 4.2.1.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Požadavky pro zkoušku brzdových bubnů na tepelnou únavu jsou obsaženy v bodě 4.2.2.1.2 týkajícím se zkoušky vysokým namáháním.
 4.2.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Viz bod 4.2.2.1.3.
 4.2.1.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2, N3
 4.2.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových bubnů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A11/4.2.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A11/4.2.1.2.1.1
 Vnitřní průměr bubnu
 [mm]
 Šířka obložení
 Typický průměr ráfku
 < 130 mm
 130–190 mm
 > 190 mm
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 < 330
 2 750
 0,402
 3 200
 0,390
 5 500
 0,402
 17,5′′
 330–390
 (2)
 (2)
 3 400
 0,480
 5 500
 0,516
 19,5′′
 391–430
 3 400
 0,510
 4 500
 0,527
 5 500
 0,543
 22,5′′
 > 430
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 11 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik stanovených v tabulce A11/4.2.1.2.1.1.
 4.2.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového bubnu (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A11/4.2.1.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.2.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 Přípustné
 4.2.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají – pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2. Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede na novém brzdovém bubnu nebo na stejném brzdovém bubnu, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce vysokým namáháním použije nový buben, originální brzda dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.2.2.1. Vozidla kategorií M1 a N1
 4.2.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.1.1.
 4.2.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tato zkouška rovněž zahrnuje požadavky zkoušky na tepelnou únavu (viz bod 4.2.1.1.2).
 Zkouška se provede podle této tabulky:
 Tabulka A11/4.2.2.1.2
 Postup záběhu
 Postupně se provede 100 po sobě jdoucích brzdění s rychlostmi v1 = 80 km/h a v2 = 10 km/h a počáteční teplotou ≤ 100 °C.
 Zpomalení při prvním brzdění musí být konstantní 1,5 m/s2. Od druhého do posledního brzdění musí být tlak konstantní a musí se rovnat průměrné hodnotě při prvním brzdění.
 Záběh by měl pokračovat do dosažení 80 % styku mezi obložením a bubnem.
 Předmět zkoušky
 Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 100
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2 s tlakem ≤ 16 000 kPa nebo p = 16 000 kPa (< 10,0 m/s2)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 10 km/h
 Kde hodnota vmax, která se použije při zkoušení náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče.
 4.2.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 100 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.2.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.2.1.
 4.2.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tabulka A11/4.2.2.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Celkový počet brzdění
 150
 Počáteční teplota brzdového bubnu při každém brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdění
 z
 60 km/h
 na
 ≤ 5 km/h
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 6 m/s2
 Chlazení (také odchylující se od bodu 3.2.3 této přílohy)
 Přípustné
 4.2.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je vyhovující, pokud brzdový buben nevykáže známky lomu.
 Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 (1) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 (2) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 PŘÍLOHA 12
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ BRZDOVÉ KOTOUČE NEBO BUBNY PRO VOZIDLA KATEGORIE O
 1. PŘEHLED ZKOUŠEK
 Zkoušky požadované v bodě 5.3 tohoto předpisu jsou dále podrobně popsány podle jednotlivých kategorií vozidel:
 Tabulka A12/1 A
 Vozidla kategorií O1, O2 a O3
 Zkouška na zkušební dráze
 Alternativní zkouška na dynamometru (Alternativa ke zkoušce na zkušební dráze)
 2.2.1.
 Typ 0
 3.4.1.
 Typ 0
 2.2.2.
 Typ I
 3.4.2.
 Typ I
 2.3.
 Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 —
 2.4.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 Tabulka A12/1B
 Vozidla kategorie O4
 Zkouška na zkušební dráze
 Alternativní zkouška na dynamometru (Alternativa ke zkoušce na zkušební dráze)
 2.2.1.
 Typ 0
 3.4.1.
 Typ 0
 2.2.3.
 Typ III
 3.4.3.
 Typ III
 2.3.
 Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 —
 2.4.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 2. OVĚŘENÍ POŽADAVKŮ PRO ZKOUŠKU NA VOZIDLE
 2.1. Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující vybranou zkušební skupinu (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu), pro kterou je požadováno schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben, musí být vybaveno tímto náhradním brzdovým kotoučem/bubnem, jakož i zkušebním zařízením pro provádění zkoušek brzd podle ustanovení předpisu č. 13.
 Náhradní brzdový kotouč/buben musí být namontován na dotčenou nápravu zároveň s brzdovým obložením k ní připojeným, jehož typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 a jež dodal výrobce vozidla nebo nápravy. Nebude-li stanoven jednotný postup pro způsob brzdění, provede se zkouška po dohodě s technickou zkušebnou. Veškeré níže uvedené zkoušky se provedou se zaběhnutými brzdami. Pro originální i náhradní brzdové kotouče a bubny se použije stejný postup záběhu.
 2.2. Systém provozní brzdy
 2.2.1. Zkoušky typu 0, vozidlo naloženo
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.4.4 předpisu č. 13.
 2.2.2. Zkoušky typu I
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.5.2 předpisu č. 13.
 Na konci zkoušky typu I musí brzdný účinek při zahřátých brzdách splňovat požadavky přílohy 4 bodu 1.5.3 předpisu č. 13.
 2.2.3. Zkoušky typu III
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.7 předpisu č. 13.
 2.3. Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 2.3.1. Pokud systémy provozní a parkovací brzdy využívají společnou třecí plochu kotouče nebo bubnu, není nutné provádět zvláštní zkoušku systému parkovací brzdy. Jsou-li splněny požadavky zkoušky typu 0 s naloženým vozidlem, má se za to, že jsou splněny také požadavky na systém parkovací brzdy.
 2.3.2. Statická zkouška při klesání o sklonu 18 %, vozidlo naloženo
 2.3.3. Vozidlo musí vyhovět všem příslušným ustanovením přílohy 4 bodů 2.3 a 3.2 předpisu č. 13 pro uvedenou kategorii vozidel.
 2.4. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 Pro tuto zkoušku musí být vozidlo naloženo a vždy se brzdí na vodorovné vozovce.
 Systém provozní brzdy vozidla musí být vybaven zařízením, které izoluje brzdy na předních kolech od brzd na zadních kolech tak, aby mohly být vždy ovládány nezávisle na sobě.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na předních kolech, musí být brzdy na zadních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na zadních kolech, musí být brzdy na předních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 2.4.1. Srovnávací zkouška brzdného účinku se studenými brzdami
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče/bubnu porovná s originálními ekvivalenty tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 2.4.1.1. S náhradním brzdovým kotoučem/bubnem se provede nejméně šest po sobě jdoucích brzdění s působením ovládacích sil nebo tlaků v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnot, při nichž dojde k blokování kol, dosažení středního plného zpomalení 3,5 m/s2 nebo k dosažení maximální ovládací síly přípustné pro tuto kategorii vozidel, přičemž počáteční rychlost se pro účely zkoušky rovná 45 km/h.
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového bubnu ≤ 100 °C.
 2.4.1.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 2.4.1.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 2.4.1.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 10 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 3. ZKOUŠKA NA SETRVAČNÍKOVÉM DYNAMOMETRU
 3.1. Vybavení dynamometru
 Pro účely zkoušky se na dynamometr namontuje originální brzdový třmen nebo brzda z dotčeného vozidla. Setrvačníkový dynamometr musí být vybaven zařízením pro udržování konstantního momentu a zařízením pro průběžné zaznamenávání otáček, tlaku v brzdovém potrubí, počtu otáček od začátku brzdění, brzdného momentu, doby brzdění a teploty brzdových bubnů.
 3.2. Podmínky zkoušky
 3.2.1. Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se nastaví tak, aby co nejpřesněji (s přípustnou odchylkou ± 5 %) odpovídala teoreticky požadované hodnotě, jíž je část celkové setrvačné hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo. K výpočtu se použije tento vzorec:
 I = m · rdyn
 2
 kde:
 I
 =
 rotační setrvačná hmotnost (kgm2),
 rdyn
 =
 dynamický poloměr valení pneumatiky (m),
 m
 =
 hmotnost při zkoušce (část maximální hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo) v souladu s tímto předpisem.
 3.2.1.1. Dynamický poloměr valení
 Při výpočtu setrvačné hmotnosti se zohlední dynamický poloměr valení (rdyn) největší pneumatiky, jaká je pro vozidlo (nebo pro nápravu) přípustná.
 3.2.1.2. Hmotnost při zkoušce
 Hmotnost při zkoušce pro výpočet setrvačné hmotnosti se určí takto:
 m = 0,55 mnáprava
 mnáprava: maximální technicky přípustná hmotnost na nápravu
 3.2.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při 40 km/h nebo 60 km/h (podle typu zkoušky) v závislosti na střední hodnotě dynamických poloměrů valení největší a nejmenší pneumatiky přípustných rozměrů.
 3.2.3. Chlazení
 Chlazení lze provádět podle bodu 3.2.3.1 nebo 3.2.3.2.
 3.2.3.1. Zkouška provedená s úplným kolem podle přílohy 11 dodatku 2 bodu 3.2.2 předpisu č. 13.
 U zkoušek typu I a III lze během zahřívání použít chlazení vzduchem, přičemž rychlost a směr proudu vzduchu simulují skutečné podmínky a rychlost proudu vzduchu je vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 3.2.3.2. Zkouška provedená bez ráfku
 U zkoušek typu I a III není během zahřívání žádné chlazení přípustné.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 3.2.4. Příprava brzdy
 3.2.4.1. Kotoučové brzdy
 Při této zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 3.2.4.2. Bubnové brzdy
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 3.3. Alternativní zkouška brzdných účinků na dynamometru
 Tabulka A12/3.3
 1.
 Záběh za studena:
 100 (u kotouče) nebo 200 (u bubnu) brzdění
 Ti = 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi = 60 km/h
 dm = 1 a 2 m/s2 střídavě
 2.
 Dynamické třecí vlastnosti, viz bod 3.5.1 této přílohy
 3.
 Záběh se zahřátými brzdami:
 Postupně se provede 30 po sobě jdoucích brzdění s rychlostmi v1 = 60 km/h a v2 = 30 km/h, délkou cyklu 60 s a teplotou brzd při prvním brzdění ≤ 100 °C. Zpomalení při prvním brzdění musí být konstantní 3 m/s2. Od druhého do posledního brzdění musí být tlak konstantní a musí se rovnat průměrné hodnotě při prvním brzdění.
 4.
 Opětovný záběh brzdy:
 30 brzdění
 Ti = 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi = 60 km/h,
 dm = 1 a 2 m/s2 střídavě
 5.
 Zkouška typu 0, viz bod 3.4.1 této přílohy
 6.
 Zkouška typu I (u vozidel O2/O3), viz bod 3.4.2 této přílohy
 7.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 4)
 8.
 Zkouška typu 0, viz bod 3.4.1 této přílohy
 9.
 Zkouška typu III (u vozidel O4), viz bod 3.4.3 této přílohy
 10.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 4)
 3.4. Systém provozní brzdy
 3.4.1. Zkouška typu 0, vozidlo naloženo
 Při teplotě brzdy ≤ 100 °C na začátku každého brzdění a z počátečních otáček odpovídajících rychlosti 40 km/h před zkouškou typu I nebo 60 km/h před zkouškou typu III se třikrát zabrzdí s týmž ovládacím tlakem, tak aby bylo dosaženo střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) alespoň 5 m/s2.
 Ovládací tlak v brzdě nesmí přesáhnout 650 kPa.
 Za hodnotu brzdného účinku se studenou brzdou se považuje průměrná hodnota z výsledků těchto tří měření.
 3.4.1.1. Valivý odpor
 Valivý odpor se považuje za rovnající se zpomalení 0,1 m/s2.
 3.4.2. Zkouška typu I (zkouška při klesání)
 3.4.2.1. Postup zahřívání
 Brzda se zahřívá z počáteční teploty ≤ 100 °C brzděním při konstantních otáčkách odpovídajících rychlosti 40 km/h při konstantním brzdném momentu odpovídajícím zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) o hodnotě 0,7 m/s2 po dobu 153 sekund.
 3.4.2.1.4. U brzd vybavených zařízením pro automatické seřizování brzd se brzda před zkouškou typu I uvedenou výše musí seřídit podle postupu stanoveného v bodě 3.4.3.1.2 této přílohy.
 3.4.2.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 3.4.2.2.1. Nejpozději 60 sekund po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou při rychlosti 40 km/h a stejném ovládacím tlaku, který byl použit pro zkoušku typu 0 při rychlosti 40 km/h.
 Střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nesmí být menší než 60 % hodnoty dosažené se studenou brzdou při zkoušce typu 0 ani menší než 3,6 m/s2.
 3.4.2.3. Zkouška volného otáčení
 U brzd vybavených zařízeními pro automatické seřizování brzd se po vykonání zkoušek stanovených v bodě 3.4.2.2 nechá brzda ochladit na teplotu představující teplotu studené brzdy (tj. ≤ 100 °C) a ověří se, že umožňuje volné otáčení tím, že je splněna jedna z následujících podmínek:
 a)
 kotouč nebo buben se otáčejí volně (tj. je možné jimi otáčet rukou);
 b)
 jestliže se kotouč nebo buben otáčejí bez jakéhokoli chlazení při otáčkách odpovídajících konstantní rychlosti v = 60 km/h s uvolněnou brzdou, nesmí asymptotické teploty přesáhnout nárůst teploty bubnu/kotouče, který činí 80 °C.
 3.4.3. Zkouška typu III (zkouška slábnutí brzdného účinku u vozidel kategorie O4)
 3.4.3.1. Postup zahřívání
 3.4.3.1.1. Provedou se po sobě jdoucí brzdění v souladu s podmínkami stanovenými v tabulce. První brzdění by mělo začít při teplotě brzdy ≤ 100 °C a být provedeno tak, aby bylo dosaženo konstantní zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo konstantní brzdný moment odpovídající zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) o hodnotě 3 m/s2. Střední hodnota ovládacího tlaku v brzdě použitá při prvním brzdění by měla být zachována pro zbytek zkoušky u všech následujících brzdění.
 Kategorie vozidel
 Podmínky
 v1 [km/h]
 v2 [km/h]
 Δt [s]
 n
 O4
 60
 1/2 v1
 60
 20
 Kde:
 v1
 =
 počáteční rychlost, na začátku brzdění
 v2
 =
 rychlost na konci brzdění
 n
 =
 počet brzdění
 Δt
 =
 trvání brzdného cyklu: čas, který uplyne mezi počátkem jednoho brzdění a počátkem následujícího brzdění
 3.4.3.1.2. U brzd vybavených zařízením pro automatické seřizování brzd se brzdy před zkouškou typu III uvedenou výše musí seřídit podle následujících postupů, v závislosti na případu:
 3.4.3.1.2.1.
 U brzd s pneumatickým ovládáním se brzdy musí seřídit tak, aby mohlo fungovat zařízení pro automatické seřizování brzd. K tomuto účelu se zdvih brzdového válce seřídí na s0 ≥ 1,1 x sre-adjust (horní mezní hodnota nesmí přesáhnout hodnotu doporučenou výrobcem),
 kde:
 sre-adjust
 je zdvih pro opětovné seřízení podle specifikace výrobce zařízení pro automatické seřizování brzd, tj. zdvih, při kterém začíná opětovné seřízení vůle mezi třecí dvojicí brzdy při tlaku i brzdovém válci 100 kPa.
 V případě, kdy je se souhlasem technické zkušebny pokládáno měření zdvihu brzdového válce za obtížné, zvolí se počáteční seřízení po dohodě s technickou zkušebnou.
 Z výše uvedeného stavu se brzda uvede do činnosti 50krát za sebou s tlakem v brzdovém válci 200 kPa. Potom následuje jediné zabrzdění s tlakem v brzdovém válci ≥ 650 kPa.
 3.4.3.1.2.2.
 U hydraulicky ovládaných kotoučových brzd se nepokládají za nutné žádné požadavky na seřizování.
 3.4.3.1.2.3.
 U hydraulicky ovládaných bubnových brzd se brzdy seřídí podle specifikací výrobce.
 3.4.3.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 Nejpozději 60 sekund po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou při otáčkách odpovídajících rychlosti 60 km/h a stejném ovládacím tlaku, který byl použit pro zkoušku typu 0 při rychlosti 60 km/h.
 Střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nesmí být menší než 60 % hodnoty dosažené se studenou brzdou při zkoušce typu 0 ani menší než 4,0 m/s2.
 3.4.3.3. Zkouška volného otáčení
 Viz bod 3.4.2.3.
 3.5. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivé kolové brzdě)
 3.5.1. Tato zkouška se provede podle přílohy 19 bodů 4.4.3.1 až 4.4.3.4 předpisu č. 13.
 3.5.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 3.5.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 3.5.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu v kroku 2 postupu zkoušky lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 8 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 4. ZKOUŠKY NEPORUŠITELNOSTI S POUŽITÍM SETRVAČNÍKOVÉHO DYNAMOMETRU
 Zkoušky se provádí podle bodu 4.1 (pro kotouče) nebo 4.2 (pro bubny).
 S výjimkou případu, kdy náhradní část před tím, než dojde k jejímu poškození či poruše, nedosáhne požadovaného počtu cyklů, vyžaduje se jedna zkouška na zkušební skupinu (viz bod 4.1.1.1.3 nebo 4.1.1.2.3 této přílohy).
 Brzda by měla být namontována na dynamometru v téže poloze, v jaké je namontována na vozidle (nevztahuje se na pevně namontované brzdy nebo brzdy namontované na tělesu čepu nápravy).
 Teplota brzdového kotouče/bubnu by měla být měřena co nejblíže k třecí ploše. Měření teploty by měla být zaznamenána a způsob i body měření musí být pro všechny zkoušky stejné.
 Jestliže se při brzdění nebo mezi brzděními v rámci jednoho brzdného cyklu použije chlazení vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě omezena na:
 vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 4.1. Brzdové kotouče
 4.1.1. Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 Při této zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 4.1.1.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 4.1.1.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.1.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Kategorie vozidel
 O1/O2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Interval brzdění (= ttotal)
 70 s
 Počet brzdění na cyklus
 2
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 5,0 m/s2
 Celkový počet brzdných cyklů
 100 nebo 150 (viz bod 4.1.1.1.3)
 Brzdění
 z
 80 km/h
 na
 20 km/h
 Počáteční teplota při prvním brzdění každého cyklu
 ≤ 100 °C
 Kde:
 vmax
 =
 maximální konstrukční rychlost vozidla (v rozsahu jeho používání),
 tbra
 =
 doba skutečného brzdění během jednoho použití brzd,
 tacc
 =
 minimální doba zrychlování v závislosti na schopnosti příslušného vozidla zrychlovat,
 trest
 =
 doba klidu,
 ttotal
 =
 interval brzdění (tbra + tacc + trest).
 4.1.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 150 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 150, ale více než 100, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 100 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.1.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.1.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 4.1.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových kotoučů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A12/4.1.1.2.1.1
 Vnější průměr kotouče
 Parametr zkoušky
 Parametr zkoušky
 Příklad vybavení
 Hmotnost při zkoušce m [kg]
 rdyn [m]
 „Velikost brzdy“/nejmenší možná velikost ráfku
 320–350
 3 100
 0,386
 17,5′′
 351–390
 4 500
 0,445
 19,5′′
 391–440
 5 300
 0,527
 22,5′′
 > 440 (1)
 (1)
 (1)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 12 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik uvedených v tabulce A12/4.1.1.2.1.1.
 4.1.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t, na která se parametry v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového kotouče (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.1.1.2.2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 1.
 Stabilizační brzdění
 10 brzdění z 60 km/h na 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 250 °C
 2.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 2 brzdění ze 130 km/h na 80 km/h
 dm = 3 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 100 °C
 3.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 4.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 Viz krok 2
 5.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 6.
 Trvalé brzdění (1)
 5 brzdění
 při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 0,5 m/s2
 Doba brzdění 60 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 7.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 8.
 Trvalé brzdění (2)
 5 brzdění
 při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 1,0 m/s2
 Doba brzdění 40 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 9.
 Opakovat kroky 1 až 8
 9krát nebo 14krát (podle situace) – viz bod 4.1.1.2.3
 dm
 střední zpomalení vztažené k dráze
 4.1.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 15 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 15, ale více než 10, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 10 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 10 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2. Zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede na novém brzdovém kotouči nebo na stejném brzdovém kotouči, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce vysokým namáháním použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.1.2.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 Nová brzdová obložení a nový kotouč se namontují do příslušných brzd a zaběhnou se podle postupu stanoveného v příloze 3 bodě 2.2.2.3. Jsou-li k dokončení zkoušky zapotřebí nová brzdová obložení, musí být zaběhnuta podle stejného postupu.
 4.1.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.1.1.
 4.1.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Zkouška se provede podle této tabulky:
 Tabulka A12/4.1.2.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Kategorie vozidel
 O1/O2
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 70
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2 s tlakem ≤ 16 000 kPa nebo p = 16 000 kPa (< 10,0 m/s2)
 Brzdění
 z
 80
 na
 10 km/h
 4.1.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 70 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 70 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecích plochách, které jsou delší než dvě třetiny radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.1.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.2.1.
 4.1.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Záběh podle tabulky A12/4.1.1.2.2.
 Provede se 500 brzdění z rychlosti 50 km/h na 10 km/h s brzdným momentem rovnajícím se 90 % maximálního brzdného momentu použitelného na příslušný brzdový třmen.
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C
 4.1.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, pokud brzdový kotouč po 500 brzděních nevykazuje žádné známky lomu. Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.“
 Tabulka A12/4.2.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.1.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 Přípustné
 4.2. Brzdové bubny
 4.2.1. Zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 4.2.1.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 4.2.1.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.1.1.1. Vozidla s maximálním přípustným zatížením nápravy ≤ 1 200 kg
 Nepoužije se.
 4.2.1.1.1.2. Vozidla s maximálním přípustným zatížením nápravy > 1 200 kg
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.2.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.1.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 přípustné
 4.2.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než dvě třetiny axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.1.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.2.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových bubnů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A12/4.2.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A12/4.2.1.2.1.1
 Vnitřní průměr bubnu
 [mm]
 Šířka obložení
 Typický průměr ráfku
 < 130 mm
 130–190 mm
 > 190 mm
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 < 330
 2 750
 0,402
 3 200
 0,390
 5 500
 0,402
 17,5′′
 330–390
 (2)
 (2)
 3 400
 0,480
 5 500
 0,516
 19,5′′
 391–430
 3 400
 0,510
 4 500
 0,527
 5 500
 0,543
 22,5′′
 > 430
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 12 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik stanovených v tabulce A12/4.2.1.2.1.1.
 4.2.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového bubnu (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.2.1.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.2.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 přípustné
 4.2.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají – pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2. Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede na novém brzdovém bubnu nebo na stejném brzdovém bubnu, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy). V obou případech by části s brzdovým obložením použité ke zkoušce měly být schváleny podle předpisu č. 13 nebo 90 a zaběhnuty k bubnu podle postupu stanoveného v bodě 4.2.2.2.2 této přílohy. Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li to žadatel o schválení za nezbytné.
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce vysokým namáháním použije nový buben, originální brzda dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku). Záběh by měl být proveden podle postupu stanoveného v bodě 4.2.2.2.2 této přílohy. Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li to žadatel o schválení za nezbytné.
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.2.2.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 4.2.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.2.2.2.
 4.2.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.2.2.3.
 4.2.2.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.2.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.2.1.
 4.2.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tabulka A12/4.2.2.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Typ brzdění
 Brzdění na méně než 5 km/h
 Celkový počet brzdění
 150
 Počáteční teplota brzdového bubnu při každém brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdění
 z
 60 km/h
 na
 0 km/h
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 6 m/s2
 Chlazení (také odchylující se od bodu 3.2.3 této přílohy)
 Přípustné
 4.2.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je vyhovující, pokud brzdový buben nevykáže známky lomu.
 Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 (1) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 (2) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 PŘÍLOHA 13
 VZOR ZKUŠEBNÍHO PROTOKOLU PRO NÁHRADNÍ BRZDOVÝ KOTOUČ NEBO BUBEN
 Zkušební protokol č. ... o schválení náhradního brzdového kotouče/bubnu podle předpisu č. 90
 1. Obecný technický popis náhradního brzdového kotouče/bubnu (1)
 1.1. Žadatel (název a adresa): ...
 1.2. Výrobce (název a adresa): ...
 1.3. Obchodní název: ...
 1.4. Kategorie náhradního kotouče/bubnu: originální/identický/rovnocenný/zaměnitelný (1)
 1.5. Typ kotouče/bubnu (1): ...
 1.6. Označení:
 Identifikace
 Umístění označení
 Způsob označení
 Název výrobce nebo obchodní název:
 Číslo schválení
 E2-90R02 Cxxxx/yyyy
 xxxx => číslo typu
 yyyy => číslo varianty
 Číslo dílu
 Ukazatel zpětné sledovatelnosti
 Minimální tloušťka (kotouče)/maximální vnitřní průměr (bubnu) (1)
 1.7. Materiál
 1.7.1. Skupina materiálů: ...
 1.7.2. Podskupina materiálů (2): ...
 1.8. Rozsah použití:
 Udávající alespoň tyto údaje:
 Část
 Náhradní část
 Originální část
 Varianta
 Číslo části
 Číslo části
 Identifikační kód
 Motorové vozidlo (2)
 Značka
 Typ vozidla
 Obchodní název
 Maximální hrubá hmotnost
 Maximální rychlost
 Rok výroby
 Náprava přípojných vozidel (2)
 Značka
 Typ nápravy
 Obchodní název
 Maximální zatížení nápravy
 Rozsah dynamického poloměru pneumatiky
 (největší/nejmenší)
 Brzda
 Poloha
 Třmen (2)
 Rozměry
 Typ konstrukce
 Vpředu
 Vzadu
 1.9. Doplňující informace (2)
 2. Zkušební skupiny
 2.1. Rozměry pro každou zkušební skupinu
 2.1.1. Vnější průměr (kotouč)/vnitřní průměr (buben) (1): ...
 2.1.2. Tloušťka (kotouč)/šířka čelisti (buben) (1): ...
 2.2. Nejvyšší poměr kinetické energie pro zkušební skupinu podle bodu 5.3.6 předpisu č. 90
 2.3. Materiál kotouče/bubnu (1) pro zkušební skupinu: ...
 3. Technické údaje týkající se zkoušek pro zkušební skupinu
 3.1. Zkouška na vozidle
 3.1.1. Údaje o zkušebním vozidle
 3.1.1.1. Kategorie vozidla: ...
 3.1.1.2. Výrobce vozidla: ...
 3.1.1.3. Značka vozidla: ...
 3.1.1.4. Typ a obchodní název vozidla: ...
 3.1.1.5. Identifikační číslo vozidla: ...
 3.1.1.6. Číslo schválení typu vozidla: ...
 3.1.1.7. Výkon motoru vozidla: ...
 3.1.1.8. Rychlost:
 Maximální rychlost vozidla vmax: ...
 3.1.1.9. Pneumatiky: ...
 3.1.1.10. Uspořádání/schéma brzdového okruhu: ...
 3.1.1.11. Hmotnosti při zkoušce
 Náprava 1: ...
 Náprava 2: ...
 Náprava ...: ...
 3.1.1.12. Brzda:
 3.1.1.12.1
 Zkušební vzorek brzdového kotouče/brzdového bubnu (1):
 Identifikační kód originální náhradní části:
 Zkušební skupina: ...
 Číslo části:
 Hmotnost náhradní části:
 Vnější průměr kotouče/vnitřní průměr bubnu (1): ...
 Účinný poloměr re: ...
 Šířka třecí plochy: ...
 Tloušťka kotouče (nominální)/vnější šířka bubnu (1): ...
 3.1.1.12.2.
 Mechanismus brzdového třmenu/brzdového bubnu (1)
 Výrobce: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Číslo části: ...
 Konstrukční provedení: ...
 průměr pístu/brzdového válce v kole (2): ...
 Maximální technicky přípustný točivý moment Cmax,e na páce brzdy (u pneumatické brzdy)/tlak v potrubí (pmax,e) (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Prahová hodnota točivého momentu C0,e (u pneumatické brzdy)/tlaku v potrubí (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Poměr le/ee (u pneumatické brzdy)/průměru pístů (u hydraulické brzdy) (1): .../...
 Maximální brzdný moment: ...
 3.1.1.12.3.
 Brzdová destička s obložením/brzdové obložení (1)
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Číslo schválení (2): ...
 Identifikace (např. číslo části) ...
 Plocha účinného povrchu: ...
 3.1.2. Zkušební zařízení
 3.1.2.1. Zpomalení: ...
 3.1.2.2. Tlak: ...
 3.1.2.3. Rychlost: ...
 3.1.2.4. Teplota bubnu/kotouče: ...
 3.1.3. Zkušební dráha:
 3.1.3.1. Umístění: ...
 3.1.3.2. Povrch: ...
 3.1.3.3. Podmínky (např. za sucha/mokra): ...
 3.2. Zkouška na dynamometru
 3.2.1. Údaje o zkoušce
 3.2.1.1. Kategorie vozidla: ...
 3.2.1.2. Dynamický poloměr valení
 Dynamický poloměr valení RIner k výpočtu setrvačnosti:
 s ohledem na bod 3.2.1 přílohy 11/12 ...
 Dynamický poloměr valení Rveh s ohledem na bod 3.2.2 přílohy 11/12: ...
 3.2.1.3. Hmotnosti a setrvačnost
 Maximální přípustná hmotnost vozidla: ...
 Hodnota X (přední náprava): ...
 Hodnota Y (zadní náprava): ...
 Hmotnost při zkoušce m: ...
 Setrvačnost při zkoušce IAdj: ...
 3.2.1.4. Chlazení ...
 3.2.1.4.1. Rychlost chladicího vzduchu při zkouškách typu I, typu II a/nebo typu III (1) ...
 3.2.1.4.2. Rychlost chladicího vzduchu v ostatních případech:
 3.2.1.5. Rychlost
 Maximální rychlost vmax: ...
 3.2.1.6. Ovládací zařízení
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Účinná plocha (u hydraulické brzdy)/ThA – vzorec (u pneumatické brzdy) (1): ...
 3.2.1.7. Brzda
 3.2.1.7.1. Zkušební vzorek brzdového kotouče/brzdového bubnu (1)
 Identifikační kód originální náhradní části: ...
 Zkušební skupina: ...
 Číslo části: ...
 Hmotnost náhradní části: ...
 Vnější průměr kotouče/vnitřní průměr bubnu (1): ...
 Účinný poloměr re: ...
 Šířka třecí plochy: ...
 Tloušťka kotouče (nominální)/vnější šířka bubnu (1): ...
 3.2.1.7.2. Mechanismus brzdového třmenu/brzdového bubnu (1)
 Výrobce: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Konstrukční provedení: ...
 Maximální technicky přípustný točivý moment Cmax,e na páce brzdy (u pneumatické brzdy)/tlak v potrubí (pmax,e) (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Prahová hodnota točivého momentu C0,e (u pneumatické brzdy)/tlaku v potrubí (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Poměr le/ee (u pneumatické brzdy)/průměru pístů (u hydraulické brzdy) (1) .../...
 Maximální brzdný moment: ...
 Identifikační č.: ...
 3.2.1.7.3. Brzdová destička s obložením/brzdové obložení (1)
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Číslo schválení (2): ...
 Identifikace: ...
 Šířka be: ...
 Tloušťka de: ...
 Účinný povrch: ...
 Způsob připevnění:...
 3.2.2. Údaje o zkušebním stavu: ...
 3.2.2.1. Umístění:
 4. Výsledky zkoušek
 4.1. Geometrická kontrola: ...
 Číslo výkresu a úroveň, na které byl vyhotoven: ...
 4.2. Kontrola materiálu: ...
 4.3. Kontrola požadavků na vyvážení: ...
 4.4. Kontrola označení stavu opotřebení: ...
 4.5. Zkouška na vozidle/alternativní zkouška na dynamometru (1):
 4.5.1. Brzdné účinky
 4.5.1.1. Účinky provozní brzdy u kategorií M1, M2, M3, N1 a N2 s hydraulickými brzdovými systémy (2)
 4.5.1.1.1. Výsledky zkoušek na vozidle:
 Typ zkoušky:
 0
 s odpojeným motorem
 0
 se zapojeným motorem
 I
 Parkovací brzda (2)
 Příloha 11 bod:
 2.2.1
 2.2.2
 2.2.3
 2.3
 Stav zatížení:
 naloženo
 nenaloženo
 naloženo
 naloženo
 naloženo
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 0
 0
 Tlak:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 —
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 —
 —
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.1.2. Výsledky zkoušek na setrvačníkovém dynamometru:
 Typ zkoušky:
 0
 s odpojeným motorem
 0
 simulace zapojeného motoru
 I
 simulace
 Příloha 11 bod:
 3.4.1
 3.4.4
 3.4.2
 Stav zatížení
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 0
 0
 Tlak:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 —
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.2. Účinky provozní brzdy u kategorií M2, M3, N2, N3 s pneumatickými brzdovými systémy (2)
 4.5.1.2.1. Výsledky zkoušek na vozidle:
 Typ zkoušky:
 0
 s odpojeným motorem
 0
 se zapojeným motorem
 I
 Parkovací brzda (2)
 Příloha 11 bod:
 2.2.1
 2.2.3
 2.2.4
 2.3
 Stav zatížení:
 Naloženo
 nenaloženo
 naloženo
 naloženo
 naloženo
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 0
 0
 0
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce).
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 Mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.2.2. Výsledky zkoušek na setrvačníkovém dynamometru:
 Typ zkoušky:
 0
 I
 II
 Příloha 11 bod:
 3.4.1
 3.4.2
 3.4.3
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce)
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.3. Účinky provozní brzdy u kategorií O1, O2 a O3 s pneumatickým brzdovým systémem
 4.5.1.3.1. Výsledky zkoušek na vozidle:
 Typ zkoušky:
 0
 I
 Parkovací brzda (2)
 Příloha 12 bod:
 2.2.1
 2.2.2
 2.3
 Stav zatížení:
 naloženo
 naloženo
 naloženo
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce):
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.3.2. Výsledky zkoušek na setrvačníkovém dynamometru:
 Typ zkoušky:
 0
 I
 Příloha 12 bod:
 3.4.1
 3.4.2
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce):
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.4. Účinky provozní brzdy u kategorií O4 (2)
 Typ zkoušky:
 0
 III
 Počet vzorků
 Příloha 12 bod:
 2.2.1/3.4.1 (1)
 2.2.3/3.4.3 (1)
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce):
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.5. Dynamické třecí vlastnosti
 Schéma: zpomalení v závislosti na tlaku
 4.6. Zkoušky neporušitelnosti:
 4.6.1. Zkouška na tepelnou únavu:
 Číslo vzorku
 Cykly vykonané bez poškození podle
 přílohy 11: bodů 4.1.1.1.3/4.1.1.2.3/4.2.1.2.3
 přílohy 12: bodů 4.1.1.1.3/4.1.1.2.3/4.2.1.1.3/4.2.1.2.3 (1)
 4.6.2. Zkouška vysokým namáháním:
 Číslo vzorku
 Cykly vykonané bez poškození podle
 přílohy 11: bodů 4.1.2.1.3/4.1.2.2.3/4.2.2.1.3/4.2.2.2.3
 přílohy 12: bodů 4.1.2.1.3/4.1.2.2.3/4.2.2.1.3/4.2.2.2.3 (1)
 5. Dokumenty o zkouškách
 6. Dodatky
 Dodatek ...
 7. Datum (data) zkoušky: ...
 7.1. Datum (data) zkoušky na vozidle (2): ...
 7.2. Datum (data) zkoušky na setrvačníkovém dynamometru:
 8. Tato zkouška byla provedena a její výsledky byly zaznamenány do protokolu podle předpisu č. 90 naposledy pozměněného sérií změn 03.
 Technická zkušebna, která zkoušku provedla
 Podpis: ...
 Datum: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Připadá-li v úvahu.
 PŘÍLOHA 14
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ BRZDOVÉ KOTOUČE PRO VOZIDLA KATEGORIÍ L1, L2, L3, L4 A L5
 1. PŘEHLED ZKOUŠEK
 Zkoušky požadované v bodě 5.3 tohoto předpisu jsou dále podrobně popsány podle jednotlivých kategorií vozidel.
 Tabulka A14/1
 Statická zkouška na zkušebním stavu
 Zkouška na vozidle
 Alternativní zkouška na dynamometru
 Zkouška odolnosti proti statickému točivému momentu
 2.
 —
 —
 Zkoušky brzdného účinku podle předpisu č. 78
 —
 3.2.3.
 Zkouška zastavení na suchu
 4.4.1.
 Zkouška zastavení na suchu
 3.2.4.
 Zkouška zastavení s mokrými brzdami
 —
 3.2.5.
 Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 4.4.2.
 Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 Srovnávací zkouška s originální částí
 —
 3.2.6.
 Zkouška dynamických třecích vlastností
 4.4.3.
 Zkouška dynamických třecích vlastností
 Zkouška neporušitelnosti
 —
 Žádná zkouška na vozidle – použije se zkouška na dynamometru
 5.1.
 Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 Pro každý typ kotouče musí být alespoň jedna zkušební skupina (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu) podrobena zkouškám „zastavení na suchu“, „zastavení s mokrými brzdami“ a „slábnutí účinnosti brzd zahříváním“ provedeným na vozidle.
 2. POŽADAVKY STATICKÝCH ZKOUŠEK NA ZKUŠEBNÍM STAVU
 2.1. Účel
 Ověřit odolnost nábojové části a v případě plovoucích kotoučů odolnost systému spojení s brzdným prstencem, když na kotouč působí brzdný moment.
 2.2. Postup a podmínky zkoušky
 Statická zkouška provedena na zvláštním zkušebním stavu vyobrazeném na obrázku 1.
 Obrázek 1
 Kotouč
 Kotouč
 Připevněno čepem
 Čep
 Čep
 Kotouč
 Upínák
 Upínák
 2.2.1. Vyvrtejte otvor na brzdné ploše kotouče ve vzdálenosti od středu rovnající se účinnému poloměru Rd.
 2.2.2. Kotouč umístěte na zkušební stav a upevněte jej za pomoci zvláštních uchycovacích šroubů.
 2.2.3. Rameno zkušebního stavu připojte do otvoru vyvrtaného do brzdového kotouče.
 2.2.4. Působte silou F uvedenou v tabulce A14/2.2.5, jak je znázorněno na obrázku 1.
 2.2.5. Zaznamenejte zdvihy a síly, jak je znázorněno na obrázku 2.
 Tabulka A14/2.2.5
 Průměr kotouče
 [mm]
 Tloušťka kotouče
 [mm]
 Tangenciální síla F
 [kN] min
 ≥ 150 < 200
 ≤ 4
 ≥ 8
 > 4
 ≥ 10
 ≥ 200 < 250
 ≤ 3
 ≥ 8
 > 3 ≤ 4
 ≥ 10
 > 4
 ≥ 12
 ≥ 250 < 300
 ≤ 3
 ≥ 8
 > 3 ≤ 4
 ≥ 10
 > 4
 ≥ 12
 ≥ 300 < 350
 ≤ 4
 ≥ 8
 > 4 ≤ 5
 ≥ 11
 > 5
 ≥ 14
 2.2.6. Poznámka: Zkouška se provede při dvou polohách:
 2.2.6.1. Plovoucí kotouč a kompozitní kotouč z částí pevně spojených
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se se spojovacím pouzdrem.
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se se střednicí mezi dvěma spojovacími pouzdry.
 2.2.6.2. Kotouč z jednoho kusu
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se s připevňovacím otvorem.
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se se střednicí mezi dvěma připevňovacími otvory.
 Obrázek 2
 Pohyb
 Zatížení
 Kde:
 a)
 seřizovací zdvih zařízení (vyrovnání případné vůle mezi otvorem na brzdné ploše a čepem spojujícím s ramenem zkušebního stavu);
 b)
 zatížení vyvíjené uchycovacími šrouby na zařízení;
 c)
 Pohyb brzdového kotouče způsobený jeho rotací s klouzáním na desce zařízení, když se uchycovací šrouby kotouče opírají na stěny připevňovacích otvorů kotouče;
 d)
 zatížení působící na brzdový kotouč;
 e)
 trvalá deformace brzdového kotouče (počínaje od bodu A).
 2.3. Výsledky zkoušek
 Kotouč nesmí vykazovat trvalé deformace před dosažením síly F uvedené v tabulce A14/2.2.5; měření deformační síly musí být provedeno v bodě A podle obrázku 2.
 3. OVĚŘENÍ POŽADAVKŮ PRO ZKOUŠKU NA VOZIDLE
 3.1. Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující vybranou zkušební skupinu (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu), pro kterou je požadováno schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč, musí být vybaveno tímto náhradním brzdovým kotoučem, jakož i zkušebním zařízením pro provádění zkoušek brzd podle ustanovení předpisu č. 78.
 Náhradní brzdový kotouč musí být namontován na dotčené kolo zároveň s brzdovým obložením k němu připojeným, jehož typ byl schválen podle předpisů č. 78 nebo 90 a jež dodal výrobce vozidla.
 Nebude-li stanoven jednotný postup pro způsob brzdění, provede se zkouška po dohodě s technickou zkušebnou. Veškeré níže uvedené zkoušky se provedou se zaběhnutými brzdami.
 Pro originální i náhradní brzdové kotouče se použije stejný postup záběhu.
 3.2. Systém provozní brzdy
 3.2.1. Měření teploty brzd
 Tento postup se provede podle přílohy 3 bodu 2.4 předpisu č. 78.
 3.2.2. Postup záběhu
 Tento postup se provede podle přílohy 3 bodu 2.5 předpisu č. 78.
 3.2.3. Zkouška zastavení na suchu
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 3 předpisu č. 78.
 3.2.4. Zkouška zastavení s mokrými brzdami
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 6 předpisu č. 78.
 3.2.5. Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 Zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 7 předpisu č. 78.
 3.2.6. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých kolech)
 Pro tuto zkoušku musí být vozidlo naloženo a vždy se brzdí na vodorovné vozovce s odpojeným motorem.
 Systém provozní brzdy vozidla musí být vybaven zařízením, které izoluje brzdu na předním kole od brzdy na zadním kole tak, aby mohly být vždy ovládány nezávisle na sobě.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč pro brzdu na předním kole, musí být brzdy na zadních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč pro brzdu na zadním kole, musí být brzda na předním kole během celé zkoušky vyřazena z činnosti.
 3.2.6.1. Srovnávací zkouška brzdného účinku se studenými brzdami
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče porovná s originálním ekvivalentem tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 3.2.6.2. S náhradním brzdovým kotoučem se provede nejméně šest po sobě jdoucích zabrzdění s působením ovládacích sil nebo tlaků v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnot, při nichž dojde k blokování kola, dosažení středního plného zpomalení 6 m/s2 nebo k dosažení maximální ovládací síly nebo maximálního tlaku v brzdovém potrubí přípustných pro danou kategorii vozidla, přičemž počáteční rychlost při zkoušce brzdového kotouče na předním či zadním kole odpovídá hodnotám v níže uvedené tabulce:
 Tabulka A14/3.2.6.2
 Kategorie vozidla
 Zkušební rychlost v km/h
 Přední kolo
 Zadní kolo
 L1, L2,
 30
 30
 L3, L4, L5
 70
 45
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového kotouče ≤ 80 °C.
 3.2.6.3. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 3.2.6.2 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem.
 3.2.6.4. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 15 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálního brzdového kotouče (viz příklad křivky na obrázcích 3 a 4).
 Obrázek 3
 Text obrazu
 – 0,4 m/s2
 + 0,4 m/s2
 – 15 %
 + 15 %
 (± 15 % nebo 0,4 m/s2)
 Obrázek 4
 Text obrazu
 Originální brzdový kotouč
 Náhradní brzdový kotouč (lze schválit)
 Náhradní brzdový kotouč (nelze schválit)
 Meze určující rozmezí tolerance
 4. ZKOUŠKA NA SETRVAČNÍKOVÉM DYNAMOMETRU
 4.1. Vybavení dynamometru
 Pro účely zkoušky se na dynamometr namontuje originální brzdový třmen. Setrvačníkový dynamometr musí být vybaven zařízením pro udržování konstantního momentu a zařízením pro průběžné zaznamenávání otáček, tlaku v brzdovém potrubí, počtu otáček od začátku brzdění, brzdného momentu, doby brzdění a teploty brzdových kotoučů.
 4.2. Podmínky zkoušky
 4.2.1. Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se nastaví tak, aby co nejpřesněji (s přípustnou odchylkou ± 5 %) odpovídala teoreticky požadované hodnotě, jíž je část celkové setrvačné hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo. K výpočtu se použije tento vzorec:
 I = m · rdyn
 2
 kde:
 I
 =
 rotační setrvačná hmotnost (kgm2),
 rdyn
 =
 dynamický poloměr valení pneumatiky (m),
 m
 =
 hmotnost při zkoušce (část maximální hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo) v souladu s tímto předpisem.
 4.2.1.1. Dynamický poloměr valení
 Při výpočtu setrvačné hmotnosti se zohlední dynamický poloměr valení (rdyn) největší pneumatiky, jaká je pro vozidlo přípustná.
 4.2.1.2. Hmotnost při zkoušce
 Hmotnost při zkoušce pro výpočet setrvačné hmotnosti se určí takto:
 a)
 při zkoušce brzdového kotouče předního kola:
 m = x · mveh
 mveh
 =
 maximální přípustná hmotnost vozidla
 b)
 při zkoušce brzdového kotouče zadního kola:
 m = y · mveh
 mveh
 =
 maximální přípustná hmotnost vozidla
 Tabulka A14/4.2.1.2
 Kategorie vozidla
 Procento hmotnostní m, které se zohlední
 Hodnoty X (přední kolo s 1 kotoučem)
 Hodnoty X (přední kolo se 2 kotouči)
 Hodnota Y (zadní náprava)
 L1, L2, L3, L4, L5
 75
 37,5
 50
 4.2.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při 80 km/h (L3, L4, L5) nebo 40 km/h (L1, L2) v závislosti na střední hodnotě dynamických poloměrů valení největší a nejmenší pneumatiky přípustných rozměrů.
 4.2.3. Chlazení
 Chlazení lze provádět podle požadavků na zkoušky uvedených v následujících tabulkách A14.
 4.2.4. Příprava brzdy
 4.2.4.1. Kotoučové brzdy
 Při zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisu č. 78 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo).
 4.3. Alternativní zkouška brzdných účinků na dynamometru
 4.3.1. Záběh
 Podle tabulky A14/5.1.3.1.1.
 4.4. Systém provozní brzdy
 4.4.1. Zkouška zastavení na suchu
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 3 předpisu č. 78.
 4.4.2. Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 Tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 7 předpisu č. 78.
 4.4.3. Zkouška dynamických třecích vlastností
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče porovná s originálním ekvivalentem tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 4.4.3.1. S náhradním brzdovým kotoučem se v rámci postupu zkoušky provede nejméně šest po sobě jdoucích zabrzdění s ovládacími silami nebo tlaky v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnoty středního plného zpomalení 6 m/s2. Maximální ovládací síla nebo maximální tlak v brzdovém potrubí nesmí přesáhnout maximální povolenou ovládací sílu nebo maximální povolený tlak v brzdovém potrubí přípustné pro danou kategorii vozidla, přičemž počáteční rychlost při zkoušce brzdového kotouče na předním či zadním kole odpovídá hodnotám v níže uvedené tabulce:
 Tabulka A14/4.4.3.1
 Kategorie vozidla
 Zkušební rychlost v km/h
 Přední kolo
 Zadní kolo
 L1 L2
 30
 30
 L3 L4 L5
 70
 45
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového kotouče ≤ 80 °C.
 4.4.3.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 4.4.3.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem.
 4.4.3.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 15 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálního brzdového kotouče (viz příklad křivky v příloze 14 na obrázcích 3 a 4).
 5. ZKOUŠKA NEPORUŠITELNOSTI S POUŽITÍM SETRVAČNÍKOVÉHO DYNAMOMETRU
 Zkoušky se provádí podle bodu 5.1 (kotouče).
 S výjimkou případu, kdy náhradní část před tím, než dojde k jejímu poškození či poruše, nedosáhne požadovaného počtu cyklů, se vyžaduje jedna zkouška na zkušební skupinu (viz bod 5.1.1.1.3 nebo 5.1.1.2.3 této přílohy).
 Brzda by měla být namontována na dynamometru v téže poloze, v jaké je namontována na vozidle (nevztahuje se na pevně namontovanou brzdu nebo brzdu namontovanou na tělesu čepu nápravy).
 Teplota brzdového kotouče by měla být měřena co nejblíže k třecí ploše. Měření teploty by měla být zaznamenána a způsob i body měření musí být pro všechny zkoušky stejné.
 Jestliže se při brzdění nebo mezi brzděními v rámci jednoho brzdného cyklu použije chlazení vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě omezena na vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 5.1. Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 Při této zkoušce se použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 78 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 5.1.1. Tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 5.1.2. Podmínky zkoušky
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 14 bodech 4.2.1, 4.2.1.1 a 4.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 5.1.3. Kotouč předního kola
 5.1.3.1. Program zkoušky
 5.1.3.1.1. Záběh
 Podle tabulky A14/5.1.3.1.1.
 Tabulka A14/5.1.3.1.1
 Záběh
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděním
 [°C] MAX
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 75 %/počet kotoučů
 80
 30
 4
 100
 60
 30
 5.1.3.1.2. Zkouška na únavu
 Podle tabulky A14/5.1.3.1.2.
 Tabulka A14/5.1.3.1.2
 Zkouška na tepelnou únavu
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděními
 [°C] +/– 10 °C
 Doba mezi dvěma po sobě jdoucími brzděními
 [s]
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 tepelná
 75 %/počet kotoučů
 50 % Vmax
 5
 7
 100 (a)
 30
 5
 20
 2
 funkční
 75 %/počet kotoučů
 80 % Vmax
 5
 8
 200
 —
 1
 30
 3
 mechanická
 100 %/počet kotoučů
 60 % Vmax
 5
 10
 200
 —
 2
 30
 Etapy 1 až 3 = 1 cyklus; opakovat do celkového počtu 20 cyklů (= 160 brzdění)
 a)
 Počáteční teplota pouze prvního brzdění.
 b)
 V případě předčasného opotřebení třecího materiálu destiček je povoleno použít další sadu destiček; v takovém případě musí být před dokončením zkoušky nová sada destiček zaběhnuta podle bodu 5.1.3.1.1, přičemž se stále používá zkoušený brzdový kotouč.
 5.1.4. Kotouč zadního kola
 5.1.4.1. Program zkoušky
 5.1.4.1.1. Záběh
 Podle tabulky A14/5.1.4.1.1.
 Tabulka A14/5.1.4.1.1
 Záběh
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděními
 [°C] MAX
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 50 %
 60
 30
 2
 100
 60
 30
 5.1.4.1.2. Zkouška slábnutí brzdného účinku
 Podle tabulky A14/5.1.4.1.2.
 Tabulka A14/5.1.4.1.2
 Zkouška slábnutí brzdného účinku
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před prvním brzděním
 [°C] MAX
 Doba mezi dvěma po sobě jdoucími brzděními
 [s]
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 50 %
 40 % Vmax
 20 % Vmax
 2
 100
 30
 15
 10
 5.1.4.1.3. Zkouška na únavu
 Podle tabulky A14/5.1.4.1.3.
 Tabulka A14/5.1.4.1.3
 Zkouška na tepelnou únavu
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděním
 [°C] +/– 10 °C
 Doba mezi dvěma po sobě jdoucími brzděními
 [s]
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 tepelná
 50 %
 40 % Vmax
 20 % Vmax
 3
 100 (1)
 30
 5
 20
 2
 funkční
 50 %
 50 % Vmax (2)
 5
 4
 200
 —
 1
 30
 60 % Vmax (3)
 75 % Vmax (4)
 3
 mechanická
 90 %
 40 % Vmax (2)
 5
 5
 200
 —
 2
 30
 48 % Vmax (3)
 60 % Vmax (4)
 Etapy 1 až 3 = 1 cyklus; opakovat do celkového počtu 20 cyklů (= 160 brzdění)
 (e)
 V případě předčasného opotřebení třecího materiálu destiček je povoleno použít další sadu destiček; v takovém případě musí být před dokončením zkoušky nová sada destiček zaběhnuta podle bodu 5.1.4.1.1 – 5.1.4.1.2, přičemž se stále používá zkoušený brzdový kotouč.
 5.1.5. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, pokud byly cykly předepsané v:
 a)
 tabulkách A14/5.1.3.1.1 – 5.1.3.1.2 pro kotouče předních kol;
 b)
 tabulkách A14/5.1.4.1.1 – 5.1.4.1.2 – 5.1.4.1.3 pro kotouče zadních kol dokončeny bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li podle „zkoušky na tepelně-mechanickou únavu“ v tabulkách A14/5.1.3.1.2 a A14/5.1.4.1.3 bez poškození nebo poruchy dokončeno méně než 20 cyklů, avšak více než 15, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí.
 Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 15 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 15 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají.
 Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením nebo poruchou se v této souvislosti rozumí:
 5.1.5.1.
 Během zkoušky:
 Teplota přesáhne 600 °C.
 5.1.5.2.
 Po zkoušce:
 a)
 kontakt mezi třmenem a kotoučem;
 b)
 trhliny, trvalá deformace nebo lomy;
 c)
 abnormální opotřebení;
 d)
 přípustný je nárůst házení nejvýše o 0,150 mm ve srovnání s počáteční hodnotou změřenou před zkouškou;
 e)
 přípustné je házení nejvýše 0,250 mm;
 f)
 přípustné je (u „plně plovoucího“ kotouče) zvýšení přímosti nejvýše o 0,100 mm ve srovnání s počáteční hodnotou změřenou před zkouškou.
 (1) Počáteční teplota pouze prvního brzdění.
 (2) Průměr kotouče ≤ 245 mm.
 (3) Průměr kotouče > 245 < 280 mm.
 (4) Průměr kotouče ≥ 280 mm.
 PŘÍLOHA 15
 KRITÉRIA PRO SKUPINY KOTOUČŮ PRO VOZIDLA KATEGORIÍ L1, L2, L3, L4 A L5
 1. DEFINICE ŠÍŘKY BRZDNÉ PLOCHY KOTOUČE
 Brzdnou plochou se rozumí plocha brzdového kotouče, na kterou brzdové destičky působí. Šířka brzdné plochy se počítá mezi vnějším průměrem kotouče a vnitřním průměrem kotouče podle této definice:
 1.1.
 V případě brzdné plochy s odlehčením (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.) pouze na brzdné ploše (obrázek 1): 3 mm směrem do středu kotouče od konce odlehčení.
 1.2.
 V případě brzdné plochy s odlehčením (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.) se vzdáleností od vnitřního průměru kotouče méně než 5 mm (obrázek 2): průměr okraje vybrání ve střední části brzdového kotouče.
 1.3.
 V případě brzdné plochy s odlehčením (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.), které končí uvnitř, vně okraje vybrání ve střední části brzdového kotouče (obrázek 3): průměr vnitřního okraje vybrání ve střední části brzdového kotouče.
 1.4.
 Ve všech ostatních případech: vnitřní průměr definovaný radiální šířkou největší kombinovatelné destičky, k níž je třeba přičíst 3 mm (obrázek 4).
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 Obrázek 4
 2. SKUPINY KOTOUČŮ
 „Skupinou kotoučů“ se rozumí seskupení podobných kotoučů tak, aby se zkoušky provedené na jediném kotouči považovaly za platné pro celou skupinu podobných kotoučů.
 Kotouče náležející k téže skupině musí mít následující znaky uvedené níže v bodech 2.1 až 2.9.
 Pro danou skupinu kotoučů lze schvalovací zkoušky provést na jednom kotouči náležejícím ke skupině, vystaveném nejvyššímu brzdnému momentu a největší energii, která má být pohlcena.
 Podobnost mezi kotouči je definována následujícími kritérii pro zařazení do skupiny, která musí být splněna současně:
 2.1.
 Stejný typ referenčního kotouče pro danou skupinu (z jednoho kusu, složený z pevně spojených částí nebo plovoucí).
 2.2.
 Materiál brzdné plochy se zvolí z materiálů uvedených v bodě 5.3.3.2.2; jiné materiály lze použít tehdy, pokud u nich byly podle schválení deklarovány stejné prokázané výsledky zkoušek podle bodu 8. V tomto případě se rozšíření vztahuje na všechny skupiny uvedené v tabulce 3, a to pro rozměry stejné či menší než ty, u nichž to bylo prokázáno.
 2.3.
 Odlehčení brzdné plochy: je přípustné jakékoli řešení (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.) za následujících podmínek:
 2.3.1.
 U kotoučů se stejným průměrem a tloušťkou: musí být změna hmotnosti brzdné plochy stírané destičkami v rozmezí ± 20 % vzhledem k referenčnímu kotouči.
 2.3.2.
 Ve všech ostatních případech: musí poměr mezi brzdnou plochou kotouče podle definice v bodě 4 a plochou odlehčení (součet ploch otvorů, drážek apod.) odpovídat hodnotám referenčního kotouče, s dovolenou odchylkou nejvýše – 20 %.
 Příklady:
 Referenční kotouč R, Ø 300 mm:
 Vnější průměr 300 mm, radiální šířka brzdné plochy 36,5 mm ≥ celková plocha A = 302 cm2
 Odlehčení na brzdné ploše: 64 otvorů o průměru 7 mm ≥ celková plocha
 B = 24,6 cm2
 poměr A/B = 12,3
 Kotouč S Ø 285:
 Vnější průměr 285 mm, radiální šířka brzdné plochy 41 mm ≥ celková plocha A = 314 cm2
 Odlehčení na brzdné ploše: 60 otvorů o průměru 7 mm ≥ celková plocha
 B = 23 cm2
 poměr A/B = 13,7
 Kotouč S může náležet do stejné skupiny referenčního kotouče R, neboť poměr 13,7 převyšuje 12, poměr kotouče R.
 Kotouč T Ø 260:
 Vnější průměr 260 mm, radiální šířka brzdné plochy 29 mm ≥ celková plocha A = 210 cm2
 Odlehčení na brzdné ploše: 64 otvorů o průměru 7 mm ≥ celková plocha
 B = 24,6 cm2
 poměr A/B = 8,5
 Kotouč T nemůže náležet do stejné skupiny referenčního kotouče R, neboť poměr 8,5 je o 31 % menší než poměr kotouče R, který činí 12,3, a tudíž překračuje stanovenou dovolenou odchylku nejvýše – 20 %.
 2.4.
 U nábojové části stejný materiál a mechanické vlastnosti, jako jsou stanoveny v mezinárodní normě pro materiály, nebo vyšší.
 U kotouče s nábojovou částí z oceli je ve srovnání s kotoučem zkoušeným za účelem schválení s nábojovou částí z hliníku výjimka přináležitosti ke stejné skupině povolena; opak povolen není.
 2.5.
 U uchycení nábojové části/brzdné plochy stejný materiál a mechanické vlastnosti, jako jsou stanoveny v mezinárodní normě pro materiály, nebo vyšší.
 2.6.
 Paprsky nábojové části s poměrem zaplněného a prázdného prostoru – měřeno na středním obvodu mezi koncem připevňovací plochy a začátkem brzdné plochy – v rozmezí ± 20 %, tloušťka v rozmezí + 30 % až – 10 % a stejné mechanické vlastnosti, jako jsou stanoveny v mezinárodní normě pro materiály, vzhledem k referenčnímu kotouči.
 2.7.
 Stejné technické řešení pro uchycení mezi nábojovou částí a brzdnou plochou (stejný výkres a materiály; u počtu uchycení mezi nábojovou částí a brzdnou plochou je přípustný stejný počet s dovolenou odchylkou + 2 – 0).
 2.8.
 Počet připevňovacích otvorů není u přináležitosti ke skupině závazný, aby se zajistila zaměnitelnost s originálním kotoučem.
 2.9.
 Vnější průměr zahrnutý v rozmezí 50 mm, podle tabulky 2.9:
 Tabulka A15/2.9
 Rozmezí
 [mm]
 Z jednoho kusu
 Kompozitní s částmi pevně spojenými
 Plovoucí kotouče
 ≥ 150 < 200
 X
 X
 X
 ≥ 200 < 250
 X
 X
 X
 ≥ 250 < 300
 X
 X
 X
 ≥ 300 < 350
 X
 X
 X
 Pro „periferní“ kotouče (namontované na vnějším průměru kola) žádné skupiny neexistují.
 Poznámka:
 U nových žádostí, které budou zahrnuty do již existující skupiny, je povoleno zvýšení maximální kinetické energie o 10 % vzhledem k hodnotě použité ke schválení kotouče referenční skupiny.
 Údaje pro nový výpočet kinetické energie musí být zjištěny z listu s údaji o výrobku vystaveného výrobcem vozidla.
 V případě kotoučů s použitími na obou kolech, předním a zadním, se schvalovací zkoušky podle bodu 8 provedou s nejtěžším zatížením, které na kotouče působí.