text:
Bøder - Forbrugerombudsmanden mod Europark
 Europark A/S var ikke berettiget til at pålægge rykkergebyr i 1. rykkerbrev efter pålæggelse af parkeringsafgift ved placering af et girokort i forruden. Europark A/S pålagt at tilbagebetale rykkergebyret.
 Dom i sagen N-2-10
 (Procedurefuldmægtig Diane Svanholm Kvist)
 (Advokat Keld Norup)
 Sagen vedrører rækkevidden af Højesterets dom af 4. marts 2010 med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt EuroPark A/S er berettiget til at pålægge rykkergebyr i det 1. rykkerbrev, jf. rentelovens § 9 b, efter at EuroPark A/S har pålagt en bilist en parkeringsafgift i forbindelse med en uberettiget parkering ved at placere en gul slip, tidligere et girokort (i dommen omtalt som "girokort"), bag den ene vinduesvisker på den parkerede bil.
 EuroPark A/S skal anerkende, at det er i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1, at opkræve rykkergebyr efter rentelovens regler herom allerede ved fremsendelse af det første brev til bilens ejer om betaling af parkeringsafgift, når der forinden alene er fremsat påkrav om betaling ved anbringelse af et girokort under vinduesviskeren på en parkeret bil.
 Subisidiært:
 EuroPark A/S skal anerkende, at EuroPark A/S samtidig med opkrævning af det første rykkergebyr skal oplyse modtageren om, at denne kun er forpligtet til at betale rykkergebyret, såfremt modtageren forinden har modtaget det på bilen placerede girokort.
 EuroPark A/S skal anerkende at tilbagebetale alle rykkergebyrer opkrævet over for personer på baggrund af girokort placeret på bilen efter Højesterets dom af 4. marts 2010 i sag 140/2008, 1. afdeling, medmindre disse personer anerkender at have modtaget girokortet placeret på deres bil.
 EuroPark A/S har påstået frifindelse.
 Sagen er anlagt den 13. oktober 2010.
 EuroPark A/S, der er Danmarks største parkeringsselskab, administrerer parkeringsanlæg, men ejer kun i meget få tilfælde parkeringsanlæg. Driften af parkeringsanlæg består i kontrol og opsyn, herunder blandt andet pålæggelse af kontrolgebyrer i forbindelse med uberettigede parkeringer samt opsyn med parkeringsanlæg i øvrigt. Såfremt kontrolgebyret ikke betales, sender EuroPark A/S et rykkerbrev, hvori der som tillæg til kontrolgebyret pålægges et rykkergebyr på 100 kr.
 Det fremgår af girokortet, der er placeret bag vinduesviskeren, at der vil blive pålagt et rykkergebyr, hvis kontrolgebyret ikke betales inden 10 dage.
 På girokortet er der henholdsvis et løbenummer og en FIKkode, som kan identificere det enkelte kontrolgebyr.
 1. rykkerbrev, der først udsendes 14 dage efter, at kontrolafgiften er pålagt, indeholder et girokort, som ligeledes er påført et løbenummer samt en FIKkode, således at betalingen kan identificeres. Det fremgår blandt andet af rykkerbrevet:
 Da vi ikke har registreret indbetaling på ovennævnte løbenummer, beder vi Dem betale det skyldige beløb ved brug af dette girokort, hvorpå vi har tillagt yderligere rykkergebyr på 100,- til dækning af vores omkostninger, jf. renteloven § 9 b, stk. 2. ..."
 Højesterets dom af 4. marts 2010
 Der har ved domstolene verseret en række sager, hvor bilisten er blevet pålagt at betale rykkergebyr. En af disse sager var anlagt ved retten i Herning i 2006 og blev indbragt for Vestre Landsret og senere for Højesteret, der afsagde dom den 4. marts 2010. Forbrugeren gjorde under sagen gældende, at han ikke havde modtaget girokortet med kontrolafgiften.
 Vestre Landsret frifandt bilisten ved dom af 9. november 2007 (U2008.583 V). Af dommens præmisser fremgår bl.a.:
 Allerede fordi driften sker efter privatretlige regler, er der ikke grundlag for den påberåbte analoge anvendelse af bestemmelsen i færdselslovens § 121, stk. 3, der angår afgifter af offentligretlig karakter.
 Det findes endvidere bedst stemmende med almindelige privatretlige regler, at kravet på et kontrolgebyr forfalder ved påkrav, der i mangel af holdepunkter for andet må afgives ved brev eller på anden lignende betryggende måde.
 Der er derfor ikke grundlag for at anse girokortet, der blev placeret bag vinduesviskeren, for et påkrav, der - mod indstævntes forklaring - er kommet frem til indstævnte. Der er herved lagt vægt på, at placeringen af girokortet ikke kan antages at rumme samme sikkerhed for, at meddelelsen når frem til adressaten som fremsendelse af et brev til den pågældende adresse.
 Det kan herefter ikke lægges til grund, at kravet på kontrolgebyr i forhold til indstævnte var forfaldet ved afsendelse af den første rykker, og appellanten har derfor ikke krav på rykkergebyr efter rentelovens § 9 b med hensyn til dette brev.
 Højesteret stadfæstede ved dom af 4. marts 2010 (U2010.1534 H) landsrettens dom med følgende begrundelse:
 Af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder Højesteret, at der ikke er grundlag for analog anvendelse af færdselslovens § 121, stk. 3.
 Højesteret tiltræder endvidere, at anbringelsen af girokortet under vinduesviskeren på bilen ikke i sig selv indebærer, at påkravet i girokortet kan anses for at være kommet frem til A.
 Der er enighed om, at girokortet ikke længere sad på bilen, da A vendte tilbage.
 Højesteret tiltræder herefter, at EuroPark A/S ikke har været berettiget til at fastholde det rykkergebyr, der blev opkrævet ved brevet af 24. januar 2006.
 Parterne korrespondance før og efter Højesterets dom
 Efter Vestre Landsrets afgørelse var der en del korrespondance mellem Forbrugerombudsmanden og EuroPark A/S' advokat, ligesom der blev afholdt møder.
 Forbrugerombudsmanden meddelte efter et møde den 5. februar 2008 i brev af 8. februar 2008 til EuroPark A/S' advokat, "at private parkeringsfirmaer ikke kan opkræve rykkergebyr, uden at der er sikkerhed for, at adressaten har modtaget girokortet (betalingspåkravet)". I brevet henviste Forbrugerombudsmanden til Justitsministerens besvarelse af 5. februar 2008 til Folketinget af bl.a. spørgsmål nr. S 552, hvoraf det blandt andet fremgår:
 Efter Justitsministeriets opfattelse forudsætter pålæggelse af et rykkergebyr i forbindelse med forsinket betaling, at det kan lægges til grund, at debitor forud for rykkerskrivelsen har modtaget underretning om fordringen og om betalingsfristen.
 Efter yderligere korrespondance, hvori EuroPark A/S fastholdt sit standpunkt, opfordrede Forbrugerombudsmanden i brev af 3. juli 2008 EuroPark A/S til, indtil sagen blev afklaret i Højesteret, at følge Vestre Landsrets afgørelse og således ophøre med at pålægge rykkergebyr i forbindelse med 1. rykkerbrev.
 Ved brev af 7. juli 2008 til Forbrugerombudsmanden oplyste EuroPark A/S' advokat, at der efter hans opfattelse var tale om en konkret afgørelse i forhold til de faktiske forhold i den foreliggende sag, og EuroPark A/S ville følge dommen og frafalde 1. rykkergebyr i de situationer, hvor bilisten bestred at have modtaget kontrolgebyret.
 Ved breve af 10. juli 2008 og 29. august 2008 til EuroPark A/S' advokat forbeholdt Forbrugerombudsmanden sig at udtage stævning mod EuroPark A/S.
 Efter Højesterets dom af 4. marts 2010 rettede Forbrugerombudsmanden ved brev samme dag henvendelse til EuroPark A/S' advokat med henblik på at få klarlagt, hvordan EuroPark A/S fremover ville administrere opkrævningen af rykkergebyr ved udsendelse af betalingsrykkere.
 EuroPark A/S' advokat svarede ved brev af 8. marts 2010, at afgørelsen ville blive drøftet i brancheforeningen og de respektive private parkeringsselskaber med henblik på at få fastlagt rækkevidden af den afsagte dom samt at få klarlagt i, hvilket omfang denne ville medføre procedureændringer.
 I brev af 16. marts 2010 til Forbrugerombudsmanden, som bl.a. indeholdt en gengivelse af en pressemeddelelse om EuroPark A/S' forståelse af Højesterets dom af 4. marts 2010, oplyste EuroPark A/S' advokat afslutningsvis i brevet:
 "I de tilfælde, hvor der fremkommer indsigelse herimod, vil min klient, som man i øvrigt har gjort det siden den afsagte landsretsdom, frafalde det første rykkergebyr. Denne praksis er og bliver gennemført, både såfremt indsigelsen kommer umiddelbart efter modtagelsen af første rykkergebyr, men også såfremt indsigelsen kommer senere i inkassationsforløbet, herunder også under en eventuel efterfølgende verserende retssag."
 På grundlag af EuroPark A/S' anmodning om aktindsigt oplyste Forbrugerombudsmanden i brev af 13. oktober 2010, at der var modtaget i alt 11 klager med samme problemstilling som i nærværende sag.
 Michael Christensen har forklaret, at han blev ansat som økonomisk chef i EuroPark A/S i september 2007 og blev administrerende direktør den 1. juli 2012. Han havde indtil den 13. november 2012 ansvaret for økonomifunktionen i selskabet.
 EuroPark A/S er Danmarks største parkeringsselskab med en markedsandel på ca. 60 %. Selskabet har eksisteret siden midten af 90'erne og har en række forretningsområder udover parkeringskontrollen, f.eks. vejservice og snerydning, men også rådgivning ved anlæg af parkeringsarealer. Ca. 64 % af omsætningen på 290 mio. kr. i 2011 i EuroPark A/S stammer fra betaling for parkering på time-, evt. månedsbasis mv., mens indtægterne fra kontrolgebyrer og rykkergebyrer udgør ca. 36 % af den samlede omsætning. Selskabets årlige indtægter fra rykkergebyrer svinger en del, men er sædvanligvis 5-6 mio. kr., hvilket omfatter både 1., 2. og 3. rykkergebyr. Opkrævning af rykkergebyr foregår automatisk via et it-system, der på grundlag af data fra girokortet automatisk tæller 10 dage frem, svarende til betalingsfristen. Før der sendes rykkerskrivelser, foretages en betalingskontrol for at undgå krydsindbetalinger.
 EuroPark A/S opbevarer regnskabsmateriale i 5 år. Girokortene gemmes som bogføringsmateriale. Det vil derfor være muligt at finde de sager, hvori der er opkrævet 1. rykkergebyr, men det vil skulle ske ved manuel sagsbehandling. I 2011 blev der udstedt ca. 250.000 kontrolgebyrer. Der blev udsendt ca. 50.000 1. rykkerbrev, og i mange af disse tilfælde tillige 2. og 3. rykkerbrev. I nogle af disse sager har bilisterne fremsat indsigelser, som efterfølgende er efterkommet. Dette drejer sig formentlig om ca. 5.000 sager pr. år. Hvis EuroPark A/S skal tilbagebetale rykkergebyr for første rykkerbrev fra tidspunktet forHøjesterets dom, vil EuroPark A/S manuelt skulle gennemgå ca. 125.000 sager.
 Der er endvidere det problem, at det ofte er en anden end bilens ejer, der har betalt kontrolafgiften. EuroPark A/S kan ikke selv kontrollere, hvem der har betalt kontrolafgiften, men vil skulle kontakte bankerne, som opkræver 50 kr. pr. oplysning, hvis de altså overhovedet vil medvirke. Selskabet henter i øvrigt adresseoplysninger fra Det Centrale Register for Motorkøretøjer (CRM) og kender derfor bilejerens registrerede adresse. Men adressen kan have ændret sig, og bilen kan være blevet solgt, siden rykkergebyret blev pålagt.
 Det er muligt ved hjælp af det løbenummer, som er påført girokortene, at identificere, hvilke bilister der har betalt kontrolafgiften på grundlag af det girokort, der oprindeligt blev placeret i bilens forrude, og hvilke der har betalt efter at have modtaget et rykkerbrev.
 Da Forbrugerombudsmanden varslede, at der eventuelt ville blive indgivet stævning, ændrede EuroPark A/S ikke procedure for så vidt angik registrering af indbetalinger eller opkrævning af 1. rykkergebyr, og gebyrerne opkræves stadig.
 Thomas Jørgensen har forklaret, at han er inhouse advokat, og at han i august måned indtrådte i selskabets bestyrelse. Han har siden ultimo sept./okt. 2010 været ansat i et datterselskab til EuroPark A/S, Euroincasso ApS. Han har ansvaret for den indenretlige inkassoprocedure med udsendelse af betalingspåkrav, udarbejdelse af stævninger og møde i retten. Han modtager typisk sagerne 14 dage til 3 uger efter selskabets 3.rykker. Indsigelsessager modtager han ca. 14 dage efter selskabets sidste fastholdelse af gebyret. Han bistår også koncernen i øvrige juridiske problemstillinger.
 Det er parkeringsvagterne, der placerer girokortene på bilerne. Vagterne runderer på deres tildelte ruter og medbringer en håndholdt computer, en PDA, samt et fotografiapparat. På computeren indtastes før runderingen pladsens nummer. Udover parkeringskontrollen har vagten også andre opsynsopgaver og tjekker bl.a. for indbrud på pladsen og glat føre mv. Hvis en bil holder ulovligt parkeret, indtastes på PDA'en bilens mærke, farve samt registreringsnummer. Det noteres, hvorfor kontrolgebyret gives. Efter indtastning følger en observationstid på mellem 3-15 min. afhængigt af den aftale, som ejeren af pladsen har indgået med EuroPark A/S. Efter endt observationstid sættes girokortet i bilens forrude under vinduesviskeren. Herefter tager parkeringsvagten 4-5 billeder af bilen, herunder 1-2 billeder af girokortet fra forskellige vinkler som dokumentation for, at det er forsvarligt placeret.
 I tilfælde af, at der f.eks. ligger girokort på pladsen, samles disse op og medbringes til det driftskontor, hvor parkeringsvagten har sin daglige gang. Disse kontrolafgifter behandles efterfølgende særskilt. Dette udgør ikke et stort problem.
 På driftskontorets afkodes oplysningerne på PDA'en, herunder de billeder, som parkeringsvagten har taget, og parkeringsvagtens eventuelle bemærkninger om, at han har været i kontakt med bilisten. Oplysningerne sendes til en server. Herefter fremnoteres sagen i 10 plus 4 dage, og hvis der hverken er sket betaling eller rejst indsigelse, indledes rykkerproceduren, der udgøres af i alt 3 rykkere.
 EuroPark A/S benytter samme rykkerskrivelse som før Højesterets dom, dog med en tilføjelse om, at hvis det ikke er den registrerede bruger, der har parkeret bilen, bedes der rettet henvendelse til EuroPark A/S herom.
 Han har ikke tal på, hvor mange der betaler efter henholdsvis den første, anden og tredje rykker. Efter en gennemgang af ca. 5.000 sager kunne EuroPark A/S' brugerafdeling konstatere, at der var indsigelser - telefoniske eller skriftlige - i ca. 25 % af sagerne. Når EuroPark A/S modtager en indsigelse, standses rykkerproceduren, og indsigelsen besvares. Af de 5.000 sager udgjorde indsigelsen om ikke at have modtaget den oprindelige opkrævning maksimum 30-40 sager, svarende til 0,8 %. Af de tvister, der er i retten, udgør denne problemstilling 10-20 %. Som hovedregel frafaldes per kulance rykkergebyret, der opkræves i forbindelse med 1. rykkerbrev, når der rejses indsigelse.
 Efter en konkret bevismæssig vurdering kan rykkergebyret dog blive fastholdt. Den ene situation er, hvor bilisten oplyser ikke at have modtaget kontrolafgiften, men hvor det kan konstateres, at der er sket en indbetaling på det oprindelige løbenummer, der fremgik af det girokort, som blev placeret på den parkerede bil. Dette løbenummer er forskelligt fra det løbenummer, der står på det girokort, der er en del af rykkerbrevet. Det kan herefter konstateres, at det oprindelige girokort er modtaget. Den anden situation er, hvor han som advokat foretager en bevismæssig vurdering af modpartens indsigelser sammenholdt med parkeringsvagtens observationer, fotos og andre data, og hvor der på det grundlag ikke er holdepunkter for indsigelsen. Den tredje situation er, at der reageres kort tid efter girokortets aflevering på bilen, og hvor bilisten siden gør gældende, at vedkommende ikke har modtaget girokortet.
 Rykkerbrevene sendes med Post Danmark. Af de 5.000 gennemgåede sager er der modtaget returpost i størrelsesorden 170-180 stk., svarende til ca. 3 %. Den typiske årsag er, at adressaten er ubekendt på adressen. Udsendelse af rykkerskrivelser sker på baggrund af oplysninger fra CRM, hvor bilens ejer og primære bruger er registreret.
 Han har af brugerafdelingen fået oplyst, at de har modtaget omkring 5 henvendelser på baggrund af den offentlige opmærksomhed, der har været omkring problemstillingen.
 Han har ikke personligt set noget krav om tilbagebetaling af 100 kr.
 Ad den principale påstand 1:
 Det gøres gældende, at EuroPark A/S ikke har haft rimelig grund til at opkræve rykkergebyr i forbindelse med det 1. rykkerbrev til bilisten, jf. rentelovens § 9b, stk. 1. Det er en forudsætning for opkrævning af et rykkergebyr, at det beløb, der rykkes for, er forfaldent til betaling. Bilisten skal derfor forud for modtagelsen af rykkerbrevet have modtaget et betalingspåkrav. Er betalingspåkravet ikke kommet frem, er der ikke indtrådt en betalingsforpligtelse for bilisten, og der kan ikke opkræves rykkergebyr. Det er en almindelig retsgrundsætning i dansk ret, at afsenderen bærer risikoen for, at en meddelelse er kommet frem. Det er således ikke bilisten, der bærer risikoen for, om girokortet er kommet frem.
 Det afgørende for, om EuroPark A/S er berettiget til at opkræve rykkergebyr i forbindelse med 1. rykkerbrev, er derfor, om girokortet er kommet frem til bilisten. Det forhold, at girokortet anbringes under vinduesviskeren på bilen, er ikke tilstrækkeligt til at anse påkravet for at være kommet frem. Dette er fastslået ved Højesterets dom af 4. marts 2010. Højesterets præmisser er formuleret generelt og afklarer retsstillingen på området. Det er således uden betydning, at parterne i den konkrete sag var enige om, at girokortet ikke sad på bilen, da bilisten vendte tilbage, eller at der var tale om en fuldbyrdelsesdom.
 Det forhold, at EuroPark A/S tager et billede af anbringelsen af girokortet, beviser ikke, at det er kommet frem til bilisten. Girokortet kan efterfølgende være fjernet f.eks. som led i en drengestreg, det kan være blæst væk, eller en anden bilist kan have placeret det på sin egen bil.
 EuroPark A/S anerkender selv denne problemstilling, eftersom EuroPark A/S per automatik frafalder 1. rykkergebyr, når bilisten kommer med en indsigelse om ikke at have modtaget girokortet. Dette gør EuroPark A/S, fordi selskabet ikke kan bevise, at bilisten har modtaget girokortet.
 Da EuroPark A/S ikke kan være sikker på, at et girokort placeret under vinduesviskeren på bilen er kommet frem til bilisten, handler EuroPark A/S i strid med markedsføringslovens § 1 ved uden retligt grundlag at pålægge bilisten et rykkergebyr allerede ved fremsendelse af det 1. rykkerbrev. Det forhold, at der i EuroPark A/S er praksis for at eftergive 1. rykkergebyr, når der modtages indsigelser, er ikke tilstrækkeligt til, at det er i overensstemmelse med god markedsføringsskik at opkræve rykkergebyret ved fremsendelse af 1. rykkerbrev.
 Ad den subsidiære påstand 1:
 Det gøres gældende, at EuroPark A/S handler i strid med markedsføringslovens §§ 1 og 3 og artikel 7 om vildledende udeladelser i direktivet om urimelig handelspraksis, når EuroPark A/S i sit 1. rykkerbrev undlader at oplyse om, at bilisten kun er forpligtet til at betale rykkergebyret, hvis girokortet med parkeringsafgiften er modtaget. EuroPark A/S udelader derved vigtige informationer, jf. U 2005.2250 S.
 Det er ikke tilstrækkeligt til imødekommelse af markedsføringslovens § 3, at EuroPark A/S per kulance frafalder rykkergebyret, når der fremkommer indsigelser, idet denne praksis forudsætter en reaktion fra forbrugerens side.
 Det gøres gældende, at EuroPark A/S har handlet i strid med markedsføringslovens § 3 ved rutinemæssigt i tiden efter Højesterets dom at have opkrævet rykkergebyr i forbindelse med 1. rykkerbrev. EuroPark A/S skal derfor tilbagebetale alle rykkergebyrer opkrævet over for bilister alene på grundlag af et girokort placeret på bilistens bil, medmindre bilisten anerkender at have modtaget dette.
 Der er i markedsføringslovens § 20 hjemmel til at give påbud for at sikre genoprettelse af den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand. Det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget til den tidligere § 13 (nu § 20) i markedsføringsloven, at bestemmelsen giver mulighed for i det tilfælde, hvor det må anses for nødvendigt for at sikre genoprettelse af status quo, at give de i så henseende nødvendige påbud. Hvis en erhvervsdrivende hos kunder opkræver beløb, som ikke baserer sig på civilretlige krav - enten fordi de pågældende aftaler ikke indeholder hjemmel til at opkræve beløbene, eller fordi vilkår om betaling af de pågældende beløb er ugyldige efter aftalelovens regler - vil der således i klare tilfælde i medfør af den tidligere lovs § 13, 2. pkt., litra 2, (nu § 20, stk. 1, nr. 2) kunne gives påbud om tilbagebetaling af allerede modtagne beløb. Et sådant påbud om tilbagebetaling til kunder kan gives, hvis retten anser alle civilretlige betingelser for opfyldt. Det fremgår tillige af bemærkningerne til lovforslaget til den tidligere § 13 (nu § 20) i markedsføringsloven, at bestemmelsen kan anvendes ved flere forbrugere.
 EuroPark A/S har som tidligere nævnt ikke ved udsendelse af 1. rykkerbrev sikkerhed for, at betalingspåkravet er kommet frem til bilisten. EuroPark A/S har derfor ikke med sikkerhed et civilretligt krav mod bilisten.
 Det fremgår af retspraksis, at betaling på grund af en vildfarelse med hensyn til en klar retsregel normalt kan danne grundlag for tilbagesøgning, jf. U 1972.1025 H og U 2005.2960 S.
 Det er ikke urimeligt, hvis EuroPark A/S skal tilbagebetale de uretmæssigt opkrævede rykkergebyrer. Et påbud om tilbagebetaling vil ikke stå i misforhold til EuroPark A/S' forseelse, selvom tilbagebetalingen vil kræve et omfattende manuelt arbejde fra EuroPark A/S' side. Der har løbende været dialog mellem Forbrugerombudsmanden og EuroPark A/S vedrørende problemstillingen, og Forbrugerombudsmanden varslede, at der eventuelt ville blive indgivet stævning mod EuroPark A/S. EuroPark A/S kunne i denne forbindelse have truffet de nødvendige foranstaltninger, så det i dag ville have været lettere at finde de sager frem, hvor der er betalt 1. rykkergebyr på grundlag af 1. rykkerbrev.
 Der foreligger ikke passivitet i den foreliggende situation, hvor EuroPark A/S har opkrævet et beløb uden retligt grundlag.
 EuroPark A/S:
 EuroPark A/S har overordnet gjort gældende at være berettiget til at opkræve rykkergebyr i forbindelse med fremsendelse af 1. rykkerbrev, idet girokortet må antages at være kommet frem til bilisten, når det er anbragt på pågældendes bil. Af justitsministerens besvarelse af spørgsmål nr. S 552 fremgår det, at debitor skal have modtaget underretning om betalingspåkravet, men intet om, hvordan underretning skal være foretaget. Det er intet krav om, at bilisten fysisk skal have modtaget girokortet, at betalingspåkravet skal være kommet til bilistens kundskab, eller at bilisten skal være orienteret om selve indholdet af påkravet. Påkravet er i nærværende situation fremsat under sådanne omstændigheder, at det normalt vil være kommet frem til bilisten. Rykkerbrevet fremsendes derfor med rimelig grund, jf. rentelovens § 9 b, idet der i bestemmelsen "med rimelig grund" henvises til, at kravet skal være forfaldent. Dette er tilfældet, når der er gået 10 dage, siden girokortet blev placeret på bilen.
 Forbrugerombudsmandens konklusion på baggrund af Højesterets dom af 4. marts 2010 er alt for vidtrækkende og uden belæg i dommen. Der var tale om en konkret afgørelse, hvor Højesteret alene tog stilling til den situation, hvor der var enighed om, at girokortet ikke sad på bilen, da bilisten returnerede til bilen. Denne enighed var afgørende for Højesteret. Højesteret har derimod ikke taget stilling til, hvordan det ville have forholdt sig, hvis EuroPark A/S havde fastholdt, at girokortet var til stede, da bilisten vendte tilbage til bilen. Højesteret anfører alene, at ".. anbringelsen af girokortet under vinduesviskeren på bilen ikke i sig selv indebærer, at påkravet kan anses for at være kommet frem til A."
 Det må derfor lægges til grund, at EuroPark A/S vil have mulighed for på anden måde at føre bevis for, at et girokort placeret på en parkeret bil er kommet frem til bilisten. Højesteret tiltræder således ikke landsrettens præmisser om, at betalingspåkravet skal afgives ved brev.
 Det må afgøres efter sædvanlige bevisbyrderegler, om et påkrav er kommet frem.
 Når parkeringsvagten har taget billeder af, at girokortet er placeret på bilen, er disse et tungtvejende bevis for, at girokortet er kommet frem, og der er dermed grundlag for at opkræve et rykkergebyr i forbindelse med fremsendelse af 1. rykkerbrev. I disse tilfælde er det bilisten, der skal løfte bevisbyrden for, at girokortet ikke var til stede, da han returnerede til bilen. EuroPark A/S har erkendt, at bevisbyrden kan være svær at løfte for bilisten, hvorfor rykkergebyret frafaldes per kulance, hvis bilisten straks i forbindelse med modtagelse af 1. rykkerbrev fremsætter indsigelse over for EuroPark A/S om, at girokortet ikke er modtaget. Dette sker på baggrund af bevismæssige og forretningsmæssige vurderinger. Der ligger heri ikke en anerkendelse af, at EuroPark A/S er uberettiget til at opkræve rykkergebyret. Der er således også situationer, hvor rykkergebyret fastholdes. Dette er for eksempel tilfældet, hvis indsigelsen først fremsættes under en efterfølgende retssag, og bilisten oprindeligt klagede, inden rykkerskrivelsen blev udsendt, eller hvis det kan konstateres, at der er sket indbetaling på det girokort, som blev placeret på bilen. Dommen af 10. august 2010 fra Retten i Glostrup er et eksempel herpå.
 Rykkerbrevet sendes med Post Danmark. I rykkerbrevet får bilisten den forbrugermæssige information, som er nødvendig. Forbrugeren bør straks reagere, hvis forbrugeren ikke er enig i, at der skal betales rykkergebyr.
 Det afgørende i denne sag er, hvad der ligger i begrebet "kommet frem". Det er EuroPark A/S' opfattelse, at det er tilstrækkeligt, at girokortet er kommet inden for skyldnerens rådighedssfære, jf. U 2003.1421 Ø og U 2005.3046 Ø, hvilket er sket, når det er placeret på bilens forrude. Det forhold, at tredjemand kan fjerne girokortet, må komme bilisten til skade. EuroPark A/S anvender den fremgangsmåde, som er den almindelige ved pålæggelse af kontrolgebyrer i hele verden. Det er ganske udokumenteret, at risikoen for, at girokortet forsvinder, når det placeres i forruden på bilistens bil, er større, end hvis det blev sendt med Post Danmark.
 Færdselslovens § 121, stk. 3, kan ikke anvendes analogt, men det afskærer ikke retten fra at anvende de samme principper, som færdselslovens § 121, stk. 3 er udtryk for. Det må betragtes som en sædvane, at girokortet ved pålæg af kontrolgebyr bliver placeret på bilen og ikke eftersendt med postvæsenet. Ved anbringelse på bilen er det den, der har parkeret bilen, som får underretning om kontrolgebyret og om baggrunden herfor, og som dermed har mulighed for med det samme at kontrollere, om kontrolafgiften er pålagt med rette.
 Det bestrides derfor, at EuroPark A/S handler i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1.
 Det bestrides, at EuroPark A/S handler i strid med markedsføringslovens § 3 ved fremsendelsen af rykkerbrevet. Den foreliggende situation er heller ikke omfattet af artikel 7 i direktivet om virksomheders urimelige handelspraksis.
 Der er ikke tale om vildledende markedsføring. EuroPark A/S undlader ikke i rykkerbrevet at give bilisten væsentlige oplysninger. Der er ikke holdepunkter for at pålægge EuroPark A/S i videre omfang, end hvad der er gældende for andre kreditorer, at skulle redegøre for, hvornår der kan pålægges et rykkergebyr. Der foreligger ikke en sådan generel vejledningsforpligtelse for kreditorer. Der vil derfor være tale om forskelsbehandling, hvis det pålægges EuroPark A/S i 1. rykkerbrev at oplyse, at der er mulighed for, at EuroPark A/S frafalder 1. rykkergebyr, hvis bilisten ikke har modtaget girokortet.
 Markedsføringslovens § 20 indeholder efter sin ordlyd ikke hjemmel til, at Forbrugerombudsmanden kan rejse et tilbagebetalingskrav. Det bestrides, at der med henvisning til bemærkningerne til den tidligere § 13 kan stilles krav om en så omfattende tilbagebetaling, som tilfældet er i denne sag.
 Det er ifølge bemærkningerne en betingelse for, at der kan kræves tilbagesøgning, at tilbagebetalingen vil være uproblematisk. Hvis EuroPark A/S pålægges at tilbagebetale rykkergebyrerne, vil EuroPark A/S skulle gennemgå mange tusinde sager manuelt, idet EuroPark A/S ikke har registreret elektronisk, hvem der har betalt rykkergebyr. Et krav om tilbagebetaling vil derfor være urimeligt og uproportionalt. Desuden er påstanden alt for vidtgående, idet der kan være tilfælde, hvor rykkergebyret efter en bevismæssig bedømmelse er opkrævet med rette.
 Når bilisten har betalt rykkergebyret uden indsigelser, må det tages som udtryk for, at girokortet er modtaget. Hvis retten kommer frem til, at EuroPark A/s er forpligtet til at tilbagebetale rykkergebyr, må det kræves, at bilisterne selv henvender sig til EuroPark A/S og beviser, at girokortet ikke er modtaget. Der er tale om et forsvindende lille antal sager, hvor bilisten reelt er berettiget til tilbagesøgning. Det bør tillige tages i betragtning, at ingen har fremsat krav om tilbagebetaling på trods af den offentlige opmærksom, der har været omkring sagen. Forbrugerombudsmanden har også alene modtaget 11 henvendelser.
 Markedsføringslovens § 20 indeholder ikke hjemmel for tilbagesøgning. Det bestrides, at § 20 kan finde anvendelse i den foreliggende situation, idet der i så fald er tale om lovgivning i bemærkningerne.
 Betingelserne for tilbagesøgning er desuden ikke opfyldt, da der ikke har været tale om overtrædelse af en klar retsregel. Spørgsmålet om, hvorvidt opkrævning af rykkergebyr i den foreliggende situation er berettiget efter renteloven, har således været genstand for fortolkning i såvel landsretten som Højesteret.
 Tilbagesøgning er endvidere udelukket, idet bilisterne ikke har reklameret inden for en rimelig frist. Forbrugerombudsmanden kan ikke afbryde fristen på vegne af en lang række unavngivne bilister. De enkelte bilister må rette henvendelse på egen hånd.
 Indledningsvis bemærkes, at retten ikke finder grundlag for at anvende principperne i færdselslovens § 121, stk. 3, jf. Højesterets dom af 4. marts 2010.
 Parkeringsselskabet EuroPark A/S pålægger bilister en parkeringsafgift i tilfælde, hvor EuroPark A/S konstaterer, at bilen er parkeret på parkeringsarealet, uden at reglerne for parkering på det omhandlede areal er iagttaget. Parkeringsafgiften pålægges ved, at EuroPark A/S' parkeringsvagt på stedet placerer et girokort (nu en gul slip) på den parkerede bils forrude under vinduesviskeren.
 Som fastslået i Højesterets dom af 4. marts 2010 (1. afdeling, sag 140/2008) indebærer anbringelse af girokortet på denne måde ikke i sig selv, at påkravet i girokortet kan anses at være kommet frem til den, som påkravet vedrører. EuroPark A/S' bevisbyrde for, at påkravet er kommet frem, løftes ikke ved, at der nu optages fotos af girokortets placering på bilen.
 Under disse omstændigheder finder retten, at det vil være uberettiget og i strid med markedsføringslovens § 1, såfremt EuroPark A/S i henhold til rentelovens regler opkræver et rykkergebyr allerede ved fremsendelse af det første rykkerbrev efter betalingspåkravet, med mindre det ved øvrige omstændigheder godtgøres, at påkravet er kommet frem. Der kan således foreligge tilfælde, hvor bilisten har anerkendt eller på anden direkte eller indirekte måde ved sine handlinger har tilkendegivet at have modtaget girokortet, eller der foreligger anden dokumentation herfor.
 Med disse bemærkninger tages Forbrugerombudsmandens påstand 1 til følge.
 Det er ubestridt, at EuroPark A/S i en årrække forud for anlæggelsen af nærværende sag har opkrævet rykkergebyrer på grundlag af påkrav i de under bilernes vinduesviskere placerede girokort. Det følger af det ovenfor anførte, at disse opkrævninger har været uberettigede, hvor der ikke har foreligget øvrige omstændigheder, hvorefter det må anses for godtgjort, at påkravet er kommet frem. De personer, hos hvem EuroPark A/S uberettiget har opkrævet de nævnte rykkergebyrer, vil derfor have et tilbagesøgningskrav mod EuroPark A/S.
 Forbrugerombudsmandens påstand 2 må anses for et påbud, som er nødvendigt for at sikre genoprettelse af den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand, jf. markedsføringslovens § 20, stk. 1, nr. 2.
 I bemærkningerne til lovforslag nr. 211 til lov om markedsføring § 13 (nu § 20) - FT 1994 s. 7271 fremgår, at bestemmelsen kan anvendes, hvor mange forbrugere har været udsat for samme lovstridige adfærd, og hvor det vil være uproblematisk for vedkommende erhvervsdrivende på eget initiativ via kundekartotek at rette for sig.
 Da retstilstanden efter Højesterets dom af 4. marts 2010 har haft den fornødne klarhed, og da Europark A/S fortsatte opkrævningerne uden at ændre registreringsforholdene, findes et påbud om tilbagebetaling at stå i rimeligt forhold til forseelsen.
 Påstand 2, der er begrænset til tiden efter Højesterets dom af 4. marts 2010, indeholder som en undtagelse til tilbagebetalingspligten de tilfælde, hvor personer, til hvem tilbagebetaling ellers skulle ske, anerkender at have modtaget girokortet placeret på deres bil. Retten finder, at undtagelsen bør udstrækkes til tilfælde, hvor bilisten i øvrigt på en direkte eller indirekte har tilkendegivet at have modtaget det på bilen placerede girokortet.
 Som følge af det anførte samt idet der ikke, som anført af EuroPark A/S, findes at være indtrådt passivitet, tager retten påstand 2 til følge med ovennævnte tilføjelse.
 EuroPark A/S skal anerkende, at det er i strid med god markedsføringsskik, jf. markedsføringslovens § 1, at opkræve et rykkergebyr efter rentelovens regler herom allerede ved fremsendelse af det første brev til bilens ejer om betaling af parkeringsafgift, når der forinden alene er fremsat påkrav om betaling ved anbringelse af et girokort/en gul slip under vinduesviskeren på en parkeret bil.
 EuroPark A/S skal anerkende at have pligt til i tiden efter Højesterets dom af 4. marts 2010 at tilbagebetale alle rykkergebyrer, der er opkrævet over for personer på baggrund af girokort placeret på bilen, medmindre disse personer anerkender at have modtaget girokortet placeret på deres bil, eller direkte eller indirekte har tilkendegivet at have modtaget det på bilen placerede girokortet. EuroPark A/S skal inden 14 betale 25.000 kr. i sagsomkostninger til Forbrugerombudsmanden. Sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8a.
 Claus Forum Petersen Mette Christensen Mette Skov Larsen
 Gitte Forsberg Torben Steenberg


type: wikipedia

text:
Για την τοπική αυτοδιοίκηση του Νομού Καβάλας, δείτε: Π.Ε. Καβάλας και Π.Ε. Θάσου.
 Ο Νομός Καβάλας είναι ένας από τους 51 καταργημένους νομούς της Ελλάδας. Συνορεύει με τους νομούς Σερρών στα Δυτικά, στα Βορειοδυτικά του με το Νομό Δράμας, στα Βορειοανατολικά με το Νομό Ξάνθης, ενώ προς Νότια βρέχεται από το Αιγαίο Πέλαγος.
 Κατατάσσεται 34ος ως προς την έκταση έκταση νομός της χώρας και καταλαμβάνει επιφάνεια 2.111 τ.χμ., από τα οποία τα 18 τ.χμ. είναι εσωτερικά ύδατα, και 20ος σε πληθυσμό με 58.663 κατοίκους. Διαιρούνταν σε 4 επαρχίες, 7 δήμους και 66 κοινότητες έως το 1997 και με τον Καποδίστρια σε 11 δήμους. Η μεγαλύτερη πόλη και μοναδική του νομού είναι η Καβάλα (58.663) και ακολουθούν οι κωμοπόλεις Χρυσούπολη (8.004) και Ελευθερούπολη (4.360).
 Ως Νομαρχιακή Αυτοδιοίκηση Καβάλας αποτελούσε διοικητική διαίρεση της Ελλάδας στο Ανατολικό τμήμα της, με πρωτεύουσα την ομώνυμη πόλη και στεγαζόταν αρχικά στο κτίριο Ζιουντί, ενώ αργότερα έγινε η μεταστέγασή της στο διοικητήριο.
 Περιοχή
 Γεωγραφία
 Το έδαφος του νομού είναι ορεινό κατά 55%, ημιορεινό κατά 24% και πεδινό κατά 21%. Στο ανάγλυφο του νομού δεσπόζουν τρεις μεγάλοι ορεινοί όγκοι: το Παγγαίο στο Δυτικό τμήμα, στα όρια με το νομό Σερρών, τα όρη της Λεκάνης στο Βορειοανατολικό τμήμα, στα όρια με τους νομούς Δράμας και Ξάνθης και το όρος Σύμβολο στο Νότιοδυτικό τμήμα, απέναντι και παράλληλα με το Παγγαίο. Μεταξύ των ορέων αυτών ή στα όριά τους σχηματίζονται οι πεδινές εκτάσεις του νομού. Σημαντικότερο υδάτινο ρεύμα του νομού είναι ο ποταμός Νέστος, ο οποίος ρέει στα όρια του νομού με το νομό Ξάνθης και αρδεύει την πεδιάδα της Χρυσουπόλεως.
 Οι ακτές του νομού, που εκτείνονται μεταξύ των εκβολών του Στρυμώνα και του Νέστου, στο Δυτικό τμήμα τους είναι χαμηλές και μονότονες, κατόπιν, καθώς στρέφονται προς Βόρεια, όπου απολήγει το όρος Σύμβολο, γίνονται ψηλότερες, αλλά πάντα αλίμενες, έως το ακρωτήριο Βρασίδας, στην Νέα Πέραμο, δυτικό όριο του Κόλπου της Καβάλας, μετά το οποίο σχηματίζεται ο όρμος των Ελευθερών, του Παληού, της Τόσκας, του Μπάτη, της Καλαμίτσας ως τον μυχό, όπου βρίσκεται το λιμάνι της Καβάλας και είναι 105 χιλιομέτρων. Το κλίμα του νομού είναι μεσογειακό στην παράκτια ζώνη, με βροχοπτώσεις 400-600 χλστ., γίνεται όμως ηπειρωτικό προς Βόρεια με διπλάσιες βροχοπτώσεις.
 Συνοπτική ιστορία της περιοχής
 Η περιοχή έγινε παγκοσμίως γνωστή για την άφιξη των δημοκρατικών στρατευμάτων της Ρωμαϊκής Αυτοκρατορίας ενόψει της ιστορικής μάχης των Φιλίππων και από την άλλη για την άφιξη του Αποστόλου Παύλου, κάνοντας τη Νεάπολη (σημερινή Καβάλα) πρώτη Ευρωπαϊκή πόλη που δέχτηκε το Χριστιανισμό.
 Η πόλη της Καβάλας είναι χτισμένη στους πρόποδες του όρους «Σύμβολο» και είναι η δεύτερη μεγάλη πόλη και λιμένας της Μακεδονίας καθώς επίσης και ένα από τα στρατηγικότερα λιμάνια της Βορείου Ελλάδας. Η ιστορία της Καβάλας ξεκινά από του Προϊστορικούς χρόνους και εκτείνεται μέχρι σήμερα. Οι αναφορές για αυτήν από τη μία χάνονται στις ομηρικές αφηγήσεις και από την άλλη καταγράφονται στα αρχεία της Αθηναϊκής Συμμαχίας. Είναι διάσημη για τα μεγαλοπρεπή έργα Βυζαντινών και Τούρκων (όπως το Κάστρο και οι Καμάρες) όσο και για το ότι αποτέλεσε γενέτειρα του Μεχμέτ Αλί, αντιβασιλέα της Αιγύπτου. Παράλληλα η νεότερη ιστορία της πόλης παρουσιάζει εξίσου ενδιαφέρον, τόσο για την καπνεργασία και τις πρώτες απεργίες στα Βαλκάνια (1896) όσο και για την πλούσια βιομηχανική δραστηριότητα με κυρίαρχη αυτή της εξόρυξης πετρελαίου. Η ανάπτυξη του εμπορίου κατέστησε αναγκαία την κατασκευή νέου λιμανιού στην Βιομηχανική Περιοχή της πόλης. Οι εργασίες κατασκευής του νέου λιμένα της Καβάλας "Φίλιππος Β" ξεκίνησαν το 1990 και έχει ήδη ολοκληρωθεί το Δυτικό κρηπίδωμα. Από τον Οκτώβριο του 2002 έχει μεταφερθεί όλος ο μηχανολογικός εξοπλισμός και η εμπορική κίνηση εξυπηρετείται πλέον από αυτό.
 Οι Φίλιπποι ήταν αρχαία πόλη της Ανατολικής Μακεδονίας με αρχικό όνομα Κρηνίδες, η οποία μετονομάστηκε από τον Φίλιππο Β ́ που αντιλήφθηκε την οικονομική και στρατηγική σημασία της πόλης και την κατέλαβε. Στον αρχαιολογικό χώρο έχουν γίνει ανασκαφές, τα ευρήματα των οποίων εκτίθενται στο Αρχαιολογικό Μουσείο Φιλίππων. Αναστηλωτικές εργασίες έχουν γίνει στα περισσότερα μνημεία του Αρχαιολογικού Χώρου Φιλίππων. Σήμερα βρίσκεται σε εξέλιξη ένα πρόγραμμα στερέωσης, αναστήλωσης και ανάπλασης του αρχαίου θεάτρου, στο πλαίσιο του ευρωπαϊκού προγράμματος 1994 «Ιστορικά Κτήρια και Χώροι Θεαμάτων».
 Ιστορία
 Νομός Δράμας (1915-1924)
 Στις 31 Μαρτίου 1915 συστήνεται ο Νομός Δράμας με το Βασιλικό Διάταγμα της 31-3-1915 (Φ.Ε.Κ. 120/1915 τ.Α’) «περί διοικητικής διαιρέσεως των νέων χωρών», με έδρα του Νομού να ορίζεται η πόλη της Δράμας.
 Με το προαναφερθέν Βασιλικό Διάταγμα, ο Νομός Δράμας διαιρέθηκε σε τέσσερις υποδιοικήσεις, κατά κόσμον γνωστές και ως επαρχίες, Δράμας, Καβάλλας (προσαρτήθηκε και η τέως υποδιοίκηση (Θάσου), Πραβίου (Ελευθερουπόλεως) και Σαρή Σαμπάν (Νέστου). Με το Διάταγμα της 3ης Οκτωβρίου 1916 της Προσωρινής Κυβερνήσεως (Φ.Ε.Κ. Πρ. Κυβ. 9), που είχε έδρα την Θεσσαλονίκη ανασυστάθηκε η Επαρχία Θάσου. Στις 23 Οκτωβρίου 1918 (Φ.Ε.Κ. 225/1918 τ.Α’), αποσπάστηκε η Υποδιοίκηση της Θάσου από τη Γενική Διοίκηση της Θεσσαλονίκης και προσαρτήθηκε ξανά στο Νομό Δράμας. Στη συνέχεια με το Β.Δ. της 30 ης Ιουνίου 1920 (Φ.Ε.Κ. 158/1920), συστήθηκε στο Νομό Δράμας η Επαρχία Ζυρνόβου, με έδρα το Ζύρνοβο (Νευροκόπι).
 Νομός Καβάλας (1924-2010)
 Ο Νομός Καβάλας δημιουργήθηκε με τη Νομοθεσία .3191 της 11ης Αυγούστου 1924 (δημοσίευση Φ.Ε.Κ. 193/1924 τ.Α’) «περί συστάσεως του Νομού Καβάλας», τότε οι επαρχίες Καβάλας, Νέστου, Πραβίου και Θάσου αποσπάστηκαν από το Νομό Δράμας και αποτέλεσαν το Νομό Καβάλας.
 Υπερνομαρχία Δράμας - Καβάλας - Ξάνθης (1994-2010)
 Ιστορικά με το Ν. 2218/9-6-1993 (Φ.Ε.Κ. 90/13-6-1994 τ. Α’), συστάθηκαν, ως δεύτερη βαθμίδα Ο.Τ.Α., οι Νομαρχιακές Αυτοδιοικήσεις (Ν.Α.), καταργήθηκαν τα μεικτά Νομαρχιακά Συμβούλια και καθιερώθηκαν τα αιρετά Νομαρχιακά και Επαρχιακά Συμβούλια.
 Με το Π.Δ.( Προεδρικό Διάταγμα) 30/1996 («Κώδικας Νομαρχιακής Αυτοδιοίκησης» Κ.Ν.Α.) κωδικοποιήθηκε και συμπληρώθηκε ο Ν. 2218/1994, δυνάμει του οποίου είχαν ιδρυθεί ως Ο.Τ.Α. Β ́ βαθμού οι Νομαρχιακές Αυτοδιοικήσεις.
 Οι Νομαρχιακές Αυτοδιοικήσεις ήταν δημόσια νομικά πρόσωπα, ανεξάρτητες μεταξύ τους, με διοικητική και οικονομική αυτοτέλεια, χωρίς δικαίωμα εποπτείας στις πράξεις και τα όργανα των Ο.Τ.Α. Α ́ βαθμού.
 Σύμφωνα με το άρθρο 1 παρ. 1 και 2 του Ν. 2240/94 και το Π.Δ. 62/1995 συστάθηκε Νομαρχιακή Αυτοδιοίκηση με χωρική αρμοδιότητα τις περιφέρειες των Νομών Δράμας, Καβάλας και Ξάνθης, προσωρινή έδρα την Ξάνθη (με άλλο νομοθέτημα αργότερα η έδρα έγινε οριστική) και ονομασία «Νομαρχιακή Αυτοδιοίκηση Δράμας – Καβάλας Ξάνθης», η οποία περιλάμβανε τους Νομούς Δράμας, Καβάλας και Ξάνθης.
 Κάθε Νομός ή Νομαρχία αποτελεί Νομαρχιακό Διαμέρισμα της ενιαίας Νομαρχιακής Αυτοδιοίκησης. Έδρα του Νομαρχιακού Διαμερίσματος είναι η έδρα του αντίστοιχου Νομού ή της Νομαρχίας. Σε κάθε Νομαρχιακό Διαμέρισμα εκλέγεται αριθμός Νομαρχιακών Συμβούλων ανάλογος με τον πληθυσμό του, κατά τις διακρίσεις της παραγράφου 2 του άρθρου 4. Στην περιοχή μας κάθε Νομαρχιακό Συμβούλιο είχε 25 μέλη.
 Με το νόμο 2539/1997 καταργήθηκαν οι 4 επαρχίες και συγχωνεύθηκαν δήμοι και κοινότητες και από τους 73 (7 δήμοι και 66 κοινότητες) πρωτοβάθμιους ΟΤΑ παρέμειναν 11 δήμοι.
 Περιφερειακή Ενότητα Καβάλας (2011-σήμερα)
 Με το Νόμο 3852/2010 οι Νομαρχιακές Αυτοδιοικήαεις καταργούνται και μετονομάζονται σε Περιφερειακές Ενότητες υπαγόμενες σε μία ενιαία ευρύτερη Περιφέρεια. Η Περιφερειακή Ενότητα Καβάλας υπάγεται στη Περιφέρεια Ανατολικής Μακεδονίας και Θράκης με πρωτεύουσα την Κομοτηνή. Το 2011 ο Νόμος Καβάλας διασπάστηκε σε δύο ΠΕ, την ΠΕ Καβάλας και την ΠΕ Θάσου. Ο θεσμός του Νομάρχη αντικαταστάθηκε από τον αντίστοιχο του Αντιπεριφερειάρχη ο οποίος είναι ο Θεόδωρος Μαρκόπουλος. Επίσης συγχωνεύθηκαν δήμοι και από 11 δήμοι έγιναν 3, συν ένας στη Θάσο.
 Διοικητική διαίρεση
 Δείτε επίσης: Διοικητική διαίρεση νομού Καβάλας
 Νομάρχες
 Οι πρώην νομάρχες είναι οι εξής:
 Καβάλας - Δράμας
 Καβάλας
 Νομαρχία
 Νομαρχιακή Αυτοδιοίκηση
 Δείτε επίσης
 Σαντζάκι της Καβάλας
 Εικόνες
 Παραπομπές
 Εξωτερικοί σύνδεσμοι
 Η ιστορία της Νομαρχίας Καβάλας – Ένα αφιέρωμα του Κώστα Παπακοσμά KAVALA Press


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 8.9.2014
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 C 303/42
 Beroep ingesteld op 13 juni 2014 — Pannonhalmi Főapátság/Parlement
 (Zaak T-453/14)
 2014/C 303/50
 Procestaal: Hongaars
 Partijen
 Verzoekende partij: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Hongarije) (vertegenwoordiger: D. Sobor, advocaat)
 Verwerende partij: Europees Parlement
 Conclusies
 —
 besluit MS/sd[IPOL-COM-PETI D (2014) 14486] van de Commissie verzoekschriften van het Europees Parlement van 16 april 2014 nietig verklaren, waarbij het verzoekschrift in de zaak van het kasteel Lónyay te Rusovce (Slowakije) terzijde is gelegd;
 —
 de Commissie verzoekschriften van het Europees Parlement gelasten om het verzoekschrift te onderzoeken en alle rechtens vereiste maatregelen te nemen;
 —
 het Europees Parlement verwijzen in de kosten.
 Middelen en voornaamste argumenten
 Ter ondersteuning van haar beroep betoogt verzoekster dat de Commissie verzoekschriften de procedurevoorschriften heeft geschonden door het bestreden besluit niet te motiveren.
 Dienaangaande stelt verzoekster dat door de commissie niet-ontvankelijk verklaarde verzoekschriften volgens artikel 201, lid 8, van het Reglement van het Europees Parlement terzijde worden gelegd en dat de indiener van het verzoekschrift met opgave van redenen hiervan in kennis wordt gesteld. Verzoekster voegt hieraan toe dat de verwerende partij ondanks deze bepaling niet de redenen heeft uiteengezet waarom zij van mening is dat het verzoekschrift inhoudelijk niet binnen het bevoegdheidsdomein van de Unie valt. Verzoekster verwijst dienaangaande naar het arrest van het Gerecht van 14 september 2011, Tegebauer/Parlement (T-308/07, Jurispr. blz. II-279).


text:
1954. gada FIFA Pasaules kauss notika Šveicē no 16. jūnija līdz 4. jūlijam. Tas bija pēc skaita 5. Pasaules kausa finālturnīrs. Par Pasaules čempioniem kļuva VFR izlase, kas finālspēlē ar 3—2 uzvarēja laukuma Ungāriju. Vāciešu uzvara finālā tika nosaukta par "Bernes brīnumu". Šis bija visu laiku rezultatīvākais finālturnīrs, vidēji spēlē tika gūti 5,385 vārti.
 Stadioni
 Wankdorfstadion, Berne - 64 000
 Stade de La Pontaise, Lozanna - 36 400
 St. Jakob Park, Bāzele - 33 400
 Hardturm-Stadion, Cīrihe - 27 500
 Stadio Comunale di Cornaredo, Lugāno - 26 000
 Stade des Charmilles, Ženēva - 25 000
 Komandas
 1954. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā piedalījās 16 izlases. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Šveices izlase un 1950. gada Pasaules čempioni Urugvajas izlase.
 Turnīra gaita
 Turnīra izspēles formāts bija kardināli atšķirīgs no 1950. gada Pasaules kausa: 16 komandas tika sadalītas 4 grupās pa četrām komandām. No katras grupas ceturtdaļfinālā iekļuva divas spēcīgākās. Gadījumā, ja 2. un 3. vietai grupā ir vienāds punktu skaits, tad notiek pārspēle par iekļūšanu ceturtdaļfinālā. Katra komanda grupā aizvadīja pa 2 spēlēm.
 Šis bija pirmais Pasaules kausa finālturnīrs, kuru translēja televīzijā. Grupu turnīra 1. grupā ar 3 punktiem ceturtdaļfinālā iekļuva Brazīlijas un Dienvidslāvijas izlases. 2. grupā vienkārši neapturama bija Ungārijas izlase ar Ferencu Puškāšu un Šandoru Kočišu priekšgalā. Ungāri uzvarēja abās grupas spēlēs ar vārtu starpību 17:3. Otrajā vietā grupā palika VFR, kas pārspēlē par iekļūšanu ceturtdaļfinālā sagrāva Turcijas izlasi. 3. grupā pretiniekiem nekādas cerības neatstāja Urugvaja un Austrija, savukārt no 4. grupas ceturtdaļfinālā iekļuva angļi un laukuma saimnieki šveicieši, kas pārspēlē uzvarēja Itāliju.
 Ceturtdaļfinālā Ungārija ar 4-2 pārspēja iepriekšējos Pasaules vicečempionus Brazīlijas izlasi, Urugvaja ar tādu pašu rezultātu uzvarēja Angliju, bet VFR ar 2-0 tika galā ar dienvidslāviem. Ļoti rezultatīvā spēlē Austrijas izlase ar 7-5 pārspēja Šveici, arī iekļūstot pusfinālā.
 Pirmajā pusfinālā ungāri pagarinājumā, pateicoties Kočiša 2 gūtajiem vārtiem, ar 4-2 uzvarēja iepriekšējos Pasaules čempionus Urugvajas izlasi, savukārt kaimiņvalstu divcīņā VFR sagrāva austriešus ar 6-1. Spēlē par 3. vietu tomēr austriešiem izdevās pārspēt Urugvaju.
 Jau finālspēles 8. minūtē Ungārijas izlase bija ar 2-0 izvirzījusies vadībā pret Vāciju un jau likās, ka uzvara ir pavisam tuvu, taču vācieši jau līdz 19. minūtei spēja rezultātu izlīdzināt. Spēles 84. minūtē Helmuts Rāns guva izšķirošos vārtus, panākot VFR izlasei uzvaru gan spēlē, gan visā čempionātā. Šī Otrā pasaules kara nomocītās Vācijas komandas uzvara tika nodēvēta par "Bernes brīnumu".
 Grupu turnīrs
 1. grupa
 2. grupa
 Izslēgšanas spēle
 7-2
 3. grupa
 4. grupa
 Izslēgšanas spēle
 4-1
 Izslēgšanas turnīrs
 Labākie vārtu guvēji
 Šāndors Kočišs - 11
 Ēriks Probsts - 6
 Makss Morloks - 6
 Jozefs Higi - 6
 Ārējās saites
 1954. gada FIFA Pasaules kauss FIFA mājaslapā


type: legislation

text:
 13.9.2014
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 273/1
 A BIZOTTSÁG 952/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2014. szeptember 4.)
 a magas patogenitású madárinfluenzával összefüggésben a 798/2008/EK rendelet I. mellékletének a harmadik országok, területek, övezetek és területi egységek jegyzéke Malajziára vonatkozó bejegyzése, valamint a baromfi, a naposcsibe, a keltetőtojás, a baromfihús, a tenyésztett laposmellű futómadár húsa és a tojás behozatalára előírt állat-egészségügyi bizonyítványminták tekintetében történő módosításáról
 (EGT-vonatkozású szöveg)
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel az emberi fogyasztásra szánt állati eredetű termékek termelésére, feldolgozására, forgalmazására és behozatalára irányadó állat-egészségügyi szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 16-i 2002/99/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 8. cikke bevezető mondatára, 8. cikke (1) bekezdésének első albekezdésére, 8. cikke (3) és (4) bekezdésére, 9. cikke (2) bekezdésének b) pontjára és 9. cikke (4) bekezdésére,
 tekintettel a szalmonella és egyéb meghatározott, élelmiszerből származó zoonózis-kórokozók ellenőrzéséről szóló, 2003. november 17-i 2160/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésére,
 tekintettel a baromfi és a keltetőtojás Közösségen belüli kereskedelmére és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 2009. november 30-i 2009/158/EK tanácsi irányelvre (3) és különösen annak 23. cikke (1) bekezdésére, 24. cikke (2) bekezdésére, 25. cikkére, 26. cikke (2) bekezdésére, valamint 28. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 (1)
 A 798/2008/EK bizottsági rendelet (4) előírja, hogy az alkalmazási körébe tartozó termékek kizárólag abban az esetben hozhatók be az Unióba, illetve szállíthatók át az Unió területén, ha a rendelet I. mellékletének 1. részében szereplő táblázat 1. és 3. oszlopában felsorolt harmadik országokból, területekről, övezetekből, illetve területi egységekből érkeznek.
 (2)
 A 798/2008/EK rendelet az érintett árukra vonatkozó állat-egészségügyi bizonyítványok követelményeit is meghatározza. E követelmények figyelembe veszik, hogy szükség van-e különös feltételek meghatározására az említett harmadik országok, területek, övezetek és területi egységek állat-egészségügyi státusa alapján. E különös feltételeket, valamint az ezen áruk behozatalát kísérő állat-egészségügyi bizonyítványmintákat az említett rendelet I. mellékletének 2. része tartalmazza.
 (3)
 Malajzia a 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 1. részében olyan harmadik országként van feltüntetve, amelyből – kizárólag nyugati félszigeti régiójára (MY–1) nézve – engedélyezett az emberi fogyasztásra szánt tojástermékek és tojás behozatala. Az említett mellékletben az ezen harmadik országra vonatkozó bejegyzés azonban azt jelzi, hogy az emberi fogyasztásra szánt tojás behozatala jelenleg közegészségügyi okok miatt tilos, mivel a megfelelő szalmonella-ellenőrzési program még nem kapta meg a 2160/2003/EK rendeletnek megfelelő uniós jóváhagyást, valamint mivel a magas patogenitású madárinfluenza (HPAI) kitöréséhez kapcsolódó korlátozásokra vonatkozóan különös feltétel van érvényben.
 (4)
 Az Állat-egészségügyi Világszervezet (OIE) az állatok HPAI-járól szóló legújabb adatai alapján Malajzia több mint két éve HPAI-mentes. Ezért helyénvaló az emberi fogyasztásra szánt tojás behozatalához kapcsolódó, a HPAI tekintetében fennálló állat-egészségügyi korlátozások feloldása, valamint a 798/2008/EK rendelet I. melléklete 1. részében a Malajziára vonatkozó bejegyzés megfelelő módosítása. Az emberi fogyasztásra szánt tojás importját azonban továbbra is tiltani kell az Unió által jóváhagyott szalmonella-ellenőrzési program hiányában továbbra is fennálló korlátozások miatt.
 (5)
 A 798/2008/EK rendelet ezenkívül meghatározza azokat a feltételeket, amelyek alapján megállapítható, hogy egy harmadik ország, terület, övezet, illetve területi egység a Newcastle-betegségtől mentesnek tekinthető-e. Az egyik ilyen feltétel az, hogy a hatósági állatorvos által kiállított bizonyítvány kiállítását megelőző legalább 12 hónapos időszakban nem kerülhet sor az e betegség elleni olyan vakcinázásra, amelyhez a szóban forgó rendelet VI. mellékletében megállapított, a Newcastle-betegség elleni elismert vakcinákra vonatkozó kritériumoknak meg nem felelő oltóanyagot használnak, hacsak nem teljesülnek a VII. mellékletben foglalt kiegészítő egészségügyi követelmények. A 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 2. részében meghatározott BPP, BPR, DOC, DOR, HEP, HER, SRP és SRA állat-egészségügyi bizonyítványminták megkövetelik, hogy a Newcastle-betegség ellen használt vakcinák használatának megfelelősége és az azokról szóló információk szerepeljenek a bizonyítványban, beleértve a vakcina nevét és típusát, valamint a vakcinázás időpontját. E minták jelenlegi formátumát aktualizálni kell, hogy lehetséges legyen az információ táblázatos formában való kényelmesebb feljegyzése.
 (6)
 A 798/2008/EK rendelet lehetővé teszi a tenyésztett laposmellű futómadár emberi fogyasztásra szánt húsának a dél-afrikai nyilvántartott, zárt laposmellűfutómadár-gazdaságokból az Unióba való importját az I. mellékletben meghatározott különös feltételek teljesülése esetén. A tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy szükség van az említett áru állat-egészségügyi bizonyítványozására vonatkozó követelmények tisztázására, különös tekintettel az alacsony patogenitású madárinfluenza (LPAI) vírusainak a laposmellűfutómadár- vagy baromfigazdaságokban való előfordulására. A 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 2. részében meghatározott, a tenyésztett laposmellű futómadár emberi fogyasztásra szánt húsára vonatkozó „H” különös feltételt és állat-egészségügyi bizonyítványmintát ezért ennek megfelelően módosítani kell.
 (7)
 A 798/2008/EK rendelet alternatív bizonyítványozási feltételeket ír elő a naposcsibe és a keltetőtojások Kanadának az LPAI miatt hatósági korlátozó intézkedések hatálya alá vont területein kívül eső gazdaságaiból való behozatalára, az említett harmadik országtól kapott garanciák, valamint az azzal megkötött állat-egészségügyi megállapodás (5) következtében. Helyénvaló azonban meghatározni a naposcsibe és a keltetőtojások minden olyan harmadik országból való behozatalára vonatkozó állat-egészségügyi bizonyítványozási követelményeket, ahonnan az ilyen behozatal engedélyezett, e követelményeknek az Unióban az LPAI kitörése esetében alkalmazott követelményekhez való igazítása érdekében, ami magában foglalja az LPAI kitörési helyének legalább 1 km sugarú körzetében hivatalos állat-egészségügyi korlátozások elrendelését is. Helyénvaló továbbá ezeket az LPAI-ra vonatkozó módosított feltételeket alkalmazni a 798/2008/EK rendelet hatálya alá tartozó minden, olyan élő baromfiból és élő laposmellű futómadárból származó áru behozatalára, amely olyan harmadik országból érkezik, ahonnan az ilyen behozatal engedélyezett. A 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 1. és 2. részében az „L” jelzésű különös feltételt ezért törölni kell, és a BPP, BPR, DOC, DOR, HEP, HER, SRP és SRA jelzésű állat-egészségügyi bizonyítványmintákat ennek megfelelően módosítani kell.
 (8)
 A 2160/2003/EK rendelet meghatározza az Unió területén található különböző baromfiállományokban végrehajtandó szalmonella-ellenőrzés szabályait. Előírja, hogy a vonatkozó fajok vagy kategóriák tekintetében az olyan harmadik országok uniós jogszabályokban meghatározott jegyzékébe történő felvétel vagy a jegyzékben történő megtartás, amelyekből a tagállamok számára engedélyezett az e rendelettel szabályozott fenti baromfik vagy keltetőtojások behozatala, annak függvénye, hogy az érintett harmadik ország nyújtott-e be a Bizottsághoz a tagállamok által kidolgozott szalmonella-ellenőrzési nemzeti programokban foglalt garanciákkal egyenértékű garanciákat tartalmazó ellenőrzési programot. A 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 2. részében meghatározott árukra vonatkozó állat-egészségügyi bizonyítványminták az e tekintetben releváns garanciákat és információkat is tartalmazzák. Gyakorlati okokból a BPP, DOC, HEP és a SRP állat-egészségügyi bizonyítványmintákban az említett garanciáknak a 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 2. részében előírt megjelölését és igazolását módosítani kell a táblázatos forma használatának lehetővé tétele érdekében.
 (9)
 Az 517/2011/EK bizottsági rendelet (6) hatályon kívül helyezte az 1168/2006/EK bizottsági rendeletet (7). A 798/2008/EK rendeletben a 1168/2006/EK rendeletre való hivatkozásokat ezért módosítani kell oly módon, hogy azok az 517/2011/EU rendeletre hivatkozzanak.
 (10)
 A 853/2004/EK rendelet (8) különleges higiéniai szabályokat állapít meg az állati eredetű élelmiszerekre vonatkozóan az élelmiszer-ipari vállalkozók számára, és meghatározza a vonatkozó fogalommeghatározásokat. Az I. melléklet 1.12. pontja meghatározza a „zsiger” fogalmát, amelybe a baromfik zúzája is beletartozik.
 (11)
 A 2007/240/EK bizottsági rendelet (9) ezenfelül meghatározza az élő állatoknak, spermának, embriónak, petesejtnek és állati eredetű termékeknek az Unióba történő behozatalához használandó állat-egészségügyi bizonyítványmintákat, valamint az Unión átmenő tranzitszállításhoz szükséges bizonyítványokat. Az említett rendelet I. mellékletében található magyarázatok előírják, hogy az állat-egészségügyi bizonyítvány I.19. rovatának kitöltése esetén a Harmonizált Rendszer (HR) kódjait a Vámigazgatások Világszervezetének harmonizált rendszerében szereplő módon kell használni. E rendszerben a baromfik zúzája állati gyomornak minősül, amely akkor is a 05.04 HR-kód alá tartozik, ha ehető.
 (12)
 A 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 2. részében meghatározott, a baromfi húsára vonatkozó állat-egészségügyi bizonyítványminta (POU) a megjegyzések I. részének I.19. pontjában a Harmonizált Rendszer szerinti 02.07 és 02.08 vámtarifaszámokra utal. Annak érdekében, hogy a bizonyítvány a baromfik zúzájára is vonatkozzon, a HR szerinti 05.04 vámtarifaszámot fel kell venni az említett megjegyzésekbe.
 (13)
 A 427/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelet (10) felhatalmazza Dániát a 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározott, szalmonellára vonatkozó különleges garanciáknak a Dániába irányuló tojásszállítmányokra való alkalmazására. A 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 2. részében a tojás számára meghatározott állat-egészségügyi bizonyítványmintát („E”) módosítani kell, hogy az megfeleljen a 427/2012/EU végrehajtási rendeletnek. Ezenfelül az említett állat-egészségügyi bizonyítványmintában az 1028/2006/EK tanácsi rendeletre (11) való utalást – e rendelet hatályon kívül helyezése következtében – fel kell váltani az 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (12) VII. mellékletének VI. részére történő utalással.
 (14)
 Ezért a 798/2008/EK rendelet I. mellékletét ennek megfelelően módosítani kell.
 (15)
 A módosított állat-egészségügyi bizonyítványminták kötelezővé tételét megelőzően elegendő időt kell biztosítani arra, hogy a tagállamok és az iparág alkalmazkodni tudjon a módosított állat-egészségügyi bizonyítványminták új követelményeihez.
 (16)
 Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Növények, Állatok, Élelmiszerek és Takarmányok Állandó Bizottságának véleményével,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 A 798/2008/EK rendelet módosítása
 A 798/2008/EK rendelet I. melléklete e rendelet mellékletének megfelelően módosul.
 2. cikk
 Átmeneti intézkedések
 A 2015. március 14-ig tartó átmeneti időszakban a 798/2008/EK rendelet I. mellékletének 2. részében szereplő BPP, BPR, DOC, DOR, HEP, HER, SRP, SRA, POU, RAT és E állat-egészségügyi bizonyítványminták – e határozat 1. cikkében bevezetett módosításait megelőző változatai – szerint kiállított állat-egészségügyi bizonyítvány által kísért, a 798/2008/EK rendelet hatálya alá tartozó áruk szállítmányainak az Unió területére történő beléptetése továbbra is engedélyezett, feltéve, hogy az állat-egészségügyi bizonyítványt 2015. január 14. előtt írták alá.
 3. cikk
 Hatálybalépés
 Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2014. szeptember 4-én.
 a Bizottság részéről
 az elnök
 José Manuel BARROSO
 (1) HL L 18., 2003.1.23., 11. o.
 (2) HL L 325., 2003.12.12., 1. o.
 (3) HL L 343., 2009.12.22., 74. o.
 (4) A Bizottság 2008. augusztus 8-i 798/2008/EK rendelete azon harmadik országok, területek, övezetek és területi egységek jegyzékének megállapításáról, ahonnan baromfi és baromfitermékek behozhatók a Közösségbe és átszállíthatók a Közösségen, valamint az állat-egészségügyi bizonyítványok követelményeinek megállapításáról (HL L 226., 2008.8.23., 1. o.).
 (5) A Tanács 1998. december 14-i 1999/201/EK határozata az Európai Közösség és Kanada kormánya között létrejött, az élő állatok és állati termékek kereskedelmével kapcsolatos köz- és állat-egészségügyi védelemre vonatkozó állat-egészségügyi intézkedésekről szóló megállapodás megkötéséről (HL L 71., 1999.3.18., 1. o.).
 (6) A Bizottság 2011. május 25-i 517/2011/EU rendelete a 2160/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a Gallus gallus fajba tartozó tojótyúkokban lévő egyes szalmonella-szerotípusok előfordulási gyakoriságának csökkentésére irányuló uniós célkitűzés tekintetében történő végrehajtásáról, valamint a 2160/2003/EK és a 200/2010/EU bizottsági rendelet módosításáról (HL L 138., 2011.5.26., 45. o.).
 (7) A Bizottság 2006. július 31-i 1168/2006/EK rendelete a 2160/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a Gallus gallus fajba tartozó tojótyúkokban lévő egyes szalmonella-szerotípusok előfordulási gyakoriságának csökkentésére irányuló közösségi célkitűzés tekintetében történő végrehajtásáról, valamint az 1003/2005/EK rendelet módosításáról (HL L 211., 2006.8.1., 4. o.).
 (8) Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 29-i 853/2004/EK rendelete az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról (HL L 139., 2004.4.30., 55. o.).
 (9) A Bizottság 2007. április 16-i 2007/240/EK határozata az élő állatoknak, spermának, embriónak, petesejtnek és állati eredetű termékeknek a Közösségbe a 79/542/EGK, 92/260/EGK, 93/195/EGK, 93/196/EGK, 93/197/EGK, 95/328/EK, 96/333/EK, 96/539/EK, 96/540/EK, 2000/572/EK, 2000/585/EK, 2000/666/EK, 2002/613/EK, 2003/56/EK, 2003/779/EK, 2003/804/EK, 2003/858/EK, 2003/863/EK, 2003/881/EK, 2004/407/EK, 2004/438/EK, 2004/595/EK, 2004/639/EK és 2006/168/EK határozat alapján történő behozatalához használandó új állat-egészségügyi bizonyítványok meghatározásáról (HL L 104., 2007.4.21., 37. o.).
 (10) A Bizottság 2012. május 22-i 427/2012/EU végrehajtási rendelete a 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározott, szalmonellára vonatkozó különleges garanciáknak a Dániába irányuló tojásszállítmányokra való kiterjesztéséről (HL L 132., 2012.5.23., 8. o.).
 (11) A Tanács 2006. június 19-i 1028/2006/EK rendelete a tojásra vonatkozó forgalmazási előírásokról. (HL L 186., 2006.7.7., 1. o.)
 (12) Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1308/2013/EU rendelete a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről. (HL L 347., 2013.12.20., 671. o.).
 MELLÉKLET
 A 798/2008/EK rendelet I. melléklete a következőképpen módosul:
 1.
 Az 1. rész helyébe a következő szöveg lép:
 „1. RÉSZ
 Harmadik országok, területek, övezetek és területi egységek jegyzéke
 A harmadik ország vagy terület ISO-kódja és neve
 A harmadik ország, terület, övezet vagy területi egység kódja
 A harmadik ország, terület, övezet vagy területi egység leírása
 Állat-egészségügyi bizonyítvány
 Egyedi feltételek
 Egyedi feltételek
 Madárinfluenzára vonatkozó felügyelet státusa
 Madárinfluenza elleni vakcinázás státusa
 Szalmonella-ellenőrzés státusa
 Minta (Minták)
 További garanciák
 Záró dátum (1)
 Nyitó dátum (2)
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 6A
 6B
 7
 8
 9
 AL – Albánia
 AL-0
 Az egész ország
 EP, E
 S4
 AR – Argentína
 AR-0
 Az egész ország
 SPF
 POU, RAT, EP, E
 A
 S4
 WGM
 VIII
 AU – Ausztrália
 AU-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E
 S4
 BPP, DOC, HEP, SRP
 S0, ST0
 BPR
 I
 DOR
 II
 HER
 III
 POU
 VI
 RAT
 VII
 BR – Brazília
 BR-0
 Az egész ország
 SPF
 BR-1
 Államok:
 Rio Grande do Sul, Santa Catarina, Paraná, São Paulo és Mato Grosso do Sul
 RAT, BPR, DOR, HER, SRA
 N
 A
 BR-2
 Államok:
 Mato Grosso, Paraná, Rio Grande do Sul, Santa Catarina és São Paulo
 BPP, DOC, HEP, SRP
 N
 S5, ST0
 BR-3
 Az alábbi szövetségi államok, illetve államok:
 Goiás, Minas Gerais, Mato Grosso, Mato Grosso do Sul, Paraná, Rio Grande do Sul, Santa Catarina és São Paulo
 WGM
 VIII
 EP, E, POU
 N
 S4
 BW – Botswana
 BW-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E
 S4
 BPR
 I
 DOR
 II
 HER
 III
 RAT
 VII
 BY – Belarusz
 BY – 0
 Az egész ország
 EP és E (mindkettő kizárólag a Litvánián történő átszállításra)
 IX
 CA – Kanada
 CA-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E
 S4
 BPR, BPP, DOR, HER, SRA, SRP
 N
 A
 S1, ST1
 DOC, HEP
 N
 WGM
 VIII
 POU, RAT
 N
 CH – Svájc
 CH-0
 Az egész ország
 (3)
 A
 (3)
 CL – Chile
 CL-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E
 S4
 BPP, BPR, DOC, DOR, HEP, HER, SRA, SRP
 N
 A
 S0, ST0
 WGM
 VIII
 POU, RAT
 N
 CN – Kína
 CN-0
 Az egész ország
 EP
 CN-1
 Shandong tartomány
 POU, E
 VI
 P2
 2004.2.6.
 —
 S4
 GL – Grönland
 GL-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, WGM
 HK – Hongkong
 HK-0
 Hongkong Különleges Közigazgatási Terület teljes területe
 EP
 IL – Izrael (6)
 IL-0
 Az egész ország
 SPF
 BPP, BPR, DOC, DOR, HEP, HER, SRP
 N
 A
 S5, ST1
 POU, RAT
 WGM
 VIII
 EP, E
 S4
 IN – India
 IN-0
 Az egész ország
 EP
 IS – Izland
 IS-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E
 S4
 KR – Koreai Köztársaság
 KR-0
 Az egész ország
 EP, E
 S4
 MD – Moldova
 MD-0
 Az egész ország
 EP
 ME – Montenegro
 ME-0
 Az egész ország
 EP
 MG – Madagaszkár
 MG-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E, WGM
 S4
 MY – Malajzia
 MY-0
 —
 —
 MY-1
 Nyugati félsziget
 EP
 E
 S4
 MK – Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság (4)
 MK-0 (4)
 Az egész ország
 EP
 MX – Mexikó
 MX-0
 Az egész ország
 SPF
 EP
 P2
 2013.5.17.
 NA – Namíbia
 NA-0
 Az egész ország
 SPF
 BPR
 I
 DOR
 II
 HER
 III
 RAT, EP, E
 VII
 S4
 NC – Új-Kaledónia
 NC-0
 Az egész ország
 EP
 NZ – Új-Zéland
 NZ-0
 Az egész ország
 SPF
 BPP, BPR, DOC, DOR, HEP, HER, SRP, SRA
 S0, ST0
 WGM
 VIII
 EP, E, POU, RAT
 S4
 PM – Saint Pierre és Miquelon
 PM-0
 Az egész terület
 SPF
 RS – Szerbia (5)
 RS-0 (5)
 Az egész ország
 EP
 RU – Oroszország
 RU-0
 Az egész ország
 EP, E, POU
 S4
 SG – Szingapúr
 SG-0
 Az egész ország
 EP
 TH – Thaiföld
 TH-0
 Az egész ország
 SPF, EP
 WGM
 VIII
 2012.7.1.
 POU, RAT
 2012.7.1.
 E
 2012.7.1.
 S4
 TN – Tunézia
 TN-0
 Az egész ország
 SPF
 BPP, BPR, DOR, HER
 S0, ST0
 WGM
 VIII
 EP, E, POU, RAT
 S4
 TR – Törökország
 TR-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E
 S4
 UA – Ukrajna
 UA-0
 Az egész ország
 E, EP, POU, RAT, WGM
 S4
 US – Amerikai Egyesült Államok
 US-0
 Az egész ország
 SPF
 BPP, BPR, DOC, DOR, HEP, HER, SRP, SRA
 N
 A
 S3, ST1
 WGM
 VIII
 EP, E, POU, RAT
 N
 S4
 UY – Uruguay
 UY-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E, RAT
 S4
 ZA – Dél-Afrika
 ZA-0
 Az egész ország
 SPF
 EP, E
 S4
 BPR
 I
 P2
 2011.4.9.
 A
 DOR
 II
 HER
 III
 RAT
 VII
 P2, H
 2011.4.9.
 ZW – Zimbabwe
 ZW-0
 Az egész ország
 RAT
 VII
 EP, E
 S4
 2.
 A 2. rész a következőképpen módosul:
 a)
 az „Egyedi feltételek” című szakasz a következőképpen módosul:
 i.
 a „H” egyedi feltétel helyébe a következő szöveg lép:
 „ „H”
 :
 Garanciákat nyújtottak arra, hogy a tenyésztett laposmellű futómadár emberi fogyasztásra szánt húsa (RAT) olyan laposmellű futómadarakból származik, amelyeket a harmadik ország illetékes hatósága által jóváhagyott és nyilvántartott, zárt laposmellűfutómadár-gazdaságban tartottak. Amennyiben a harmadik ország területén HPAI-járvány tör ki, az ilyen hús behozatala továbbra is engedélyezett, feltéve, hogy olyan laposmellű futómadarakból származik, amelyeket LPAI-tól és HPAI-tól mentes, nyilvántartott és zárt laposmellűfutómadár-gazdaságban tartottak, amelynek 100 km-es sugarú körzetében – beleértve adott esetben a szomszédos ország területét – az előző legalább 24 hónapban nem tört ki LPAI- vagy HPAI-járvány, és amely nem volt járványtani kapcsolatban olyan laposmellűfutómadár- vagy baromfigazdasággal, melyben az előző legalább 24 hónapban LPAI vagy HPAI lépett volna fel.”
 ii.
 az „L” egyedi feltételt el kell hagyni.
 b)
 A „BPP”, „BPR”, „DOC”, „DOR”, „HEP” és „HER” jelű állat-egészségügyi bizonyítványok mintái helyébe a következő bizonyítványminták lépnek:
 „Állat-egészségügyi bizonyítványminta a tenyész- vagy haszonbaromfi számára, laposmellű futómadarak kivételével (BPP)
 Állat-egészségügyi bizonyítványminta a tenyésztésre vagy termelésre szánt laposmellű futómadarak számára (BPR)
 Állat-egészségügyi bizonyítványminta a naposcsibe számára, a laposmellű futómadár naposcsibéje kivételével (DOC)
 Állat-egészségügyi bizonyítványminta a laposmellű futómadarak naposcsibéje számára (DOR)
 Állatorvosi bizonyítványminta a baromfi keltetőtojása számára, a laposmellű futómadár kivetelével (HEP)
 Állat-egészségügyi bizonyítványminta a laposmellű futómadarak keltetőtojása számára (HER)
 c)
 Az SRP, SRA és POU állat-egészségügyi bizonyítványok mintái helyébe az alábbi bizonyítványminták lépnek:
 „Állat-egészségügyi bizonyítványminta a vadállománykészletek pótlására szánt vágóbaromfi és baromfi számára, a laposmellű futómadarak kivételével (SRP)
 Állat-egészségügyi bizonyítványminta vágásra szánt laposmellű futómadarak számára (SRA)
 Baromfihúsra (POU) vonatkozó állat-egészségügyi bizonyítványminta
 d)
 A RAT állat-egészségügyi bizonyítványminta helyébe a következő bizonyítványminta lép:
 „Állat-egészségügyi bizonyítványminta tenyésztett laposmellű futómadár emberi fogyasztásra szánt húsa számára
 e)
 A RAT állat-egészségügyi bizonyítványminta helyébe a következő bizonyítványminta lép:
 „Állat-egészségügyi bizonyítványminta a tojás számára (E)
 (1) Az ezen időpont előtt előállított termékek – beleértve a nyílt tengeren szállítottakat is – ezen időponttól számított 90 napig hozhatók be az Unió területére.
 (2) Kizárólag az ezen időpont után előállított termékek hozhatók be az Unió területére.
 (3) Az Európai Unió és a Svájci Államszövetség között a mezőgazdasági termékek kereskedelméről szóló megállapodással (HL L 114., 2002.4.30., 132. o.) összhangban.
 (4) Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság; ideiglenes kód, mely semmilyen módon nem sérti a szóban forgó országnak a jelenleg a témát érintően az Egyesült Nemzetekben folyó tárgyalások lezárását követően megállapítandó végleges nómenklatúráját.
 (5) Kivéve Koszovót, az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának 1999. június 10-i 1244. határozatában foglalt meghatározása alapján.
 (6) Izrael állam területe, kivéve az 1967 júniusa óta az izraeli közigazgatás hatálya alá tartozó területeket, nevezetesen a Golán-fennsíkot, a Gázai övezetet, Kelet-Jeruzsálemet és Ciszjordánia többi részét.”


type: contracts

text:
 30.6.2011
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 171/31
 DECIZIA NR. 31/2011 A COMITETULUI MIXT AL SEE
 din 1 aprilie 2011
 de modificare a anexei II (Reglementări tehnice, standarde, încercări și certificare) la Acordul privind SEE
 COMITETUL MIXT AL SEE,
 având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost modificat prin Protocolul de adaptare a Acordului privind Spațiul Economic European, denumit în continuare „acordul”, în special articolul 98,
 întrucât:
 (1)
 Anexa II la acord a fost modificată prin Decizia nr. 128/2010 a Comitetului mixt al SEE din 10 decembrie 2010 (1).
 (2)
 Regulamentul (UE) nr. 298/2010 al Comisiei din 9 aprilie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1451/2007 în ceea ce privește prelungirea duratei derogărilor care permit introducerea pe piață a produselor biocide (2) trebuie încorporat în acord.
 (3)
 Decizia 2010/226/UE a Comisiei din 20 aprilie 2010 cu privire la reexaminarea restricției privind parafinele clorurate cu catenă scurtă (PCCS) enumerate în anexa XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (3) trebuie încorporată în acord,
 DECIDE:
 Articolul 1
 În anexa II la acord, capitolul XV se modifică după cum urmează:
 1.
 La punctul 12ze [Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei] se adaugă următorul text:
 „ , astfel cum a fost modificat prin:
 —
 32010 R 0298: Regulamentul (UE) nr. 298/2010 al Comisiei din 9 aprilie 2010 (JO L 90, 10.4.2010, p. 4).”
 2.
 După punctul 12zw (Decizia 2010/84/UE a Comisiei) se introduce următorul punct:
 „12zx.
 32010 D 0226: Decizia 2010/226/UE a Comisiei din 20 aprilie 2010 cu privire la reexaminarea restricției privind parafinele clorurate cu catenă scurtă (PCCS) enumerate în anexa XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 100, 22.4.2010, p. 15).”
 Articolul 2
 Textele Regulamentului (CE) nr. 298/2010 și ale Deciziei 2010/226/UE în limbile islandeză și norvegiană, care urmează să fie publicate în suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, sunt autentice.
 Articolul 3
 Prezenta decizie intră în vigoare la 2 aprilie 2011, cu condiția să se fi efectuat toate notificările prevăzute la articolul 103 alineatul (1) din acord către Comitetul mixt al SEE (4).
 Articolul 4
 Prezenta decizie se publică în secțiunea SEE și în suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
 Adoptată la Bruxelles, 1 aprilie 2011.
 Pentru Comitetul mixt al SEE
 Președintele interimar
 Gianluca GRIPPA
 (1) JO L 85, 31.3.2011, p. 11.
 (2) JO L 90, 10.4.2010, p. 4.
 (3) JO L 100, 22.4.2010, p. 15.
 (4) Nu au fost semnalate obligații constituționale.


text:
 Avis juridique important
 |
 21981A1112(01)
 Abkommen in Form eines Briefwechsels zur zwischenzeitlichen Verlängerung des Protokolls im Anhang zu dem Abkommen zwischen der Regierung der Republik Senegal und der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft über die Fischerei vor der senegalesischen Küste
 Amtsblatt Nr. L 220 vom 06/08/1981 S. 0035
 ++++ ABKOMMEN in Form eines Briefwechsels zur zwischenzeitlichen Verlängerung des Protokolls im Anhang zu dem Abkommen zwischen der Regierung der Republik Senegal und der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft über die Fischerei vor der senegalesischen Küste A . Schreiben der Gemeinschaft Herr ... ! Ich beehre mich , zu bestätigen , daß wir über folgende zwischenzeitliche Regelung zur Sicherstellung der Fortführung des Fischereiabkommens zwischen der Regierung der Republik Senegal und der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft bis zum Abschluß der Verhandlungen über das Protokoll im Anhang zu dem Fischereiabkommen für das dritte Jahr der Anwendung des genännten Abkommens übereingekommen sind : 1 . Ab 15 . Juni 1981 wird die in den ersten beiden Jahren anwendbare Regelung für eine Dauer von drei Monaten verlängert . Der Finanzierungsausgleich der Gemeinschaft während der zwischenzeitlichen Regelung entspricht im Verhältnis zur Zeitspanne dem in Artikel 2 des Protokolls zu dem Abkommen festgesetzten Finanzierungsausgleich . 2 . In der Übergangszeit werden die Fischereilizenzen gegen Gebühren ausgestellt , die nach den in Anhang I unter A.1 des Abkommens festgesetzten Gebührensätzen im Verhältnis zur Zeitspanne berechnet werden . Die Gemeinschaft nimmt die Absicht der Behörden Senegals zur Kenntnis , die in Artikel 5 des Abkommens erwähnte , im einzelnen in Anhang I unter A festgesetzte Gebührenordnung mit Wirkung vom 15 . Juni 1981 anzupassen ; diese Sätze werden von den Behörden Senegals jedem betroffenen Reeder vor der Prüfung der Akte über die Ausstellung der Fischereilizenz mitgeteilt . Unmittelbar nach der Verabschiedung des Dekrets mit den neuen Gebührensätzen wird sein Inhalt von der Regierung Senegals der Gemeinschaft sowie jedem Lizenzinhaber mitgeteilt . Die Gemeinschaft nimmt die Absicht der Behörden Senegals zur Kenntnis , die Ausstellung der Lizenzen ab 15 . Juni 1981 bis zur förmlichen Verabschiedung der neuen Sätze von der Stellung einer Bürgschaft durch die Reeder , die eine Lizenz beantragen , abhängig zu machen , die von einer in Senegal vertretenen Bank geleistet wird und die Zahlung des Differenzbetrags zwischen dem Globalsatz vom 1 . Januar 1981 und dem zukünftigen Satz für die Übergangszeit gewährleistet , wobei diese Bürgschaft keinerlei finanzielle Haftung seitens der Gemeinschaft für die Zahlung der Lizenzbeträge voraussetzt . 3 . Der aufgrund von Nummer 1 gezahlte Finanzierungsausgleich und der Umfang der aufgrund von Nummer 2 tatsächlich gewährten Fischereirechte ( Lizenzen ) sind gemäß den Bestimmungen des ab dem dritten Jahr des Abkommens geltenden Protokolls anzurechnen . Ich wäre Ihnen dankbar , wenn Sie den Eingang dieses Schreibens bestätigen würden . Genehmigen Sie , Herr ... , den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung . Im Namen des Rates der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft B . Schreiben der Regierung der Republik Senegal Herr ... ! Ich beehre mich , den Eingang Ihres heutigen Schreibens mit folgendem Inhalt zu bestätigen : " Ich beehre mich , zu bestätigen , daß wir über folgende zwischenzeitliche Regelung zur Sicherstellung der Fortführung des Fischereiabkommens zwischen der Regierung der Republik Senegal und der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft bis zum Abschluß der Verhandlungen über das Protokoll im Anhang zu dem Fischereiabkommen für das dritte Jahr der Anwendung des genannten Abkommens übereingekommen sind : 1 . Ab 15 . Juni 1981 wird die in den ersten beiden Jahren anwendbare Regelung für eine Dauer von drei Monaten verlängert . Der Finanzierungsausgleich der Gemeinschaft während der zwischenzeitlichen Regelung entspricht im Verhältnis zur Zeitspanne dem in Artikel 2 des Protokolls zu dem Abkommen festgesetzten Finanzierungsausgleich . 2 . In der Übergangszeit werden die Fischereilizenzen gegen Gebühren ausgestellt , die nach den in Anhang I unter A.1 des Abkommens festgesetzten Gebührensätzen im Verhältnis zur Zeitspanne berechnet werden . Die Gemeinschaft nimmt die Absicht der Behörden Senegals zur Kenntnis , die in Artikel 5 des Abkommens erwähnte , im einzelnen in Anhang I unter A festgesetzte Gebührenordnung mit Wirkung vom 15 . Juni 1981 anzupassen ; diese Sätze werden von den Behörden Senegals jedem betroffenen Reeder vor der Prüfung der Akte über die Ausstellung der Fischereilizenz mitgeteilt . Unmittelbar nach der Verabschiedung des Dekrets mit den neuen Gebührensätzen wird sein Inhalt von der Regierung Senegals der Gemeinschaft sowie jedem Lizenzinhaber mitgeteilt . Die Gemeinschaft nimmt die Absicht der Behörden Senegals zur Kenntnis , die Ausstellung der Lizenzen ab 15 . Juni 1981 bis zur förmlichen Verabschiedung der neuen Sätze von der Stellung einer Bürgschaft durch die Reeder , die eine Lizenz beantragen , abhängig zu machen , die von einer in Senegal vertretenen Bank geleistet wird und die Zahlung des Differenzbetrags zwischen dem Globalsatz vom 1 . Januar 1981 und dem zukünftigen Satz für die Übergangszeit gewährleistet , wobei diese Bürgschaft keinerlei finanzielle Haftung seitens der Gemeinschaft für die Zahlung der Lizenzbeträge voraussetzt . 3 . Der aufgrund von Nummer 1 gezahlte Finanzierungsausgleich und der Umfang der aufgrund von Nummer 2 tatsächlich gewährten Fischereirechte ( Lizenzen ) sind gemäß den Bestimmungen des ab dem dritten Jahr des Abkommens geltenden Protokolls anzurechnen . Ich wäre Ihnen dankbar , wenn Sie den Eingang dieses Schreibens bestätigen würden . " Genehmigen Sie , Herr ... , den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung . Für die Regierung der Republik Senegal


text:
 7.6.2019
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 149/53
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2019/935
 z dne 16. aprila 2019
 o določitvi pravil za uporabo Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta glede analiznih metod za določanje fizikalnih, kemičnih in organoleptičnih lastnosti proizvodov vinske trte in uradnih obvestil držav članic o odločitvah glede odobritve povečanja naravnega deleža alkohola
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1) ter zlasti člena 80(5), člena 91(c) in (d) ter člena 223(3) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Uredba (EU) št. 1308/2013 razveljavlja in nadomešča Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 (2). Oddelek 1 poglavja I naslova II dela II Uredbe (EU) št. 1308/2013 določa pravila o kategorijah proizvodov vinske trte, enoloških postopkih in z njimi povezanih omejitvah ter Komisijo pooblašča, da o tem sprejme delegirane in izvedbene akte. Da bi v novem pravnem okviru trg vina nemoteno deloval, bi bilo treba s takimi akti sprejeti nekatera pravila. Navedeni akti bi morali nadomestiti določbe Uredbe Komisije (ES) št. 606/2009 (3), ki jo Delegirana uredba Komisije (EU) 2019/934 (4) razveljavlja.
 (2)
 Na podlagi člena 80(5) in člena 91(d) Uredbe (EU) št. 1308/2013 Komisija po potrebi določi pravila za analizne metode za določanje fizikalnih, kemičnih in organoleptičnih lastnosti proizvodov vinske trte. Metode temeljijo na ustreznih metodah, ki jih priporoča in objavi Mednarodna organizacija za trto in vino (OIV), razen če bi bile navedene metode neučinkovite ali neustrezne. Člen 91(c) Uredbe (EU) št. 1308/2013 poleg tega Komisijo pooblašča, da določi pravila za preverjanje, ali so bili navedeni proizvodi proizvedeni v nasprotju z enološkimi postopki, dovoljenimi v Uniji.
 (3)
 V Prilogi k tej uredbi je določena analizna metoda za določanje, ali je v vinskem proizvodu navzoč alilizotiocianat. Za druge metode za ugotavljanje, ali so bili proizvodi proizvedeni v nasprotju z dovoljenimi enološkimi postopki, bi se morala uporabljati pravila, ki jih dovolijo zadevne države članice.
 (4)
 Točka 3 oddelka A dela I Priloge VIII k Uredbi (EU) št. 1308/2013 določa obveznost držav članic, da o vsakem zvišanju mejnih vrednosti iz točke 2 navedenega oddelka uradno obvestijo Komisijo. Treba bi bilo določiti podrobnosti za predložitev teh informacij Komisiji s strani držav članic.
 (5)
 Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Odbora za skupno ureditev kmetijskih trgov –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Področje uporabe
 Ta uredba določa pravila za uporabo poglavja I naslova II Uredbe (EU) št. 1308/2013 glede analiznih metod za določanje fizikalnih, kemičnih in organoleptičnih lastnosti proizvodov vinske trte in uradnih obvestil držav članic o odločitvah glede odobritve povečanja naravnega deleža alkohola.
 Člen 2
 Uporabljene analizne metode Unije
 V Prilogi k tej uredbi so določene analizne metode iz točke (d) člena 75(5) Uredbe (EU) št. 1308/2013, ki se uporabljajo za preverjanje omejitev iz pravil Unije za uporabo alilizotiocianata pri proizvodnji nekaterih proizvodov vinske trte.
 Člen 3
 Uradna obvestila držav članic o odločitvah glede odobritve povečanja naravnega deleža alkohola
 1. Države članice, ki dovolijo povečanje naravnega volumenskega deleža alkohola v skladu s točko 3 oddelka A dela I Priloge VIII k Uredbi (EU) št. 1308/2013, o tem Komisijo uradno obvestijo v enem mesecu po odobritvi odstopanja. Države članice v uradnem obvestilu navedejo regije in sorte, ki jih odločitev zadeva, ter predložijo podatke in dokaze, ki kažejo, da so bile vremenske razmere v zadevnih regijah izjemno neugodne.
 2. Uradno obvestilo se predloži v skladu z Delegirano uredbo Komisije (EU) 2017/1183 (5) in Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2017/1185 (6).
 3. Komisija nato obvesti ostale države članice.
 Člen 4
 Začetek veljavnosti
 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Uporablja se od 7. decembra 2019.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 16. aprila 2019
 Za Komisijo
 Predsednik
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) UL L 347, 20.12.2013, str. 671.
 (2) Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (uredba o enotni SUT) (UL L 299, 16.11.2007, str. 1).
 (3) Uredba Komisije (ES) št. 606/2009 z dne 10. julija 2009 o določitvi nekaterih podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 479/2008 glede kategorij proizvodov vinske trte, enoloških postopkov in z njimi povezanih omejitev (UL L 193, 24.7.2009, str. 1).
 (4) Delegirana uredba Komisije (EU) 2019/934 z dne 12. marca 2019 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta glede vinorodnih območij, na katerih je mogoče delež alkohola povečati, dovoljenih enoloških postopkov in omejitev, povezanih s pridelavo in konzerviranjem proizvodov vinske trte, najmanjšega odstotnega deleža alkohola za stranske proizvode in njihovega odstranjevanja ter objave spisov OIV (Glej stran 1 tega Uradnega lista).
 (5) Delegirana uredba Komisije (EU) 2017/1183 z dne 20. aprila 2017 o dopolnitvi uredb (EU) št. 1307/2013 in (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta glede pošiljanja informacij in dokumentov Komisiji (UL L 171, 4.7.2017, str. 100).
 (6) Izvedbena uredba Komisije (EU) 2017/1185 z dne 20. aprila 2017 o določitvi pravil za uporabo uredb (EU) št. 1307/2013 in (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s pošiljanjem informacij in dokumentov Komisiji ter o spremembi in razveljavitvi več uredb Komisije (UL L 171, 4.7.2017, str. 113).
 PRILOGA
 POSEBNE ANALIZNE METODE UNIJE
 ALILIZOTIOCIANAT
 1. Princip metode
 Če je alilizotiocianat navzoč v vinu, ga zberemo z destilacijo in določimo s plinsko kromatografijo.
 2. Reagenti
 2.1 Absolutni etanol.
 2.2 Standardna raztopina: raztopina alilizotiocianata v absolutnem alkoholu vsebuje 15 mg alilizotiocianata na liter.
 2.3 Mešanica za zamrzovanje iz etanola in suhega ledu (temperatura – 60 °C).
 3. Aparature
 3.1 Destilator, kakor je prikazano na sliki spodaj. Skozi aparaturo se nepretrgoma pretaka dušik.
 3.2 Termostatsko nadzorovana grelna mrežica.
 3.3 Merilnik pretoka.
 3.4 Plinski kromatograf z detektorjem plamenskega spektrofotometra, opremljen s selektivnim filtrom za žveplove spojine (valovna dolžina (λ) = 394 nm), ali kateri koli drug primeren detektor.
 3.5 Kromatografska kolona iz nerjavnega jekla z notranjim premerom 3 mm in dolžine 3 m, napolnjena s Carbowax 20 M pri 10 % na Chromosorb WHP, 80 do 100 mesh.
 3.6 Mikrobrizga, 10 μl.
 4. Postopek
 Dva litra vina vlijemo v destilacijsko bučko, dolijemo nekaj mililitrov etanola (točka 2.1) v dve zbiralni epruveti, tako da so porozni deli palic za razpršitev plinov v celoti potopljeni. Obe epruveti ohladimo z zunanje strani z mešanico za zamrzovanje. Bučko povežemo z zbiralnima epruvetama in aparaturo izplakujemo z dušikom pri hitrosti tri litre na uro. Vino z grelno mrežico segrejemo na 80 °C, destiliramo in zberemo od 45 do 50 ml destilata.
 Stabiliziramo kromatograf. Priporočamo naslednje razmere:
 —
 temperatura injektorja: 200 °C,
 —
 temperatura kolone: 130 °C,
 —
 hitrost pretoka nosilnega plina helija: 20 ml na minuto.
 Z mikrobrizgo nanesemo prostornino standardne raztopine, tako da moremo na plinskem kromatogramu zlahka določiti vršno vrednost, ki ustreza alilizotiocianatu.
 Prav tako dodamo alikvot destilata v kromatograf. Preverimo, ali retencijski čas dobljene vršne vrednosti ustreza vršni vrednosti alilizotiocianata.
 V zgoraj opisanih razmerah spojine, ki so naravno navzoče v vinu, ne povzročijo interferenčnih vršnih vrednosti na kromatogramu vzorčne raztopine.
 Aparatura za destilacijo pod tokom dušika


text:
Nindokai é um sistema de defesa pessoal baseado nas artes marciais japonesas, assim como nas artes marciais de outros países. Foi fundado e estabelecido pelo Dr. Gerhard Schönberger em 1990 na Alemanha. Este sistema difunde-se rapidamente, sobretudo em círculos policiais, mas também em empresas de segurança, já que se encontra continuamente adaptado às necessidades do século XXI.
 O nindokai ensina a forma como se termina um combate ou como se evita um ataque presente de maneira bem simples, rápida e eficaz com o menor risco possível para si próprio.
 A palavra nindokai é constituída por três sílabas japonesas (kanji[漢字]): Nin=coração perseverante; Do= caminho; e Kai=escola, literalmente "escola em que se ensina o caminho do coração perserverante".
 Conceitos e técnicas
 Não é uma arte marcial nem no sentido moderno (desporto) nem no sentido tradicional, mas sim um sistema metódico de defesa pessoal. Os desportos marciais, tais como o judo, baseiam-se, na sua maior parte, no interesse pela competição e, por isso, ficam fortemente limitados pelas regras com o objectivo de não ferir o oponente (o adversário) com as técnicas usadas. A maioria das artes marciais dedica-se a memorizar técnicas tradicionais das épocas do samurai que naturalmente não podem ser adaptadas hoje em dia. Esta crítica fundamental encontra-se igualmente no conceito do jet kune do fundado por Bruce Lee.
 As raízes do nindokai estão nas artes marciais do Japão; daí procedem na sua origem muitas técnicas básicas (posturas, rolos, quedas, desvios), assim como maneiras durante o treino (respeito, cortesia, etiqueta formal). Outras influências vêm do combate em ambientes confinados (close quarters battle ou CBQ) das forças armadas, ju-jutsu, aiquidô, ou são do âmbito da protecção pessoal. Não são só treinadas técnicas sem armas (tai jutsu japonês), mas também o combate com e contra armas, em face da realidade que num combate real é habitual manusear algum tipo de arma.
 Começando com um treino básico, o estudante pode, com o tempo, tornar-se eficaz no uso instintivo e consequente dos métodos e dos princípios instruídos. Desta forma, cada aluno pratica um sistema óptimo de defesa pessoal, à medida do seu nível de poder e das suas necessidades.
 Ligações externas
 Nindokai-Homepage
 Nindokai-International
 Artes marciais europeias
 Artes marciais por modalidade
 Artes marciais híbridas
 Defesa pessoal


text:
 22.11.2008
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 301/47
 Recours introduit le 11 septembre 2008 — New Europe/Commission
 (Affaire T-383/08)
 (2008/C 301/81)
 Langue de procédure: l'anglais
 Parties
 Partie requérante: New Europe (Bruxelles, Belgique) (représentant: Me A.-M. Alamanou, avocat)
 Partie défenderesse: Commission des Communautés européennes
 Conclusions de la partie requérante
 —
 Annulation de la décision de la Commission, prise sous la forme d'une lettre du 2 juillet 2008, reçue par la partie requérante le même jour, refusant de communiquer à cette dernière les noms des sociétés et des personnes citées dans les documents communiqués par la Commission; et
 —
 condamner la défenderesse à supporter les dépens de la présente procédure et ceux causés par celle-ci.
 Moyens et principaux arguments
 Par le présent recours, la partie requérante conteste la décision de la Commission, qui lui a été notifiée par lettre du 2 juillet 2008, et par laquelle la Commission a refusé de révéler les noms des sociétés et des personnes impliquées dans l'affaire dite «Eximo», qui sont citées dans les documents qu'elle a communiqués à la partie requérante en réponse à sa première demande.
 La partie requérante conclut à l'annulation de la décision attaquée pour les motifs suivants:
 Premièrement, la partie requérante estime que la décision attaquée est entachée d'une erreur manifeste en droit, en ce que la Commission a interprété et visé de façon erronée les exceptions prévues à l'article 4, paragraphe 1, sous b), et paragraphe 2, premier tiret, du règlement (CE) no 1049/2001 (1), sans procéder à une appréciation de fait ni exposer les motifs de son refus. De plus, la partie requérante soutient que la Commission a commis une erreur d'appréciation des faits en concluant que les intérêts commerciaux des sociétés concernées, ainsi que la vie privée et l'intégrité des personnes impliquées, auraient été sérieusement affectées si leurs noms avaient été communiqués. En outre, la partie requérante affirme que, en choisissant d'interpréter de façon extensive l'expression «protection des intérêts commerciaux» et «protection de la vie privée et de l'intégrité de l'individu», la Commission a violé le principe énoncé à l'article 1er, sous a), du règlement (CE) no 1049/2001, garantissant un accès aussi large que possible aux documents.
 Deuxièmement, la partie requérante fait valoir que la décision attaquée a enfreint l'article 4, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1049/2001, en ce que la Commission n'a pas donné à la partie requérante pleinement accès à un document déjà publiquement disponible.
 Troisièmement, la partie requérante soutient que, en omettant d'informer la partie requérante des motifs sur lesquels elle a fondé sa décision et en se bornant à faire référence aux exceptions énoncées à l'article 4, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1049/2001, la Commission a violé l'obligation de motiver les actes conformément à l'article 253 du traité CE.
 (1) Règlement (CE) no 1049/2001 du Parlement européen et du Conseil du 30 mai 2001 relatif à l'accès du public aux documents du Parlement européen, du Conseil et de la Commission (JO 2001, L 145, p. 43).


text:
Translácija ali vzporédni premík je v fiziki gibanje togega telesa, pri katerem se njegovi deli gibljejo po vzporednih krivuljah, tako da ostaja telo ves čas vzporedno z začetno lego. Poseben primer translacije je premo gibanje, kjer so krivulje, po katerih se gibljejo deli telesa, premice.
 Translacija je edini mogoč način gibanja točkastega telesa.
 Matematični opis translacije
 V matematiki je translacija preslikava, pri kateri se vse točke dane množice premaknejo za enako razdaljo v isti smeri. Pri tem nas zanima samo povezava med začetno in končno lego (ne pa celoten potek premikanja - kot v fiziki), zato lahko privzamemo, da gre za premi premik (gibanje po premicah in ne po krivuljah).
 Vzporedni premik ali translacija ohranja razdalje med točkami, zato sodi med toge premike.
 Točka T(x,y,z) se preslika v točko T' s koordinatami:
 Števila a, b in c so pri tem konstante, ki skupaj sestavljajo vektor premika (a,b,c).
 Glej tudi
 krivo gibanje, vrtenje, kroženje, precesija, nutacija, trepidacija
 prostostna stopnja
 togi premik
 Mehanika
 Geometrijske preslikave
 Izposojenke iz latinščine


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/49
 Sag anlagt den 10. februar 2014 — Export Development Bank of Iran mod Rådet
 (Sag T-89/14)
 2014/C 135/63
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (ved advokat J.-M. Thouvenin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1154/2013 af 15. november 2013 annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådets afgørelse 2013/661/FUSP af 15. november 2013 annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at afgørelse 2010/413/FUSP ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Subsidiært annulleres den gennemførelsesforordning og den afgørelse, som er anført i de foreliggende påstandes første to led, fra den 20. januar 2014.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ni anbringender, hvoraf de otte i det væsentlige er identiske med eller svarer til de anbringender, som er anført i forbindelse med sag T-65/14, Bank Refah Kargaran mod Rådet.
 Sagsøgeren har desuden anført et anbringende vedrørende en tilsidesættelse af lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.