jurisdiction: US

text:
On the 13th January, 1911, the United Surety Company was placed in the hands of receivers. The bill filed in the case was by some of the stockholders and directors of the company, and among other things alleged that through mismanagement and wastefulness in the conduct of its affairs, the surplus of $250,000 had been altogether wiped out, and its capital stock had been impaired, but nevertheless the said company was solvent, but had been prohibited by an order of the State Insurance Commissioner from writing any further bonds of any nature or description until the impairment of its capital stock had been made good. The prayer of the bill was, first, that receivers might be appointed; second, for an injunction requiring the officers, agents and employees of the company to deliver to receivers the books, papers and accounts, and all the property of the company, and to refrain from interfering in any manner with the possession of the property by the receivers; and, third, that a day should be fixed before which all claims of every description should be filed in Court, or be forever barred from participation in the assets *Page 350
 of the corporation. The allegations of the bill were admitted by the company by its answer.
 In May, 1906, the company had deposited with the Treasurer of Maryland, $100,000, of the registered stock of the City of Baltimore, par value, in order to comply with the provisions of the Act of 1896, Chapter 160. (Code 1912, Art. 23, § 110.) At the same time it had deposited with the Treasurer of the State of Maryland an additional $100,000.00 par value, of the registered stock of the City of Baltimore, in order to meet the legal requirements imposed by the laws of some of the other States in which the company wished to do business. On the 27th July, 1911, the receivers filed a petition, the object of which was to require the State Treasurer to deliver over to them the $200,000 par value, of Baltimore City stock, and by its order of July 28th, 1911, the Circuit Court of Baltimore City ordered such transfer from the State Treasurer to the receivers. Thereafter, and before the decree had become enrolled, the State Treasurer filed a petition to re-open the order of July 28th, in order that he and his bond might be heard thereon, and present objections thereto. These objections came on to be heard later, and after such hearing, on March 16th, 1912, the Court re-affirmed its order of July 28th, 1911, and directed the securities in the hands of the State Treasurer to be by him delivered over to the receivers of the company, and it is from these two orders or decrees that the present appeal has been taken.
 The question presented is a narrow one, and one for which no precise precedent has been cited or found. While there are a number of cases in which receivers of insolvent corporations, or corporations which have been dissolved, or the charters of which have been declared forfeited, have sought to recover from an official depository securities placed in his hands for the security of those doing business with the company, in order that the proceeds of such securities might be distributed among claimants according to their respective legal rights, no case has been found of a like application to *Page 351
 gain possession of the securities of a solvent company. The solvency of the company in question is not merely alleged in the bill, but has been re-iterated time and again by these receivers in various papers filed by them, and was distinctly testified to on the stand by one of the receivers, and it is alleged to have been the reason for the dismissal of an action instituted by certain of the stockholders of the company for the dissolution of the company. One of the receivers testifies in these words: "We are endeavoring to work out a practical liquidation that will result in a benefit to those who own the property, that is, those who own its bonds, policies and stock."
 In the case of the American Casualty Co. case, 82 Md. 535, $200,000 had been deposited in a similar manner with the State Treasurer, and an application was made by receivers of that company to turn over to them such securities, but in that case no question appears to have been raised as to the power or propriety of Mr. Jones, then State Treasurer, surrendering the property. At the time when the deposit was made in the American Casualtycase, the statute, Act 1892, Chapter 109, then in force, did not require a deposit with the State Treasurer of any securities by a company doing a surety business. In the able opinion filed in that case the late CHIEF JUDGE McSHERRY held, that the circumstances under which the deposit was made were such as to create a valid trust and to be administered as a trust, and further that if the State Treasurer "did not care to take upon himself the responsibility of distributing the fund among the parties entitled to it, he had the undoubted right either to invoke the aid of a Court in its distribution, or upon petition of the receivers to surrender it to the Court whose officers the receivers were," and that the fund then in Court "must be treated as impressed with a trust and must be applied solely to the claims of policy holders," subject to prior or paramount liens. By the Act of 1896, Chapter 160, companies doing a surety business were brought within the control of the law, and the securities of such companies so *Page 352
 deposited with the State Treasurer, were required to be "registered in the name of said treasurer, officially, as held in trust under and pursuant to this section, and the same shall be held by said treasurer, in trust for all the holders of policies or guarantees of said corporation. * * * And all of the said stocks so held in trust by the said treasurer * * * shall be held by said treasurer subject to sale and transfer and to the application of the proceeds of such sale by the said treasurer only on the order of any Court of competent jurisdiction." This presents the case of a fund distinctly required by a Legislative Act of Assembly as a condition of doing business, designated as a trust fund for a specific purpose with a trustee created by the Act, and the mode of the execution of his trust in some measure pointed out. The question is thus not identical with the situation which was presented in the Casualty case. There the insolvency of the company was established — here solvency is said to exist; there no statute had been provided covering the case — here we have an explicit one. In 1 Beach on the Law ofInsurance, sec. 82, it is said: "The effect of statutes of the States providing for the deposit by insurance companies of securities with some State official for the protection of its policy holders, and the act of the company in complying with such statute is to create a trust fund in the hands of such official, he thereby becoming trustee for the class of beneficiaries represented by the insured in those States. Such trust have been held as perfect as those created by deed or will and as much entitled to protection from the Courts. In a case where a life insurance company had deposited with a State Treasurer an amount in securities under a statute passed to enable it to thus comply with the requirements of statutes of other States, that it might do business in those States, had become insolvent, and its affairs and assets had been placed in the hands of receivers, it was held that the receivers could not by action recover this amount from the State Treasurer. It was a trust fund in his hands for the benefit of the various policy holders. The State had made him a trustee, placed no *Page 353
 limitation upon his rights and powers as such, and presumably intended to have him subject to the general law of trusts. When the trust terminates it is his duty to distribute the fund among the beneficiaries." The rule is thus expressed in IV Joyce onInsurance, sec. 3593: "In many States insurance companies are required to deposit a fund with the State Treasurer or other State officer for the security of the policy holders in such States. In case of a deposit being made in pursuance of such a requirement the receiver of the company can not obtain possession of the fund for the benefit of general creditors, but it must be divided among the persons for whose protection it was deposited, and no other can acquire the benefits thereof."
 The leading case on this subject is Cooke et al., Receivers,
 v. Warner, Treasurer, 56 Conn. 234. In that case the Insurance Commissioner of Connecticut had taken proceedings against the Continental Life Insurance Company upon the ground that its assets were less than its liabilities, and asked the appointment of a receiver, and that the charter be annulled; and a decree was passed by which the charter was annulled (corporation dissolved) and receivers were appointed, and the receivers then demanded of the State Treasurer the securities which had been deposited with him, under a statute substantially like that in this State. The application of the receivers was refused, the Court holding that the trustee could not thus have the trust funds taken from him for use or even distribution by others, in the absence of an allegation that he was wrong either in possession or administration, that the statute could no more compel a trustee to surrender property lawfully subjected to a trust than it could compel a mortgagee or pledgee to release the mortgage or pledge without payment; that if turned over to the receivers it might be diverted from the specific trust purposes to which it was dedicated. The New York Court of Appeals, in the case ofRuggles v. Chapman, 59 N.Y. 163, adopted the same rule, and an Act was then passed by the New York Legislature in which it was thought *Page 354
 that the rule had been modified, and in that way in the case of the People v. Chapman, 64 N.Y. 557, the question a second time reached that Court, and its former ruling was affirmed. These cases were followed in the later case in re GuardianInsurance Co., 13 Hun. 115, although the judge deciding that case would evidently have been very glad if he could thus have diverted the fund from the hands of the trustee into those of the receivers. In the case of in re Home Provident Safety FundAssociation, 129 N.Y. 288, there was a voluntary dissolution of the company; and it was held, that while the Court had power to make a distribution of its funds amongst those entitled, it had no power to take from a trustee funds placed in the hands of that trustee for a specific purpose and distribute them through its receiver instead of through the trustee; that the trustee was entitled to hold the fund notwithstanding the dissolution; but the courts might require the trustee to make the distribution of the funds in accordance with the terms of the trust on which it was held. The case of the People v. The Am. Steam Boiler Worksand Ward, Receiver, 147 N.Y. 25, was one which turned mainly upon the right of the receiver to demand of the trustees the interest which had been received on the deposit, and that right was affirmed; but it was further held that under the then existing statute of New York, which had been passed in part to obviate the effect of the decision in Ruggles v. Chapman,supra, that a receiver was not entitled to have the fund turned over to him until the right of the policyholders had been settled. The appellee relies strongly for the purpose of sustaining the right of the receivers to the securities now in the hands of the State Treasurer, upon the case of Hayne v.Met. Trust Co., 67 Minn. 245: in that case certain securities had been deposited with the State Insurance Commissioner, for the benefit of policyholders, and subsequently an exchange was effected by the company by which securities of a less value were substituted for the securities originally deposited, and the receiver proceeded *Page 355
 against the trust company which then held the original securities to recover them for the benefit of the policyholders. This presented a far different case from the one before us; there had been a diversion of the trust fund, and it was a proceeding, not against the official who should have been the custodian of the security, but against a corporation which had gained possession of those securities, to recover them back, or in other words to restore a fund which had been permitted by the State official whose duty it was to guard it, to be diverted, and under such a condition of facts there is no similarity to the present case. The appellee has also cited the case of Relfe v. Spear, 6 Mo. App. 129; that was the case of a proceeding by the Superintendent of Insurance of the State of Missouri against the receivers of five different insurance companies, and the purpose of the application was to enable the Superintendent to distribute the proceeds of the securities. In that case the phraseology of the Missouri Statute differed from that of New York; the companies had been dissolved, and under the wording of the statute it was held that the distribution should be made under the supervision of the Court through its receivers.
 The case of the Attorney General v. North Am. Life Ins.Co., 80 N.Y. 152, arose under an entirely different statute, one which provided for the sale and conversion into money by the Superintendent of Insurance of the securities deposited with him, and then contained this further provision: "The proceeds of such sale or sales shall be paid to the said receiver on his giving his receipt to said superintendent." This was an express direction of law, not for the turning over to the receiver of the securities held by the State Insurance Commissioner, but of the proceeds of sale, and under such a mandate the Court had no option when the Insurance Commissioner had made the sale required by the statute, but was bound to direct the turning over of the proceeds. This decision, therefore, can not be regarded as a precedent to the present case. *Page 356
 In Falkenbach v. Patterson, 43 Ohio St. 369, the Court goes only to the extent of saying that "the Superintendent of Insurance should act and perform his trust, and when the trust is fully performed, the remainder of the deposit, if any, should then and not until then be paid over to the assignee."
 An Ohio Statute read, "The securities deposited with the Insurance Department pursuant to this section, shall be held by the Superintendent in trust for the benefit of, and as security for, the policyholders of such corporation, their legal representatives and beneficiaries," and in the State v.Matthews, 64 Ohio St. 419, where a recovery of the securities was sought by the assignee of an insolvent corporation, it was held, that the assignee could not recover them without first showing that the company was no longer liable to the policyholders, and that it was the duty of the Superintendent of Insurance to make the distribution among such policyholders. In all of these various cases the corporations, the recovery of the securities of which were asked, were insolvent, and as set forth as above, there is hardly a break in the line of decisions to the effect that receivers and assignees are not entitled to demand or obtain the possession of such securities, and if this be true with regard to insolvent corporations, with far greater reason must it be true in the case of a solvent corporation.
 Much stress was laid in argument upon the complication and increased expense which would ensue from a distribution of the fund arising from the proceeds of sale of the securities in the hands of the State Treasurer, if that were required to be done in a separate and independent proceeding. Upon the case as presented in the record there is no case of distribution before this Court, or even evidence that this fund, or any of it, will be required by the receivers for the liquidation of valid claims. From their report they apparently hold assets of the corporation to an amount somewhere between four and five hundred thousand dollars not impressed with any trust, and if the company is, as they aver *Page 357
 and testify, solvent, it may well be that no part of the $200,000 will be required for the payment of any claims of policy holders. Apparently some such belief was in the mind of the Court below, as it passed no decree dissolving the corporation, but in fact dismissed a bill having that ultimate object in view.
 The State Treasurer is now a party to the present proceeding; by his answer the disposition of the securities or the proceeds arising from them is under the control of the Equity Court in which these receivers were appointed, and while we do not decide that under a different condition of facts it might not be right and appropriate to direct the turning over of the proceeds of the sale of the securities to the receivers to distribute, or that the State Treasurer might not make a distribution of them in the same proceeding, we can find no sufficient warrant in the statute, or in the condition of the company as it now exists, to justify the turning over at this time to the receivers of a solvent corporation, securities which have been placed in the hands of a trustee for a specific trust purpose, and with beneficiaries scattered in a large number of States.
 The decree of July 28th, 1911, and March 16th, 1912, must therefore be reversed.
 Decrees of July 28th, 1911, and March 16th, 1912, reversed,and cause remanded; the appellees to pay the costs of thisappeal. *Page 358


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 21999D0410(03)
 Afgørels nr. 2/1999 truffet af associeringsrådet associeringen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side, og Rumænien på den anden side den 16. marts 1999 om vedtagelse af gennemførelsesbestemmelser til artikel 64, stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2 i Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Rumænien på den anden side, og gennemførelsesbestemmelser til artikel 9, stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2, i samme aftales protokol nr. 2 om EKSF-produkter
 EF-Tidende nr. L 096 af 10/04/1999 s. 0022 - 0025
 AFGØRELSE Nr. 2/1999 TRUFFET AF ASSOCIERINGSRÅDETassocieringen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Rumænien på den anden sideden 16. marts 1999om vedtagelse af gennemførelsesbestemmelser til artikel 64, stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2 i Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Rumænien på den anden side, og gennemførelsesbestemmelser til artikel 9, stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2, i samme aftales protokol nr. 2 om EKSF-produkter(1999/249/EF, EKSF, Euratom)ASSOCIERINGSRÅDET HAR -under henvisning til Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og medlemsstaterne på den ene side og Rumænien på den anden side(1), særlig artikel 64, stk. 3,under henvisning til Europaaftalens protokol nr. 2 om EKSF-produkter, særlig artikel 9, stk. 3,og ud fra følgende betragtninger:Efter artikel 64, stk. 3, i Europaaftalen, skal associeringsrådet senest tre år efter aftalens ikrafttrædelse vedtage de nødvendige regler for gennemførelsen af samme artikels stk. 1 og 2;efter artikel 9, stk. 3, i Europaaftalen protokol nr. 2, skal associeringsrådet senest tre år efter aftalens ikrafttrædelse vedtage de nødvendige regler for gennemførelsen af samme artikels stk. 1 og 2 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelHerved vedtages de i bilaget til denne afgørelse anførte bestemmelser til gennemførelse af artikel 64, stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2 i Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Rumænien på den anden side, og til gennemførelse af artikel 9, stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2, i Europaaftalens protokol nr. 2 om EKSF-produkter.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. marts 1999.På associeringsrådets vegneJ. FISCHERFormand(1) EFT L 357 af 31.12.1994, s. 2.BILAGGENNEMFØRELSESBESTEMMELSER TIL DE KONKURRENCEREGLER FOR ERHVERVSLIVET, DER ER FASTLAGT I ARTIKEL 64, STK. 1, FØRSTE OG ANDET AFSNIT, OG STK. 2 I EUROPAAFTALEN OG TIL ARTIKEL 9, STK. 1, FØRSTE OG ANDET AFSNIT, OG STK. 2, I EUROPAAFTALENS PROTOKOL Nr. 2 OM EKSF-PRODUKTERArtikel 1Generelt principSager vedrørende virksomhedsaftaler, vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og samordnet virksomhedspraksis, der tilsigter eller medfører, at konkurrencen hindres, begrænses eller fordrejes, og misbrug af dominerende stilling i Fællesskabets eller Rumæniens territorier i deres helhed eller i en væsentlig del heraf, som kan påvirke samhandelen mellem Fællesskabet og Rumænien, afgøres på grundlag af principperne i artikel 64, stk. 1 og 2, i Europaaftalen.Sådanne sager behandles for Fællesskabets vedkommende af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (generaldirektorat IV) og for Rumæniens vedkommende af Konkurrencekommissionen og Konkurrencerådet (COCC).Kommissionens og COCC's kompetence til at behandle disse sager udledes af de eksisterende regler i Fællesskabets og Rumæniens respektive lovgivning, og dette gælder også i de tilfælde, hvor disse regler finder anvendelse på virksomheder, der er beliggende uden for deres respektive territorier.Begge myndigheder træffer afgørelse i overensstemmelse med deres egne materielle regler og under hensyntagen til nedenstående bestemmelser. De relevante materielle regler er konkurrencereglerne i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab samt afledt ret på konkurrenceområdet, for så vidt angår Kommissionen, og den rumænske konkurrencelov nr. 21 af 10. april 1996, for så vidt angår COCC.ØKONOMISKE AKTIVITETER UNDER TRAKTATEN OM OPRETTELSE AF DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABArtikel 2Tilfælde, hvor begge konkurrencemyndigheder har kompetenceSager henhørende under artikel 64 i Europaaftalen, der kan påvirke både Fællesskabets og Rumæniens marked, og som kan henhøre under begge konkurrencemyndigheders kompetence, behandles af Kommissionen og COCC på grundlag af bestemmelserne i nærværende artikel.1) Anmeldelsea) Når konkurrencemyndighederne behandler sager, der eventuelt også kan falde ind under den anden myndigheds kompetence ifølge det generelle princip i artikel 1, giver de hinanden anmeldelse herom.b) Dette kan blandt andet være tilfældet i sager, som:- indebærer konkurrencebegrænsende aktiviteter på den anden myndigheds territorium- berører den anden myndigheds retshåndhævelse- indebærer indgreb i form af påbud og forbud på den anden myndigheds territorium.c) Anmeldelser i henhold til denne artikel skal indeholde tilstrækkelige oplysninger til, at modtageren kan foretage en foreløbig vurdering af eventuelle virkninger for sine interesser. Der indgives regelmæssigt kopier af anmeldelserne til det i Europaaftalen omhandlede associeringsråd.d) Anmeldelserne skal udarbejdes på forhånd, så hurtigt som muligt og senest i undersøgelsesfasen, og så betids inden der indgås en aftale eller træffes en beslutning, at der er mulighed for at fremsætte kommentarer eller afholde konsultationer, og at den myndighed, der behandler sagen, kan tage hensyn til den anden myndigheds synspunkter, samt træffe sådanne forholdsregler, den måtte finde rimelige i henhold til sin egen lovgivning med henblik på behandling af den pågældende sag.2) Konsultation og gensidig bistandFinder Kommissionen eller COCC, at den part, den repræsenterer, i mærkbart omfang er udsat for krænkelse af væsentlige interesser som følge af konkurrencebegrænsende aktiviteter på den anden myndigheds territorium, kan den anmode den anden myndighed om konsultation eller anmode den anden parts konkurrencemyndighed om at søge at afhjælpe forholdet ved at indlede en passende procedure med hjemmel i den pågældende parts lovgivning om konkurrencebegrænsende aktiviteter. Dette hindrer ikke, at der hos den part, der anmoder om konsultationer, kan træffes foranstaltninger på grundlag af konkurrencelovgivningen, og indskrænker ej heller den konsulterede myndigheds frihed til at træffe endelig afgørelse.3) LøsningsbestræbelserDen konsulterede myndighed tager den konsulterende myndigheds synspunkter og dokumentation op til indgående og velvillig overvejelse, herunder de pågældende konkurrencebegrænsende aktiviteters art, de berørte virksomheder og de påståede skadelige virkninger for den anden parts væsentlige interesser.Uden at dette i øvrigt berører konkurrencemyndighedernes rettigheder og forpligtelser, påhviler det dem, når de er involveret i konsultationer på grundlag af denne artikel, at bestræbe sig på at finde frem til en gensidig acceptabel løsning under hensyntagen til deres respektive væsentlige interesser.Artikel 3Tilfælde, hvor kun den ene konkurrencemyndighed har kompetence1. Sager, der i henhold til det i artikel 1 fastlagte princip alene henhører under én konkurrencemyndigheds kompetence, og som kan påvirke den anden parts væsentlige interesser, behandles under hensyntagen til bestemmelserne i artikel 2 og nedenstående principper.2. Indleder en konkurrencemyndighed en undersøgelse eller en procedure i en sag, som viser sig at påvirke den anden parts væsentlige interesser, skal den myndighed, der behandler sagen, anmelde sagen til den anden myndighed, uden at sidstnævnte anmoder formelt herom.Artikel 4Anmodning om oplysningerKonstaterer konkurrencemyndigheden hos den ene part, at den er udsat for krænkelser af væsentlige interesser som følge af en sag, der helt eller delvis falder ind under den anden myndigheds kompetence, kan den anmode den sagsbehandlende myndighed om oplysninger herom.Den sagsbehandlende myndighed skal så vidt muligt og så betids, inden den træffer beslutning eller indgår et forlig, give tilstrækkelige oplysninger, at den konsulterende myndigheds synspunkter kan tages i betragtning.Artikel 5Tavshedspligt og behandling af fortrolige oplysninger1. Det følger af artikel 64, stk. 7, i Europaaftalen, at en konkurrencemyndighed ikke har pligt til at videregive oplysninger til den anden myndighed, hvis dette strider mod lovgivningen i det land, der ligger inde med oplysningerne, eller krænker væsentlige interesser hos den part, hvis myndighed er i besiddelse af oplysningerne.2. Begge myndigheder forpligter sig til i videst mulige udstrækning at påse, at fortrolige oplysninger, som de modtager fra den anden myndighed, ikke videregives.Artikel 6GruppefritagelserVed anvendelsen af artikel 64 i Europaaftalen påhviler det konkurrencemyndighederne at sikre, at principperne i de i Fællesskabet gældende forordninger om gruppefritagelser anvendes fuldt ud, jf. gennemførelsesbestemmelsernes artikel 2 og 3. COCC skal underrettes, hver gang Fællesskabet iværksætter procedurer til vedtagelse, ophævelse eller ændring af Fællesskabets gruppefritagelser.Gøres der fra rumænsk side alvorlig indsigelse mod sådanne gruppefritagelsesforordninger, skal der under hensyn til den indbyrdes tilnærmelse af lovgivningen, der er fastsat i Europaaftalen, indledes konsultationer i associeringsrådet som fastsat i artikel 9.Samme principper lægges til grund i tilfælde af væsentlige ændringer i EF's og Rumæniens konkurrenceregler.Artikel 7FusionskontrolFor så vidt angår fusion, der falder ind under Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med virksomhedssammenslutninger(1), og som har en væsentlig indflydelse på Rumæniens økonomi, er COCC berettiget til som led i proceduren at give udtryk for sit standpunkt inden for de frister der er fastlagt i nævnte forordning. Kommissionen medtager dette standpunkt i sine overvejelser, uden at dette på nogen måde ændrer muligheden for at gribe ind på grundlag af parternes respektive konkurrencelovgivning.Artikel 8Aktiviteter med ubetydelig virkning på konkurrencen1. Konkurrencebegrænsende aktiviteter, hvis virkninger på samhandelen mellem parterne og konkurrenceforholdene er ubetydelig, falder ikke ind under artikel 64, stk. 1, i Europaaftalen og er derfor ikke omfattet af artikel 2-6 i nærværende gennemførelsesbestemmelser.2. Ved ubetydelige virkninger som omhandlet i stk. 1 forstås virkninger, hvor- de deltagende virksomheders samlede omsætning i et regnskabsår ikke overstiger 200 millioner ECU,- de varer og tjenesteydelser, aftalen omfatter - inklusive andre varer og tjenesteydelser, der leveres af de deltagende virksomheder, og som af forbrugeren anses for at være af samme art på grund af deres egenskaber, pris og anvendelse - ikke udgør mere end 5 % af det samlede marked på den del af fællesmarkedet og det rumænske marked, som berøres af aftalen.Artikel 9Associeringsrådet1. Når de i artikel 2 og 3 fastsatte procedurer ikke fører til en gensidig acceptabel løsning, samt i de øvrige i disse gennemførelsesbestemmelser udtrykkeligt nævnte tilfælde, afholdes der, når blot én part anmoder herom, drøftelser i associeringsrådet inden for en frist på tre måneder efter anmodningens fremsættelse.2. Efter disse drøftelser eller efter udløbet af den i stk. 1 omhandlede frist kan associeringsrådet forelægge anbefalinger med henblik på bilæggelse af sagen, jf. dog Europaaftalens artikel 64, stk. 6. I disse anbefalinger kan associeringsrådet tage hensyn til, at den myndighed, der er blevet anmodet om drøftelser, eventuelt ikke har forelagt sit standpunkt over for den myndighed, der har anmodet om drøftelserne, inden for den i stk. 1 fastsatte frist.3. Disse procedurer i associeringsrådet forhindrer ikke, at der kan træffes foranstaltninger på grundlag af de konkurrenceregler, der er gældende for parternes territorier.Artikel 10Tilfælde, hvor ingen af konkurrencemyndighederne har kompetenceHvis hverken Kommissionen eller COCC mener at have kompetence til at behandle sagen på grundlag af egen lovgivning, afholdes der efter anmodning drøftelser i associeringsrådet. Fællesskabet og Rumænien søger med bistand fra associeringsrådet, som kan fremsætte passende henstillinger, at finde en gensidig acceptabel løsning under hensyntagen til begge parters væsentlige interesser, uden at dette i øvrigt berører artikel 64, stk. 6, i Europaaftalen og de rettigheder, som Fællesskabets enkelte medlemsstater har i medfør af egne konkurrenceregler.ØKONOMISKE AKTIVITETER UNDER TRAKTATEN OM OPRETTELSE AF DET EUROPÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKAB (EKSF)Artikel 11EKSF-traktatenBestemmelserne i artikel 1-6 og artikel 8-10 finder også anvendelse på kul- og stålsektoren som omhandlet i protokol nr. 2 til Europaaftalen.ADMINISTRATIV BISTANDArtikel 12SprogKommissionen og COCC drager omsorg for den praktiske tilrettelæggelse af den gensidige bistand og finder i øvrigt passende løsninger, blandt andet vedrørende oversættelse.(1) EFT L 395 af 30.12.1989, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1310/97 (EFT L 180 af 9.7.1997, s. 1).


text:
 Avis juridique important
 |
 22003D0167
 Decisión del Comité Mixto del EEE n° 167/2003, de 5 de diciembre de 2003, por la que se modifica el anexo I (Cuestiones veterinarias y fitosanitarias) del Acuerdo EEE
 Diario Oficial n° L 088 de 25/03/2004 p. 0035 - 0036
 Decisión del Comité Mixto del EEEno 167/2003de 5 de diciembre de 2003por la que se modifica el anexo I (Cuestiones veterinarias y fitosanitarias) del Acuerdo EEEEL COMITÉ MIXTO DEL EEE,Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, adaptado por el Protocolo por el que se adapta el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, en lo sucesivo denominado "el Acuerdo", y, en particular, su artículo 98,Considerando lo siguiente:(1) El anexo I del Acuerdo fue modificado por la Decisión del Comité Mixto del EEE n° 103/2003, de 26 de septiembre de 2003(1).(2) Debere incorporarse al Acuerdo el Reglamento (CE) n° 666/2003 de la Comisión, de 11 de abril de 2003, por el que se autoriza provisionalmente el uso de ciertos aditivos en la alimentación animal(2).(3) Debe incorporarse al Acuerdo el Reglamento (CE) n° 668/2003 de la Comisión, de 11 de abril de 2003, relativo a la autorización permanente de un aditivo en la alimentación animal(3).(4) Debe incorporarse al Acuerdo el Reglamento (CE) n° 676/2003 de la Comisión, de 14 de abril de 2003, por el que se modifica el Reglamento (CE) n° 1334/2001 relativo a la autorización provisional de un nuevo aditivo en la alimentación animal(4).(5) Debe incorporarse al Acuerdo el Reglamento (CE) n° 871/2003 de la Comisión, de 20 de mayo de 2003, relativo a la autorización permanente de un nuevo aditivo, tetróxido de manganeso, en la alimentación animal(5).(6) Debe incorporarse al Acuerdo el Reglamento (CE) n° 877/2003 de la Comisión, de 21 de mayo de 2003, por el que se autoriza provisionalmente el uso del regulador de la acidez "ácido benzoico" en la alimentación animal(6).DECIDE:Artículo 1El capítulo II del anexo I del Acuerdo se modificará como sigue:1) En el punto 1v [Reglamento (CE) n° 1334/2001 de la Comisión] se añadirá el texto siguiente:", modificada por:- 32003 R 0676: Reglamento (CE) n° 676/2003 de la Comisión, de 14 de abril de 2003 (DO L 97 de 15.4.2003, p. 29).".2) Después del punto 1zc (Directiva 2002/70/CE de la Comisión) se añadirán los puntos siguientes: "1zd. 32003 R 0666: Reglamento (CE) n° 666/2003 de la Comisión, de 11 de abril de 2003, por el que se autoriza provisionalmente el uso de ciertos aditivos en la alimentación animal (DO L 96 de 12.4.2003, p. 11).1ze. 32003 R 0668: Reglamento (CE) n° 668/2003 de la Comisión, de 11 de abril de 2003, relativo a la autorización permanente de un aditivo en la alimentación animal (DO L 96 de 12.4.2003, p. 14).1zf. 32003 R 0871: Reglamento (CE) n° 871/2003 de la Comisión, de 20 de mayo de 2003, relativo a la autorización permanente de un nuevo aditivo, tetróxido de manganeso, en la alimentación animal (DO L 125 de 21.5.2003, p. 3).1zg. 32003 R 0877: Reglamento (CE) n° 877/2003 de la Comisión, de 21 de mayo de 2003, por el que se autoriza provisionalmente el uso del regulador de la acidez 'ácido benzoico' en la alimentación animal (DO L 126 de 22.5.2003, p. 24).".Artículo 2Los textos de los Reglamentos (CE) n° 666/2003, 668/2003, 676/2003, 871/2003 y 877/2003, en lenguas islandesa y noruega, anejos a las respectivas versiones lingüísticas de la presente Decisión, son auténticos.Artículo 3La presente Decisión entrará en vigor el 6 de diciembre de 2003, siempre que se hayan transmitido al Comité Mixto del EEE todas las notificaciones previstas en el apartado 1 del artículo 103 del Acuerdo(7).Artículo 4La presente Decisión se publicará en la sección EEE y en el Suplemento EEE del Diario Oficial de la Unión Europea.Hecho en Bruselas, el 5 de diciembre de 2003.Por el Comité Mixto del EEEEl PresidenteH. S. H. Prinz Nikolaus von Liechtenstein(1) DO L 331 de 18.12.2003, p. 10.(2) DO L 96 de 12.4.2003, p. 11.(3) DO L 96 de 12.4.2003, p. 14.(4) DO L 97 de 15.4.2003, p. 29.(5) DO L 125 de 21.5.2003, p. 3.(6) DO L 126 de 22.5.2003, p. 24.(7) No se han indicado preceptos constitucionales.


text:
 Dôležité právne oznámenie
 |
 22003D0043
 Úradný vestník L 193 , 31/07/2003 S. 0010 - 0011
 Rozhodnutie Spoločného výboru EHPč. 43/2003zo 16. mája 2003,ktorým sa mení a dopĺňa príloha II (Technické nariadenia, normy, testovanie a osvedčenie) k Dohode o EHPSPOLOČNÝ VÝBOR EHP,so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, naposledy zmenenú a doplnenú protokolom upravujúcim Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, ďalej len "dohoda", najmä na jej článok 98,keďže:(1) príloha II k dohode bola zmenená a doplnená rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 162/2002 zo 6. decembra 2002 [1];(2) je potrebné, aby sa dohody začlenilo nariadenie Komisie (ES) č. 868/2002 z 24. mája 2002, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I a II k nariadeniu Rady (EHS) č. 2377/90, ktorým sa stanovuje postup spoločenstva na určenie maximálnych limitov rezíduí veterinárnych liečiv v potravinách živočíšneho pôvodu [2];(3) je potrebné, aby sa dohody začlenilo nariadenie Komisie(ES) č. 868/2002 z 24.mája 2002, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I, II a III nariadenia Rady (EHS) č. 2377/90 ktorým sa stanovuje postup spoločenstva na určenie maximálnych limitov rezíduí veterinárnych liečiv v potravinách živočíšneho pôvodu [3];(4) je potrebné, aby sa dohody začlenilo nariadenie Komisie(ES) č.1530/2002 z 27. augusta 2002, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I, II a III nariadenia Rady (EHS) č. 2377/90 ktorým sa stanovuje postup spoločenstva na určenie maximálnych limitov rezíduí veterinárnych liečiv v potravinách živočíšneho pôvodu [4];(5) je potrebné, aby sa dohody začlenilo nariadenie Komisie(ES) č. 1752/2002 z 1. októbra 2002, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I a II k nariadeniu Rady (EHS) č. 2377/90, ktorým sa stanovuje postup spoločenstva na určenie maximálnych limitov rezíduí veterinárnych liečiv v potravinách živočíšneho pôvodu [5],ROZHODLA TAKTO:Článok 1V bode 14 (smernica Rady (EHS) č. 2377/90) kapitola XIII prílohy k rozhodnutiu sa pridávajú tieto zarážky:"— 32002 R 0868: nariadenie Komisie (ES) č. 868/2002 (Ú. v. ES L 137, 25.5.2002, s. 6),— 32002 R 0869: nariadenie Komisie (ES) č. 869/2002 (Ú. v. ES L 137, 25.5.2002, s. 10),— 32002 R 1530: nariadenie Komisie (ES) č. 1530/2002 (Ú. v. ES L 230, 28.8.2002, s. 3),— 32002 R 1752: nariadenie komisie (ES) č. 1752/2002 (Ú. v. ES L 264, 2.10.2002, s. 18)."Článok 2Texty nariadenia (ES) Nos 868/2002, 869/2002. 1530/2002, 1752/2002 v islandskom a nórskom jazyku, ktoré sa uverejnia v doplnku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie, sú autentické.Článok 3Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 17. mája 2003, za predpokladu, že sa Spoločnému výboru EHP poskytnú všetky notifikácie podľa článku 103 ods. 1 [6].Článok 4Toto rozhodnutie sa uverejní v oddieli EHP a v doplnku EHP k Úradnému vestníku Európskej únie.V Bruseli 16. mája 2003Za Spoločný výbor EHPpredsedaP. Westerlund[1] Ú. v. ES L 38, 13.2.2003, s. 18.[2] Ú. v. ES L 137, 25.5.2002, s. 6.[3] Ú. v. ES L 137, 25.5.2002, s. 10.[4] Ú. v. ES L 230, 28.8.2002, s. 3.[5] Ú. v. ES L 264, 2.10.2002, s. 18.[6] Nevyžadujú sa žiadne ústavné požiadavky.--------------------------------------------------


text:
 Dôležité právne oznámenie
 |
 22000D0007
 Úradný vestník L 103 , 12/04/2001 S. 0013 - 0015
 Rozhodnutie Spoločného výboru EHPč. 7/2000z 28. januára 2000,ktorým sa mení a dopĺňa príloha VI (Sociálne zabezpečenie) k Dohode o EHPSPOLOČNÝ VÝBOR EHP,so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, ďalej "EHP", v znení protokolu, ktorým sa upravuje Dohoda o Európskom hospodárskom priestore, ďalej uvádzaná ako "dohoda", a najmä na jej článok 98,keďže:(1) Príloha VI k dohode bola zmenená a doplnená rozhodnutím č. 81/1999 Spoločného výboru EHP z 25. júna 1999 [1].(2) Nariadenie rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnané osoby, samostatne zárobkovo činné osoby a členov ich rodín pohybujúcich sa v rámci spoločenstva a nariadenie (EHS) č. 574/72, ktoré upravuje postup vykonávania nariadenia (EHS) č. 1408/71 s cieľom rozšíriť ich pôsobnosť na osobitné systémy pre štátnych zamestnancov [2], má byť zahrnuté do tejto dohody,ROZHODOL TAKTO:Článok 1Bod 1 (nariadenie rady (EHS) č. 1408/71) v prílohe VI k dohode sa mení a dopĺňa nasledovne:1. vkladá sa nasledujúca zarážka:"— 398 R 1606: nariadenie rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998 (Ú. v. ES L 209, 25.7.1998, s. 1).";2. v úprave r), v nadpise "P. ISLAND" sa text nahrádza nasledovne:"Všetky aplikácie základného, doplnkového a osobitného systému starobného dôchodku pre štátnych zamestnancov.";3. v úprave t), v nadpise"P. ISLAND"sa text nahrádza nasledovne:"1. Ak sa v prípade skončenia zamestnania alebo samostatnej zárobkovej činnosti na Islande vyskytne nepredvídaná udalosť počas zamestnania alebo samostatnej zárobkovej činnosti v inom štáte, v ktorom sa uplatňuje toto nariadenie, a ak invalidný dôchodok zo sociálneho zabezpečenia ani zo systému doplnkového dôchodkového zabezpečenia (penzijné fondy) na Islande sa už nevzťahuje na obdobie medzi nepredvídanou udalosťou a dosiahnutím dôchodkového veku (budúce obdobia), poistné obdobia podľa legislatívy iného štátu, v ktorom sa uplatňuje toto nariadenie, sa pri požiadavke na budúce obdobia zohľadnia ako keby išlo o poistné obdobia na Islande.2. Osoba, na ktorú sa vzťahuje osobitný systém pre štátnych zamestnancov, ktorá má bydlisko na Islande aa) na ktorú sa nevzťahujú ustanovenia oddielu III, kapitoly 1, dielov 2 až 7 ab) ktorá nemá nárok na islandský dôchodok,je povinná uhradiť náklady na vecné dávky, ktoré boli poskytnuté jej alebo členom jej rodiny na Islande, pokiaľ tieto vecné dávky pokrýva uvedený osobitný systém alebo systém osobného poistenia, ktorý ho dopĺňa."Článok 2Bod 2 (nariadenie rady (EHS) č. 574/72) v prílohe VI k dohode sa mení a dopĺňa nasledovne:1. vkladá sa nasledujúca zarážka:"— 398 R 1606: nariadenie rady (ES) č. 1606/98 z 29. júna 1998 (Ú. v. ES L 209, 25.7.1998, s. 1)."2. v úprave a), v nadpise"R. NÓRSKO"sa text nahrádza nasledovne:"1. Sosial- og helsedepartementet (Ministerstvo zdravotníctva a sociálnych vecí), Oslo.2. Arbeids- og administrasjonsdepartementet (Ministerstvo práce a štátnej správy), Oslo.3. Barne- og familiedepartementet (Ministerstvo pre záležitosti detí a rodiny), Oslo.4. Justisdepartementet (Ministerstvo spravodlivosti), Oslo.5. Utenriksdepartementet (Ministerstvo zahraničných vecí), Oslo."3. V úprave b), v nadpise"R. NÓRSKO"sa vkladá nasledujúci text:"7. Dávky podľa Zákona z 28. júla 1949 č. 26 o nórskom penzijnom fonde pre verejnú službu (lov av 28. juli 1949 nr 26 om Statens Pensjonskasse):Statens Pensjonskasse (Nórsky penzijný fond pre verejnú službu).";4. v úprave c), v nadpise"Q. LICHTENŠTAJNSKO"sa nasledujúci text vkladá do bodu 2 (Staroba a úmrtie) a do bodu 3 (Invalidita):"c) Zamestnanecký systém pre štátnych zamestnancov:Stiftungsrat der Pensionskasse für das Staatspersonal (Zakladateľská Rada zamestnaneckého systému pre štátnych zamestnancov).";5. v úprave c), v nadpise"R. NÓRSKO"sa vkladá nasledujúci text:"4. Dávky podľa Zákona z 28. júla 1949 č. 26 o nórskom penzijnom fonde pre verejnú službu (lov av 28. juli 1949 nr 26 om Statens Pensjonskasse):Statens Pensjonskasse (Nórsky penzijný fond pre verejnú službu).";6. v úprave f), v nadpise"Q. LICHTENŠTAJNSKO"sa vkladá nasledujúci text do bodu 2 (Staroba a úmrtie) aj do bodu 3 (Invalidita):"c) Zamestnanecký systém pre štátnych zamestnancov:Geschäftsleitung der Pensionsversicherung für das Staatspersonal (Vedenie systému pre štátnych zamestnancov).";7. v úprave f), v nadpise"R. NÓRSKO"sa za bod 1 vkladá nasledujúci text:"1a. Dávky podľa Zákona z 28. júla 1949 č. 26 o nórskom penzijnom fonde pre verejnú službu (lov av 28. juli 1949 nr 26 om Statens Pensjonskasse):Statens Pensjonskasse (Nórsky penzijný fond pre verejnú službu).";8. v úprave m), v nadpise"R. NÓRSKO"sa vkladá nasledujúci text:"3. Dávky podľa Zákona z 28. júla 1949 č. 26 o nórskom penzijnom fonde pre verejnú službu (lov av 28. juli 1949 nr 26 om Statens Pensjonskasse):Statens Pensjonskasse (Nórsky penzijný fond pre verejnú službu)."Článok 3Texty nariadenia (ES) č. 1606/98 v islandskom jazyku a v nórskom jazyku, ktoré sú priložené k príslušným jazykovým verziám tohto rozhodnutia, sú autentické.Článok 4Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 29. januára 2000 za predpokladu, že Spoločný výbor EHP dostane všetky oznámenia podľa článku 103(1) dohody [3].Článok 5Toto nariadenie sa uverejní v sekcii EHP a v prílohe EHP Úradného vestníka Európskych spoločenstiev.V Bruseli 28. januára 2000Za Spoločný výbor EHPpredsedaF. Barbaso[1] Ú. v. ES L 296, 23.11.2000, s. 37.[2] Ú. v. ES L 209, 25.7.1998, s. 1.[3] Neboli oznámené žiadne ústavné požiadavky.--------------------------------------------------


type: other

text:
FINANČNÍ ZPRAVODAJ číslo 10/2017 rozeslán dne 22. 12. 2017 - Nakladatelství Sagit, a.s.
 FINANČNÍ ZPRAVODAJ číslo 10/2017, rozeslán dne 22. 12. 2017
 19. POKYN GFŘ-D-29 č.j.: 111096/16/7100-20116-050484, k prominutí pokut za nepodání kontrolního hlášení, jak vyplývá ze změn provedených dodatkem č. 1, č.j: 26 878/17/7100-20118-012287 a dodatkem č. 2, č.j.: 130204/17/7100-20118-012287 1
 20. DODATEK č. 2 GFŘ č.j.: 130204/17/7100-20118-012287 k pokynu GFŘ-D-29 k prominutí pokut za nepodání kontrolního hlášení
 21. Jak správně zaplatit daň celnímu úřadu
 22. Změny Českých účetních standardů pro účetní jednotky, které účtují podle vyhlášky č. 500/2002 Sb., ve znění pozdějších předpisů, od 1. ledna 2018
 23. Změny Českých účetních standardů pro účetní jednotky, které účtují podle vyhlášky č. 501/2002 Sb., ve znění pozdějších předpisů, od 1. ledna 2018
 24. Změny Českých účetních standardů pro účetní jednotky, které účtují podle vyhlášky č. 502/2002 Sb., ve znění pozdějších předpisů, od 1. ledna 2018
 25. Sdělení Ministerstva financí k aplikaci některých ustanovení vyhlášky č. 442/2017 Sb., kterou se mění vyhláška č. 501/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, které jsou bankami a jinými finančními institucemi, ve znění pozdějších předpisů
 26. Sdělení Ministerstva financí ke zveřejnění sdělení Evropské komise „Pokyny pro vykazování nefinančních informací (metodika vykazování nefinančních informací)“
 27. Seznam smluvních států, zúčastněný stát uplatňující společný standard pro oznamování a rozhodných dnů zveřejňovaný podle § 13b odst. 2, § 13e odst. 7, § 13g odst. 5 a § 13p odst. 2 a seznam pro účely plnění informační povinnosti podle § 13s odst. 1 zákona č. 164/2013 Sb., o mezinárodní spolupráci při správě daní a o změně dalších souvisejících zákonů, v platném znění


text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 21995D0928(02)
 Oficiālais Vēstnesis L 231 , 28/09/1995 Lpp. 0059 - 0059
 EEZ Apvienotās komitejas LēmumsNr. 28/95(1995. gada 19. maijs),ar ko groza EEZ līguma XIII pielikumu (Transports)EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, kas pielāgots ar protokolu, ar kuru pielāgo Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, turpmāk tekstā — "līgums", un jo īpaši tā 98. pantu,tā kā līguma XIII pielikums ir grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas 1994. gada 21. marta Lēmumu Nr. 7/94, ar ko groza EEZ līguma 47. protokolu un dažus pielikumus [1],tā kā līgumā jāiekļauj Komisijas 1994. gada 14. decembra Regula (EK) Nr. 3039/94, ar kuru groza Regulu (EEK) Nr. 1102/89, ar ko paredz konkrētus pasākumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EEK) Nr. 1101/89 par strukturāliem uzlabojumiem iekšzemes ūdensceļu transportā [2],IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsEEZ līguma XIII pielikuma 45. punktā (Komisijas Regula (EEK) Nr. 1102/89) pirms pielāgojumiem pievieno šādu ievilkumu:"— 394 R 3039: Komisijas 1994. gada 14. decembra Regula (EK) Nr. 3039/94 (OV L 322, 15.12.1994., 11. lpp.).".2. pantsAutentiski ir Komisijas Regulas (EK) Nr. 3039/94 teksti islandiešu un norvēģu valodā, kas pievienoti attiecīgajai šā lēmuma valodas versijai.3. pantsŠis lēmums stājas spēkā 1995. gada 1. jūnijā ar noteikumu, ka EEZ Apvienotajai komitejai ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar līguma 103. panta 1. punktu.4. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un EEZ pielikumā.Briselē, 1995. gada 19. maijāEEZ Apvienotās komitejas vārdā —priekšsēdētājsP. Benavides[1] OV L 160, 28.6.1994., 1. lpp.[2] OV L 322, 15.12.1994., 11. lpp.--------------------------------------------------


text:
 |
 22011A1220(01)
 Európsky dohovor o právnej ochrane služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupu
 Úradný vestník L 336 , 20/12/2011 S. 0002 - 0005
 PREKLADEurópsky dohovor o právnej ochrane služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupuPREAMBULAČlenské štáty Rady Európy, ostatné štáty a Európske spoločenstvo, signatári tohto dohovoru,berúc do úvahy, že cieľom Rady Európy je dosiahnuť väčšiu jednotnosť medzi jej členmi,majúc na pamäti odporúčanie č. R (91) 14 Výboru ministrov pre právnu ochranu kódovaných televíznych služieb,berúc do úvahy skutočnosť, že pirátstvo dekodérov kódovaných televíznych služieb je v Európe stále problémom,berúc na vedomie, že od prijatia vyššie uvedeného odporúčania sa objavili nové typy služieb založených na podmienenom prístupe a nové typy zariadení podmieneného prístupu, ako aj nové formy nezákonného prístupu k týmto službám a zariadeniam,berúc na vedomie, že v právnych predpisoch jednotlivých európskych štátov upravujúcich ochranu služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupu existujú veľké rozdiely,berúc na vedomie, že nezákonný prístup ohrozuje hospodársku životaschopnosť subjektov, ktoré poskytujú vysielacie služby a služby informačnej spoločnosti, a v dôsledku toho môže negatívne ovplyvniť rozmanitosť programov a služieb ponúkaných verejnosti,presvedčení o potrebe viesť spoločnú politiku zacielenú na ochranu služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupu,presvedčení o tom, že trestné, správne alebo iné sankcie môžu zohrávať účinnú úlohu pri prevencii protizákonných činností voči službám založeným na podmienenom prístupe,uznávajúc, že protizákonným činnostiam vykonávaným na obchodné účely by sa mala venovať osobitná pozornosť,zohľadňujúc existujúce medzinárodné právne nástroje, ktoré obsahujú ustanovenia týkajúce sa ochrany služieb založených na podmienenom prístupe alebo pozostávajúcich z podmieneného prístupu,SA DOHODLI TAKTO:ODDIEL IVŠEOBECNÉ USTANOVENIAČlánok 1Predmet a účelTento dohovor sa vzťahuje na služby informačnej spoločnosti a vysielacie služby, ktoré sú poskytované za odplatu a ktoré sú založené na podmienenom prístupe alebo pozostávajú z podmieneného prístupu. Účelom tohto dohovoru je ustanoviť za protizákonný určitý počet činností vykonávaných na území strán dohovoru, ktoré umožňujú nepovolený prístup k chráneným službám, a zblížiť právne predpisy strán dohovoru v tejto oblasti.Článok 2Vymedzenie pojmovNa účely tohto dohovoru:a) "chránená služba" znamená ktorúkoľvek z týchto služieb, ak je poskytovaná za odplatu a na základe podmieneného prístupu:- služby televíznych programov v zmysle článku 2 Európskeho dohovoru o cezhraničnej televízii v znení zmien a doplnení,- služby rozhlasového vysielania, teda rozhlasové programy určené pre verejnosť, s bezdrôtovým alebo drôtovým prenosom, vrátane satelitu,- služby informačnej spoločnosti, pod ktorými sa rozumejú služby poskytované elektronickou cestou, na diaľku a na individuálnu žiadosť príjemcu služieb,alebo poskytovanie podmieneného prístupu k vyššie uvedeným službám považované za samostatnú službu;b) "podmienený prístup" znamená každé technické opatrenie a/alebo zariadenie, ktoré umožňujú prístup v zrozumiteľnej forme k jednej zo služieb uvedených v písmene a) tohto článku na základe predchádzajúceho individuálneho povolenia;c) "zariadenie podmieneného prístupu" znamená každé vybavenie, softvér a/alebo zariadenie, navrhnuté alebo upravené tak, aby umožňovali prístup v zrozumiteľnej forme k jednej zo služieb uvedených v písmene a) tohto článku;d) "nezákonné zariadenie" znamená každé vybavenie, softvér a/alebo zariadenie, navrhnuté alebo upravené tak, aby umožňovali prístup v zrozumiteľnej forme k jednej zo služieb uvedených v písmene a) tohto článku bez povolenia poskytovateľa služby.Článok 3PríjemcoviaTento dohovor sa vzťahuje na každú fyzickú alebo právnickú osobu ponúkajúcu chránenú službu v zmysle článku 2 písm. a) bez ohľadu na jej štátnu príslušnosť a bez ohľadu na to, či patrí, alebo nepatrí do právomoci jednej zo strán dohovoru.ODDIEL IIPROTIZÁKONNÉ ČINNOSTIČlánok 4PorušeniaZa protizákonné sa považuje vykonávanie nasledujúcich činností na území strany dohovoru:a) výroba alebo produkcia nezákonných zariadení na obchodné účely;b) dovoz nezákonných zariadení na obchodné účely;c) distribúcia nezákonných zariadení na obchodné účely;d) predaj alebo prenájom nezákonných zariadení na obchodné účely;e) vlastníctvo nezákonných zariadení na obchodné účely;f) inštalácia, údržba alebo výmena nezákonných zariadení na obchodné účely;g) obchodná propagácia, marketing alebo reklama nezákonných zariadení.Každá strana dohovoru môže kedykoľvek oznámiť vo vyhlásení adresovanom generálnemu tajomníkovi Rady Európy, že za protizákonné ustanoví aj iné činnosti ako tie, ktoré sú uvedené v prvom odseku tohto článku.ODDIEL IIISANKCIE A OPRAVNÉ PROSTRIEDKYČlánok 5Sankcie za protizákonné činnostiStrany dohovoru prijmú opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby protizákonné činnosti uvedené v článku 4 podliehali trestným, správnym alebo iným sankciám. Tieto opatrenia sú účinné, odradzujúce a úmerné potenciálnemu vplyvu protizákonnej činnosti.Článok 6KonfiškáciaStrany dohovoru prijmú náležité opatrenia, ktoré by mohli byť nevyhnutné na zadržanie a konfiškáciu nezákonných zariadení alebo propagačného, marketingového alebo reklamného materiálu použitého na páchanie zločinu, ako aj konfiškáciu všetkých príjmov a finančných ziskov vyplývajúcich z protizákonnej činnosti.Článok 7Občianskoprávne konaniaStrany dohovoru prijmú opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie toho, aby poskytovatelia chránených služieb, ktorých záujmy sú poškodzované protizákonnou činnosťou uvedenou v článku 4, mali prístup k primeraným opravným prostriedkom a aby mohli predovšetkým podať žaloby o odškodné a dosiahnuť súdny zákaz/príkaz alebo iné preventívne opatrenie, a prípadne požiadať o odstránenie nezákonných zariadení z obchodných kanálov.ODDIEL IVVYKONÁVANIE A ZMENY DOHOVORUČlánok 8Medzinárodná spoluprácaStrany dohovoru sa zaväzujú, že si budú navzájom poskytovať pomoc pri vykonávaní tohto dohovoru. Strany dohovoru si v súlade s ustanoveniami príslušných medzinárodných nástrojov o medzinárodnej spolupráci v trestnej alebo správnej oblasti a v súlade so svojimi vnútroštátnymi právnymi predpismi navzájom poskytnú čo najširšie opatrenia spolupráce pri vyšetrovaniach a súdnych konaniach v súvislosti s trestnými alebo správnymi porušeniami ustanovenými v súlade s týmto dohovorom.Článok 9Multilaterálne konzultácie1. Strany dohovoru pristúpia v lehote dvoch rokov od nadobudnutia platnosti tohto dohovoru a následne každé dva roky, a v každom prípade zakaždým, keď ich o to niektorá strana dohovoru požiada, k multilaterálnym konzultáciám v rámci Rady Európy s cieľom preskúmať uplatňovanie tohto dohovoru, ako aj možnosti jeho revízie alebo rozšírenia niektorých jeho ustanovení, najmä pokiaľ ide o pojmy vymedzené v článku 2. Tieto konzultácie sa uskutočnia na zasadnutiach zvolaných generálnym tajomníkom Rady Európy.2. Každá strana dohovoru môže byť na multilaterálnych konzultáciách zastúpená jedným alebo viacerými zástupcami. Každá strana dohovoru disponuje hlasovacím právom. Každý štát, ktorý je stranou dohovoru, disponuje jedným hlasom. Európske spoločenstvo uplatňuje svoje hlasovacie právo pri záležitostiach, ktoré patria do jeho právomoci, a počet jeho hlasov zodpovedá počtu jeho členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami tohto dohovoru. Európske spoločenstvo nehlasuje, ak sa hlasovanie vzťahuje na záležitosť, ktorá nepatrí do jeho právomoci.3. Každý štát uvedený v článku 12 ods. 1 alebo Európske spoločenstvo, ktoré nie je stranou tohto dohovoru, môžu byť na konzultačných zasadnutiach zastúpení pozorovateľom.4. Strany dohovoru po každej konzultácii predložia Výboru ministrov Rady Európy správu o konzultácii a o fungovaní tohto dohovoru a v prípade, že to považujú za potrebné, aj návrhy na zmenu dohovoru.5. S výhradou ustanovení tohto dohovoru strany dohovoru vypracujú rokovací poriadok konzultačných zasadnutí.Článok 10Zmeny1. Zmeny tohto dohovoru môže navrhnúť ktorákoľvek strana dohovoru.2. Každý návrh na zmenu sa oznámi generálnemu tajomníkovi Rady Európy, ktorý ho oznámi členským štátom Rady Európy, ostatným štátom, ktoré sú stranami Európskeho kultúrneho dohovoru, Európskemu spoločenstvu a každému nečlenskému štátu, ktorý pristúpil k tomuto dohovoru alebo ktorý bol vyzvaný na pristúpenie k tomuto dohovoru v súlade s ustanoveniami článku 13.3. Každá zmena navrhnutá v súlade s ustanoveniami predchádzajúceho odseku sa preskúma v lehote šiestich mesiacov od dátumu jej odovzdania generálnym tajomníkom počas multilaterálneho konzultačného zasadnutia alebo sa táto zmena môže prijať dvojtretinovou väčšinou štátov, ktoré ratifikovali dohovor.4. Znenie prijaté na multilaterálnom konzultačnom zasadnutí sa postúpi na schválenie výboru ministrov. Znenie zmeny sa po schválení odovzdá stranám dohovoru na prijatie.5. Každá zmena nadobudne účinnosť tridsiaty deň po tom, čo všetky strany dohovoru informovali generálneho tajomníka o jej prijatí.6. Výbor ministrov môže na základe odporúčania vydaného na multilaterálnom konzultačnom zasadnutí rozhodnúť väčšinou ustanovenou v článku 20 písm. d) Stanov Rady Európy a jednomyseľným hlasovaním zástupcov strán oprávnených zasadať vo výbore, že daná zmena nadobudne účinnosť s uplynutím dvojročnej lehoty od dátumu, ku ktorému bola odovzdaná na prijatie, okrem prípadov, keď niektorá strana dohovoru oznámila generálnemu tajomníkovi Rady Európy námietku voči nadobudnutiu účinnosti. Ak bola oznámená takáto námietka, zmena nadobudne účinnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po dátume, ku ktorému strana dohovoru, ktorá námietku oznámila, uložila svoju listinu o prijatí u generálneho tajomníka Rady Európy.7. Pokiaľ bola zmena schválená výborom ministrov, no zatiaľ nenadobudla účinnosť v súlade s ustanoveniami odsekov 5 alebo 6, štát alebo Európske spoločenstvo nemôžu vyjadriť svoj súhlas so záväznosťou dohovoru bez toho, aby súčasne neprijali aj túto zmenu.Článok 11Vzťah k iným dohovorom alebo dohodám1. Tento dohovor nemá vplyv na práva a povinnosti vyplývajúce z multilaterálnych medzinárodných dohôd, ktoré upravujú osobitné oblasti.2. Strany dohovoru môžu medzi sebou uzavrieť bilaterálne alebo multilaterálne dohody týkajúce sa záležitostí regulovaných týmto dohovorom s cieľom doplniť alebo posilniť ustanovenia dohovoru, alebo s cieľom uľahčiť uplatňovanie zásad, na ktoré sa vzťahuje.3. Pokiaľ dve alebo viaceré strany dohovoru už uzavreli dohodu alebo zmluvu o záležitosti, na ktorú sa tento dohovor vzťahuje, alebo ak iným spôsobom upravili svoje vzájomné vzťahy v súvislosti s touto záležitosťou, budú mať možnosť uplatňovať namiesto tohto dohovoru uvedenú dohodu, zmluvu alebo dojednanie, ak uľahčujú medzinárodnú spoluprácu.4. Strany dohovoru, ktoré sú členskými štátmi Európskeho spoločenstva, uplatňujú vo vzájomných vzťahoch pravidlá Spoločenstva, takže pravidlá vyplývajúce z tohto dohovoru uplatňujú iba vtedy, keď konkrétnu záležitosť neupravuje žiadne pravidlo Spoločenstva.ODDIEL VZÁVEREČNÉ USTANOVENIAČlánok 12Podpis a nadobudnutie platnosti1. Tento dohovor je otvorený na podpis členským štátom Rady Európy a ostatným štátom, ktoré sú stranami Európskeho kultúrneho dohovoru, ako aj Európskemu spoločenstvu. Tieto štáty Európskeho spoločenstva môžu vyjadriť svoj súhlas so záväznosťou tohto dohovoru, a to:a) podpisom bez výhrady ratifikácie, prijatia alebo schválenia alebob) podpisom s výhradou ratifikácie, prijatia alebo schválenia, po ktorom bude nasledovať ratifikácia, prijatie alebo schválenie.2. Listiny o ratifikácii, prijatí alebo schválení budú uložené u generálneho tajomníka Rady Európy.3. Tento dohovor nadobudne platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od dátumu, ku ktorému tri štáty vyjadrili svoj súhlas so záväznosťou tohto dohovoru v súlade s ustanoveniami predchádzajúceho odseku.4. Vo vzťahu ku každému signatárskemu štátu alebo Európskemu spoločenstvu, ktoré vyjadria neskôr svoj súhlas so záväznosťou dohovoru, tento dohovor nadobudne platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od dátumu vyjadrenia ich súhlasu so záväznosťou dohovoru v súlade s ustanoveniami odseku 1.Článok 13Pristúpenie nečlenských štátov k dohovoru1. Po tom, čo tento dohovor nadobudne platnosť, Výbor ministrov Rady Európy bude môcť po konzultácii so stranami dohovoru vyzvať ktorýkoľvek štát, ktorý nie je uvedený v článku 12 ods. 1, aby pristúpil k tomuto dohovoru, rozhodnutím prijatým väčšinou ustanovenou článkom 20 písm. d) Stanov rady Európy a jednomyseľným hlasovaním zástupcov zmluvných štátov, ktorí sú oprávnení zasadať vo výbore.2. Vo vzťahu ku ktorémukoľvek pristupujúcemu štátu nadobudne dohovor platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od dátumu, ku ktorému bola listina o pristúpení uložená u generálneho tajomníka Rady Európy.Článok 14Územné uplatňovanie1. Pri podpise alebo pri ukladaní listín o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení môže ktorýkoľvek štát alebo Európske spoločenstvo určiť územie či územia, na ktoré sa bude tento dohovor vzťahovať.2. Každý štát alebo Európske spoločenstvo môže následne prostredníctvom vyhlásenia určeného generálnemu tajomníkovi Rady Európy kedykoľvek rozšíriť uplatňovanie tohto dohovoru na ktorékoľvek iné územie určené v tomto vyhlásení. Vo vzťahu k takémuto územiu nadobudne dohovor platnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od dátumu prijatia tohto vyhlásenia generálnym tajomníkom.3. Každé vyhlásenie uskutočnené podľa predchádzajúcich dvoch odsekov možno vo vzťahu ku ktorémukoľvek územiu určenému v takomto vyhlásení odvolať oznámením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy. Toto odvolanie nadobudne účinnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od dátumu prijatia oznámenia generálnym tajomníkom.Článok 15VýhradyVoči tomuto dohovoru nie je možné vznášať žiadne výhrady.Článok 16Riešenie sporovV prípade, že medzi stranami dohovoru dôjde k sporom ohľadom interpretácie alebo uplatňovania tohto dohovoru, strany dohovoru sa budú snažiť o mierové vyriešenie sporu prostredníctvom rokovaní alebo akýmkoľvek iným mierovým spôsobom podľa vlastného uváženia vrátane možnosti predložiť spor na rozhodcovský súd, ktorý prijme rozhodnutia záväzné pre strany sporu.Článok 17Vypovedanie dohovoru1. Každá strana dohovoru môže tento dohovor kedykoľvek vypovedať formou oznámenia adresovaného generálnemu tajomníkovi Rady Európy.2. Takáto výpoveď nadobudne účinnosť prvým dňom mesiaca nasledujúceho po uplynutí troch mesiacov od dátumu prijatia oznámenia generálnym tajomníkom.Článok 18OznamovanieGenerálny tajomník Rady Európy oznámi členským štátom Rady Európy, ostatným štátom, ktoré sú stranami Európskeho kultúrneho dohovoru, Európskemu spoločenstvu a každému štátu, ktorý pristúpil k tomuto dohovoru:a) akýkoľvek podpis v súlade s článkom 12;b) uloženie každej listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení v súlade s článkami 12 a 13;c) každý dátum o nadobudnutí platnosti tohto dohovoru v súlade s článkami 12 a 13;d) každé vyhlásenie uskutočnené podľa článku 4;e) každý návrh na zmenu podľa článku 10;f) každý iný akt, oznámenie alebo informácie týkajúce sa tohto dohovoru.Na dôkaz toho dolu podpísané osoby, riadne splnomocnené na tento účel, podpísali tento dohovor.V Štrasburgu dvadsiateho štvrtého januára dvetisícjeden v angličtine a francúzštine, pričom obe znenia sú rovnako autentické, v jednom exemplári, ktorý bude uložený v archívoch Rady Európy. Generálny tajomník Rady Európy odovzdá overenú kópiu všetkým členským štátom Rady Európy, ostatným štátom, ktoré sú stranami Európskeho kultúrneho dohovoru, Európskemu spoločenstvu a každému štátu, ktorý bol vyzvaný na pristúpenie k tomuto dohovoru.--------------------------------------------------


type: caselaw

text:
 20.6.2009
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 141/2
 Απόφαση του Δικαστηρίου (πρώτο τμήμα) της 2ας Απριλίου 2009 — France Télécom SA κατά Επιτροπής των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων
 (Υπόθεση C-202/07 P) (1)
 (Αίτηση αναιρέσεως - Κατάχρηση δεσπόζουσας θέσεως - Αγορά των υπηρεσιών υψηλής ταχύτητας προσβάσεως στο Διαδίκτυο - Επιθετική πολιτική τιμών - Κάλυψη της ζημίας - Δικαίωμα ευθυγραμμίσεως με τις τιμές των ανταγωνιστών)
 2009/C 141/03
 Γλώσσα διαδικασίας: η γαλλική
 Διάδικοι
 Αναιρεσείουσα: France Télécom SA (εκπρόσωποι: J. Philippe, H. Calvet, O.W. Brouwer, T. Janssens, avocats)
 Αντίδικος κατ’ αναίρεση: Επιτροπή των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων (εκπρόσωπος: E. Gippini Fournier)
 Αντικείμενο
 Αίτηση αναιρέσεως κατά της αποφάσεως του Πρωτοδικείου (πέμπτο πενταμελές τμήμα) της 30ής Ιανουαρίου 2007, France Télécom κατά Επιτροπής (T-340/03), με την οποία το Πρωτοδικείο απέρριψε την προσφυγή της France Télécom κατά της αποφάσεως της Επιτροπής, της 16ης Ιουλίου 2003, σχετικά με διαδικασία εφαρμογής του άρθρου 82 ΕΚ (υπόθεση COMP/38.233-Wanadoo Interactive) — Αγορά των υπηρεσιών υψηλής ταχύτητας προσβάσεως στο διαδίκτυο (ADSL) — Κατάχρηση δεσπόζουσας θέσεως — Έννοια των όρων επιθετική πολιτική τιμών, ευθυγράμμιση με τις τιμές των ανταγωνιστών και κάλυψη της ζημίας
 Διατακτικό
 Το Δικαστήριο αποφασίζει:
 1)
 Απορρίπτει την αίτηση αναιρέσεως.
 2)
 Καταδικάζει τη France Télécom SA στα δικαστικά έξοδα.
 (1) ΕΕ C 170 της 21.7.2007.


type: wikipedia

text:
A Organização das Nações Unidas para a Educação, a Ciência e a Cultura (UNESCO) propôs um plano de proteção aos bens culturais do mundo, através do Comité sobre a Proteção do Património Mundial Cultural e Natural, aprovado em 1972. Esta é uma lista do Patrimônio Mundial existente na África do Sul, especificamente classificada pela UNESCO e elaborada de acordo com dez principais critérios cujos pontos são julgados por especialistas na área. A África do Sul, uma das mais diversificadas nações da região meridional africana e que abriga sob sua bandeira diversas culturas, ratificou a convenção em 10 de julho de 1997, tornando seus locais históricos elegíveis para inclusão na lista.
 Sítios com fósseis de hominídeos de Sterkfontein, Swartkrans, Kromdraai e arredores e Complexo de Zonas Húmidas de iSimangaliso foram os primeiros sítios sul-africanos listados como Patrimônio Mundial por ocasião da 23.a Sessão do Comitê do Patrimônio Mundial, realizada em Marraquexe (Marrocos]) em 1999. Desde a mais recente adesão à lista, a África do Sul totaliza 10 sítios listados como Patrimônio Mundial pela UNESCO, sendo quatro sítios de interesse Cultural, cinco de interesse Natural e um sítio de classificação Mista. O sítio Parque uKhahlamba Drakensberg, inscrito em 2000, é compartilhado com o Lesoto.
 Bens culturais e naturais
 A África do Sul conta com os seguintes sítios declarados como Patrimônio Mundial pela UNESCO:
 Lista Indicativa
 Em adição aos sítios inscritos na Lista do Patrimônio Mundial, os Estados-membros podem manter uma lista de sítios que pretendam nomear para a Lista de Patrimônio Mundial, sendo somente aceitas as candidaturas de locais que já constarem desta lista. Desde 2015, a África do Sul possui 5 locais na sua Lista Indicativa.
 Ligações externas
 Conservação na África do Sul
 África do Sul


type: legislation

text:
 |
 52012PC0329
 Togra le haghaidh RIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS ÓN gCOMHAIRLE lena leasaítear Rialachán (CE) Uimh. 1085/2006 ón gComhairle lena mbunaítear Ionstraim um Chúnamh Réamhaontachais (IPA) /* COM/2012/0329 final - 2012/0159 (COD) */
 MEABHRÁN MÍNIÚCHÁIN
 1. Cúlra
 D'fhormhuinigh an Chomhairle
 Eorpach ar an 1-2 Márta 2012 conclúidí na Comhairle ón 28 Feabhra 2012 maidir
 le méadú agus an Próiseas Cobhsaíochta agus Comhlachais agus chomhaontaigh sí
 stádas tíre is iarrthóir a dheonú don tSeirbia.
 Dá bhrí sin, molann an Coimisiún don
 Chomhairle agus don Pharlaimint Rialachán (CE) Uimh. 1085/2006 ón
 gComhairle an 17 Iúil 2006 lena mbunaítear Ionstraim um Chúnamh Réamhaontachais
 (IPA)[1]
 a leasú d'fhonn an tSeirbia a aistriú ó liosta na dtíortha is iarrthóirí
 ionchasacha (Iarscríbhinn II) go liosta na dtíortha is iarrthóirí
 (Iarscríbhinn I).
 Forálacha atá ann faoi láthair a bhaineann
 leis an togra
 Rialachán (AE) Uimh. 540/2010 ó
 Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an 16 Meitheamh 2010[2] agus Rialachán (CE)
 Uimh. 153/2012 ó Pharlaimint na hEorpa agus ón gComhairle an
 15 Feabhra 2012[3],
 rialacháin lena leasaítear Rialachán (CE) Uimh. 1085/2006 ón gComhairle an
 17 Iúil 2006 lena mbunaítear Ionstraim um Chúnamh Réamhaontachais (IPA).
 2. Comhairliúchán le páirtithe leasmhara
 agus saineolas a bhailiú agus a úsáid
 Rinne an Coimisiún comhairliúchán inmheánach.
 Ní raibh aon ghá le saineolas seachtrach.
 Measúnú tionchair
 Níl infheidhme.
 3. Eilimintí dlí an togra
 Achoimre ar an ngníomhaíocht atá beartaithe:
 leasú amháin ar Rialachán (CE) Uimh. 1085/2006 ón gComhairle an 17 Iúil
 2006 lena mbunaítear Ionstraim um Chúnamh Réamhaontachais (IPA).
 Déanfar an tSeirbia a aistriú ó liosta na
 dtíortha is iarrthóirí ionchasacha (Iarscríbhinn II) go liosta na dtíortha
 is iarrthóirí (Iarscríbhinn I), tar éis chinneadh na Comhairle Eorpaí an
 1-2 Márta 2012.
 Bunús dlí
 Airteagal 212(2) den Chonradh ar
 Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh.
 Prionsabal
 na coimhdeachta
 Níl infheidhme.
 Prionsabal na comhréireachta
 Níl infheidhme.
 Rogha ionstraimí
 An ionstraim atá beartaithe: leasú ar an
 Rialachán ón gComhairle. Ní bheadh modhanna eile leormhaith ar an gcúis seo a
 leanas: ní mór Rialachán a leasú le Rialachán eile.
 4. Impleachtaí buiséadacha
 Ní bhaineann aon chaiteachas breise leis an
 mbeart seo.
 5. Breis faisnéise
 Simpliú
 Níl infheidhme.
 2012/0159 (COD)
 Togra le haghaidh
 RIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS
 ÓN gCOMHAIRLE
 lena leasaítear Rialachán (CE)
 Uimh. 1085/2006 ón gComhairle lena mbunaítear Ionstraim um Chúnamh Réamhaontachais
 (IPA)
 TÁ
 PARLAIMINT NA hEORPA AGUS COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH
 Ag féachaint don Chonradh ar Fheidhmiú an
 Aontais Eorpaigh agus go háirithe Airteagal 212(2) de,
 Ag féachaint don togra ón gCoimisiún Eorpach[4],
 Tar éis dóibh an dréachtghníomh reachtach a
 chur chuig na parlaimintí náisiúnta,
 Ag gníomhú dóibh i gcomhréir leis an ngnáthnós
 imeachta reachtach,
 De bharr an méid seo a leanas:
 (1) Le Rialachán (CE)
 Uimh. 1085/2006 ón gComhairle an 17 Iúil 2006 lena mbunaítear
 Ionstraim um Chúnamh Réamhaontachais (IPA)[5],
 déantar foráil maidir le cúnamh do thíortha is iarrthóirí agus do thíortha is
 iarrthóirí ionchasacha agus iad ag teacht de réir a chéile le caighdeáin agus
 le beartais an Aontais, lena n-áirítear, i gcás inarb iomchuí, leis an acquis,
 d'fhonn comhaltas a bhaint amach.
 (2) Déantar idirdhealú follasach
 i Rialachán (CE) Uimh. 1085/2006 idir tíortha is iarrthóirí agus tíortha
 is iarrthóirí ionchasacha.
 (3) D'fhormhuinigh an
 Chomhairle Eorpach an 1-2 Márta 2012 conclúidí na Comhairle ón
 28 Feabhra 2012 maidir le méadú agus an Próiseas Cobhsaíochta agus
 Comhlachais agus chomhaontaigh sí stádas tíre is iarrthóir a dheonú don
 tSeirbia.
 (4) Dá bhrí sin, ba cheart
 Rialachán (CE) Uimh. 1085/2006 a leasú dá réir,
 TAR ÉIS AN RIALACHÁN SEO A GHLACADH:
 Airteagal 1
 Leasaítear Rialachán (CE)
 Uimh. 1085/2006 mar seo a leanas:
 (1)
 In Iarscríbhinn I, cuirtear an iontráil seo a
 leanas isteach i ndiaidh na hiontrála maidir le Montainéagró:
 "— an tSeirbia".
 (2)
 In Iarscríbhinn II, an iontráil: in ionad
 "— an tSeirbia, lena n‐áirítear an Chosaiv (1) [(1)
 Mar a shainítear in UNSCR 1244]", cuirtear an méid seo a leanas:
 "— an Chosaiv*[*Tá an t-ainmniú seo gan
 dochar do sheasaimh maidir le stádas, agus tá sé ag teacht le UNSCR 1244
 agus le Tuairim an CBI maidir le dearbhú neamhspleáchais na Cosaive."].
 Airteagal 2
 Tiocfaidh an Rialachán seo i bhfeidhm an
 lá tar éis lá a fhoilsithe in Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh.
 Beidh an Rialachán seo ina cheangal go huile
 agus go hiomlán agus infheidhme go díreach i ngach Ballstát.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil,
 Thar ceann Pharlaimint na hEorpa Thar
 ceann na Comhairle
 An
 tUachtarán An tUachtarán
 [1] IO L 210, 31.7.2006,
 lch. 82.
 [2] IO L 158, 24.6.2010,
 lch. 7.
 [3] IO L 58, 29.2.2012,
 lch. 1.
 [4] IO C , , lch. .
 [5] IO L 210, 31.7.2006, lch. 82


text:
 13.12.2012
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 341/36
 DECYZJA WSPÓLNEGO KOMITETU EOG
 NR 182/2012
 z dnia 28 września 2012 r.
 zmieniająca załącznik XIX (Ochrona konsumentów) do Porozumienia EOG
 WSPÓLNY KOMITET EOG,
 uwzględniając Porozumienie o Europejskim Obszarze Gospodarczym („Porozumienie EOG”), w szczególności jego art. 98,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Załącznik XIX do Porozumienia został zmieniony decyzją Wspólnego Komitetu EOG nr 109/2012 z dnia 15 czerwca 2012 r. (1).
 (2)
 W Porozumieniu należy uwzględnić rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 954/2011 z dnia 14 września 2011 r. zmieniające rozporządzenie (WE) nr 2006/2004 w sprawie współpracy między organami krajowymi odpowiedzialnymi za egzekwowanie przepisów prawa w zakresie ochrony konsumentów (2).
 (3)
 W związku z tym załącznik XIX do Porozumienia EOG powinien zostać odpowiednio zmieniony,
 PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ:
 Artykuł 1
 W pkt 7f (rozporządzenie (WE) nr 2006/2004 Parlamentu Europejskiego i Rady) załącznika XIX do Porozumienia dodaje się tiret w brzmieniu:
 „—
 32011 R 0954: rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 954/2011 z dnia 14 września 2011 r. (Dz.U. L 259 z 4.10.2011, s. 1).”.
 Artykuł 2
 Teksty rozporządzenia (UE) nr 954/2011 w języku islandzkim i norweskim, które zostaną opublikowane w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej, są autentyczne.
 Artykuł 3
 Niniejsza decyzja wchodzi w życie z dniem 29 września 2012 r., pod warunkiem że Wspólny Komitet EOG otrzyma wszystkie notyfikacje przewidziane w art. 103 ust. 1 Porozumienia EOG (3).
 Artykuł 4
 Niniejsza decyzja zostaje opublikowana w sekcji EOG oraz w Suplemencie EOG do Dziennika Urzędowego Unii Europejskiej.
 Sporządzono w Brukseli dnia 28 września 2012 r.
 W imieniu Wspólnego Komitetu EOG
 Atle LEIKVOLL
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 270 z 4.10.2012, s. 31.
 (2) Dz.U. L 259 z 4.10.2011, s. 1.
 (3) Nie wskazano wymogów konstytucyjnych.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/78
 Жалба, подадена на 28 ноември 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-146/12)
 2013/C 26/164
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal и D. Abreu Caldas, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, решение, в което са приложени новите Общи правила за прилагане на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица
 Искания на жалбоподателя
 —
 член 9 от общите правила за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника да бъде обявен за недействителен,
 —
 да се отмени решението от 3 февруари 2012 г., с което пенсионните права на жалбоподателя се прехвърлят при прилагане на параметрите, посочени в общите правила от 3 март 2011 г. за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.