text:
Skat.dk: Dobbeltbeskatning - skattemæssigt hjemsted - lempelse
 10 Jul 2007 15:37
 27 Jun 2007 11:14
 SKM2007.501.HR
 2. afdeling, 271/2004
 Dobbeltbeskatning, hjemsted, dobbeltdomicil, lempelse
 Appellanten der drev en IT virksomhed, meldte i 1991 flytning til Belgien i forbindelse med indgåelse af en tidsbegrænset kontrakt med Kommissionen. Han boede frem til sommeren 1993 i 2 forskellige lejligheder i Belgien. Herefter hævdede han at have boet dels hos en ven, dels i et pensionat frem til 1996.
 Appellantens kone og deres mindreårige søn blev boende i Danmark i familiens ejendom men opholdt sig dog i Belgien i en periode på ca. et år fra 1992-1993, umiddelbart efter at appellanten havde fået en blodprop i hjertet og derefter var sygemeldt i en periode.
 IT virksomheden blev fortsat drevet fra appellantens bopæl i Danmark, og indtægterne i IT virksomheden oversteg gennem hele perioden appellantens indtægter fra Kommissionen, som hidrørte fra tidsbegrænsede kontrakter.
 Appellanten, der ikke havde indgivet selvangivelse til de belgiske skattemyndigheder eller betalt skat i Belgien, havde først for Højesteret gjort gældende, at han var fuldt skattepligtig til Belgien og havde skattemæssigt hjemsted der.
 Højesteret fandt det ubetænkeligt at fastslå, at appellanten havde den stærkeste personlige og økonomiske forbindelse til Danmark og dermed var hjemmehørende i Danmark i årene 1992-1995, jf. den dansk-belgiske dobbeltbeskatningsoverenskomst, artikel 4, stk. 2.
 Højesteret fandt det ikke godtgjort, at appellanten under ophold i Danmark ikke havde udført arbejde i sin IT virksomhed, der havde bidraget til virksomhedens indtægter, og Højesteret fandt allerede som følge heraf, at betingelserne for lempelse efter ligningslovens § 33 A ikke var opfyldt.
 Dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Danmark og Belgien art. 4, stk. 2
 Ligningsvejledningen 2007-2 D.A.1.1.2.5
 Ligningsvejledningen 2007-2 D.C.2
 Ligningsvejledningen 2007-2 D.D.2 artikel 4
 Poul Sørensen, Asbjørn Jensen, Marianne Nøjgaard Pedersen, Thomas Rørdam og Henrik Waaben.
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 20. afdeling den 3. juni 2004.
 Appellanten, A, har påstået, at indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at hans skattepligtige indkomst for indkomstårene 1992-1995 hjemvises til fornyet behandling hos myndighederne.
 A har frafaldet de anbringender, han gjorde gældende for Landsskatteretten og landsretten.
 A har for Højesteret principalt gjort gældende, at han efter dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Danmark og Belgien skal anses for hjemmehørende i Belgien, jf. overenskomstens art. 4, stk. 2. Han har nærmere anført, at han i perioden havde fast bolig til rådighed i såvel Danmark som Belgien. Hans tilknytning til Belgien var imidlertid stærkere end hans tilknytning til Danmark. Erhvervs- og arbejdsmæssigt har han i perioden 1991-1995 udelukkende udført arbejdsopgaver i Belgien for Kommissionen eller tilknyttede opdragsgivere i Belgien og har ikke personligt udført erhvervs- eller arbejdsmæssige opgaver for andre. Hans ægtefælle og mindreårige søn flyttede til Belgien i foråret 1992 og boede hos ham i en tre-værelses lejlighed, først i ..., Belgien og senere i ..., Belgien. På grund af sønnens skolegang flyttede ægtefællen og sønnen tilbage til Danmark i sommeren 1993. Han havde derfor i perioden 1992-1995 de stærkeste personlige og økonomiske forbindelser til Belgien. Han har ikke betalt skat til Belgien, men det skyldes, at de belgiske skattemyndigheder havde oplyst over for ham, at der ikke skulle betales skat i Belgien af vederlaget fra Kommissionen.
 A har subsidiært gjort gældende, at hans indkomst fra Kommissionen er omfattet af ligningslovens § 33 A. Han har herved henvist til, at han har opholdt sig i Belgien fra begyndelsen af 1991 til begyndelsen af 1996, og opholdet uden for Danmark har ikke været afbrudt af andet end nødvendigt arbejde i Danmark i direkte forbindelse med udlandsopholdet, ferie eller lignende af en sammenlagt varighed på højst 42 dage. Den indkomst, han modtog fra Kommissionen, var lønindkomst ved personligt arbejde i tjenesteforhold. Driften af hans personlige virksomhed i Danmark, H1 Center, blev varetaget af hans ægtefælle og en medarbejder.
 Skatteministeriet har heroverfor gjort gældende, at A i hele perioden skal anses for at have haft skattemæssigt hjemsted i Danmark efter dobbeltbeskatningsoverenskomstens art. 4, stk. 2. Skatteministeriet har til støtte herfor anført, at A fra sommeren 1993 og indtil hjemrejsen til Danmark ikke havde fast bopæl til rådighed i Belgien, jf. overenskomstens art. 4, stk. 2, nr. 1, 1. pkt. Endvidere havde han i hele perioden de stærkeste personlige og økonomiske forbindelser - midtpunktet for sine livsinteresser - i Danmark, jf. art. 4, stk. 2, nr. 1, 2. pkt. Skatteministeriet har herved navnlig henvist til, at A til stadighed har anset sig selv for skattepligtig til Danmark og har forholdt sig i overensstemmelse hermed over for skattemyndighederne i begge stater. Såvel kontrakterne med Kommissionen som hans lejemål i Belgien var tidsbegrænsede. Endvidere har han i hele perioden haft en fast bolig til rådighed i Danmark, ligesom hans personlige erhvervsvirksomhed, H1 Center, havde hjemsted i Danmark og blev drevet her fra landet. Endelig var hans ægtefælle og søn gennem næsten hele perioden bosiddende i familiens bolig i Danmark, og deres ophold i Belgien i en periode fra 1992 til 1993 var foranlediget af As sygdom i februar 1992.
 Vedrørende ligningslovens § 33 A har Skatteministeriet gjort gældende, at det i det hele er udokumenteret, at betingelserne for at anvende bestemmelsen er opfyldt. Skatteministeriet har i den forbindelse særligt anført, at A har drevet sin virksomhed i Danmark med en betydelig bruttoindtjening, og det er udokumenteret og højst usandsynligt, at han ikke har udført arbejde i sin egen virksomhed under sine ophold her i landet. Endvidere har A haft ikke ubetydelige indtægter fra Dansk Standardiseringsråd og har i den forbindelse deltaget i møder bl.a. her i landet.
 Bopælsforhold
 A var i tiden frem til den 1. marts 1991 tilmeldt folkeregisteret på adressen ... 5, Danmark. Derefter og frem til den 30. juni 1996 var han tilmeldt Rådhuset, ..., Danmark. Han boede i perioden 15. juni 1991 - 14. juni 1992 i en lejet lejlighed i ..., Belgien og fra juli 1992 til sommeren 1993 i en lejet lejlighed i ..., Belgien.
 Der er ikke fremlagt dokumentation for As bopælsforhold i Belgien i tiden efter sommeren 1993. I hans advokats processkrift af 24. november 2005 er herom anført:
 "I perioden fra august 1993 til begyndelsen af 1996 boede appellanten dels hos DT i ... i ..., Belgien, dels i pensionatet ... i ..., Belgien. Han boede i pensionatet i de perioder, hvor familien var i Belgien."
 Den 30. juni 1996 blev A tilmeldt folkeregisteret på adressen ... 19, Danmark.
 As ægtefælle og to børn var indtil den 26. juli 1993 tilmeldt adressen ... 5, Danmark. Derefter og frem til 1996 var ægtefællen og børnene tilmeldt adressen ... 19, Danmark.
 Kontrakten af 12. april 1991 mellem The European Economic Communits, repræsenteret ved Kommissionen, og H1 Center blev forlænget i maj 1992, og i maj 1993 blev den forlænget med yderligere 50 arbejdsdage, således at kontrakten udløb på et tidspunkt i sommeren 1993.
 Der er fremlagt et oversigtsbilag, der på grundlag af As godkendte arbejdssedler viser hans arbejdsdage i ..., Belgien i perioden april 1991 til maj 1993.
 I perioden fra sommeren 1993 til december 1993 indgik H1 Center alene eller sammen med andre selskaber fire kontrakter med Kommissionen. To af kontrakterne omfattede en periode på 18 måneder fra indgåelsen, en kontrakt en periode på 12 måneder, mens en kontrakt fastsatte, at arbejdet skulle udføres inden udgangen af 1994. Det fremgår ikke af kontrakterne, i hvilket omfang der skulle udføres arbejde af A personligt.
 Af As regnskaber for årene 1992-1995 fremgår følgende erhvervsindtægter:
 518.371 kr.
 107.555 kr.
 541.235 kr.
 609.564 kr.
 52.896 kr.
 29.601 kr.
 387.698 kr.
 654.566 kr.
 38.113 kr.
 285.774 kr.
 676.606 kr.
 109.928 kr.
 Til brug for Højesteret er der afgivet forklaringer af A, DT og VF.
 A har supplerende forklaret bl.a., at han oprettede sit firma, H1 Center, i 1987. H1 Center havde opgaver for Undervisningsministeriet, der skulle have udviklet et system til opkobling af skoler på internettet. Kontakten med Undervisningsministeriet blev etableret i 1986, og projektet gik i gang i 1987. Udviklingsfasen var tilendebragt medio 1989, hvorefter projektet overgik til driftsfasen. I denne fase var der koblet to personer til projektet. Foruden ham selv var det LK, som var ansat i H1 Center, der varetog driften. Firmaet ophørte med sine aktiviteter i slutningen af 1996.
 Ifølge kontrakten af 12. april 1991 med Kommissionen skulle han arbejde 220 dage årligt, hvorfor det var nødvendigt for ham at flytte til ..., Belgien. Hans hustru og børn blev i Danmark. Hans hustru tog sig af driften i H1 Center, men tanken var, at hun senere, når deres søn skulle i gymnasiet, ville flytte til ..., Belgien. Han selv flyttede til ..., Belgien omkring årsskiftet 1990/1991.
 Han kontaktede skatteforvaltningen og foreviste kontrakten med Kommissionen og fik oplyst, at han, såfremt han flyttede til ..., Belgien, ikke ville være skattepligtig i Danmark. I begyndelsen boede han på et pensionat i ..., Belgien. Han kontaktede de lokale skattemyndigheder og forespurgte, hvilke skattemæssige forpligtelser han havde i henhold til kontrakten. Han fik oplyst, at dette var et internt kommissionsanliggende. Efter et par måneder fandt han en 3-værelses lejlighed i ..., ca. 30 km uden for ..., Belgien. Lejemålet blev indgået på en tidsbegrænset lejekontrakt. Han fik sine personlige ejendele sendt fra København, mens de fleste møbler mv. blev indkøbt i Belgien.
 Det var Kommissionen, der pålagde ham at arbejde for G1 og G2, og arbejdet blev udført sideløbende med hans almindelige arbejde for Kommissionen. Da han flyttede til ..., Belgien, var det tanken, at han og hans familie skulle besøge hinanden skiftevis hver anden weekend, men på grund af stort arbejdspres måtte han ofte blive i ..., Belgien. I februar 1992 fik han en blodprop i hjertet, og i løbet af 1992 flyttede hans hustru og søn til ..., Belgien, hvor de fandt en anden lejlighed uden trapper. Lejligheden, der var en 3-værelses lejlighed, blev lejet på en tidsubegrænset lejekontrakt. Hans søn startede på Europaskolen, men i 1993 flyttede hans hustru og søn tilbage til Danmark på grund af sønnens skolegang. Han havde svært ved at holde lejligheden alene og flyttede derfor til et pensionat, hvor han boede, indtil han medio 1996 flyttede tilbage til Danmark. Inden han flyttede til ..., Belgien, boede familien i en lejet villa på ...5, Danmark. Lejemålet var et blandet erhvervs- og beboelseslejemål. Da hans hustru og søn i 1992 flyttede til ..., Belgien, blev hans datter boende i villaen. Da hun i 1993 ønskede at flytte, blev lejemålet opsagt, fordi familien ønskede at finde en mindre bolig. De købte en villa i ... 19, Danmark hvor der foruden beboelsesdelen var ca. 70 m2 erhvervslokale. Han besøgte familien ca. en weekend om måneden og i ferier.
 Han tiltrådte sit arbejde i Kommissionen i begyndelsen af 1991. Den ugentlige arbejdstid var på 37,5 timer. Han havde flekstid og udfyldte tidsregistreringsskemaer, som blev godkendt af en af hans tre overordnede. Han kunne godt delegere visse arbejdsopgaver til andre ansatte i Kommissionen, eksempelvis ved dobbeltberammelser af møder og lignende, men han kunne ikke sætte andre til at udføre sine arbejdsopgaver i henhold til kontrakten. Han måtte ikke arbejde for andre end Kommissionen. Ferier og fridage blev aftalt mellem kollegerne indbyrdes. I de første to år arbejdede han for en enhed ved navn G3, men i 1993 overgik enheden til et andet generaldirektorat, G4. Hans arbejdsopgaver var dog uændrede. Han var under hele sin ansættelse fra 1991-1996 ansat i henhold til kontrakter, der blev forlænget flere gange, også efter den 31. december 1994.
 Det var hans hustru, der efter januar/februar 1991 varetog driften af H1 Center, men LK tog sig af den tekniske side af driften, herunder den tekniske ajourforing af databasen i forbindelse med opgaverne for Undervisningsministeriet. Det foregik således, at hans hustru kunne tilkalde LK efter behov. Den i regnskabet for 1992 anførte lønudgift på ca. 181.000 kr. er løn til LK. På dette tidspunkt var der en del arbejde i forbindelse med justering af systemerne, men dette blev mindre og mindre i løbet af de følgende år. Indtægterne fra Undervisningsministeriet var stigende, idet stadig flere skoler blev tilsluttet og på grund af regulering af priserne. Han har i de pågældende år modtaget vederlag fra Dansk Standardiseringsråd for deltagelse i møder i såvel Danmark som andre lande i Europa. Da hans enhed overgik til G4, skete der ingen ændringer i hverken arbejdstid eIler vilkår, men det var ikke længere et krav, at der skulle udfyldes timesedler. Vederlaget i kontrakterne med G2 og G1 blev debiteret af Kommissionen. Han skulle som udlånt til G2 og G1 aflevere en oversigt over sit daglige tidsforbrug, som blev honoreret til en anden dagspris end arbejdet for Kommissionen. Tidsforbruget for det arbejde, som han udførte for G2 og G1, indgik i de 220 arbejdsdage, som han i henhold til kontrakten var forpligtet til. Punkt 4.1 i kontrakt nr. 93/12316 vedrører arbejdsdage, som dækker overgangsperioden fra G3 til G4. De arbejdsopgaver, der er anført i kontrakt nr. 93/12320 og nr. 93/12319, indgår på samme måde som arbejdet for G2 og G1 i de 220 arbejdsdage. I sommeren 1993 boede han stort set hele tiden på pensionatet, men opholdt sig også en del hos DT.
 DT har forklaret bl.a., at han i begyndelsen af 1990'erne arbejdede i ..., Belgien for G1. G1 blev primært finansieret af kommissionsmidler. Han mødte A første gang omkring begyndelsen af 1991, og i det efterfølgende år sås de meget ofte, også i weekenderne. Da As hustru og søn i 1992 kom til ..., Belgien, blev deres kontakt mere sjælden, men de sås stadig både privat og i arbejdsmæssig sammenhæng. Efter at As hustru i sommeren 1993 rejste tilbage til Danmark, sås de måske en gang om måneden. I 1994-1995 boede A på et pensionat. Han har besøgt A på pensionatet nogle gange, og det er også sket, at A har boet nogle dage hos vidnet og hans hustru. Han havde arbejdsmæssig kontakt med A, mens han arbejdede i Kommissionen. De samarbejdede om nogle opgaver, men han ved ikke, om A repræsenterede Kommissionen. Han opfattede det, som om A var fuldtidsansat i perioden 1994-1995, men ved det ikke med sikkerhed.
 VF har forklaret bl.a., at han blev tilknyttet Kommissionen som midlertidigt ansat ekspeditionssekretær den 1. januar 1985. I januar 1990 blev han fastansat tjenestemand og arbejdede som sådan i Kommissionen, indtil han i 1998 gik på pension. Hans arbejdsopgaver bestod i udarbejdelse af standardiseringspolitik og implementering og afprøvning af produkter i Europa. Han husker ikke, hvornår han første gang traf A og havde ikke noget at gøre med hans ansættelse. De arbejdede på samme etage i generaldirektoratet. I begyndelsen arbejdede de i hver sin gruppe, men senere arbejdede de også sammen i en gruppe, og de havde jævnlig arbejdsmæssig kontakt indtil omkring 1995. A var ansat som ekstern ekspert inden for standardiseringsteknik. I forbindelse med hans ansættelse var vidnet med til at udarbejde en beskrivelse af arbejdsopgaverne, men havde intet at gøre med udfærdigelsen af selve kontrakten. Vilkår og arbejdsopgaver for de eksterne eksperter og (de fastansatte tjenestemænd var stort set ens, bortset fra rettigheder og forpligtelser i ansættelsen.
 Han husker mange konkrete opgaver, som han i perioden frem til 1995 havde sammen med A, og de mødtes også af og til sammen med de øvrige danskere i ..., Belgien uden for arbejdstid. Han var ansat under G3. På et tidspunkt overgik direktoratet til et andet generaldirektorat og ændrede i den forbindelse navn til G4. Han arbejdede sammen med A i G4 i ca. 1 år.
 Dobbeltbeskatningsoverenskomstens art. 4, stk. 2
 A havde gennem hele perioden fast bolig til rådighed i Danmark. Samtidig havde han, i hvert fald frem til sommeren 1993, fast bolig til rådighed i Belgien.
 Da A i foråret 1991 flyttede til Belgien, blev hans ægtefælle og deres mindreårige søn og voksne datter boende i familiens bolig i Danmark. Højesteret lægger endvidere til grund, at As ægtefælle og søn i en periode fra 1992 til 1993 opholdt sig hos ham i Belgien, hvilket ifølge hans forklaring for landsretten havde sammenhæng med, at han den 3. februar 1992 fik en blodprop i hjertet og derefter var sygemeldt i en periode.
 As personlige erhvervsvirksomhed, H1 Center, blev gennem hele perioden drevet fra hans bopæl i Danmark. Han havde gennem denne virksomhed indtægter fra navnlig Undervisningsministeriet og Dansk Standardiseringsråd. Disse indtægter oversteg i alle årene indtægterne fra Kommissionen, der var baseret på en række tidsbegrænsede kontrakter.
 A har ikke indgivet selvangivelser til de belgiske skattemyndigheder og har ikke betalt skat til Belgien af sin indkomst fra arbejdet for Kommissionen. Han har kun selvangivet indtægter over for de danske skattemyndigheder, og han har først under sagens forberedelse for Højesteret i 2005 gjort gældende, at han i årene 1991-1995 var skattepligtig til Belgien for så vidt angår indtægterne fra Kommissionen.
 Højesteret finder det på baggrund af det anførte ubetænkeligt at fastslå, at A efter en samlet bedømmelse af tilknytningen til Belgien og Danmark havde den stærkeste personlige og økonomiske forbindelse til Danmark og dermed var hjemmehørende i Danmark i årene 1992-1995, jf. dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Danmark og Belgien art. 4, stk. 2.
 Det er en betingelse for anvendelse af lempelsesreglen i ligningslovens § 33 A, at der i forbindelse med udlandsopholdet ikke erhverves indkomst for arbejde udført i Danmark, medmindre der er tale om nødvendigt arbejde i direkte forbindelse med udlandsopholdet.
 A har i årene 1992-1995 haft betydelige indtægter fra Undervisningsministeriet og Dansk Standardiseringsråd, og han har ikke godtgjort, at han ikke under sine ophold i Danmark har udført arbejde, der har bidraget til disse indtægter. Allerede som følge heraf finder Højesteret, at betingelserne for at anvende ligningslovens § 33 A ikke er opfyldt.
 De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage etter denne højesteretsdoms afsigelse. Sagsomkostningsbeløbet for Højesteret forrentes efter rentelovens § 8 a.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avis juridique important
 |
 21999D0186
 Decisione del Comitato misto SEE n. 186/1999, del 17 dicembre 1999, che modifica l'allegato XXII (diritto societario) dell'accordo SEE
 Gazzetta ufficiale n. L 074 del 15/03/2001 pag. 0016 - 0017
 Decisione del Comitato misto SEEn. 186/1999del 17 dicembre 1999che modifica l'allegato XXII (diritto societario) dell'accordo SEEIL COMITATO MISTO SEE,visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, modificato dal protocollo che adegua l'accordo sullo Spazio economico europeo, in appresso denominato "l'accordo", in particolare l'articolo 98,considerando quanto segue:(1) L'allegato XXII dell'accordo è stato modificato dalla decisione n. 125/1999 del Comitato misto SEE del 30 settembre 1999(1).(2) Occorre integrare nell'accordo la direttiva 1999/60/CE del Consiglio, del 17 giugno 1999, che modifica la direttiva 78/660/CEE per quanto concerne gli importi espressi in ecu(2),DECIDE:Articolo 1Il punto 4 (quarta direttiva 78/660/CEE del Consiglio) dell'allegato XXII dell'accordo è modificato come segue:1) Prima degli adattamenti viene aggiunto il seguente trattino:"- 399 L 0060: Direttiva 1999/60/CE del Consiglio, del 17 giugno 1999, che modifica la direttiva 78/660/CEE per quanto concerne gli importi espressi in ecu (GU L 162 del 26.6.1999, pag. 65)."2) Viene aggiunto l'adattamento seguente:"c) Nell'articolo 2, per quanto riguarda gli Stati EFTA, il testo 'pubblicato nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee' va letto 'pubblicato ufficialmente in ciascuno Stato EFTA'."Articolo 2I testi della direttiva 1999/60/CE del Consiglio nelle lingue islandese e norvegese, allegati alle rispettive versioni linguistiche della presente decisione, fanno fede.Articolo 3La presente decisione entra in vigore il 18 dicembre 1999, a condizione che al Comitato misto SEE siano pervenute tutte le notifiche previste all'articolo 103, paragrafo 1, dell'accordo.Articolo 4La presente decisione è pubblicata nella sezione SEE e nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale delle Comunità europee.Fatto a Bruxelles, il 17 dicembre 1999.Per il Comitato misto SEEIl PresidenteN. v. Liechtenstein(1) GU L 325 del 21.12.2000, pag. 46.(2) GU L 162 del 26.6.1999, pag. 65.


type: caselaw

text:
 8.5.2017
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 C 144/20
 2017 m. vasario 1 d.Fővárosi Ítélőtábla (Vengrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje Teréz Ilyés ir Emil Kiss/OTP Bank Nyrt. ir OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.
 (Byla C-51/17)
 (2017/C 144/26)
 Proceso kalba: vengrų
 Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
 Fővárosi Ítélőtábla
 Šalys pagrindinėje byloje
 Ieškovai (kitos proceso šalys): Teréz Ilyés, Emil Kiss
 Atsakovės (apeliantės): OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.
 Prejudiciniai klausimai
 1.
 Ar sutarties sąlyga, pagal kurią su valiutos keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui ir kuri, panaikinus nesąžiningą sutarties sąlygą, kurioje buvo numatytas valiutos pirkimo ir pardavimo kursų skirtumas ir pareiga prisiimti atitinkamą keitimo kurso riziką, tapo ex tunc veikiančios sutarties dalimi dėl teisės aktų leidėjo įsikišimo po to, kai kilo ginčai dėl negaliojimo, kurie turėjo įtakos dideliam sutarčių skaičiui, laikytina sąlyga, dėl kurios nebuvo atskirai derėtasi, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 93/13/EEB (1) 3 straipsnio 1 dalį ir dėl to patenka į šios direktyvos taikymo sritį?
 2.
 Jeigu sutarties sąlyga, pagal kurią su valiutos keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui, patenka į direktyvos taikymo sritį, ar direktyvos 1 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis turi būti aiškinama taip, kad ji apima sutarties sąlygą, kuri atitinka imperatyvias teisės aktų nuostatas, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo sprendimo, priimto byloje RWE Vertrieb AG (C-92/11), 26 punktą, kurios priimtos arba įsigaliojo po sutarties sudarymo? Ar į šios išimties taikymo sritį taip pat patenka sutarties sąlyga, kuri tapo ex tunc veikiančios sutarties dalimi po tokios sutarties sudarymo taikant imperatyvią teisės akto nuostatą, kuria užpildoma spraga, atsiradusi dėl nesąžiningos sutarties sąlygos, be kurios sutarties vykdymas neįmanomas, negaliojimo?
 3.
 Jeigu, atsižvelgiant į atsakymus, pateiktus į pirmesnius klausimus, galima nagrinėti sutarties sąlygos, pagal kurią su keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui, nesąžiningumą, ar pagal direktyvos 4 straipsnio 2 dalį kylantis aiškios ir suprantamos formuluotės reikalavimas turi būti aiškinamas taip, kad jis tenkinamas ir tuo atveju, kai įvykdoma, tokiomis sąlygomis kaip nurodytosios prie faktinių aplinkybių, teisės aktuose nustatyta ir bet kuriuo atveju abstrakčiai suformuluota pareiga informuoti ar vis dėlto turi būti pateikiami ir finansų įstaigai žinomi ar sudarant sutartį jos galimi gauti duomenys, susiję su rizika vartotojui?
 4.
 Ar, atsižvelgiant į aiškumo ir skaidrumo reikalavimą ir į tai, kas nurodyta direktyvos priedo 1 dalies i punkte, aiškinant direktyvos 4 straipsnio 1 dalį svarbi aplinkybė, kad sutarties sudarymo momentu sąlygos, susijusios su vienašališko sutarties keitimo teise ir valiutos pirkimo ir pardavimo kursų skirtumu – kurios po kelių metų pripažintos nesąžiningomis – buvo numatytos sutartyje kartu su sąlyga dėl rizikos, susijusios su keitimo kursu, prisiėmimo, todėl, atsižvelgiant į visas šias sąlygas, vartotojas iš tikrųjų visiškai negalėjo numatyti mokėjimo įsipareigojimų evoliucijos ar jų kitimo mechanizmo? Ar nagrinėjant, ar sąlyga, kurioje įtvirtinta su valiutos keitimo kursu susijusi rizika, yra nesąžininga, nereikia atsižvelgti į sutarties sąlygas, kurios vėliau pripažintos nesąžiningomis?
 5.
 Ar, nacionaliniam teismui pripažinus, kad sutarties sąlyga, pagal kurią su valiutos keitimo kursu susijusi rizika tenka vartotojui, yra nesąžininga, toks teismas, nustatydamas teisines pasekmes pagal nacionalinės teisės normas, privalo ex officio atsižvelgti, paisydamas šalių teisės būti išklausytoms per rungimosi principu grindžiamą procesą, ir į kitas nesąžiningas sutarties sąlygas, kurių ieškovai nenurodė savo ieškinyje? Ar veikimo ex officio principas taip pat taikomas pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, jeigu ieškovas yra vartotojas, ar, atsižvelgiant į dispozityvumo principo vaidmenį visame procese ir proceso ypatybes, pagal šį principą nagrinėjimas ex officio negalimas?
 (1) 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyva 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288).


type: legislation

text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 2.3.2016
 COM(2016) 108 final
 2016/0061(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.ÚVOD
 1.Dne 16. března 2011 přijala Komise návrh
 1
 nařízení Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství a návrh
 2
 nařízení Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství
 3
 .
 2.Právním základem navrhovaných nařízení Rady je čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. Návrhy se týkají justiční spolupráce v občanských věcech zahrnujících „aspekty rodinného práva“. Tento právní základ stanoví, že opatření jsou přijímána Radou, která rozhoduje jednomyslně po konzultaci s Evropským parlamentem.
 3.Od prosince 2012 byly návrhy Komise projednávány v Radě Pracovní skupinou pro otázky občanského práva (majetkové poměry v manželství a majetkové důsledky registrovaného partnerství). V prosinci 2012 byly návrhy projednávány na zasedání Rady a ministři se dohodli na určitých pokynech, které měly za cíl usnadnit jednání o obou návrzích.
 4.Evropský parlament vydal kladné stanovisko a připomínky k těmto dvěma návrhům dne 10. září 2013
 4
 . Připomínky Evropského parlamentu byly zohledněny, zejména pokud jde o zachování řízení o prohlášení vykonatelnosti v obou návrzích, zařazení ustanovení o vykonatelnosti, jež jsou rovnocenná ustanovením obsaženým v nařízení o dědictví
 5
 , a také o začlenění ustanovení o příslušnosti založené na účasti odpůrce na řízení. Na žádost Evropského parlamentu byla do návrhu týkajícího se majetkových důsledků registrovaného partnerství začleněna ustanovení o volbě rozhodného práva a o volbě soudu.
 5.Do prosince 2014 byla většina technických otázek vyřešena a dokumenty byly připraveny k politické dohodě. Velká většina členských států se v té době k přijetí návrhů stavěla kladně. Některé členské státy však měly problémy vzhledem k politicky citlivé povaze návrhů. Italské předsednictví předložilo záležitost Radě pro spravedlnost a vnitřní věci, která rozhodla, že členským státům, u nichž přetrvávaly problémy, poskytne do prosince 2015 lhůtu na rozmyšlenou. Tyto problémy souvisely zejména s tím, že v řadě členských států nejsou instituce manželství osob stejného pohlaví anebo registrovaného partnerství známy. Některé z těchto členských států zastávaly názor, že kompromisní znění, v podobě předložené Radě, nabízela dostatečné záruky pro to, aby se jejich soudy nemusely zabývat cizími institucemi, které jejich právní systém nezná. Avšak jiné členské státy vyjádřily obavu v tom smyslu, že i když by od nich budoucí nástroje nevyžadovaly, aby do svého vnitrostátního práva neznámé instituce zavedly, měla by skutečnost, že by byly majetkové důsledky takovýchto cizích institucí v jejich zemi uznávány, nepřímý dopad na jejich vnitrostátní rodinné právo a politiku. Pro většinu členských států bylo zásadní, aby byly oba návrhy přijaty jako balíček, a zajistilo se tak rovné zacházení s páry v rámci Unie.
 6.V průběhu roku 2015 probíhaly intenzivní konzultace, zejména v rámci lucemburského předsednictví. Do návrhů byly zapracovány změny, tak aby byly přijatelné pro všechny členské státy. Nicméně po projednání revidovaných kompromisních znění dospěla Rada na zasedání ze dne 3. prosince 2015 k závěru, že dosažení dohody pro přijetí těchto dvou nařízení nebude v rámci celé EU v přiměřené lhůtě možné
 6
 . Mnohé delegace však vyjádřily ochotu posoudit navázání posílené spolupráce v záležitostech, na něž se tato nařízení vztahují.
 7.V období od prosince 2015 do února 2016 Komisi předložilo sedmnáct členských států (Švédsko, Belgie, Řecko, Chorvatsko, Slovinsko, Španělsko, Francie, Portugalsko, Itálie, Malta, Lucembursko, Německo, Česká republika, Nizozemsko, Rakousko, Bulharsko a Finsko) žádost, v níž se uvádělo, že si mezi sebou přejí navázat posílenou spolupráci v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství a příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství, a požádaly, aby Komise za tímto účelem předložila návrh Radě.
 8.Tento návrh je reakcí Komise na tyto žádosti.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD POSÍLENÉ SPOLUPRÁCE
 9.Posílenou spolupráci upravuje článek 20 Smlouvy o Evropské unii (SEU) a články 326 až 334 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
 10.Komisí předložený návrh rozhodnutí Rady, kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, se zakládá na čl. 329 odst. 1 SFEU.
 3.OPATŘENÍ PROVÁDĚJÍCÍ POSÍLENOU SPOLUPRÁCI
 11.Komisí předložený návrh rozhodnutí Rady se týká povolení posílené spolupráce v jediné oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství. Návrhy zvláštních opatření provádějících posílenou spolupráci se předkládají společně s tímto návrhem. Hlavní prvky těchto opatření jsou uvedeny níže.
 12.S ohledem na závěry Rady ze dne 3. prosince 2015 a na žádosti členských států, které si mezi sebou přály v této oblasti navázat posílenou spolupráci, by opatření provádějící posílenou spolupráci měla obsahovat tyto prvky:
 a)návrh nařízení Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství. Tento návrh by se měl zakládat na kompromisním znění předloženém Radě pro spravedlnost a vnitřní věci dne 3. prosince 2015
 7
 ;
 b)návrh nařízení Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství. Tento návrh by se měl zakládat na kompromisním znění předloženém Radě pro spravedlnost a vnitřní věci dne 3. prosince 2015
 8
 .
 13.Ustanovení o majetkových poměrech v manželství a o majetkových důsledcích registrovaného partnerství sledují rovnocenné cíle. Vzhledem k specifičnostem každé z těchto institucí, a zejména s ohledem na skutečnost, že registrované partnerství neexistuje ve všech členských státech, však tato ustanovení nelze formulovat stejně. V této souvislosti bylo v rámci posouzení dopadů, které doprovázelo návrhy Komise z roku 2011
 9
 , zjištěno, že přeshraniční páry, jež uzavřely registrované partnerství, čelí zvláštním obtížím, jelikož tato instituce není známa ve všech členských státech. Proto musí být pro manželství a registrované partnerství vypracována uzpůsobená pravidla, kvůli kterým je obtížné upravit obě instituce v rámci jediného nástroje. Aby se orgánům členských států usnadnil výklad a uplatňování těchto nařízení, jsou tyto dvě instituce upraveny ve dvou návrzích provádějících posílenou spolupráci v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství. Tento přístup také odpovídá žádosti členských států o to, aby posílená spolupráce odpovídala v podstatě dvěma kompromisním zněním předloženým Radě dne 3. prosince 2015, aby se zajistila účast co největšího počtu členských států.
 14.Již ve sdělení, které doprovázelo návrhy Komise z roku 2011, se zdůrazňovalo, že oblastí působnosti dotčené justiční spolupráce v občanských věcech jsou majetkové poměry mezinárodních párů. Rada i Evropský parlament se rovněž zabývaly oběma původními návrhy Komise jako balíčkem. V neposlední řadě členské státy, jež o posílenou spolupráci požádaly, v souladu s čl. 329 odst. 1 SFEU, podle něhož musí členské státy, které si přejí mezi sebou navázat posílenou spolupráci, upřesnit oblast této posílené spolupráce, uvedly, že si přejí navázat posílenou spolupráci v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí jak ve věcech majetkových poměrů v manželství, tak i ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství.
 15.Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem návrhy nařízení provádějí posílenou spolupráci v jediné oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství. Aby byl zajištěn zákaz diskriminace občanů, měla by být navrhovaná nařízení přijata současně a pro účely navázání posílené spolupráce a budoucí účasti na ní by se k nim mělo přistupovat jako k balíčku.
 4.POSOUZENÍ PRÁVNÍCH PODMÍNEK PRO POSÍLENOU SPOLUPRÁCI
 4.1Rozhodnutí o povolení jako poslední prostředek a podmínka účasti nejméně devíti členských států
 16.Ustanovení čl. 20 odst. 2 SEU stanoví, že rozhodnutí o povolení posílené spolupráce může být přijato Radou až jako poslední prostředek, pokud shledá, že cílů této spolupráce nelze dosáhnout v přiměřené lhůtě Unií jako celkem, a za podmínky, že se jí účastní nejméně devět členských států.
 17.Jak je uvedeno výše, Rada dospěla na zasedání ze dne 3. prosince 2015 k závěru, že dosažení dohody ohledně obou nařízení nebude v rámci celé EU v přiměřené lhůtě možné
 10
 . Rada tedy konstatovala, že pro Unii jako celek nelze najít žádné jiné řešení a posílenou spolupráci lze použít jako poslední prostředek.
 18.Komise dosud obdržela žádosti od sedmnácti členských států (Švédska, Belgie, Řecka, Chorvatska, Slovinska, Španělska, Francie, Portugalska, Itálie, Malty, Lucemburska, Německa, České republiky, Nizozemska, Rakouska, Bulharska a Finska), které uvedly, že si přejí navázat mezi sebou posílenou spolupráci v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství a majetkových důsledků registrovaného partnerství.
 4.2Oblast uvedená ve Smlouvách
 19.Ustanovení čl. 20 odst. 1 SEU uvádí, že posílenou spolupráci lze navázat pouze „v rámci nevýlučné pravomoci Unie“, a čl. 329 odst. 1 SFEU stanoví, že posílenou spolupráci lze navázat „v jedné z oblastí uvedených ve Smlouvách, s výjimkou oblastí výlučné pravomoci“.
 20.Sedmnáct členských států žádajících o posílenou spolupráci požádalo o to, aby jim bylo povoleno navázat mezi sebou tuto spolupráci v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství a majetkových důsledků registrovaného partnerství, a tím v této oblasti stanovit kolizní normy. Kolizní normy nejsou obsaženy na seznamu výlučných pravomocí podle čl. 3 odst. 1 SFEU. Jsou uvedeny jako zvláštní bod na seznamu opatření podle čl. 81 odst. 2 SFEU, přičemž čl. 81 odst. 3 SFEU rozlišuje mezi kolizními normami v občanských a obchodních věcech obecně a kolizními normami týkajícími se rodinného práva.
 21.Kolizní normy v oblasti rodinného práva tudíž představují dobře definovanou oblast, jež nespadá do výlučných pravomocí Unie ve smyslu Smluv a v níž lze navázat posílenou spolupráci.
 4.3Podpora cílů Unie, ochrana jejích zájmů a posilování procesu integrace
 4.3.1Obecné souvislosti
 22.S ohledem na posouzení dopadu a důvodovou zprávu doprovázející návrhy Komise z roku 2011 je účelem posílené spolupráce poskytnout jasný a ucelený právní rámec, který se bude vztahovat na příslušnost, rozhodné právo, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství. V souladu se současnými trendy v rodinném právu je cílem návrhů zejména umožnit stranám určitou autonomii při volbě rozhodného práva.
 23.V roce 2003 Komise zadala vypracování studie zaměřené na majetkové poměry v manželství a majetek nesezdaných párů v mezinárodním právu soukromém a ve vnitrostátním právu
 11
 , která poukázala na výskyt problémů v této oblasti. Tyto problémy se objevují zejména v situacích, kdy občané využívají svého práva na volný pohyb v Evropské unii, čímž své majetkové poměry vystavují potenciální kolizi právních předpisů. V roce 2006 přijala Komise zelenou knihu
 12
 o kolizním právu v oblasti úpravy majetkových poměrů v manželství, zabývající se převážně otázkou soudní příslušnosti a vzájemného uznávání, která blíže určila nedostatky stávající situace.
 24.Komise rovněž založila skupinu odborníků, jejímž cílem bylo pomáhat Komisi při práci na budoucích legislativních návrzích a která byla složena z odborníků jednajících nezávisle na členských státech. Dne 28. září 2009 se uskutečnilo veřejné slyšení s 99 účastníky z členských států. Fóra se zúčastnila skupina odborníků a dále akademičtí pracovníci, právníci, notáři a představitelé občanské společnosti, aby hovořili o potřebě nástroje Unie v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů.
 25.Stockholmský program
 13
 vyzval k tomu, aby bylo vzájemné uznávání „rozšířeno na oblasti, na které se toto uznávání doposud nevztahuje a které však mají zásadní význam pro každodenní život, jako jsou majetková práva plynoucí z manželských vztahů a majetkové důsledky rozluky partnerů“.
 26.Návrhy Komise z roku 2011 se obecně považovaly za nezbytné pro to, aby se majetkové poměry párů řešily uceleně v rámci jednoho rozhodného práva a jedním orgánem; aby mezinárodní sezdané páry měly možnost zvolit si pro svůj majetek rozhodné právo; aby se zvýšila právní jistota registrovaných partnerství s mezinárodním prvkem tím, že se pro majetek registrovaných párů jako rozhodné právo obecně použije právo státu registrace; aby se občanům umožnilo vést svá různá řízení před stejným soudem, a tím se zabránilo souběžným řízením a protichůdným soudním rozhodnutím; a aby se díky zjednodušení postupů pro uznávání a výkon rozhodnutí a pro pohyb veřejných listin v Evropské unii zvýšila předvídatelnost z pohledu mezinárodních párů.
 27.Návrhy rovněž významným způsobem doplňují nařízení č. 650/2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení. To proto, že vypořádání majetkových poměrů je otázkou, která velmi často předchází vypořádání pozůstalosti. Pokud by se na majetkové poměry párů použily v celé Evropské unii jednotné kolizní normy, značně by se tím zlepšila účinnost evropského dědického osvědčení.
 28.Návrhy Komise z roku 2011 byly významné, jelikož se dotýkaly přibližně 16 milionů mezinárodních sezdaných párů v EU, které například žijí v jiném členském stát, než ze kterého pocházejí, nebo v jiném členském státě vlastní majetek.
 29.V roce 2007 bylo v EU uzavřeno okolo 300 000 mezinárodních manželství a přibližně 500 000 jich zaniklo (rozvodem nebo úmrtím jednoho z manželů). Zánik mezinárodních manželství se každoročně pojí s vypořádáním majetku v hodnotě přesahující 460 milionů EUR. V roce 2007 mělo více než 41 000 nových registrovaných partnerství v EU „mezinárodní prvek“ s ohledem na jejich majetek. Každým rokem zanikne z důvodu rozluky nebo úmrtí jednoho z partnerů přibližně 10 000 registrovaných partnerství. Počet registrovaných partnerství navíc rovnoměrně roste, a to především proto, že se počet členských států, které instituci registrovaného partnerství zavedly, zvýšil ze 17 členských států v roce 2011 na současných 20. Tím se zvyšuje i počet vypořádání majetku partnerů z důvodu rozpadu partnerství nebo úmrtí jednoho z partnerů.
 4.3.2Aktuální situace v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství
 30.V současné době se občané, kteří jsou v mezinárodním manželství či partnerství, setkávají s různými praktickými problémy spojenými s plánováním majetku. Občané Unie se stále častěji stěhují za hranice svého státu, což s sebou přináší rostoucí počet mezinárodních párů nebo párů s mezinárodním prvkem: manželé s různou státní příslušností, páry, které žijí v členském státě, jehož nejsou státními příslušníky, páry, které vlastní majetek v různých členských státech, nebo se rozvádějí či umírají v jiné zemi, než ze které pocházejí. Problém spočívá v tom, že pro lidi je velmi obtížné zjistit, které soudy jsou příslušné a jaké právo je rozhodné v případě jejich osobní situace a majetku. Výsledkem je, že čelí nechtěným a nevýhodným důsledkům, a to nejen při každodenní správě majetku, ale i dojde-li k rozluce či k úmrtí jednoho z partnerů.
 31.Přestože existují pravidla Unie upravující příslušnost a rozhodné právo v občanských a obchodních věcech a v některých oblastech rodinného práva, neexistují momentálně žádná taková pravidla pro majetkové poměry nebo mezinárodní páry. Tuto otázku tudíž upravuje vnitrostátní právo a ve velmi omezeném rozsahu také mezinárodní dohody uzavřené mezi členskými státy.
 32.Důvody současných problémů párů, které uzavřely registrované partnerství, jsou totožné jako v případě manželských párů. U párů v registrovaném partnerství se však přidávají další podstatné problémy, jelikož pojem registrovaného partnerství existuje pouze ve 20 členských státech, ne všechny členské státy mají hmotné právo, které by upravovalo jejich majetkové poměry, a ještě méně jich přijalo pravidla pro určení příslušnosti a kolizní normy.
 33.Navrhovaná nařízení se vztahují na páry, které uzavřely formální instituci rodinného práva, konkrétně manželství a registrované partnerství. Nesezdané svazky zahrnuty nejsou.
 34.Cílem této posílené spolupráce je vytvořit v zúčastněných členských státech jasný právní rámec, který bude sloužit k určení příslušnosti a rozhodného práva ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, a usnadňovat pohyb příslušných rozhodnutí a veřejných listin mezi členskými státy.
 4.3.3Přínosy posílené spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství
 35.Sedmnáct členských států požádalo o posílenou spolupráci v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství: Švédsko, Belgie, Řecko, Chorvatsko, Slovinsko, Španělsko, Francie, Portugalsko, Itálie, Malta, Lucembursko, Německo, Česká republika, Nizozemsko, Rakousko, Bulharsko a Finsko. V těchto sedmnácti členských státech, které o posílenou spolupráci požádaly, žije celkem 340 milionů obyvatel. To představuje 67 % obyvatel Unie
 14
 . To znamená, že z této posílené spolupráce bude mít prospěch značný počet ze zhruba 16 milionů mezinárodních manželství v EU
 15
 . Čím více členských států se posílené spolupráce zúčastní, tím více občanů z ní bude mít prospěch.
 36.Posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, by pro občany byla přínosná v těchto ohledech:
 a)majetkové poměry párů by mohly být řešeny uceleným způsobem v rámci jednoho rozhodného práva a jedním orgánem;
 b)mezinárodní páry by měly možnost zvolit si pro svůj majetek rozhodné právo;
 c)zvyšovala by právní jistotu mezinárodních párů tím, že rozhodným právem by obecně bylo právo státu, k němuž má pár nejtěsnější vazbu;
 d)umožnila by občanům, aby jejich různá řízení projednával stejný soud, a tím se zabránilo souběžným řízením a protichůdným soudním rozhodnutím, a
 e)díky zjednodušení postupů pro uznávání a výkon rozhodnutí a pro pohyb veřejných listin v EU by se zvýšila předvídatelnost z pohledu mezinárodních párů.
 4.3.4Splnění požadavků čl. 20 odst. 1 SEU
 37.Podle čl. 20 odst. 1 SEU se musí posílená spolupráce zaměřovat na to, aby podporovala cíle Unie, chránila její zájmy a posilovala její proces integrace.
 38.Jedním z úkolů Unie je nabídnout svým občanům prostor svobody, bezpečnosti a práva bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob (čl. 3 odst. 2 SEU). Oblast práva zahrnuje rozvoj justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem založené na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí (č. 81 odst. 1 SFEU). Pro tyto účely může Unie přijímat opatření s cílem zajistit jednak vzájemné uznávání a výkon soudních rozhodnutí mezi členskými státy, a jednak slučitelnost kolizních norem a pravidel pro určení příslušnosti platných v členských státech (čl. 81 odst. 2 písm. a) a c) SFEU).
 39.Harmonizace kolizních norem a pravidel pro určení příslušnosti usnadňuje vzájemné uznávání soudních rozhodnutí. Skutečnost, že soudy různých členských států uplatňují v případě kompetenčních konfliktů a kolize norem stejná pravidla pro určení rozhodného práva a soudu příslušného k projednávání daného případu, posiluje vzájemnou důvěru v soudní rozhodnutí vynesená v jiném členském státě
 16
 .
 40.Posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, mezi členskými státy, které o tuto spolupráci požádaly, by podporovala cíl Unie, jímž je zajistit slučitelnost kolizních norem a pravidel pro určení příslušnosti platných v členských státech. Posílená spolupráce v této oblasti by zvýšila úroveň slučitelnosti pravidel členských států pro určení soudu příslušného k projednávání věcí majetkových poměrů mezinárodních párů a práva, které by měl daný soud použít, a také pro uznávání a výkon rozhodnutí, která byla v této věci vydána v jednom členském státě, v jiném členském státě, na rozdíl od současného stavu, kdy v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů neexistují žádné harmonizované kolizní normy a žádná harmonizovaná pravidla pro určení příslušnosti a pro uznávání a výkon rozhodnutí.
 4.4Soulad se Smlouvami a právem Unie
 41.Podle článku 326 SFEU musí být posílená spolupráce v souladu se Smlouvami a právem Unie.
 42.Posílená spolupráce by neměla vliv na platné acquis. Byla by navázána v oblasti, na kterou se vztahují sdílené pravomoci Unie, avšak kde doposud neexistují žádná společná pravidla na úrovni Unie. První nástroj Unie přijatý v oblasti rodinného práva, nařízení Rady (ES) č. 1347/2000
 17
 , stanovil pravidla týkající se příslušnosti, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem v souvislosti s řízením ve věcech manželských. Neobsahoval však pravidla pro určení rozhodného práva, pokud jde o rozvod nebo majetkové důsledky párů. Přijetí nařízení (ES) č. 2201/2003
 18
 , které ke dni 1. března 2005 zrušilo a nahradilo nařízení (ES) č. 1347/2000, v tomto ohledu nepřineslo žádné změny. Kolizní normy týkající se rozvodu a rozluky byly přijaty šestnácti členskými státy formou posílené spolupráce prostřednictvím nařízení (EU) č. 1259/2010
 19
 . Kolizní normy týkající se závětí a dědění byly přijaty nařízením (EU) č. 650/2012
 20
 . Otázka kolizních norem v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, by měla doplnit právní rámec platný pro mezinárodní páry v Unii.
 43.Posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, by nevedla k diskriminaci na základě státní příslušnosti, zakázané článkem 18 SFEU, jelikož navrhované kolizní normy by byly univerzální povahy a vztahovaly by se na všechna řízení projednávaná soudy zúčastněných členských států bez ohledu na státní příslušnost nebo bydliště stran. Na druhou stranu soudy nezúčastněných členských států budou i nadále uplatňovat své vnitrostátní kolizní normy podle vlastního mezinárodního práva soukromého.
 4.5Zákaz narušení vnitřního trhu a hospodářské, sociální a územní soudržnosti; zákaz vytváření překážek nebo diskriminace v obchodu; nenarušování hospodářské soutěže
 44.Článek 326 SFEU stanoví, že posílená spolupráce nesmí narušovat vnitřní trh ani hospodářskou, sociální a územní soudržnost a nesmí vytvářet překážku ani diskriminaci v obchodu mezi členskými státy, ani mezi nimi vyvolávat narušení hospodářské soutěže.
 45.Pokud jde o tyto právní podmínky, posílená spolupráce v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, nepředstavuje problém. Návrhy, které provádějí posílenou spolupráci v této oblasti, ve skutečnosti povedou k usnadnění řádného fungování vnitřního trhu tím, že odstraní překážky volného pohybu osob, jež v současnosti čelí problémům vzhledem k rozdílům mezi vnitrostátními právními předpisy o majetkových důsledcích párů. Právní jistota, již v této oblasti přinese harmonizace kolizních norem, by tak měla pozitivní dopad na páry, které vykonávají své právo na volný pohyb mezi zúčastněnými členskými státy.
 46.S ohledem na povahu návrhů nařízení, které se týkají pouze vztahů mezi dvěma fyzickými osobami, by posílená spolupráce neovlivnila podniky ani právní vztahy na trhu, ani obchod či hospodářskou soutěž v Unii. Posílená spolupráce by rovněž neměla vliv na územní soudržnost mezi regiony Unie.
 47.Vzhledem k tomu, že tyto návrhy stanoví harmonizaci kolizních norem, usnadnily by občanům (a právníkům) podstatným způsobem život, jelikož by jim v zúčastněných členských státech umožnily určit příslušnost a právo rozhodné pro jejich majetkové poměry a využívat zjednodušeného pohybu rozhodnutí a veřejných listin souvisejících s touto problematikou.
 48.Přestože z právní jistoty a zjednodušení, jež přinese posílená spolupráce, nebudou mít prospěch všechny mezinárodní páry v Unii, situace mezinárodních párů v rámci soudních řízení v nezúčastněných členských státech se oproti dnešnímu stavu nezhorší. Nezúčastněné členské státy si totiž zachovají status quo a stejně jako v současnosti budou na přeshraniční situace týkající se majetkových poměrů v manželství a majetkových důsledků registrovaného partnerství i nadále uplatňovat své vnitrostátní právo (včetně svých pravidel mezinárodního práva soukromého), podle něhož budou určovat, který soud by měl být pro projednávání těchto věcí příslušný a jaké právo by měl uplatňovat. Nezúčastněné členské státy budou také stejně jako v současnosti i nadále uplatňovat své vnitrostátní právo (včetně svých pravidel mezinárodního práva soukromého) na uznávání a výkon rozhodnutí vynesených v některém ze zúčastněných členských států. Stejně tak budou zúčastněné členské státy jako v současnosti i nadále uplatňovat své vnitrostátní právo (včetně svých pravidel mezinárodního práva soukromého) na uznávání a výkon rozhodnutí vynesených v některém z nezúčastněných členských států. Situace v oblasti majetkových poměrů v manželství a majetkových důsledků registrovaného partnerství tak bude ekvivalentní situaci, která panuje u dalších nástrojů občanského práva, jichž se neúčastní všechny členské státy, jako například v případě nařízení č. 1259/2010, kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky, a nařízení č. 650/2012 týkajícího se závětí a dědění.
 49.Použití nařízení o majetkových poměrech v manželství a majetkových důsledcích registrovaného partnerství, jimiž se provádí posílená spolupráce, nebude závislé na státní příslušnosti členů páru, tedy na tom, zda jsou státními příslušníky zúčastněného členského státu. Orgány zúčastněných členských států (například notáři či soudy), pro něž je použití těchto nařízení závazné, je uplatní na všechny občany, které jim předloží věc týkající se majetkových poměrů v manželství nebo majetkových důsledků jejich registrovaného partnerství, a to bez ohledu na státní příslušnost těchto občanů. Stejně tak, předloží-li pár tvořený jedním nebo dvěma občany zúčastněného členského státu věc orgánu nezúčastněného členského státu, nepoužijí orgány takového nezúčastněného členského státu při projednávání mezinárodních procesních aspektů majetkových poměrů v manželství nebo majetkových důsledků registrovaného partnerství tato nařízení, nýbrž své vnitrostátní právo (včetně svého mezinárodního práva soukromého).
 50.Posílená spolupráce tak nepovede k bezdůvodnému rozdílnému zacházení s občany.
 4.6Zachování práv, pravomocí a povinností nezúčastněných členských států
 51.Článek 327 SFEU stanoví, že každá posílená spolupráce musí zachovávat pravomoci, práva a povinnosti členských států, které se jí neúčastní.
 52.Přijetí společných kolizních norem sedmnácti členskými státy, které o posílenou spolupráci požádaly, by neovlivnilo normy nezúčastněných členských států. Nezúčastněné členské státy budou i nadále uplatňovat vlastní pravidla mezinárodního práva soukromého pro určení příslušnosti, rozhodného práva a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů.
 53.Na úrovni mezinárodního práva veřejného mezi zúčastněnými a nezúčastněnými členskými státy neexistují žádné mezinárodní dohody o příslušnosti, rozhodném právu a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů (zahrnujících majetkové poměry v manželství a majetkové důsledky registrovaného partnerství), na něž by posílená spolupráce měla dopad.
 4.7Závěr o splnění právních podmínek
 54.Na základě výše uvedených skutečností Komise shledává, že všechny právní podmínky stanovené Smlouvami pro povolení posílené spolupráce jsou splněny.
 4.8Dodržování základních práv
 55.Posílená spolupráce v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, respektuje základní práva stanovená v Listině základních práv Evropské unie, zejména v článku 9 týkajícím se práva uzavřít manželství a práva založit rodinu v souladu s vnitrostátními zákony a článku 21 o právu na zákaz diskriminace. Kolizní normy navrhované v nařízeních, jimiž se provádí posílená spolupráce, se v zúčastněných členských státech uplatní na všechny mezinárodní páry v institucionálním svazku, jako je například manželství a registrované partnerství, bez diskriminace na základě jakéhokoliv důvodu.
 4.9Závěr o posílené spolupráci
 56.Komise má za to, že přínosy navázání posílené spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí týkajících se majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, jsou v porovnání s možností zachovat stávající stav značné a výhody navázání posílené spolupráce v této oblasti převažují nad případnými nevýhodami.
 57.Společné kolizní normy v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů podstatně usnadní život mnoha párům v zúčastněných členských státech. To je v souladu se Stockholmským programem, ve kterém Evropská rada uvedla, že proces harmonizace kolizních norem na úrovni Unie by měl v oblastech, ve kterých to je nezbytné, jako jsou například „...majetková práva plynoucí z manželských vztahů a majetkové důsledky rozluky partnerů“
 21
 , pokračovat.
 58.Proto Komise navrhuje povolit navázání posílené spolupráce mezi členskými státy, které o ni požádaly. Komise zdůrazňuje, že posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, je podle článku 328 SFEU vždy otevřena všem členským státům, a vyzývá členské státy, které doposud nepředložily žádost, aby se do posílené spolupráce zapojily, čímž se podpoří její přínos a výhody.
 2016/0061 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 329 odst. 1 této smlouvy,
 s ohledem na žádosti předložené Belgií, Bulharskem, Českou republikou, Německem, Řeckem, Španělskem, Francií, Chorvatskem, Itálií, Lucemburskem, Maltou, Nizozemskem, Rakouskem, Portugalskem, Slovinskem, Finskem a Švédskem,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na souhlas Evropského parlamentu
 22
 ,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Unie si stanovila za cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zaručen volný pohyb osob. Pro postupné vytváření tohoto prostoru má Unie přijímat opatření týkající se justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem.
 (2)Podle článku 81 Smlouvy o fungování Evropské unie mají uvedená opatření zahrnovat podporu slučitelnosti kolizních norem platných v členských státech, včetně opatření týkajících se rodinného práva s mezinárodním prvkem.
 (3)Dne 16. března 2011 přijala Komise návrh nařízení Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství a návrh nařízení Rady o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství.
 (4)Na svém zasedání dne 3. prosince 2015 dospěla Rada k závěru, že pro přijetí těchto nařízení není možné dosáhnout dohody v přiměřené lhůtě Unií jako celkem.
 (5)Za těchto okolností následně Komisi předložily žádosti Malta dopisem ze dne 14. prosince 2015, Chorvatsko dopisem ze dne 15. prosince 2015 a Belgie dopisem ze dne 17. prosince 2015, a dále Švédsko, Řecko, Slovinsko, Španělsko, Francie, Portugalsko, Itálie, Lucembursko a Německo dopisy ze dne 18. prosince 2015, v nichž se uvádělo, že si mezi sebou přejí navázat posílenou spolupráci v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů v manželství a majetkových důsledků registrovaného partnerství, a požádaly, aby Komise předložila za tímto účelem návrh Radě. Totožné žádosti Komisi předložily Česká republika dopisem ze dne 28. ledna 2016, Nizozemsko dopisem ze dne 2. února 2016, Bulharsko dopisem ze dne 9. února 2016, Rakousko dopisem ze dne 16. února 2016 a Finsko dopisem ze dne 26. února 2016. O posílenou spolupráci požádalo celkem sedmnáct členských států.
 (6)Posílená spolupráce by měla poskytnout jasný a ucelený právní rámec v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, v zúčastněných členských státech, zajistit občanům odpovídající řešení, pokud jde o právní jistotu, předvídatelnost a flexibilitu, a usnadnit pohyb rozhodnutí a veřejných listin mezi zúčastněnými členskými státy.
 (7)V souladu se žádostmi členských států o navázání posílené spolupráce předkládá Komise návrhy dvou hmotněprávních aktů, jimiž se provádí posílená spolupráce, z nichž jeden se týká majetkových poměrů v manželství a druhý majetkových důsledků registrovaného partnerství. Aby byla pokryta celá oblast působnosti posílené spolupráce v oblasti majetkových poměrů mezinárodních párů a aby se zajistil zákaz diskriminace občanů, měly by být oba hmotněprávní prováděcí akty přijaty současně.
 (8)Podmínky stanovené v článku 20 Smlouvy o Evropské unii a v článcích 326 až 329 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou splněny.
 (9)Oblast posílené spolupráce, konkrétně příslušnost, rozhodné právo, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, je v čl. 81 odst. 2 písm. a) a c) a v čl. 81 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie označena jako jedna z oblastí, na kterou se vztahují Smlouvy. Nejedná se o oblast výlučné pravomoci Unie.
 (10)Požadavek posledního prostředku podle čl. 20 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii je splněn, protože Rada dne 3. prosince 2015 dospěla k závěru, že cílů navrhovaných nařízení nelze dosáhnout v přiměřené lhůtě Unií jako celkem.
 (11)Cílem posílené spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, je rozvíjet justiční spolupráci v občanských věcech s mezinárodním prvkem založenou na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí a zajistit slučitelnost kolizních norem platných v členských státech. Podporuje tedy cíle Unie, chrání její zájmy a posiluje její proces integrace podle požadavků čl. 20 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii.
 (12)Posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, je v souladu se Smlouvami a právem Unie a nenarušuje vnitřní trh ani hospodářskou, sociální a územní soudržnost. Nevytváří překážku ani diskriminaci v obchodu mezi členskými státy a nevyvolává mezi nimi narušení hospodářské soutěže.
 (13)Posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, je zejména v souladu s právem Unie o justiční spolupráci v občanských věcech, jelikož nemá vliv na dosavadní acquis.
 (14)Posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, respektuje pravomoci, práva a povinnosti členských států, které se jí neúčastní. Společná pravidla pro určování příslušnosti, kolizní normy a uznávání a výkon v zúčastněných členských státech neovlivňují pravidla nezúčastněných členských států. Soudy nezúčastněných členských států budou i nadále při určování příslušnosti a rozhodného práva i při uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, uplatňovat svá platná vnitrostátní pravidla.
 (15)Toto rozhodnutí respektuje zásady zakotvené v Listině základních práv Evropské unie, a zejména v článcích 9 a 21 této listiny.
 (16)Posílená spolupráce v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, je v souladu s článkem 328 Smlouvy o fungování Evropské unie vždy otevřena všem členským státům,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Belgickému království, Bulharské republice, České republice, Spolkové republice Německo, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Chorvatské republice, Italské republice, Lucemburskému velkovévodství, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Finské republice a Švédskému království se povoluje navázat mezi sebou posílenou spolupráci v oblasti příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových poměrů mezinárodních párů, zahrnujících jak majetkové poměry v manželství, tak majetkové důsledky registrovaného partnerství, při použití příslušných ustanovení Smluv.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V ... dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 KOM(2011) 126.
 (2)
 KOM(2011) 127.
 (3)
 V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvám, se Dánsko neúčastnilo přijímání navrhovaného nařízení a uvedené nařízení pro ně nebylo závazné ani použitelné. V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvám, Spojené království a Irsko neoznámily své přání účastnit se přijímání a používání navrhovaných nařízení.
 (4)
 A7-0253/2013 a A7-0254/2013.
 (5)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení.
 (6)
 CS-PRES/2015/14937.
 (7)
 Dokument Rady č. 14651/15 + COR1 REV1.
 (8)
 Dokument Rady č. 14652/15.
 (9)
 SEC(2011) 327 final.
 (10)
 CS-PRES/2015/14937.
 (11)
 Consortium ASSER-UCL, Study in comparative law on the rules governing conflicts of jurisdiction and laws on matrimonial property regimes and the implementation for property issues of the separation of unmarried couples in the Member States. Viz: http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm
 (12)
 KOM(2006) 400 v konečném znění.
 (13)
 Úřední věstník C 115, 4.5.2010.
 (14)
 Údaje Eurostatu ke dni 1. ledna 2015.(http://ec.europa.eu/eurostat/tgm/table.do?tab=table&language=en&pcode=tps00001&tableSelection=1&footnotes=yes&labeling=labels&plugin=1)
 (15)
 Informace obsažené v těchto odstavcích vycházejí ze závěrečné zprávy studie o posouzení dopadů zaměřené na nástroje Společenství týkající se majetkových poměrů v manželství a majetku nesezdaných párů s mezinárodním prvkem, kterou v roce 2010 vypracovalo Konsorcium pro hodnocení evropských politik (EPEC).
 (16)
 Program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, přijatý dne 30. listopadu 2000 (Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 1).
 (17)
 Nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozsudků ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem (Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 19).
 (18)
 Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000.
 (19)
 Nařízení (EU) č. 1259/2010 ze dne 20. prosince 2010, kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky.
 (20)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení.
 (21)
 Úřední věstník C 115, 4.5.2010.
 (22)
 Úřední věstník C [...], [...], s. [...].


type: wikipedia

text:
Popúščanje je toplotna obdelava, ki sledi kaljenju jekla. Njen namen je povečati žilavost jekla, ob tem pa se zmanjšata njegova trdota in trdnost.
 Popuščamo pri ustrezni temperaturi, ki mora biti v vsakem primeru pod temperaturo A1. Pri popuščanju preideta zadržani avstenit in martenzit v obstojnejše mikrostrukturne sestavine.
 Praktično popuščanje izvajamo na enega od naslednjih načinov:
 nizkotemperaturno popuščanje, ki poteka od 150 do 250 °C. Trdota se le malo zmanjša (na okoli 60 HRc), zmanjšajo se tudi notranje napetosti in nekoliko poveča žilavost. Mikrostruktura je sestavljena iz popuščenega martenzita. V tem območju popuščamo rezilna orodja iz ogljikovih in nizkolegiranih jekel, merilna orodja, cementirane dele...
 srednjetemperaturno popuščanje, ki poteka med 350 °C in 450 °C. Znižata se trdota in trdnost, zvišata razteznost in žilavost. Trdota 35-45 HRc. Primerno je za vzmetna jekla.
 visokotemperaturno popuščanje, ki poteka pri temperaturah med 550 °C do 700 °C. Žilavost jekla se precej poveča, zato se lahko jeklo uporablja za dinamično obremenjene elemente, kot so npr. gredi. Kombinacija kaljenja in visokotemperaturnega popuščanja se imenuje poboljšanje.
 Metalurgija