type: contracts

text:
 31.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 230/119
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН относно статута — TRANS/WP.29/343, който е на разположение на адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 43 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни технически предписания за типово одобрение на материали за безопасно остъкляване и техния монтаж на превозни средства
 Включващо всички текстове в сила до:
 Допълнение 12 към първоначалната версия на правилото — дата на влизане в сила: 24 октомври 2009 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Приложно поле
 2.
 Определения
 3.
 Заявление за одобрение
 4.
 Маркировки
 5.
 Одобрение
 6.
 Общи изисквания
 7.
 Специални изисквания
 8.
 Изпитвания
 9.
 Изменение или разширение на одобрението на тип материал за безопасно остъкляване
 10.
 Съответствие на производството
 11.
 Санкции при несъответствие на производството
 12.
 Преходни разпоредби
 13.
 Окончателно прекратяване на производството
 14.
 Наименования и адреси на техническите служби, провеждащи изпитвания с цел одобряване, както и на административните отдели
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 Приложение 1 —
 Съобщение относно одобрението (съответно разширението, отказа, отменянето на одобрение или окончателното прекратяване на производството) на тип материал за безопасно остъкляване съгласно Правило No 43
 Приложение 1A —
 Съобщение относно одобрението (съответно разширението, отказа, отменянето на одобрение или окончателното прекратяване на производството) на тип превозно средство по отношение на неговото безопасно остъкляване
 Приложение 2 —
 Оформление на маркировките за одобрение на компоненти
 Приложение 2A —
 Оформление на маркировките за одобрение на превозни средства
 Приложение 3 —
 Общи условия при изпитанията
 Приложение 4 —
 Закалени предни стъкла
 Приложение 5 —
 Равномерно закалени стъкла
 Приложение 6 —
 Обикновени многослойни предни стъкла
 Приложение 7 —
 Многослойни стъкла, различни от предни стъкла
 Приложение 8 —
 Обработени многослойни предни стъкла
 Приложение 9 —
 Безопасни стъкла, покрити с пластмасов материал (отвътре)
 Приложение 10 —
 Предни стъкла от стъкло—пластмаса
 Приложение 11 —
 Стъкла от стъкло—пластмаса, различни от предни стъкла
 Приложение 12 —
 Двойни стъкла
 Приложение 13 —
 Групиране на предни стъкла за целите на изпитванията за типово одобрение
 Приложение 14 —
 Стъкла от неогъваема пластмаса, различни от предни стъкла
 Приложение 15 —
 Стъкла от гъвкава пластмаса, различни от предни стъкла
 Приложение 16 —
 Двойни стъкла от неогъваема пластмаса
 Приложение 17 —
 Измерване на височините на сегмента и положението на точките на удара
 Приложение 18 —
 Методика за определяне на зони на изпитване върху предни стъкла на превозни средства от категория M1 спрямо точката „V“
 Приложение 19 —
 Методика за определяне на точката „H“ и действителния ъгъл на наклона на торса за местата за сядане в моторни превозни средства
 Приложение 20 —
 Контрол за съответствие на производството
 Приложение 21 —
 Предписания относно монтажа на безопасни стъкла на превозни средства
 1. ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
 Настоящото правило се прилага за:
 а)
 материали за безопасно остъкляване, предназначени за монтиране като предни или други стъкла, или като прегради в превозни средства от категориите L, M, N, O и T (1);
 б)
 превозни средства от категориите M, N и O по отношение монтажа на тези материали;
 като и в двата случая се изключва остъклението на устройствата за осветяване и светлинна сигнализация, на арматурните табла, на специалните бронирани стъкла и на двойните прозорци.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото правило:
 2.1.
 „закалено стъкло“ означава стъкло, състоящо се от един слой стъкло, което е било подложено на специална обработка с цел увеличаване на неговата механична якост и предварително обуславяне на неговото разтрошаване при счупване;
 2.2.
 „многослойно стъкло“ означава стъкло, състоящо се от два или повече слоя стъкло, съединени чрез един или няколко междинни слоя от пластмасов материал; то може да бъде:
 2.2.1.
 „обикновено“, ако нито един от слоевете стъкло, от които се състои, не е обработен; или
 2.2.2.
 „обработено“, когато поне един от слоевете стъкло, от които се състои, е специално обработен с цел да се увеличи неговата механична якост и да се обуслови предварително неговото разтрошаване при счупване;
 2.3.
 „безопасно стъкло, покрито с пластмасов материал“ означава стъкло, отговарящо на определението от точка 2.1 или от точка 2.2, със слой пластмасов материал по вътрешната му повърхност;
 2.4.
 „стъкло от стъкло—пластмаса“ означава многослойно стъкло, състоящо се от един слой стъкло и един или няколко слоя пластмасов материал, като най-малко един от тях служи за междинен слой. Пластмасовият(те) слой(еве) трябва да е/са откъм вътрешната повърхност на стъклото, когато то е монтирано на превозното средство;
 2.5.
 „пластмасово стъкло“ означава остъкляващ материал, който съдържа като основна своя съставка едно или няколко органични полимерни вещества с голямо молекулно тегло и който е твърд в крайното си състояние, като на някой етап от производството или обработката си под формата на крайни артикули може да се оформя чрез интрудиране;
 2.5.1.
 „стъкло от неогъваема пластмаса“ означава пластмасово стъкло, което при изпитването на гъвкавост (приложение 3, точка 12) не се огъва повече от 50 mm по вертикалата;
 2.5.2.
 „стъкло от гъвкава пластмаса“ означава пластмасово стъкло, което при изпитването на гъвкавост (приложение 3, точка 12) се огъва повече от 50 mm по вертикалата;
 2.6.
 „двоен прозорец“ означава съвкупност от две стъкла, монтирани поотделно в един и същи отвор на превозното средство;
 2.7.
 „двойно стъкло“ означава съвкупност от две стъкла, трайно съединени при производството им и разделени от равномерна междина;
 2.7.1.
 „симетрично двойно стъкло“ означава двойно стъкло, при което съставните две стъкла са от един и същи тип (закалено стъкло, многослойно стъкло, неогъваема пластмаса) и имат едни и същи основни и/или второстепенни характеристики;
 2.7.2.
 „несиметрично двойно стъкло“ означава двойно стъкло, при което съставните две стъкла са от различен тип (закалено стъкло, многослойно стъкло, неогъваема пластмаса) или имат едни и същи основни и/или второстепенни характеристики;
 2.8.
 „основна характеристика“ означава характеристика, която значително променя оптичните и/или механичните свойства на стъклото по начин, който не е без значение по отношение на функцията, която стъклото по предназначение изпълнява в превозното средство. Терминът обхваща и търговските наименования и търговските марки, посочени от титуляря на одобрението;
 2.9.
 „вторична характеристика“ означава характеристика, която може да промени оптичните и/или механичните свойства на стъклото по начин, който е от значение по отношение на функцията, която стъклото по предназначение изпълнява в превозното средство. Степента на промяна се оценява спрямо индекса на значимост;
 2.10.
 терминът „индекс на значимост“ обхваща двустепенна система за класификация, която се прилага за наблюдаваните в практиката изменения във всяка вторична характеристика. Изменението от показател „1“ към показател „2“ сочи необходимост от допълнителни изпитвания;
 2.11.
 „разгъната площ на предното стъкло“ означава най-малкият правоъгълен стъклен лист, от който може да се изработи предното стъкло;
 2.12.
 „ъгъл на наклона на предното стъкло“ означава ъгълът, заключен между вертикалата и правата, която съединява горния и долния ръб на предното стъкло, като и двете линии лежат във вертикална равнина, която съдържа надлъжната ос на превозното средство;
 2.12.1.
 измерването на ъгъла на наклона се прави при превозно средство, разположено върху равен терен, като при превозни средства за превоз на пътници превозното средство трябва да бъде в готовност за движение, напълно заредено с гориво, охладителна и смазочна течност и оборудвано с инструменти и резервно(и) колело(а) (ако последните се осигуряват като стандартно оборудване от производителя на превозното средство); взема се предвид теглото на водача, а при превозни средства за превоз на пътници — и теглото на един пътник на предната седалка, като за теглото на всеки един от тях се счита, че е равно на 75 ± 1 kg;
 2.12.2.
 превозните средства, притежаващи хидропневматично, хидравлично или пневматично окачване, или устройство за автоматично регулиране на пътния просвет в зависимост от натоварването, се изпитват при посочените от производителя нормални експлоатационни условия;
 2.13.
 „група предни стъкла“ означава група, обхващаща предни стъкла с различна форма и размери, подложени на изпитване за установяване на техните механични свойства, начина им на разтрошаване и поведението им по време на изпитвания на устойчивост на въздействие от околната среда;
 2.13.1.
 „плоско предно стъкло“ означава предно стъкло, което нормално няма кривина, която да дава височина на сегмента по-голяма от 10 mm на линеен метър;
 2.13.2.
 „огънато предно стъкло“ означава предно стъкло, чиято нормална кривина дава височина на сегмента по-голяма от 10 mm на линеен метър;
 2.14.
 „височина на сегмента“„h“ означава максималното разстояние, измерено под приблизително прав ъгъл спрямо стъклото, на което отстои неговата вътрешна повърхност от равнина, преминаваща през краищата на стъклото (вж. приложение 17, фигура 1);
 2.15.
 „тип материал за безопасно остъкляване“ означава стъкло, отговарящо на определението от точка 2.1 или от точка 2.2, което не показва никакви значителни разлики, по-специално по отношение на основните и второстепенните характеристики, определени в приложения 4—12 и 14—16;
 2.15.1.
 независимо че промяната на дадена основна характеристика предполага, че изделието е от нов тип, в някои случаи се счита, че промяната на формата или някой от размерите не налага непременно провеждане на пълната поредица от изпитвания. За някои от изпитванията, предписани в отделните приложения, стъклата могат да бъдат обединени в една група, ако е очевидно, че същите притежават сходни основни характеристики;
 2.15.2.
 типове стъкла, които се различават само по второстепенните си характеристики, могат да се разглеждат като принадлежащи към един и същи тип; независимо от това някои от изпитванията могат да се извършат върху образци от въпросните стъкла, ако провеждането на тези изпитвания е изрично предвидено в условията за изпитванията;
 2.16.
 „радиус на кривина“„r“ означава приблизителната стойност на най-малкия радиус на дъгата на предното стъкло, измерена в най-огънатата зона;
 2.17.
 „стойност за HIC“ (стойност на критерия за нараняване на главата) означава стойност във връзка с характеристиките на черепно-мозъчната травма, която настъпва от рязкото намаляване на скоростта вследствие на тъп перпендикулярен удар със стъклото;
 2.18.
 „материали за безопасно остъкляване, необходими с оглед видимост за водача“;
 2.18.1.
 „материали за безопасно остъкляване, необходими с оглед предното поле на видимост на водача“ означава всички стъкла, намиращи се пред равнината, която минава през точката „R“ на водача и която е перпендикулярна на равнината, която разделя симетрично превозното средство по дължина, през които водачът може да вижда пътя при движение с превозното средство или при извършване на маневра;
 2.18.2.
 „материали за безопасно остъкляване, необходими с оглед задното поле на видимост на водача“ означава всички стъкла, намиращи се зад равнината, която минава през точката „R“ на водача и която е перпендикулярна на равнината, която симетрично разделя превозното средство по дължина, през които водачът може да вижда пътя при движение с превозното средство или при извършване на маневра;
 2.19.
 „непрозрачно затъмняване“ означава всяка една част от остъкляването, която не позволява пропускане на светлина;
 2.20.
 „засенчваща лента“ означава всяка една част от остъкляването, която е с намалена нормална светлопропускливост;
 2.21.
 „прозрачна част“ означава цялата остъклена част, с изключение на евентуално непрозрачно затъмняване и евентуални засенчващи ленти;
 2.22.
 „отвор за дневна светлина“ означава цялата остъклена част, с изключение на евентуално непрозрачно затъмняване и евентуални засенчващи ленти;
 2.23.
 „междинен слой“ означава всеки един материал, използван с цел да се скрепят в едно съставните слоеве на многослойно стъкло;
 2.24.
 „тип превозно средство“ по отношение монтажа на безопасни стъкла означава превозни средства, принадлежащи към една и съща категория, които не се различават поне в следните основни аспекти:
 производител;
 дадено от производителя обозначение на типа;
 основни аспекти на конструкцията и дизайна;
 2.25.
 „ъгъл на наклона на облегалката“ означава ъгъла на торса, определен в приложение 19 към настоящото правило.
 3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 3.1. Одобрение на тип стъкла
 Заявлението за одобрение на тип стъкла се подава от производителя или от негов надлежно упълномощен представител в страната, в която се подава заявлението.
 3.2. За всеки тип стъкла заявлението се придружава от посочените по-долу документи, съставени в три екземпляра, и в него се посочват следните данни:
 3.2.1.
 техническо описание, обхващащо всички основни и второстепенни характеристики; и
 3.2.1.1.
 за стъкла, различни от предни стъкла, чертежи във формат не по-голям от А4 или сгънати до този формат, показващи:
 максималната повърхнина,
 най-малкия ъгъл между две съседни страни на стъклото,
 най-голямата височина на сегмента, ако има такава;
 3.2.1.2.
 за предни стъкла
 3.2.1.2.1.
 списък на моделите предни стъкла, за които се иска одобрение, в който е посочено наименованието на производителя на превозното средство и типа и категорията на превозното средство;
 3.2.1.2.2.
 чертежи в мащаб 1:1 за категория M1 и в мащаб 1:1 или 1:10 за всички останали категории, както и чертежи на предното стъкло и разположението му в превозното средство, които са с достатъчна степен на детайлност, за да покажат:
 3.2.1.2.2.1.
 положението на предното стъкло спрямо точката „R“ на мястото на водача, когато е приложимо,
 3.2.1.2.2.2.
 ъгъла на наклона на предното стъкло,
 3.2.1.2.2.3.
 ъгъла на наклона на облегалката,
 3.2.1.2.2.4.
 положението и размерите на зоните за проверка на оптичните характеристики и където е приложимо, участъка, подложен на частично закаляване,
 3.2.1.2.2.5.
 разгънатата площ на предното стъкло,
 3.2.1.2.2.6.
 максималната височина на сегмента на предното стъкло;
 3.2.1.2.2.7.
 минималния радиус на кривината на предното стъкло (само за целите на групирането на предни стъкла).
 3.2.1.3.
 при двойни стъкла — чертежи във формат, не по-голям от А4 или производен на този формат, показващи освен информацията, посочена в точка 3.2.1.1:
 типа на всеки от стъклените компоненти,
 типа уплътнение;
 номиналната широчина на междината между двете стъкла.
 3.3. Освен това заявителят трябва да осигури от разглежданите модели достатъчен брой образци за изпитване и мостри от готовите изделия, като при необходимост броят им се определя съвместно с техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията.
 3.4. Одобряване на тип превозно средство
 Заявлението за одобрение на тип превозно средство по отношение на монтажа на неговите безопасни стъкла се подава от производителя на превозното средство или от негов надлежно упълномощен представител.
 3.5. То се придружава от документите, упоменати по-долу, съставени в три екземпляра, и в него се посочват следните данни:
 3.5.1.
 чертежи на превозното средство в подходящ мащаб, показващи:
 3.5.1.1.
 положението на предното стъкло спрямо точката „R“ на превозното средство,
 3.5.1.2.
 ъгъла на наклона на предното стъкло,
 3.5.1.3.
 ъгъла на наклона на облегалката,
 3.5.2.
 технически данни относно предното стъкло и всички останали стъкла, по-специално:
 3.5.2.1.
 използвани материали,
 3.5.2.2.
 номера на одобрение,
 3.5.2.3.
 евентуални допълнителни маркировки, описани в точка 5.5.
 3.6. На техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията с цел одобрение, се предоставя превозно средство, представително за подлежащия на одобрение тип превозно средство.
 4. МАРКИРОВКИ
 4.1.
 Всеки материал за безопасно остъкляване, в т.ч. мострите и образците за изпитване, представени за одобрение, трябва да бъде обозначен с търговско наименование или търговска марка, както е изброено в приложение 1, точка 3. Стандартно произведените части трябва да бъдат обозначени с номера по Правило No 43 на ИКЕ, присвоен на основния производител. Маркировката трябва да бъде ясна, четлива и незаличима.
 5. ОДОБРЕНИЕ
 5.1. Одобрение на тип стъкло
 Ако представените за одобрение мостри отговарят на изискванията по точки 6—8 от настоящото правило, се издава одобрение на съответния тип материал за безопасно остъкляване.
 5.2. На всеки тип се присвоява номер на одобрението, съгласно определението от приложения 5, 7, 11, 12, 14, 15 и 16, а при предните стъкла — на всяка одобрена група. Първите му две цифри (в настоящия момент това са цифрите 00 за правилото в първоначалния му вид) указват серията от изменения, включващи най-новите съществени технически изменения, направени по правилото към момента на издаване на одобрение. Една и съща страна по Спогодбата не може да присвоява същия номер на друг тип или група материали за безопасно остъкляване.
 5.3. Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение, разширение на одобрение или отказ за издаване на одобрение на тип материал за безопасно остъкляване съгласно настоящото правило, посредством формуляр, който съответства на образеца от приложение 1 към настоящото правило и допълненията към него.
 5.3.1.
 В случая на предни стъкла към съобщението за одобрение се прилага документ, в който са изброени всички модели предни стъкла от одобрената група, както и характеристиките на групата в съответствие с приложение 1, допълнение 8.
 5.4. Върху всяко стъкло и върху всяко двойно стъкло, отговарящо на тип, одобрен съгласно настоящото правило, освен маркировката, предписана в точка 4.1, се поставя и международна маркировка за одобрение. Върху всяко от стъклата, формиращи двойно стъкло, може, също така, да се постави и специална маркировка за одобрение, дадено на съответното стъкло. Тази маркировка за одобрение се състои от:
 5.4.1.
 окръжност около буквата „E“, следвана от отличителния номер на страната, издала одобрението (2);
 5.4.2.
 номера на настоящото правило, следван от буква „R“, тире и номера на одобрението, вдясно от окръжността, предписана в точка 5.4.1.
 5.5. В близост до гореописаната маркировка за одобрение се разполагат следните допълнителни обозначения:
 5.5.1.
 при предни стъкла:
 I
 за закалено стъкло (I/P, ако е с положено покритие) (3),
 II
 за обикновено многослойно стъкло (II/P, ако е с положено покритие) (3),
 III
 за обработено многослойно стъкло (III/P, ако е с положено покритие) (3),
 IV
 за остъкляване от стъкло—пластмаса.
 5.5.2
 V
 за безопасни стъкла с нормална светлопропускливост под 70 %.
 5.5.3.
 VI
 за двойни стъкла
 5.5.4
 VII
 за равномерно закалени стъкла, които могат да се използват като предни стъкла на бавно движещи се превозни средства, които поради конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h.
 5.5.5
 VIII
 за стъкла от неогъваема пластмаса. Наред с тези маркировки целесъобразната употреба се указва чрез:
 /A
 за стъкла, обърнати напред
 /B
 за странични, задни и таванни стъкла
 /C
 за местоположения, в които вероятността от удар с глава е малка или не съществува
 В допълнение при пластмасовите стъкла, преминали изпитванията за абразивно износване, описани в приложение 3, точка 4, в зависимост от случая се поставят и следните маркировки:
 /L
 за стъкла, при които разсейването на светлината не превишава 2 % след 1 000 цикъла върху външната повърхност и 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност (вж. приложения 14 и 16, точка 6.1.3.1)
 /M
 за стъкла, при които разсейването на светлината не превишава 10 % след 500 цикъла върху външната повърхност и 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност (вж. приложения 14 и 16, точка 6.1.3.2)
 5.5.6
 IX
 при стъкло от гъвкава пластмаса
 5.5.7
 X
 при двойно стъкло от неогъваема пластмаса. Наред с тези маркировки целесъобразната употреба се указва чрез:
 /A
 за предни стъкла
 /B
 за странични, задни и таванни стъкла
 /C
 за местоположения, в които вероятността от удар на главата е малка или не съществува
 При пластмасовите стъкла, преминали изпитванията за абразивно износване, описани в приложение 3, точка 4, в зависимост от случая се поставят и следните маркировки:
 /L
 за стъкла, при които разсейването на светлината не превишава 2 % след 1 000 цикъла върху външната повърхност и 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност (вж. приложение 6, точка 6.1.3.1)
 /M
 за стъкла, при които разсейването на светлината не превишава 10 % след 500 цикъла върху външната повърхност и 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност (вж. приложение 16, точка 6.1.3.2)
 5.5.8
 XI
 при многослойни стъкла, различни от предни стъкла.
 5.6. Маркировката за одобрение и символът трябва да бъдат ясни, четливи и незаличими. Допълнителните символи трябва да се комбинират с маркировката за одобрение.
 5.7. Приложение 2 към настоящото правило дава примери за оформлението на маркировки за одобрение.
 5.8. Одобряване на тип превозно средство
 Ако превозно средство, представено за одобряване съгласно настоящото правило, отговаря на изискванията на приложение 21 към настоящото правило, за съответния тип превозно средство се издава одобрение.
 5.9. На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрението. Първите му две цифри (в настоящия момент това са цифрите 00 за правилото в първоначалния му вид) указват серията от изменения, включващи най-новите съществени технически изменения, направени по правилото към момента на издаване на одобрение. Една и съща страна по Спогодбата не може да присвоява един и същи номер на различни типове превозни средства, както е посочено в точка 2.24 по-горе.
 5.10. Страните по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение, разширение, отказ, отмяна на одобрение или окончателно прекратяване на производството на тип превозно средство съгласно настоящото правило, посредством формуляр, който съответства на образеца от приложение 1А към настоящото правило.
 5.11. На всяко превозно средство, което съответства на одобрен по настоящото правило тип превозно средство, на видно и леснодостъпно място, определено във формуляра за одобрение, се поставя международна маркировка за одобрение, състояща се от:
 5.11.1.
 окръжност около буквата „E“, следвана от отличителния номер на страната, издала одобрението (4);
 5.11.2.
 номера на настоящото правило, следван от буква „R“, тире и номера на одобрението, вдясно от окръжността, предписана в точка 5.11.1.
 5.12. Ако превозното средство съответства на тип превозно средство, одобрен по едно или няколко правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението по настоящото правило, не е необходимо да се повтаря символът, предписан в точка 5.11.1; в такива случаи допълнителните номера и символи по всички правила, по силата на които е издадено одобрение в държавата, издала одобрението по реда на настоящото правило, се поставят във вертикални колони вдясно от символа, предписан в точка 5.11.1.
 5.13. Маркировката за одобрение трябва да бъде ясна, четлива и незаличима.
 5.14. Маркировката за одобрение се поставя в близост до или върху табелката с данни за превозното средство, поставена от производителя.
 5.15. Приложение 2А към настоящото правило дава примери за оформлението на маркировки за одобрение.
 6. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 6.1.
 Всички материали за остъкляване, в т.ч. и тези за производството на предни стъкла, трябва да бъдат с такива характеристики, че опасността от наранявания в случай на разрушаване да бъде намалена възможно най-много. Материалът за остъкляване трябва да бъде достатъчно устойчив на произшествията, които се очаква да възникват в условията на нормално пътно движение, както и на въздействието на атмосферни и температурни условия, химикали, горене и абразивно износване.
 6.2.
 Освен това материалите за безопасно остъкляване трябва да бъдат достатъчно прозрачни, да не предизвикват забележими оптични изкривявания на наблюдаваните през предното стъкло обекти и да не създават объркване по отношение на използваните за целите на пътната сигнализация цветове. В случай на разрушаване на предното стъкло водачът трябва да може да продължи да вижда пътя достатъчно ясно, за да успее да задейства спирачката и да спре безопасно управляваното от него превозно средство.
 7. СПЕЦИАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ
 Всички типове безопасни стъкла трябва в зависимост от категорията, към която принадлежат, да отговарят на следните специални изисквания:
 7.1.
 за закалените предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 4;
 7.2.
 за равномерно закалените стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 5;
 7.3.
 за предните стъкла от обикновено многослойно стъкло — на изискванията, предвидени в приложение 6;
 7.4.
 за стъкла от обикновено многослойно стъкло, различни от предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 7;
 7.5.
 за обработените многослойни предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 8;
 7.6.
 за безопасните стъкла, покрити с пластмасов материал — освен на изброените по-горе приложими изисквания, на изискванията, предвидени в приложение 9;
 7.7.
 за предните стъкла от стъкло—пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 10;
 7.8.
 за стъклата от стъкло—пластмаса, които не са предни стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 11;
 7.9.
 за двойните стъкла — на изискванията, предвидени в приложение 12;
 7.10.
 за стъклата от неогъваема пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 14;
 7.11.
 за стъклата от гъвкава пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 15;
 7.12.
 за двойните стъкла от неогъваема пластмаса — на изискванията, предвидени в приложение 16.
 8. ИЗПИТВАНИЯ
 8.1. С настоящото правило се предписват следните изпитвания:
 8.1.1. Изпитване за разтрошаване
 Целта на това изпитване е:
 8.1.1.1.
 да се провери дали образуваните при счупване на стъклото парчета и отломки са такива, че да намаляват до минимум опасността от нараняване, като
 8.1.1.2.
 при предните стъкла се провери и остатъчната видимост след разрушаването.
 8.1.2. Изпитване на механична якост
 8.1.2.1. Изпитване на удар с кълбо
 Съществуват два варианта на изпитването — с кълбо с маса 227 g и с кълбо с маса 2 260 g.
 8.1.2.1.1.
 — Изпитване с кълбо с тегло 227 g: Целта на това изпитване е да се оцени свързващата способност на междинния слой в многослойното стъкло и механичната якост на равномерно закалените стъкла и пластмасовите стъкла.
 8.1.2.1.2.
 — Изпитване с кълбо с тегло 2 260 g: Целта на това изпитване е да се оцени устойчивостта на многослойното стъкло срещу преминаване на кълбо.
 8.1.2.2. Изпитване на удар с модел на глава
 Целта на това изпитване е да се провери съответствието на стъклото с изискванията за ограничаване на нараняванията при удар на главата в предното стъкло, многослойното стъкло или стъкла от стъкло—пластмаса, различни от предни стъкла, а също и в двойни стъкла, използвани за странични прозорци.
 8.1.3. Изпитване на устойчивост на въздействие от околната среда
 8.1.3.1. Изпитване на абразивно износване
 Целта на това изпитване е да установи дали устойчивостта на абразивно износване на безопасното стъкло е по-голяма от определена стойност.
 8.1.3.2. Изпитване за устойчивост на висока температура
 Целта на това изпитване е да се провери за поява на мехурчета или други дефекти в междинния слой на многослойно стъкло или в стъкло от стъкло—пластмаса при излагане на висока температура за продължителен период от време.
 8.1.3.3. Изпитване на устойчивостта на светлинно излъчване
 Целта на това изпитване е да се определи дали светлопропускливостта на многослойни стъкла, стъкла от стъкло—пластмаса или стъкла, покрити с пластмасов материал, се намалява значително под въздействието на светлинно излъчване за продължителен период от време, както и дали се наблюдава значително обезцветяване на стъклото.
 8.1.3.4. Изпитване за устойчивост на влага
 Целта на това изпитване е да се определи дали многослойните стъкла, стъклата от стъкло—пластмаса и стъклата, покрити с пластмасов материал или с материал от неогъваема пластмаса, издържат без значително влошаване на качествата на продължително излагане на атмосферна влага.
 8.1.3.5. Изпитване на устойчивост на промяна на температурата
 Целта на това изпитване е да се удостовери, че при продължително излагане на екстремни температури пластмасовият(те) материал(и), използван(и) за изработката на безопасните стъкла, определени в точки 2.3 и 2.4 по-горе, не претърпява(т) съществено влошаване на качествата.
 8.1.3.6. Изпитване на устойчивост на симулирани атмосферни въздействия
 Целта на това изпитване е да се провери дали пластмасовото безопасно остъкление е устойчиво на симулирани атмосферни въздействия.
 8.1.3.7. Изпитване с кръстосано нарязване
 Целта на това изпитване е да се провери дали устойчивите на абразивно износване покрития на стъклата от неогъваема пластмаса имат достатъчно добро сцепление със стъклото.
 8.1.4. Оптични качества
 8.1.4.1. Изпитване за светлопропускливост
 Целта на това изпитване е да се определи дали нормалната светлопропускливост на безопасните стъкла превишава определена стойност.
 8.1.4.2. Изпитване за определяне на оптичното изкривяване
 Целта на това изпитване е да се провери дали изкривяването на обектите, видени през предното стъкло, не е от степен, за която е вероятно да причини объркване на водача.
 8.1.4.3. Изпитване за определяне на изместването на вторичния образ
 Целта на това изпитване е да се провери, че ъгълът на разделяне на вторичния образ от първичния не превишава определена стойност.
 8.1.4.4. Изпитване за определяне на цветовете
 Целта на това изпитване е да се удостовери, че не съществува опасност от объркване на цветовете, когато те са видени през предното стъкло.
 8.1.5. Изпитване на огнеустойчивост
 Целта на това изпитване е да се провери дали даден материал за безопасно остъкляване, съответстващ на определенията от точки 2.3, 2.4 и 2.5 по-горе, има достатъчно ниска скорост на горене.
 8.1.6. Изпитване за устойчивост на химикали
 Целта на това изпитване е да се удостовери дали даден материал за безопасно остъкляване, съответстващ на определенията от точки 2.3, 2.4 и 2.5 по-горе, е способен да устои на въздействието на химичните вещества, за които е вероятно да присъстват или да се използват в превозното средство (напр. почистващи средства) без значително влошаване на неговите качества.
 8.1.7. Изпитване на гъвкавост и огъване
 Целта на това изпитване е да се определи дали един пластмасов материал за остъкляване попада в категорията на неогъваемите или на гъвкавите материали.
 8.2. Изпитвания, предписани за материали за остъкляване, принадлежащи към категориите, определени в точки 2.1—2.5 от настоящото правило
 8.2.1.
 Материалите за безопасно остъкляване се подлагат на изпитванията, изредени в следните таблици: 8.2.1.1 и 8.2.1.2.
 8.2.1.1.
 Стъклата за безопасно остъкляване се подлагат на изпитванията, изредени в следната таблица:
 Изпитвания
 Предни стъкла
 Стъкла, различни от предни
 Закалено стъкло
 Обикновено многослойно стъкло
 Обработено многослойно стъкло
 Стъкло—пластмаса
 Закалено стъкло
 Многослойно стъкло
 Стъкло—пластмаса
 I
 I-P
 II
 II-P
 III
 III-P
 IV
 Разтрошаване
 A4/2
 A4/2
 —
 —
 A8/4
 A8/4
 —
 A5/2
 —
 —
 Механична якост
 —
 кълбо с маса 227 g
 —
 —
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A5/3.1
 A7/4
 A7/4
 —
 кълбо с маса 2 260 g
 —
 —
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 —
 —
 —
 Удар с модел на глава (5)
 A4/3
 A4/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A10/3
 —
 A7/3
 A11/3
 Абразивно износване
 Външна страна
 —
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 Вътрешна страна
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 A9/2
 A9/2 (6)
 A9/2 (6)
 A9/2
 Висока температура
 —
 —
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 —
 A3/5
 A3/5
 Светлинно излъчване
 —
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 —
 A3/6
 A3/6
 Влажност
 —
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7 (6)
 A3/7
 A3/7
 Светлопропускливост
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 Оптично изкривяване
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2 (7)
 —
 —
 Вторичен образ
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3 (7)
 —
 —
 Определяне на цветовете
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 —
 —
 —
 Устойчивост на промяна на температурата
 —
 A3/8
 —
 A3/8
 A3/8
 A3/8
 A3/8 (6)
 A3/8 (6)
 A3/8
 Огнеустойчивост
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 A3/10
 A3/10 (6)
 A3/10 (6)
 A3/10
 Устойчивост на химикали
 —
 A3/11.2.1
 —
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1
 Забележка:
 Символите в таблицата, като например A4/3, указват приложението 4 и точката 3 от него, в които е описано съответното изпитване и са посочени изискванията за приемане.
 8.2.1.2.
 Пластмасовите материали за безопасно остъкляване се подлагат на изпитванията, изредени в следната таблица:
 Изпитване
 Пластмаси, различни от предни стъкла
 Неогъваеми пластмаси
 Двойни стъкла
 Моторни превозни средства
 Ремаркета и превозни средства без места за хора
 Моторни превозни средства
 Ремаркета и превозни средства без места за хора
 Гъвкави пластмаси
 Гъвкавост
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 Кълбо с маса 227 g
 A14/5
 A14/5
 A16/5
 A16/5
 A15/4
 Удар с модел на глава (8)
 A14/4
 —
 A16/4
 —
 —
 Светлопропускливост (9)
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 Огнеустойчивост
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 Устойчивост на химикали
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11.2.1
 Абразивно износване
 A14/6.1
 —
 A16/6.1
 —
 —
 Атмосферни въздействия
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 Влажност
 A14/6.4
 A14/6.4
 A16/6.4
 A16/6.4
 —
 Кръстосано нарязване (9)
 A3/13
 —
 A3/13
 —
 —
 8.2.2.
 Одобрение на материал за безопасно остъкляване се издава, когато материалът удовлетворява всички изисквания, предвидени в съответните разпоредби, посочени в таблици 8.2.1.1 и 8.2.1.2.
 9. ИЗМЕНЕНИЕ ИЛИ РАЗШИРЕНИЕ НА ОДОБРЕНИЕТО НА ТИП МАТЕРИАЛ ЗА БЕЗОПАСНО ОСТЪКЛЯВАНЕ
 9.1. Всички изменения в даден тип материал за безопасно остъкляване, а при предните стъкла и всички новодобавени в дадена група предни стъкла, се свеждат до знанието на административния орган, издал одобрението за съответния материал за безопасно остъкляване. Тогава отделът може:
 9.1.1.
 или да реши, че за направените изменения е слабо вероятно да окажат съществени неблагоприятни последствия, а при предните стъкла — че новодобавеният тип принадлежи към групата предни стъкла, за която е издадено одобрение, и че даденият материал за безопасно остъкляване във всеки случай продължава да удовлетворява изискванията; или
 9.1.2.
 да изиска протокол от допълнително изпитване от техническата служба, отговаряща за провеждане на изпитванията.
 9.2. Съобщения
 9.2.1.
 Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко потвърждение или отказ на одобрение (а също и разширение на одобрение) посредством процедурата, определена в точка 5.3 по-горе.
 9.2.2.
 Компетентният орган, издал разширение на одобрението, нанася съответен пореден номер върху всяко от съобщенията, отнасящи се до разширението.
 10. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 10.1. Процедурите за гарантиране на съответствието на производството трябва да отговарят на определените в допълнение 2 към Спогодбата (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като се съблюдават следните изисквания:
 10.2. Специални разпоредби
 Проверките, посочени в точка 2.2 от приложение 2 към Спогодбата, включват съответствие с изискванията на приложение 20 към настоящото правило.
 10.3. Нормалната честота на инспектиране, посочена в точка 2.4 от приложение 2 към Спогодбата, е един път годишно.
 11. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 11.1.
 Одобрението, издадено по отношение на тип материал за безопасно остъкляване съгласно настоящото правило, може да бъде отменено, ако не са спазени изискванията, определени в точка 10.1 по-горе.
 11.2.
 Ако страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени дадено от нея одобрение, тя уведомява незабавно останалите страни по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, отговарящ на образеца, даден в приложение 1 към настоящото правило.
 12. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 12.1.
 Считано от датата на влизане в сила на притурка 8 към настоящото правило в първоначалния му вид никоя договаряща се страна, прилагаща настоящото правило, не може да откаже да издаде одобрение по настоящото правило, изменено с притурка 8 към правилото в първоначалния му вид.
 12.2.
 След изтичане на 24 месеца от датата на официалното влизане в сила на притурка 8 страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да отказват признаване на одобрения на безопасни стъкла, които не са обозначени със символите, предписани в точка 5.5 от настоящото правило.
 12.3.
 Считано от датата на официалното влизане в сила на притурка 12 към настоящото правило никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да откаже да издаде одобрение по настоящото правило, изменено с притурка 12 към правилото в първоначалния му вид.
 12.4.
 След изтичане на 24 месеца от датата на влизане в сила страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, издават одобрения само ако типът компонент или отделен възел, представен за одобрение, отговаря на изискванията на притурка 12 към настоящото правило.
 12.5.
 След изтичане на 24 месеца от датата на официалното влизане в сила на притурка 12 страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да отказват признаване на одобрения на безопасни стъкла, които не са обозначени със символите, предписани в точка 5.5 от настоящото правило.
 13. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако титулярят на одобрението прекрати напълно производството на тип материал за безопасно остъкляване, одобрен в съответствие с настоящото правило, той уведомява за това органа, издал одобрението. След получаване на съответното съобщение този орган информира за него другите страни по Спогодбата, прилагащи това правило, чрез формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложение 1 към настоящото правило.
 14. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВАРЯЩИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕ НА ИЗПИТВАНИЯ ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ ОТДЕЛИ
 Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, уведомяват секретариата на Организацията на обединените нации за наименованията и адресите на техническите служби, отговарящи за извършване на изпитванията за одобряване, и на административните отдели, които издават одобрения и до които трябва да бъдат изпращани сертификационните формуляри за одобряване или разширяване на одобрение, както и за отказ за одобряване, или отменяне на одобрение, издадено в други държави.
 15. Техническите служби, отговарящи за извършване на изпитванията за одобряване, трябва да отговарят на хармонизираните стандарти относно дейността на изпитвателните лаборатории (указание 25 на ISO/CEI). Освен това те следва да бъдат определени от органа по одобрението, за който се провеждат изпитванията за одобрение.
 (1) Съгласно определението в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3) (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, последно изменен с изменение 4).
 (2) 1 — Германия, 2 — Франция, 3 — Италия, 4 — Нидерландия, 5 — Швеция, 6 — Белгия, 7 — Унгария, 8 — Чешка република, 9 — Испания, 10 — Сърбия, 11 — Обединено кралство, 12 — Австрия, 13 — Люксембург, 14 — Швейцария, 15 (не е присвоен), 16 — Норвегия, 17 — Финландия, 18 — Дания, 19 — Румъния, 20 — Полша, 21 — Португалия, 22 — Русия, 23 — Гърция, 24 — Ирландия, 25 — Хърватия, 26 — Словения, 27 — Словакия, 28 — Беларус, 29 — Естония, 30 (не е присвоен), 31 — Босна и Херцеговина, 32 — Латвия, 33 — (не е присвоен), 34 — България, 35 (не е присвоен), 36 — Литва, 37 — Турция, 38 — (не е присвоен), 39 — Азербайджан, 40 — бившата югославска република Македония, 41 — (не е присвоен), 42 — Европейска общност (официалните одобрения се предоставят от държавите-членки, които използват техния съответен ИКЕ символ), 43 — Япония, 44 — (не е присвоен), 45 — Австралия, 46 — Украйна, 47 — Южна Африка, 48 — Нова Зеландия, 49 — Кипър, 50 — Малта, 51 — Република Корея, 52 — Малайзия, 53 — Тайланд, 54 и 55 — (не са присвоени) и 56 — Черна гора. Следващи номера ще бъдат присвоявани и на други държави в хронологичния ред, по който те ратифицират или се присъединят към Спогодбата за приемане на еднакви технически предписания за колесни превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и на условия за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания, като така присвоените номера се съобщават от генералния секретар на Организацията на обединените нации на страните по Спогодбата.
 (3) В съответствие с определението от точка 2.3.
 (4) Вж. бележка под линия 2 в точка 5.4.1.
 (5) На това изпитване в съответствие с приложение 12, точка 3 (A12/3) се подлагат и двойни стъкла.
 (6) Ако има пластмасово покритие върху вътрешната страна.
 (7) Това изпитване се прави само с равномерно закалени стъкла, които ще се използват като предни стъкла на бавно движещи се превозни средства, които поради конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h.
 (8) Изискванията относно изпитванията са в зависимост от местоположението на стъклото в превозното средство.
 (9) Прилага се само ако стъклото ще се използва на място, което е необходимо за видимостта при движение.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 СЪОБЩЕНИЕ
 (Максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 1
 ЗАКАЛЕНИ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 4 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 2
 РАВНОМЕРНО ЗАКАЛЕНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 5 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 3
 МНОГОСЛОЙНИ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 6, 8 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 4
 МНОГОСЛОЙНИ СТЪКЛА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 7 или 9 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 5
 ПРЕДНИ СТЪКЛА ОТ СТЪКЛО—ПЛАСТМАСА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 10 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 6
 СТЪКЛА ОТ СТЪКЛО—ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 11 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 7
 ДВОЙНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 12 или 16 към Правило No 43)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 8
 СТЪКЛА ОТ НЕОГЪВАЕМА ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 14)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 9
 СТЪКЛА ОТ ГЪВКАВА ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (Основни и второстепенни характеристики в съответствие с приложение 15)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 10
 СЪДЪРЖАНИЕ НА СПИСЪКА НА ПРЕДНИ СТЪКЛА
 (1)
 За всяко от предните стъкла, обхванати от настоящото одобрение, трябва да бъде осигурен следният минимум от данни:
 Производител на превозното средство
 Тип превозно средство
 Категория на превозното средство
 Разгъната площ (F)
 Височина на сегмента (h)
 Радиус на кривината (r)
 Монтажен ъгъл (α)
 Ъгъл на наклона на облегалката (β)
 Координати на точката „R“ (A, B, C)
 спрямо центъра на горния ръб на предното стъкло
 (1) Тези данни се прилагат към допълнения 1 и 2 (ако е необходимо) и към допълнения 3 и 5 към настоящото приложение.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1A
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ НА КОМПОНЕНТИ
 (вж. точка 5.5 от настоящото правило)
 Закалени предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на закалено предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Закалени предни стъкла, покрити с пластмасов материал
 Горната маркировка за одобрение, поставена на закалено предно стъкло, покрито с пластмасов материал, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Обикновени многослойни предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на обикновено многослойно предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Обикновени многослойни предни стъкла, покрити с пластмасов материал
 Горната маркировка за одобрение, поставена на обикновено многослойно предно стъкло, покрито с пластмасов материал, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Обработени многослойни предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на обработено многослойно предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Предни стъкла от стъкло—пластмаса
 Горната маркировка за одобрение, поставена на предно стъкло от стъкло—пластмаса, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла, различни от предни стъкла, с нормална светлопропускливост < 70 %
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло, различно от предно стъкло, към което се прилагат изискванията на приложение 3, точка 9.1.4, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Двойни стъкла с нормална светлопропускливост < 70 %
 Горната маркировка за одобрение, поставена на двойно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Равномерно закалени стъкла, които ще се използват като предни стъкла на бавнодвижещи се превозни средства, които поради конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h
 Горната маркировка за одобрение, поставена на равномерно закалено стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен като предно стъкло на бавно движещи се превозни средства, които поради конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h, в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла, различни от предни стъкла, с нормална светлопропускливост ≥ 70 %
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло, различно от предно стъкло, към което се прилагат изискванията на приложение 3, точка 9.1.4, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла от неогъваема пластмаса, различни от предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло от неогъваема пластмаса, предназначено за предни стъкла, което е с разсейване на светлината, което не превишава 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Стъкла от гъвкава пластмаса, различни от предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на стъкло от гъвкава пластмаса, различно от предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Двойни стъкла от неогъваема пластмаса
 Горната маркировка за одобрение, поставена на двойно стъкло от неогъваема пластмаса, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 Многослойни стъкла, различни от предни стъкла
 Горната маркировка за одобрение, поставена на многослойно стъкло, различно от предно стъкло, показва, че съответният компонент е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 43 с одобрение номер 002439. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2A
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА
 ОБРАЗЕЦ А
 (вж. точка 5.11 от настоящото правило)
 Горната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е одобрен по отношение на монтажа на остъклението в Нидерландия (E 4) в съответствие с изискванията на Правило No 43. Номерът на одобрението показва, че одобрението е било издадено в съответствие с изискванията на Правило No 43 в първоначалния му вид.
 ОБРАЗЕЦ Б
 (вж. точка 5.12 от настоящото правило)
 Горната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно правила No 43 и No 52 ( (1)). Номерата на одобренията сочат, че към момента, в който са издадени съответните одобрения, Правило No 43 е било в първоначалния му вариант, а Правило No 52 е включвало серията от изменения 01.
 (1) Вторият номер е даден само като пример.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ОБЩИ УСЛОВИЯ ПРИ ИЗПИТВАНИЯТА
 1. ИЗПИТВАНЕ ЗА РАЗТРОШАВАНЕ
 1.1.
 Изпитваното стъкло не трябва да бъде закрепено посредством корава връзка; то обаче може да бъде закрепено към идентично стъкло с помощта на самозалепваща се лента, преминаваща по цялата му обиколка.
 1.2.
 За да се получи разтрошаване се използва чукче с тегло около 75 g или друг инструмент, който дава еквивалентни резултати. Радиусът на кривината на върха му трябва да бъде 0,2 ± 0,05 mm.
 1.3.
 Изпитването се провежда по веднъж във всяка от предписаните точки на нанасяне на удар.
 1.4.
 Парченцата от разтрошаването се изследват с помощта на който и да е метод, който е утвърден по отношение на точността си при самото броене и по отношение на способността му да определи точните места, в които трябва да се извърши минималното и максималното броене.
 Трайният запис на картината на разтрошаване трябва да започне до 10 секунди след удара и трябва да приключи до 3 минути след това. Техническата служба съхранява трайния запис на картината на разтрошаване.
 2. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С КЪЛБО
 2.1. Изпитване с кълбо с маса 227 g
 2.1.1. Апаратура
 2.1.1.1.
 Кълбо от закалена стомана с маса 227 ± 2 g и диаметър приблизително 38 mm.
 2.1.1.2.
 Устройство за привеждане на кълбото в режим на свободно падане от определена височина или устройство, което да придаде на кълбото скорост, еквивалентна на постиганата при свободното падане. Ако се използва устройство за изстрелване на кълбото, допустимото отклонение за скоростта е ± 1 % от скоростта, еквивалентна на скоростта, постигана при свободното падане.
 2.1.1.3.
 Поддържаща конструкция от типа на показаната на фигура 1, която се състои от стоманени рамки с обработени краища с широчина 15 mm, които застават една върху друга и върху които са поставени гумени уплътнения с дебелина приблизително 3 mm, широчина 15 mm и твърдост 50 по международната скала за твърдост на гумата (IRHD).
 Долната рамка лежи върху стоманена кутия с височина приблизително 150 mm. Образецът за изпитване се фиксира с помощта на горната рамка, чиято маса е приблизително равна на 3 kg. Поддържащата конструкция е заварена към стоманен лист с дебелина приблизително 12 mm, който е разположен върху пода, като между него и пода е поставен лист гума с дебелина около 3 mm и твърдост 50 IR HD.
 Фигура 1
 Поддържаща конструкция за изпитванията с кълбо
 2.1.2. Условия на изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5 °C
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %
 2.1.3. Образец за изпитване
 Образецът за изпитване трябва да бъде плосък квадрат със страна 300 + 10/– 0 mm или се изрязва от най-плоската част на предното или друго огънато безопасно стъкло.
 Като алтернатива, на изпитване може да се подложи огънато безопасно стъкло. В този случай трябва да се положат усилия да се осигури добър контакт между стъклото и поддържащата конструкция.
 2.1.4. Методика
 Изпитваната проба се привежда към определената температура в продължение на поне 4 часа непосредствено преди началото на изпитването.
 Изпитваната проба се разполага върху поддържащата конструкция (точка 2.1.1.3). Равнината на образеца за изпитване трябва да бъде перпендикулярна на направлението на движение на кълбото при допустимо ъглово отклонение до 3°.
 В случаите на изпитване на стъкла от гъвкава пластмаса образецът трябва да бъде фиксиран към опората с помощта на подходящи приспособления.
 Точката на удара трябва да се намира на разстояние не повече от 25 mm от геометричния център на образеца за изпитване в случаите, в които височината на падане е по-малка или равна на 6 m, или на разстояние не повече от 50 mm от центъра на образеца в случаите, в които височината на падане е по-голяма от 6 m. Кълбото трябва да се удари в онази повърхност на образеца, която е външна, когато безопасното стъкло е монтирано на превозното средство. Кълбото може да бъде ударено в повърхността не повече от един път.
 2.2. Изпитване с кълбо с маса 2 260 g
 2.2.1. Апаратура
 2.2.1.1.
 Кълбо от закалена стомана с маса 2 260 ± 20 g и диаметър приблизително 82 mm.
 2.2.1.2.
 Устройство за привеждане на кълбото в режим на свободно падане от определена височина или устройство, което да придаде на кълбото скорост, еквивалентна на постиганата при свободното падане. Ако се използва устройство за изстрелване на кълбото, допустимото отклонение за скоростта е ± 1 % от скоростта, еквивалентна на скоростта, постигана при свободното падане.
 2.2.1.3.
 Поддържащата конструкция е от типа, показан на фигура 1, и е еднаква с конструкцията, описана в точка 2.1.1.3.
 2.2.2. Условия на изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5°
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %.
 2.2.3. Образец за изпитване
 Образецът за изпитване трябва да бъде плосък квадрат със страна 300 + 10/– 0 mm или се изрязва от най-плоската част на предното или друго огънато безопасно стъкло.
 Като алтернатива, на изпитване може да се подложи цялото предно или друго огънато безопасно стъкло. В този случай трябва да се положат усилия да се осигури добър контакт между стъклото и поддържащата конструкция.
 2.2.4. Методика
 Изпитваната проба се привежда към при определената температура в продължение на поне 4 часа непосредствено преди началото на изпитването.
 Изпитваната проба се разполага върху поддържащата конструкция (точка 2.1.1.3). Равнината на образеца за изпитване трябва да бъде перпендикулярна на направлението на движение на кълбото при допустимо ъглово отклонение до 3°.
 В случаите на изпитване на стъкла от стъкло—пластмаса образецът трябва да бъде фиксиран към опората с помощта на подходящи приспособления.
 Точката на удара трябва да се намира на разстояние не повече от 25 mm от геометричния център на изпитваната проба.
 Кълбото трябва да се удари в онази повърхност на образеца, която е вътрешна, когато безопасното стъкло е монтирано на превозното средство.
 Кълбото може да се удари в повърхността не повече от един път.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Изпитване на удар с модел на глава без измерване на рязкото намаление на скоростта
 3.1.1. Апаратура
 Тежест, имитираща глава, със сферична или полусферична форма, изработена от твърда слоеста дървесина, покрита с подменяем филц, със или без напречна дървена греда. Между сферичната част и гредата е монтирана междинна част, която имитира врата, а откъм противоположната страна на напречната греда е присъединен монтажен прът.
 Размерите са в съответствие с фигура 2. Общата маса на приспособлението е 10 ± 0,2 kg.
 Фигура 2
 Тежест, имитираща глава
 3.1.2. Устройство за привеждане на тежестта, имитираща глава, в режим на свободно падане от определена височина или устройство, което да ѝ придаде скорост, еквивалентна на постиганата при свободното падане. Ако се използва устройство за изстрелване на тежестта, имитираща глава, допустимото отклонение за скоростта е ± 1 % от скоростта, еквивалентна на скоростта, постигана при свободното падане.
 3.1.3. Поддържаща конструкция от типа на показаната на фигура 3, предназначена за изпитване на плоски образци. Конструкцията се състои от две стоманени рамки с обработени краища с широчина 50 mm, които застават една върху друга и върху които са поставени гумени уплътнения с дебелина приблизително 3 mm, широчина 15 ± 1 mm и твърдост 70 IR HD. Горната рамка стои плътно притисната към долната, като за целта е закрепена с най-малко осем болта.
 3.1.4. Условия на изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5° C
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %.
 3.1.5. Методика
 3.1.5.1. Изпитване при плосък образец за изпитване
 Плоският образец за изпитване с дължина 1 100 + 5/– 2 mm и широчина 500 + 5/– 2 mm се държи при постоянна температура от 20 ± 5° C в продължение на поне четири часа непосредствено преди началото на изпитването.
 Фигура 3
 Поддържаща конструкция за изпитването с модел на глава
 Образецът се поставя в рамките на поддържащата конструкция (точка 3.1.3); болтовете се затягат така, че изместването на образеца в хода на изпитването да не е по-голямо от 2 mm. Равнината на образеца за изпитване трябва по принцип да бъде перпендикулярна на направлението на движение на тежестта, имитираща глава. Тежестта, имитираща глава, трябва да бъде ударена в образеца за изпитване на разстояние не повече от 40 mm от геометричния му център, върху онази повърхност на безопасното стъкло, която е вътрешна, когато то е монтирано на превозното средство, като може да бъде ударена в нея не повече от един път.
 След провеждането на 12 изпитвания филцовото покритие в зоната на удара се подменя.
 3.1.5.2. Изпитвания върху цяло предно стъкло (прилагат се единствено при височина на падането по-малка или равна на 1,5 m)
 Предното стъкло се поставя свободно върху поддържащата конструкция, като под него се разполага гумена лента с твърдост 70 IRHD и дебелина приблизително 3 mm, като широчината на контактуването ѝ със стъклото по целия му периметър е приблизително 15 mm.
 Поддържащата конструкция представлява корава конструкция, съответстваща по форма на предното стъкло, така че ударът с тежестта, имитираща глава, да бъде върху вътрешната повърхност. При необходимост предното стъкло се закрепва към поддържащата конструкция с подходящи приспособления.
 Поддържащото приспособление се разполага върху корава стойка, върху която е положен гумен лист с твърдост 70 IRHD и дебелина приблизително 3 mm. Повърхността на предното стъкло трябва по принцип да бъде перпендикулярна на направлението на движение на тежестта, имитираща глава.
 Тежестта, имитираща глава, трябва да се удари в предното стъкло в точка, която отстои на не повече от 40 mm от геометричния му център, върху онази повърхност, която е вътрешната страна на безопасното стъкло, когато то е монтирано на превозното средство.
 След провеждането на 12 изпитвания филцовото покритие в зоната на удара се подменя.
 3.2. Изпитване на удар с модел на глава с измерване на отрицателното ускорение
 3.2.1. Апаратура
 При изпитване на удар с модел на глава с едновременно определяне на стойностите за критерия за нараняване на главата падащото тяло е фиктивната глава, показана на фигура 2.1. Общата маса на фиктивната глава е 10,0 ± 0,2/– 0,0 kg.
 В средата на основната плоча (24) в центъра на тежестта е закрепен триосният монтажен блок (26), към който са свързани датчиците за ускорението (27). Датчиците за ускорението трябва да бъдат разположени един над друг.
 Темето (18) и капакът (19), намиращ се под основната плоча (24), имат до голяма степен същите еластични свойства като човешкият череп. Еластичните свойства на фиктивната глава при удар се определят от твърдостта и дебелината на междинния пръстен (13) и на темето.
 Фигура 2.1
 10-килограмов модел на глава
 Списък на частите за 10-килограмовия модел на глава от фигура 2.1
 Позиция No
 Брой части
 Стандартно означение
 Материал
 Забележки
 1
 1
 Магнитно закрепващо устройство
 Стомана DIN 17100
 —
 2
 1
 Виброгасител
 Гума/стомана
 Диаметър: 50 mm
 Дебелина: 30 mm
 Резба: M10
 3
 4
 Високочестотен съединител BNC
 —
 —
 4
 1
 Шестостенна гайка DIN 985
 —
 —
 5
 6
 Диск DIN 125
 —
 —
 6
 3
 Преходник
 —
 —
 7
 6
 Цилиндричен винт DIN 912
 —
 —
 8
 3
 Шестостенна гайка
 —
 —
 9
 3
 Диск
 Стомана DIN 17100
 Диаметър на отвора: 8 mm Външен диаметър: 35 mm Дебелина: 1,5 mm
 10
 3
 Гумена шайба
 Гума с твърдост 60 IRHD
 Диаметър на отвора: 8 mm Външен диаметър: 30 mm Дебелина: 10 mm
 11
 1
 Демпфериращ пръстен
 Амбалажна хартия
 Диаметър на отвора: 120 mm
 Външен диаметър: 199 mm
 Дебелина: 0,5 mm
 12
 —
 —
 —
 —
 13
 1
 Междинен пръстен
 Бутадиенова гума с твърдост по IRHD прибл. 80
 Диаметър на отвора: 129 mm
 Външен диаметър: 192 mm
 Дебелина: 4 mm
 14
 3
 Водеща тръба
 Политетрафлуороетилен (PTFE)
 Вътрешен диаметър: 8 mm
 Външен диаметър: 10 mm
 Дължина : 40 mm
 15
 3
 Шестостенна гайка
 —
 —
 16
 3
 Болт с резба DIN 976
 —
 —
 17
 3
 Резбова втулка
 Сплав за леене DIN 1709-GD-CuZn 37Pb
 —
 18
 1
 Теме
 Полиамид 12
 —
 19
 1
 Капак
 Бутадиенова гума
 Дебелина: 6 mm От едната страна оребрена
 20
 1
 Водещ пръстен
 Стомана DIN 17100
 —
 21
 4
 Винт с фрезенковане
 —
 —
 22
 1
 Уплътнение шайба
 Амбалажна хартия
 Диаметър: 65 mm
 Дебелина: 0,5 mm
 23
 —
 —
 —
 —
 24
 1
 Основна плоча
 Стомана DIN 17100
 —
 25
 1
 Стопорен винт с шестостенно гнездо
 Клас на якост 45Н
 —
 26
 1
 Триосен монтажен блок
 —
 —
 27
 3
 Датчик за ускорение
 —
 —
 28
 1
 Дървен компонент
 Габър, слепен от слоеве
 —
 29
 1
 Покривна плоча
 Сплав (AlMg5)
 —
 30
 1
 Защитен капак
 Полиамид 12
 —
 3.2.2. Позициониране и калибриране
 За провеждането на изпитването на удар с модел на глава фиктивната глава се закрепва за напречната греда на направляващата система (фигура 2.2) и се придвижва до необходимата височина на падане чрез повдигащо устройство. По време на изпитването на удар с модел на глава напречната греда с фиктивната глава се освобождава. След като премине през светлинна бариера с регулируема височина, фиктивната глава се освобождава от напречната греда, падането на напречната греда се омекотява и задържа, а самата фиктивна глава пада върху образеца.
 Фиктивната глава не трябва да получава ускорение от уреда за спускане, нито от измервателния кабел, а трябва да се ускорява единствено от силата на гравитацията и да пада вертикално.
 Фигура 2.2
 Изпитвателна апаратура за експеримент с модел на глава с измерване на отрицателното ускорение
 3.2.2.1.
 Измервателно устройство, което позволява при модела на глава, описан в точка 3.2.1, да бъдат определени стойностите за критерия за нараняване на главата.
 3.2.2.2.
 Апаратура за калибриране на фиктивната глава
 Устройството за спускане трябва да дава възможност за височини на падане от 50 mm до 254 mm, които да са регулируеми с точност до 1 mm. За тези малки височини на падане не е необходима направляваща система.
 Стоманена плоча за удар, изработена от стомана с размери 600 mm × 600 mm и дебелина не по-малка от 50 mm. Повърхността откъм удара трябва да бъде загладена:
 грапавост на повърхността Rmax = 1 μm, допуск за равнинност t = 0,05 mm
 3.2.2.3.
 Калибриране и позициониране на фиктивната глава
 Фиктивната глава се калибрира и ако е необходимо, позиционира преди всяка изпитвателна серия и не по-късно от 50 изпитвания в рамките на една серия.
 Плочата за удар трябва да бъде чиста и суха и по време на изпитването да лежи добре прилепена към бетонен фундамент.
 Допуска се фиктивната глава да удари плочата вертикално. Височините на падане (измерени от най-долната точка на фиктивната глава до повърхността на плочата) са 50, 100, 150 и 254 mm. Кривите на отрицателното ускорение следва да се записват.
 Най-голямото отрицателно ускорение az от различните височини на падане по оста z трябва да попада в границите, дадени в таблицата:
 Височина на падане в
 mm
 Най-голямо отрицателно ускорение az като кратно на ускорението под въздействие на гравитацията g
 50
 64 ± 5
 100
 107 ± 5
 150
 150 ± 7
 254
 222 ± 12
 Кривите на отрицателното ускорение следва да са на базата на едномодова вибрация. Кривата на отрицателното ускорение при височина на падане от 254 mm трябва да лежи над 100 g в рамките на поне 1,2 ms и на не повече от 1,5 ms.
 Ако не са изпълнени изискванията, посочени в точка 3.2.2.3, еластичните свойства на фиктивната глава трябва да бъдат коригирани посредством промяна в дебелината на междинния пръстен (13) в основната плоча (24). Промените могат да бъдат направени посредством коригиране на трите самозаконтрящи шестостенни гайки (8) върху болтовете с резба (16), с които темето (18) е скрепено към основната плоча (24). Гумените шайби (10) под шестостенните гайки (8) не трябва да стават трошливи или да се напукват.
 Капакът (19) на повърхността за удар и междинният пръстен (13) трябва винаги незабавно да бъдат подменяни при повреди, особено когато фиктивната глава повече не може да се регулира.
 3.2.3. Поддържащата конструкция за изпитване на плоски образци е същата като описаната в точка 3.1.3.
 3.2.4. Условията на изпитването са посочени в точка 3.1.4.
 3.2.5. Изпитвания върху цели стъкла (използват се при височини на падане от 1,5 m до 3 m) Стъклото се поставя свободно върху поддържащата конструкция, върху която е положена гумена лента с твърдост 70 IRHD и дебелина приблизително 3 mm.
 Стъклото се закрепва към поддържащата конструкция с помощта на подходящи приспособления. Повърхността на стъклото трябва да бъде като цяло перпендикулярна на направлението на движение на тежестта, имитираща глава. Тежестта, имитираща глава, трябва да се удари в стъклото в точка, която отстои на не повече от 40 mm от геометричния му център, върху онази повърхност, която е вътрешната страна на пластмасовото стъкло, когато то е монтирано на превозното средство, и може да се удари в повърхността не повече от един път.
 Започва се от избрана първоначална височина на падане, като при всяко следващо изпитване височината на падане следва да се увеличава с 0,5 m. Кривите на отрицателното ускорение, които се регистрират за ax, ay и az при удара с образеца, следва да бъдат записани като функции на времето t.
 След изпитването на удар с модел на глава трябва да се провери дали някой от ръбовете на стъклото не се е изместил с повече от 2 mm от стойката и дали са били изпълнени изискванията за точката на удряне. Съставните ax и ay на ускорението за вертикален удар трябва да бъдат по-малки от 0,1 az.
 3.2.6. Оценка
 Кривите на отрицателното ускорение трябва да бъдат оценени, както следва:
 Резултатното отрицателно ускорение ares(t) в центъра на тежестта съгласно уравнение (1), изчислено от измерените криви на отрицателното ускорение ax(t), ay(t) и az(t), трябва да бъде кратно на земното ускорение.
 (1)
 Следва да се определи времето, за което се наблюдава непрекъснато превишаване на отрицателно ускорение 80 g при ares, както и най-голямото отрицателно ускорение на ares. Следва да се изчисли стойността на критерия за нараняване на главата като мярка за опасността от непрорезни черепно-мозъчни травми, като за целта се използва следното уравнение (2):
 (2)
 Границите на интеграла t1 и t2 трябва да се подберат така, че стойността на интеграла да бъде максимална.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА АБРАЗИВНО ИЗНОСВАНЕ
 4.1. Апаратура
 4.1.1.
 Приспособление за абразивно износване (1) от схематично показания на фигура 4 тип, което се състои от: диск, който се върти около своя център в хоризонталната равнина в посока, обратна на посоката на движение на часовниковата стрелка със скорост 65—75 оборота в минута;
 Фигура 4
 Схема на приспособлението за абразивно износване
 две успоредни рамена с определено тегло, всяко от които е опора за специална абразивна ролка, която се върти свободно около хоризонтален шпиндел на сачмени лагери; всяка от ролките упражнява върху изпитвания образец натиск, съответстващ на маса 500 g.
 Въртящият се диск на приспособлението за абразивно износване трябва да се върти с равномерна скорост като цяло в една равнина (отклонението спрямо нея не трябва да бъде по-голямо от ± 0,05 mm на разстояние 1,6 mm от външния ръб на диска).
 Ролките трябва да бъдат монтирани така, че когато са в контакт с въртящия се образец за изпитване да се въртят в противоположни посоки, така че за всяко завъртане на образеца двукратно да оказват притискащо и абразивно действие по криволинейни траектории в рамките на пръстеновиден участък с приблизителна площ 30 cm2.
 4.1.2.
 Абразивни ролки (2), всяка от които с диаметър 45—50 mm и дебелина 12,5 mm, изработени от специален фино пресят абразивен материал, служещ за пълнител на гума със средна твърдост. Ролките трябва да притежават твърдост 72 ± 5 IRHD, доказана чрез измерване в четири отстоящи на равно разстояние по средната линия на абразивната повърхност точки, при вертикално насочен в направлението на диаметъра на ролките натиск и снемане на показанията 10 секунди след началото на упражняването на натиска.
 Абразивните ролки се подготвят за изпитването чрез бавно претриване на същите върху лист плоско стъкло, за да се гарантира, че повърхността им е напълно равна.
 4.1.3.
 Източник на светлина, състоящ се от лампа с нажежаема жичка, която е поместена в паралелепипед с размери 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Напрежението при нажежаемата жичка трябва да бъде такова, че цветната температура да бъде 2 856 ± 50 K. Колебанията на напрежението не трябва да бъдат по-големи от ± 1/1 000. Измервателният уред, използван за проверка на напрежението, трябва да бъде с адекватна грешка.
 4.1.4.
 Оптична система, състояща се от леща с фокусно разстояние f не по-малко от 500 mm, коригирана за хроматична аберация. Пълната апертура на лещата не трябва да бъде по-голяма от f/20. Разстоянието между лещата и източника на светлина се регулира, за да се получи възможно най-успореден светлинен сноп. За да се ограничи диаметърът на светлинния сноп до 7 ± 1 mm се използва диафрагма. Диафрагмата трябва да отстои на разстояние 100 ± 50 mm от лещата откъм далечната спрямо светлинния източник страна.
 4.1.5.
 Измервателен уред за разсейване на светлината (вж. фигура 5), състоящ се от фотоелемент с интегрираща сфера с диаметър 200—250 mm. Сферата трябва да има входен и изходен отвор за светлината. Входният отвор трябва да бъде с кръгла форма и диаметърът му трябва да бъде поне два пъти по-голям от диаметъра на светлинния сноп. Изходният отвор на сферата трябва да бъде снабден със поглъщател на светлина или с еталонен отражател в зависимост от изпитвателната процедура, описана в точка 4.4.3 по-долу. Поглъщателят на светлина трябва да поглъща светлината напълно, когато на пътя на светлинния сноп не стои изпитвателен образец.
 Оста на светлинния сноп трябва да минава през центровете на входния и изходния отвор. Диаметърът b на изходния отвор за светлината трябва да бъде равен на 2 a.tg4°, където а. е диаметърът на сферата. Фотоелементът се монтира така, че върху него да не може да попада светлина, която идва непосредствено от входния отвор или от еталонния отражател.
 Вътрешните повърхности на интегриращата сфера и на еталонния отражател трябва да имат практически еднакви коефициенти на отражение и трябва да бъдат матови и неселективни.
 Изходният сигнал на фотоелемента трябва да бъде линеен при допустимо отклонение ± 2 % за целия диапазон от използвани светлинни интензитети. Уредът трябва да бъде проектиран така, че да няма отклонение на стрелката на галванометъра, когато сферата не е осветена.
 Целият прибор трябва да бъде проверяван през равни интервали от време с помощта на еталоните за калибриране за определена видимост.
 Ако измерванията на видимостта се извършват с помощта на оборудване и по методи, различни от описаните по-горе оборудване и методи, резултатите, при необходимост, се коригират с цел привеждането им в съответствие с резултатите, получени с помощта на описания по-горе измервателен уред.
 Фигура 5
 Апаратура за измерване на видимостта
 4.2. Условия на изпитването
 Температура
 :
 20 ± 5 °C
 Налягане
 :
 от 860 до 1 060 mbar
 Относителна влажност
 :
 60 ± 20 %.
 4.3. Образци за изпитване
 Образците за изпитване трябва да бъдат плоски квадрати със страна 100 mm, като и двете им повърхности трябва да бъдат задоволително равни и успоредни и ако е необходимо, да имат в центъра си пробит отвор за закрепване с диаметър 6,4 mm .
 4.4. Методика
 Изпитването на абразивно износване се извършва върху онази повърхност на образеца за изпитване, която се явява външната повърхност на стъклото, когато то е монтирано на превозното средство, както и върху вътрешната страна, ако стъклото е от пластмасов материал.
 4.4.1.
 Непосредствено преди и след изпитването на абразивно износване образците за изпитване се почистват по следния начин:
 а)
 изтриване с парче ленен плат под течаща чиста вода,
 б)
 изплакване с дестилирана или деминерализирана вода,
 в)
 изсушаване чрез обдухване с кислород или азот,
 г)
 отстраняване на всички възможни следи от вода чрез леко попиване с навлажнено парче ленен плат. При необходимост изсушаването се извършва чрез леко притискане между две парчета ленен плат.
 Обработката с ултразвуково оборудване трябва да се избягва. След почистването образците за изпитване трябва да се хващат само за ръбовете и да се съхраняват по начин, който изключва възможността за увреждане или замърсяване на техните повърхности.
 4.4.2.
 Образците за изпитване престояват за поне 48 часа при 20 ± 5 °C и 60 ± 20 % относителна влажност.
 4.4.3.
 Непосредствено след това образецът за изпитване се поставя пред входния отвор на фотометричната сфера. Ъгълът между нормалата (перпендикуляра) към повърхността на образеца за изпитване и оста на светлинния сноп не трябва да бъде по-голям от 8°.
 Снемат се четири показания в съответствие със следната таблица:
 Показание
 С образец за изпитване
 С поглъщател на светлина
 С еталонен отражател
 Представена величина
 T1
 Не
 Не
 Да
 Падащ светлинен сноп
 T2
 Да
 Не
 Да
 Общо количество на светлината, пропускана от образеца
 T3
 Не
 Да
 Не
 Разсеяна от уреда светлина
 T4
 Да
 Да
 Не
 Разсеяна от уреда и образеца светлина
 Показанията за T1, T2, T3 и T4 се повтарят с други указани положения на образеца за изпитване, за да може да се определи неговата еднородност.
 Изчислява се общият коефициент на пропускливост Tt = T2/T1.
 Изчислява се дифузната пропускливост Td, както следва:
 Процентът на намаляване на видимостта или на светлината поради разсейването, или и на двете, се изчислява, както следва:
 Процентното намаление на видимостта или на светлината, или и на двете, поради разсейването =
 Измерва се намалението на първоначалната видимост през образеца в най-малко четири точки, равномерно разположени върху повърхността, която не е подложена на абразивно износване, в съответствие с горната формула. Получените за всеки образец за изпитване резултати се осредняват. Вместо чрез провеждане на четири изпитвания, средната стойност може да бъде получена чрез въртене на пробата с постоянна скорост 3 или повече оборота за секунда.
 За всяко безопасно стъкло се провеждат три изпитвания при едно и също натоварване. Намаляването на видимостта се използва като мярка за абразивното изтриване на повърхността, след като образецът за изпитване е бил подложен на изпитването за абразивно износване.
 Разсейването на светлината, причинено от подложената на абразивно изтриване полоса, се измерва най-малко в четири точки, разположени на равно разстояние по полосата в съответствие с горната формула. Получените за всеки образец за изпитване резултати се осредняват. Вместо чрез провеждане на четири изпитвания, средната стойност може да бъде получена чрез въртене на пробата с постоянна скорост 3 или повече оборота за секунда.
 4.5. Изпитването на абразивно износване се извършва само когато провеждащата изпитването лаборатория счете това за необходимо въз основа на данните, с които същата вече разполага.
 Освен при материалите от стъкло—пластмаса промяната на междинния слой или на дебелината на материала обикновено не налага провеждане на допълнителни изпитвания.
 4.6. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 5. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ВИСОКА ТЕМПЕРАТУРА
 5.1. Методика
 Три мостри или три квадратни образеца за изпитване с размери не по-малки от 300 × 300 mm, отрязани в лабораторията съответно от три предни стъкла или от три стъкла, които не са предни стъкла, един от чиито ръбове съвпада с горния ръб на стъклото, се нагряват до 100 °C. Тази температура се поддържа в продължение на два часа, след което мострите или образците за изпитвания се охлаждат до стайна температура. Ако и двете външни повърхности на стъклото са от неорганичен материал, изпитването може да се проведе чрез вертикално потапяне на образеца в кипяща вода за посочения период от време, като се полагат подходящи грижи за недопускане на нежелателно топлинно разрушаване. Ако образците са отрязани от предни стъкла, единият от ръбовете им трябва да бъде част от ръба на съответното предно стъкло.
 5.2. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на междинния слой
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 5.3. Тълкуване на резултатите
 5.3.1.
 Счита се, че изпитването за устойчивост на висока температура е дало задоволителни резултати, ако на разстояние по-голямо от 15 mm от неотрязан ръб или по-голямо от 25 mm от отрязан ръб на мострата или образеца за изпитване, или на разстояние по-голямо от 10 mm от която и да било пукнатина, която може да се образува в хода на изпитването, не се появят мехурчета или каквито и да било други дефекти.
 5.3.2.
 Счита се, че комплектът от мостри и образци за изпитване, представени за одобрение, е задоволителен от гледна точка на изпитването за устойчивост на висока температура, ако е изпълнено едно от следните условия:
 5.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати или
 5.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри или образци за изпитвания допълнителна поредица от изпитвания, е дала задоволителни резултати.
 6. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТТА НА СВЕТЛИННО ИЗЛЪЧВАНЕ
 6.1 Метод на изпитване
 6.1.1. Апаратура
 6.1.1.1.
 Източник на излъчване, представляващ живачна лампа със средно налягане с вертикално ориентирана кварцова горелка, която не озонира. Номиналните размери на лампата са: дължина 360 mm и диаметър 9,5 mm. Дължината на дъгата трябва да бъде 300 ± 4 mm. Лампата работи със 750 ± 50 W.
 Може да се използват и всякакви други излъчващи източници, които постигат същия ефект като горепосочената лампа. За да се провери дали въздействието на друг излъчващ източник е същото, се прави сравнение чрез измерване на количеството на излъчваната енергия в рамките на диапазона за дължина на вълната от 300 до 450 nm, като всички вълни с друга дължина се елиминират с помощта на съответните филтри. Алтернативният източник се използва със същите филтри.
 При безопасни стъкла, по отношение на които не съществува задоволителна зависимост между това изпитване и експлоатационните условия, е необходимо да се преразгледат условията на изпитването.
 6.1.1.2.
 Захранващ трансформатор и кондензатор, които могат да подадат към лампата (точка 6.1.1.1) запалващ импулс на напрежение с минимална стойност 1 100 V и работно напрежение 500 ± 50 V.
 6.1.1.3.
 Приспособление за поддържане и въртене на образците със скорост между 1 и 5 оборота в минута около централно разположения източник на лъчение с цел осигуряване на равномерност на въздействието.
 6.1.2. Образци за изпитване
 6.1.2.1.
 Образците за изпитване трябва да бъдат с размери 76 × 300 mm.
 6.1.2.2.
 Образците за изпитване се изрязват в лабораторията от горната част на стъклата по такъв начин, че:
 при стъклата, различни от предни стъкла, горният ръб на образеца за изпитване да съвпада с горния ръб на съответното стъкло.
 При предни стъкла горният ръб на образеца за изпитване съвпада с горната граница на зоната, в чиито предели в съответствие с точка 9.1.2.2 от настоящото приложение се измерва и определя нормалната светлопропускливост.
 6.1.3. Методика
 Преди началото на изпитването се проверява нормалната светлопропускливост на три образеца в съответствие с точки 9.1.1—9.1.2 от настоящото приложение. Част от всеки образец се предпазва от въздействието на излъчването, след което образците се поставят в изпитвателното приспособление успоредно на надлъжната ос на лампата и на разстояние 230 mm от нея. Температурата на образците се поддържа в граници 45 ± 5 °C в хода на цялото изпитване.
 Образците се разполагат към лампата със страната си, която представлява външната страна на стъклото на превозното средство. За лампи от типа, описан в точка 6.1.1.1, времето на облъчване е 100 часа. След облъчването се прави ново измерване на светлопропускливостта в подложената на облъчване повърхност на всеки от образците.
 6.1.4. Всяка мостра или образец (общо 3 броя) се подлага в съответствие с гореописаната процедура на такова излъчване, че облъчването във всяка точка от мострата или образеца да произведе върху използвания междинен слой същия ефект като слънчева радиация от 1 400 W/m2 в продължение на 100 часа.
 6.2. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на стъклото
 2
 1
 Оцветяване на междинния слой:
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 6.3. Тълкуване на резултатите
 6.3.1.
 Счита се, че изпитването за определяне на устойчивостта на излъчване е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 6.3.1.1.
 Общата светлопропускливост, измерена в съответствие с точки 9.1.1 и 9.1.2 от настоящото приложение, е не по-малка от 95 % от първоначалната стойност преди облъчването и във всички случаи не е по-малка от:
 6.3.1.1.1.
 70 % при стъкла, различни от предни стъкла, които трябва да удовлетворяват спецификациите по отношение на полето на видимост на водача във всички посоки;
 6.3.1.1.2.
 70 % при предни стъкла в зоната, в която измерването на нормалната светлопропускливост се прави в съответствие с точка 9.1.2.2 по-долу.
 6.3.1.2.
 Образецът за изпитване или мострата може обаче след облъчване да показва леко обезцветяване, когато се наблюдава върху бял фон, но не са допустими никакви други дефекти.
 6.3.2.
 Счита се, че комплектът от мостри или образци, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на излъчване, ако е изпълнено едно от следните условия:
 6.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати;
 6.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри или образци за изпитвания допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 6.4. Устойчивост на симулирани атмосферни въздействия
 6.4.1. Метод на изпитване
 6.4.1.1. Апаратура
 6.4.1.1.1. Ксенонова лампа с дълга дъга
 В апаратурата за облъчване (3) като източник се използва ксенонова лампа с дълга дъга, но са допустими и други методи, даващи необходимото ниво на облъчване с ултравиолетова светлина. Използването на ксенонова лампа с дълга дъга е предимство, доколкото ако се използват правилните филтри и лампата се поддържа правилно, тя може да произведе спектър, който е най-близък до този на естествената светлина. За тази цел кварцовата горелка, трябва да бъде оборудвана с подходящи оптични филтри от боросиликатно стъкло (4). Използваните ксенонови лампи трябва да работят с подходящи захранващи трансформатори и друго електрическо оборудване за 50 или 60 Hz.
 Апаратурата за облъчване трябва да съдържа оборудването, което е необходимо, за да бъдат измервани и/или следени следните параметри:
 —
 облъчване
 —
 температура на абсолютно черно тяло
 —
 пулверизирана водна струя
 —
 програма или цикъл на работа
 Апаратурата за облъчване се изработва от инертни материали, които не замърсяват използваната при изпитването вода.
 Облъчването се измерва на повърхността на образеца за изпитване и се проверява съгласно препоръките на производителя на апаратурата за облъчване.
 Общото облъчване (5) с ултравиолетова светлина (джаули на квадратен метър) се измерва или изчислява и се счита за основната мярка за облъчването на образеца за изпитване.
 6.4.1.2. Образци за изпитване
 Размерите на образците за изпитване по принцип трябва да бъдат указани в съответния метод на изпитване за свойството или свойствата, които ще се измерват след облъчването.
 Определя се броят на контролните образци и образците за изследване за всяко условие на изпитването или етап на облъчване, като той е в допълнение на броя, необходим за визуални оценки съгласно различните методи на изпитване.
 Препоръчва се визуалните оценки да се правят върху възможно най-голям брой изпитани образци.
 6.4.1.3. Методика
 В съответствие с точка 9.1 от настоящото приложение се определя светлопропускливостта на образците за изпитване, които предстоят да бъдат облъчени. В съответствие с точка 4 от настоящото приложение се определя абразивното износване на повърхността на контролните образци. Всеки образец се разполага към лампата със страната си, която представлява външната страна на стъклото на превозното средство. Останалите условия на облъчване трябва да бъдат следните:
 6.4.1.3.1.
 Облъчването не трябва да варира с повече от ± 10 % за цялата повърхност на образеца за изпитване.
 6.4.1.3.2.
 Филтрите на лампите се почистват на съответни интервали, като се измиват с миещ препарат и вода. Филтрите за ксеноновите дъгови лампи се подменят съгласно препоръките на производителя.
 6.4.1.3.3.
 По време на сухата част от цикъла температурата вътре в апарата за облъчване се поддържа посредством циркулация на достатъчно количество въздух, който да поддържа температура на абсолютно черно тяло.
 В апарата за облъчване с ксенонова дъгова лампа тази температура трябва да бъде 70 ± 3 °C и да бъде отчетена с термометър за абсолютно черно тяло или еквивалентен на него.
 Термометърът за абсолютно черно тяло трябва да бъде поставен в стойката на образците за изпитване, а показанията му да се снемат в точката, в която от излагането на светлината се развива максимална температура.
 6.4.1.3.4.
 Относителната влажност в апарата за облъчване се поддържа на 50 ± 5 % по време на сухата част от цикъла.
 6.4.1.3.5.
 Дейонизираната вода, използвана по време на цикъла с пулверизация, трябва да съдържа по-малко от 1 милионна част твърд силициев двуокис и да не оставя трайни отлагания или остатъци по образците за изпитване, които да попречат на последващите измервания.
 6.4.1.3.6.
 Водородният показател pH на водата трябва да бъде между 6,0 и 8,0, а проводимостта — под 5 микросименса.
 6.4.1.3.7.
 Температурата на водата в тръбата, през която тя навлиза в апарата за облъчване, трябва да бъде стайната температура.
 6.4.1.3.8.
 Водата трябва да облива образците за изпитване под формата на фина пулверизирана струя с достатъчен обем, за да ги мокри равномерно и веднага след контакт с тях.
 Пулверизираната водна струя се насочва само към онази повърхност на образците за изпитване, която е обърната към източника на светлина. Не се допуска рециркулация на пулверизираната вода, нито потапяне на образците за изпитване.
 6.4.1.3.9.
 Образците за изпитване се въртят около дъгата с цел осигуряване на равномерно разпределение на светлината. Всички гнезда в апарата за облъчване се запълват с образци за изпитване или със заместващи ги обекти, за да се гарантира равномерно разпределение на температурата. Образците за изпитване се поставят в рамки, като гърбовете им са изложени на околната среда в корпуса на апарата. Не трябва да се допуска обаче отраженията от стените на корпуса да попадат върху задната повърхност на обектите. Ако е необходимо, зад образците може да се постави материал, който да спира отраженията, стига да не се препятства свободната циркулация на въздуха по повърхността на образците.
 6.4.1.3.10.
 Апаратът за облъчване се пуска в действие, за да осигури непрекъснато осветяване и периодично пулверизиране с вода в цикли с продължителност 2 часа. Всеки двучасов цикъл се разделя на периоди, по време на които образците за изпитване се подлагат на облъчване без пръскане с вода в продължение на 102 минути и на облъчване с пръскане с вода в продължение на 18 минути.
 6.4.1.4. Оценка
 След облъчването образците за изпитване могат да бъдат почистени, ако е необходимо, като за премахване на евентуалните остатъчни замърсявания се използва начин, който е препоръчан от производителя на образците за изпитване.
 Облъчените образци за изпитване се оценяват визуално по отношение на следните качества:
 —
 мехурчета
 —
 цвят
 —
 мътност
 —
 видимо разлагане
 Измерва се светлопропускливостта на облъчените образци за изпитване.
 6.4.1.5. Представяне на резултатите
 За визуалните оценки на облъчените образци за изпитване се съставят протоколи, като видът на всеки един образец се сравнява с този на необлъчена контролна проба.
 Измерената нормална светлопропускливост не трябва да се различава от първоначалното изпитване, направено с необлъчени мостри, с повече от 5 % и не трябва да бъде по-малка от:
 70 % при предни стъкла и други стъкла, които са разположени на място, необходимо за видимостта на водача.
 7. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЛАГА
 7.1. Методика
 Три мостри или три образеца с квадратна форма с размери не по-малки от 300 × 300 mm се съхраняват във вертикално положение в продължение на две седмици в затворена камера, в която се поддържа температура 50 ± 2 °C и относителна влажност 95 ± 4 %. При стъкла от неогъваема пластмаса и при двойни стъкла от неогъваема пластмаса броят на мострите трябва да бъде десет.
 Образците за изпитване се подготвят по такъв начин, че:
 —
 поне един от ръбовете на образците за изпитване съвпада с оригинален ръб на стъклото,
 —
 ако се провежда едновременно изпитване на няколко образеца, се вземат мерки за осигуряване на подходящо разстояние между тях.
 Вземат се мерки за недопускане на стичане на кондензиращата се върху стените или тавана на изпитвателната камера влага върху образците.
 7.2. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на междинния слой:
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 7.3. Тълкуване на резултатите
 7.3.1.
 Счита се, че безопасните стъкла удовлетворяват изискванията по отношение на устойчивостта им на влага, ако след двучасов престой на обикновените и обработените многослойни стъкла при температура на околната среда и 48-часов престой на стъклата с пластмасово покритие и стъклата от стъкло—пластмаса при температура на околната среда не се забелязват никакви съществени промени на разстояние по-голямо от 10 mm от неотрязания ръб или 15 mm от отрязания ръб на образците.
 7.3.2.
 Счита се, че комплектът от мостри или образци, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на влага, ако е изпълнено едно от следните условия:
 7.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати;
 7.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 8. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТТА НА ПРОМЯНА НА ТЕМПЕРАТУРАТА
 8.1. Метод на изпитване
 Два образеца с размери 300 × 300 mm се поставят за 6 часа в затворен съд при температура – 40 °C ± 5 °C; след това образците се изваждат на открито при температура на околния въздух 23 °C ± 2 °C и престояват така в продължение на един час или до момента, в който температурата им се изравни с температурата на околната среда. Като следваща стъпка образците се поставят на пътя на въздушен поток с температура 72 °C ± 2 °C, където остават в продължение на 3 часа. Оценката на образците за изпитване се прави, след като те отново бъдат извадени на открито при температура на въздуха 23 °C ± 2 °C и се охладят до тази температура.
 8.2. Индекс на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на междинния слой
 1
 2
 или на пластмасовото покритие
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 8.3 Тълкуване на резултатите
 Счита се, че изпитването на устойчивостта на промяна на температурата е дало задоволителен резултат, ако върху образците не се забелязват пукнатини, непрозрачни участъци, разделяне на слоевете или други видими признаци на влошаване на техните качества.
 9. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 9.1. Изпитване на светлопропускливост
 9.1.1. Апаратура
 9.1.1.1. Източник на светлина, състоящ се от лампа с нажежаема жичка, която е поместена в паралелепипед с размери 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Напрежението при нажежаемата жичка трябва да бъде такова, че цветната температура да бъде 2 856 ±50 K. Колебанията на напрежението не трябва да бъдат по-големи от ± 1/1 000. Измервателният уред, използван за проверка на напрежението, трябва да бъде с адекватна грешка.
 9.1.1.2. Оптична система, състояща се от леща с фокусно разстояние f не по-малко от 500 mm, коригирана за хроматични аберации. Пълната апертура на лещата не трябва да бъде по-голяма от f/20. Разстоянието между лещата и източника на светлина се регулира, за да се получи възможно най-успореден светлинен сноп. За да се ограничи диаметърът на светлинния сноп до 7 ± 1 mm се използва диафрагма. Диафрагмата трябва да отстои на разстояние 100 ± 50 mm от лещата откъм далечната спрямо светлинния източник страна. За точка на измерването се избира средата на светлинния сноп.
 9.1.1.3. Измервателно оборудване
 Приемникът трябва да има относителна спектрална чувствителност, която до голяма степен да съответства на относителната спектрална чувствителност за дневно зрение на стандартен фотометричен наблюдател по МКО (6). Чувствителната повърхност на приемника трябва да бъде покрита с разсейвател и да бъде най-малко два пъти по-голяма от напречното сечение на излъчвания от оптичната система светлинен сноп. Ако се използва интегрираща сфера, напречното сечение на отвора в сферата трябва да бъде най-малко два пъти по-голямо от напречното сечение на успоредната част на светлинния сноп.
 Линейността на приемника и на съответния измервателен уред трябва да бъде не по-лоша от 2 % от работната част на скалата.
 Приемникът трябва да бъде центриран в оста на светлинния сноп.
 9.1.2. Методика
 Чувствителността на измервателната система се регулира така, че измервателният уред, показващ изходния сигнал от приемника да отчита 100 деления, когато на пътя на светлинния сноп не е поставено безопасно стъкло. Уредът трябва да отчита нула, когато върху приемника не попада светлина.
 Безопасното стъкло се разполага спрямо приемника на разстояние, приблизително равно на пет пъти диаметъра на приемника. Безопасното стъкло трябва да се помести между диафрагмата и приемното устройство и да се ориентира така, че ъгълът на падане на светлинния сноп да бъде равен на 0 ± 5°. Нормалната светлопропускливост се измерва върху безопасното стъкло, като за всяка точка на измерване се отчита броят на деленията, n, показани на измервателния уред. Нормалната светлопропускливост τr е равна на n/100.
 9.1.2.1. При предни стъкла могат да се приложат алтернативни методи на изпитване с използване или на изрязан от най-плоската част на предното стъкло образец, или на специално подготвен квадратен образец, с характеристики на материала и дебелината, които са идентични със съответните характеристики на реално използваното предно стъкло; в този случай измерванията се извършват по нормалата (перпендикулярно) на стъклото.
 9.1.2.2. За предни стъкла на превозни средства от категория M1
 (7)
 изпитването се провежда в зона за изпитване B, определена в приложение 18, точка 2.3, като се изключва евентуалното непрозрачно затъмняване, което затруднява изпитването.
 За предни стъкла на превозни средства от категория N1 производителят може да изисква същото изпитване да се проведе или в зона за изпитване B, определена в приложение 18, точка 2.3, като се изключва евентуалното непрозрачно затъмняване, което затруднява изпитването, или в зона I, определена в точка 9.2.5.2.3 от настоящото приложение.
 За предни стъкла от други категории превозни средства изпитването се провежда в зона I, определена в точка 9.2.5.2.3 от настоящото приложение.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки, за които не е възможно да се определи зона I, изпитването се провежда в зона I', определена в точка 9.2.5.3 от настоящото приложение.
 9.1.3. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на стъклото
 1
 2
 Оцветяване на междинния слой (при многослойни предни стъкла)
 1
 2
 не се включва
 включва се
 Засенчваща лента и/или непрозрачно затъмняване
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат приложение.
 9.1.4. Тълкуване на резултатите
 Нормалната светлопропускливост се измерва в съответствие с точка 9.1.2 от настоящото приложение и резултатите се документират. При предни стъкла тя не трябва да бъде по-малка от 70 %. Изискванията за стъкла, различни от предни стъкла, са определени в приложение 21.
 9.2. Изпитване за определяне на оптичното изкривяване
 9.2.1. Приложно поле
 Предписаният метод е проекционен метод, който дава възможност за оценка на оптичното изкривяване на безопасното стъкло.
 9.2.1.1. Определения
 9.2.1.1.1.
 Оптично отклонение: ъгълът между действителното и привидното направление към дадена точка, наблюдавана през безопасното стъкло, като големината на ъгъла зависи от ъгъла на падане на линията на пряка видимост, дебелината и ъгъла на наклона на стъклото и радиуса на кривината в точката на падане.
 9.2.1.1.2.
 Оптично изкривяване в направлението M-M': алгебричната разлика като ъглово отклонение Δα, измерена между двете точки на повърхността на стъклото М и M', като разстоянието между тях е такова, че техните проекции върху равнина, перпендикулярна на направлението на наблюдение отстоят помежду си на определено разстояние Δх (вж. фигура 6).
 Отклоненията в посока, обратна на часовата стрелка, се считат за положителни, а тези в посока по часовата стрелка се считат за отрицателни.
 9.2.1.1.3.
 Оптично изкривяване в точка М: максималното оптично изкривяване за всички направления M-M' от изходната точка М.
 Фигура 6
 Схематично изображение на оптично изкривяване
 БЕЛЕЖКИ:
 Δα = α1 – α2,
 оптично изкривяване в направлението M-M'.
 Δх = MC
 т.е. разстоянието между две прави, успоредни на посоката не наблюдение и минаващи през точките M и M'.
 9.2.1.2. Апаратура
 Този метод предвижда прожектиране на подходящ диапозитив (растерно изображение) върху екран през изпитваното безопасно стъкло. Изменението във формата на прожектираното изображение, което предизвиква разполагането на безопасното стъкло на пътя на светлинния сноп, дава мярка за оптичното изкривяване.
 Апаратурата се състои от следните компоненти, конфигурирани в съответствие с фигура 9.
 9.2.1.2.1.
 Проектор със задоволително качество с точков източник на светлина с висок интензитет, който притежава примерно следните характеристики:
 фокусно разстояние 90 mm,
 отвор с приблизителни размери 1/2,5,
 кварцова халогенна лампа 150 W (ако се използва без филтър),
 кварцова халогенна лампа 250 W (ако се използва зелен филтър).
 Проекторът е представен схематично на фигура 7. На около 10 mm от лещата на обектива се поставя диафрагма с диаметър 8 mm.
 Фигура 7
 Оптична система на проектора
 9.2.1.2.2.
 Диапозитиви (растерни изображения), които изобразяват, например, мрежа от светли кръгчета на тъмен фон (вж. фигура 8). Диапозитивите трябва да бъдат с достатъчно високо качество и задоволителен контраст, за да може да се правят измервания с грешка не по-голяма от 5 %.
 Размерите на кръгчетата трябва да бъдат такива, че при тяхното проектиране върху екрана в отсъствие на изпитваното безопасно стъкло същите да образуват мрежа от кръгчета с диаметър
 , където Δх = 4 mm (вж. фигури 6 и 9).
 Фигура 8
 Увеличен участък от диапозитива
 Фигура 9
 Конфигурация на апаратурата за изпитването за определяне на оптичното изкривяване
 R1
 =
 4 m
 R2
 =
 2 до 4 m (за предпочитане 4 m)
 9.2.1.2.3.
 Опорна стойка, за предпочитане от тип, който дава възможност за вертикално и хоризонтално обхождане, както и за въртене на безопасното стъкло.
 9.2.1.2.4.
 Контролен шаблон за измерване на измененията на размерите, който дава възможност за бърза оценка. Подходяща шарка е показана на фигура 10.
 Фигура 10
 Оформление на подходящ контролен шаблон
 9.2.1.3. Методика
 9.2.1.3.1. Общи положения
 Безопасното стъкло се разполага върху опорната стойка (точка 9.2.1.2.3) под зададения ъгъл на наклона. Изпитвателното изображение се проектира през подложената на изпитване зона. Безопасното стъкло се завърта или измества в хоризонтално или вертикално направление, за да се изследва цялата предназначена за изпитване зона.
 9.2.1.3.2. Оценка с помощта на контролен шаблон
 В случаите, в които е достатъчна бърза оценка с грешка до 20 %, стойността на А (вж. фигура 10) се изчислява от граничната стойност ΔαL на изменението на отклонението и стойността на R2, т.е. разстоянието между безопасното стъкло и проекционния екран:
 A = 0,145 ΔαL – R2
 Зависимостта между изменението на диаметъра на проектираното изображение Δd и изменението на ъгловото отклонение Δα се определя от формулата:
 Δd = 0,29 Δα · R2
 където:
 Δd
 е в милиметри,
 A
 е в милиметри,
 ΔαL
 е в дъгови минути,
 Δα
 е в дъгови минути,
 R2
 е в метри.
 9.2.1.3.3. Измерване с помощта на фотоелектрическо приспособление
 Когато е необходимо прецизно измерване с грешка, по-малка от 10 % от граничната стойност, Δd се измерва върху оста на проекцията, като широчината на петното се взема в мястото, където яркостта е 0,5 от максималната яркост на петното.
 9.2.1.4. Представяне на резултатите
 Оценката на оптичното изкривяване на безопасните стъкла се прави чрез измерване на Δd в която и да е точка от изследваната повърхност във всички направления, за да се определи Δd max.
 9.2.1.5. Алтернативен метод
 Като алтернатива на проекционните методи се допуска също така изпитване чрез стриоскопски метод, при условие че са спазени изискванията по отношение на точността на измерванията, посочени в точки 9.2.1.3.2 и 9.2.1.3.3.
 9.2.1.6. Разстоянието Δ x трябва да бъде 4 mm.
 9.2.1.7. Предното стъкло трябва да бъде разположено при същия ъгъл на наклона, както върху превозното средство.
 9.2.1.8. Оста на проекцията в хоризонталната равнина трябва да бъде приблизително перпендикулярна на следата на предното стъкло в същата равнина.
 9.2.2. Измерванията се правят:
 9.2.2.1.
 За превозни средства от категория M1 в зона на изпитване А, разтегната до равнината, която симетрично разделя превозното средство, и в съответната част от предното стъкло, която е симетрична спрямо равнината, която симетрично разделя превозното средство по дължина, както и в намалената зона на изпитване B, съгласно точка 2.4 от приложение 18.
 9.2.2.2.
 За превозни средства от категории M и N, но различни от M1:
 а)
 в зона I, определена в точка 9.2.5.2 от настоящото приложение, за превозни средства от категории M2, M3, N2 и N3;
 б)
 или в зона I, определена в точка 9.2.5.2 от настоящото приложение, или в зона на изпитване А, разширена до средната надлъжна равнина на превозното средство, и в съответната част от предното стъкло, която е симетрична спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство, както и в намалената зона на изпитване В, съгласно точка 2.4 от приложение 18 за превозни средства от категория N1.
 9.2.2.3.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки, за които не е възможно да се определи зона I, в зона I', определена в точка 9.2.5.3 от настоящото приложение.
 9.2.2.4.
 Тип превозно средство
 Изпитването трябва да се повтори, ако предното стъкло е предназначено за монтиране на тип превозно средство, при което полето на видимост напред се различава от полето на видимост, за което е одобрено предното стъкло.
 9.2.3. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 9.2.3.1. Вид на материала
 Полирано (плоско) стъкло
 Флоатно стъкло
 Листово стъкло
 1
 1
 2
 9.2.3.2. Други второстепенни характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 9.2.4. Брой мостри
 За изпитване се представят четири мостри.
 9.2.5. Определяне на зоните
 9.2.5.1.
 Зони А и В от предните стъкла за категории M1 и N1 са определени в приложение 18 към настоящото правило.
 9.2.5.2.
 Зоните от предните стъкла за превозни средства от категории M и N, различни от M1, се определят въз основа на:
 9.2.5.2.1.
 точката на виждане, която е точката разположена на 625 mm над точката „R“ на седалката на водача във вертикалната равнина, успоредна на средната надлъжна равнина на превозното средство, за оет е предазначено предното стъкло, и минава през оста на кормилното колело. По-надолу точката на виждане е означена с „0“;
 9.2.5.2.2.
 правата ОQ, която представлява хоризонтална права, минаваща през точката на виждане 0, и перпендикуляра на средната надлъжна равнина на превозното средство;
 9.2.5.2.3.
 зона I е зоната от предното стъкло, ограничена от линиите на пресичане на предното стъкло със следните четири равнини:
 P1 —
 вертикална равнина, минаваща през 0 и образуваща ъгъл от 15° наляво от средната надлъжна равнина на превозното средство;
 P2 —
 вертикална равнина, симетрична на Р1 спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство;
 Ако това е невъзможно (напр. при липса на равнината, която симетрично разделя превозното средство по дължина), Р2 е равнината, симетрична на Р1 по отношение на равнината, която симетрично разделя превозното средство по дължина, и която минава през точка 0.
 P3 —
 равнина, минаваща през правата OQ и образуваща ъгъл от 10° над хоризонталната равнина;
 P4 —
 равнина, минаваща през правата OQ и образуваща ъгъл от 8° под хоризонталната равнина.
 9.2.5.3.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки, за коио не е възможно да се определи зона I, зона I' се състои от цялата повърхност на предното стъкло.
 9.2.6. Тълкуване на резултатите
 Даден тип предно стъкло се счита за задоволителен по отношение на оптичното изкривяване, ако в четирите мостри, представени за изпитване, оптичното изкривяване не превишава за отделните зони стойностите, дадени по-долу.
 Категория превозно средство
 Зона
 Максимални стойности на оптичното изкривяване
 M1 и N1
 A – разтегната съгласно точка 9.2.2.1
 2' от дъгата
 B – приведена съгласно точка 2.4 от приложение 18
 6' от дъгата
 Категории M и N, различни от M1
 I
 2' от дъгата
 Други категории превозни средства
 I
 2' от дъгата
 9.2.6.1.
 За превозни средства от категории M и N не се правят измервания в зона по периферията с широчина 25 mm.
 9.2.6.2.
 За селскостопански и горски трактори и за превозни средства за строителни площадки не се правят измервания в зона по периферията с широчина 100 mm.
 9.2.6.3.
 При предни стъкла, разделени на две части, не се правят измервания в ивица с широчина 35 mm, измерена от ръба на стъклото, съседен на разделителната стойка.
 9.2.6.4.
 За всички части от зона I или зона А, които са на по-малко от 100 mm от ръба на предното стъкло, се допуска максимална стойност 6' от дъгата.
 9.2.6.5.
 В намалената зона за изпитване B, описана в точка 2.4 от приложение 18, могат да бъдат допуснати малки отклонения от изискванията, при условие че те и тяхното местоположение бъдат описани в протокола.
 9.3. Изпитване за определяне на изместването на вторичния образ
 9.3.1. Приложно поле
 Допускат се два метода на изпитване:
 изпитване с мишена, и
 изпитване с колиматор.
 Тези методи на изпитване могат, според конкретната необходимост, да се прилагат за одобрения, качествен контрол или оценка на изделията.
 9.3.1.1. Изпитване с мишена
 9.3.1.1.1. Апаратура
 Този метод предвижда зрително изследване на осветена мишена през безопасното стъкло. Мишената може да бъде конструирана така, че изпитването да може да се проведе на принципа оценка с „да“ или „не“.
 По възможност мишената трябва да съответства на един от следните типове: т.е. или:
 а)
 осветена пръстеновидна мишена, чийто външен диаметър D образува ъгъл от n дъгови минути в точка, разположена на х метра (фиг. 11 а), или
 б)
 осветена мишена от типа „пръстен и петно“ с такива размери, че разстоянието D от точка, разположена на ръба на петното, до най-близката точка от вътрешността на окръжността, образува ъгъл от n дъгови минути в точка, разположена на х метра (фигура 11 б), където:
 n е граничната стойност на изместването на вторичния образ,
 х е разстоянието между безопасното стъкло и мишената (не по-малко от 7 m),
 D се получава по формулата: D = x. tg n
 Осветената мишена се състои от светлинна кутия с приблизителни размери 300 mm × 300 mm × 150 mm, чиято предна част от съображения за удобство е изработена от стъкло, облепено с черна непрозрачна хартия или покрито с матова черна боя.
 Кутията се осветява от подходящ светлинен източник. Вътрешността на кутията трябва да бъде покрита с матова бяла боя. Възможно е да бъде по-удобно да се използват мишени с друга форма като показаните на фигура 14. Приемливо е също така мишената да бъде заменена с проекционен апарат, а получените изображения да се наблюдават върху екран.
 9.3.1.1.2. Методика
 Безопасното стъкло се разполага при зададения ъгъл на наклона върху подходяща стойка по такъв начин, че наблюдението да се извършва в хоризонталната равнина, минаваща през центъра на мишената. Светлинната кутия трябва да се наблюдава в тъмно или полутъмно помещение през всяка част на изследваната зона, за да могат да бъдат открити всички възможни вторични изображения на осветената мишена. Предното стъкло трябва да се завърти както е необходимо, за да се гарантира запазване на необходимото направление на наблюдението. За наблюдението може да се използва зрителна тръба.
 9.3.1.1.3. Представяне на резултатите
 Определя се дали:
 при използване на мишената а) (вж. фигура 11 а) е налице разделяне между първичния и вторичния образ на пръстена, т.е. дали е превишена граничната стойност n, или
 при използване на мишената б) (вж. фигура 11 б) вторичният образ на петното излиза отвъд точката на допиране до вътрешния ръб на пръстена, т.е. дали е превишена граничната стойност n.
 Фигура 11
 Размери на мишените
 Фигура 12
 Конфигурация на апаратурата
 Фигура 13
 Оборудване за изпитването с колиматор
 (1)
 Ел. крушка
 (2)
 Събирателна леща с апертура > 8,6 mm
 (3)
 Екран от матово стъкло с отвор > апертурата на събирателната леща
 (4)
 Цветен филтър с централен отвор с диаметър приблизително 0,3 mm, диаметър на филтъра > 8,6 mm
 (5)
 Пластина с полярни координати с диаметър > 8,6 mm
 (6)
 Ахроматична леща, f ≥ 86 mm, апертура 10 mm
 (7)
 Ахроматична леща, f ≥ 86 mm, апертура 10 mm
 (8)
 Черна точка с диаметър приблизително 0,3 mm
 (9)
 Ахроматична леща, f = 20 mm, апертура < 10 mm
 9.3.1.2. Изпитване с колиматор
 При необходимост се прилага методиката, описана в тази точка.
 9.3.1.2.1. Апаратура
 Оборудването се състои от колиматор и телескоп и може да бъде конфигурирано в съответствие с фигура 13. Може да се използва и всякаква друга еквивалентна оптична система.
 9.3.1.2.2. Методика
 Колиматорът създава в безкрайността образа на полярна координатна система с ярка точка в центъра (вж. фигура 14).
 Във фокалната равнина на използвания за наблюденията телскоп върху оптичната ос се разполага малка непрозрчна точка, диаметърът на която е малко по-голям от размера на проектираната ярка точка, поради което тази точка засенчва ярката точка.
 Когато между телескопа и колиматора бъде разположен образец за изпитване, който генерира вторичен образ, на известно разстояние от центъра на полярнта координатна системата се появява втора ярка точка с по-маа яркост. Изместването на вторичния образ може да бъде отчетено като разстоянието между точките, наблюдавани с помощта на телескопа (вж. фигура 14). (Разстоянието между тъмното петно и ярката точка в центъра на полярната координатна система представлява оптичното отклонение.)
 9.3.1.2.3. Представяне на резултатите
 Първоначално безопасното стъкло се изследва чрез елементарно преглеждане, за да се определи участъкът, генериращ най-силния вторичен образ. След това този участък се изследва с помощта на колиматорната система под съответния ъгъл на падане. Измерва се максималното изместване на вторичния образ.
 9.3.1.3. Направлението на наблюдение в хоризонталната равнина трябва да се поддържа приблизително перпендикулярно спрямо линията на пресичане на предното стъкло със същата равнина.
 9.3.2. Измерванията се извършват в зоните, определени в точка 9.2.2 по-горе за различните категории превозни средства.
 9.3.2.1. Тип превозно средство
 Изпитването трябва да се повтори, ако предното стъкло е предназначено за монтиране на тип превозно средство, при което полето на видимост напред се различава от полето на видимост, за което е одобрено предното стъкло.
 9.3.3. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 9.3.3.1. Вид на материала
 Полирано (плоско) стъкло
 Флоатно стъкло
 Листово стъкло
 1
 1
 2
 9.3.3.2. Други второстепенни характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 9.3.4. Брой мостри
 За изпитване се представят четири мостри.
 Фигура 14
 Пример за наблюдение по метода на изпитване с колиматор
 9.3.5. Тълкуване на резултатите
 Даден тип предно стъкло се счита за задоволителен по отношение на изместването на вторичния образ, ако в четирите мостри, представени за изпитване, изместването на вторичния образ от първичния не превишава стойностите за отделните зони, дадени по-долу.
 Категория на превозното средство
 Зона
 Максимални стойности на изместването на първичния и вторичния образ
 M1 и N1
 A – разтегната съгласно точка 9.2.2.1
 15' от дъгата
 B – намалена съгласно точка 2.4 от приложение 18
 25' от дъгата
 Категории M и N, различни от M1
 I
 15' от дъгата
 Други категории превозни средства
 I
 15' от дъгата
 9.3.5.1.
 За превозни средства от категории M и N не се правят измервания в зона по периферията с широчина 25 mm.
 9.3.5.2.
 За селскостопански и горски трактори и за превозни средства за строителни площадки не се правят измервания в зона по периферията с широчина 100 mm.
 9.3.5.3.
 При предни стъкла, разделени на две части, не се правят измервания в ивица с ширина 35 mm, измерена от ръба на стъклото, съседен на разделителната стойка.
 9.3.5.4.
 За всички части от зона I или зона А, които са на по-малко от 100 mm от ръба на предното стъкло, се допуска максимална стойност 25' от дъгата.
 9.3.5.5.
 В намалената зона за изпитване В, описана в точка 2.4 от приложение 18, могат да бъдат допуснати малки отклонения от изискванията, при условие че те и тяхното местоположение бъдат описани в протокола.
 9.4. Изпитване за определяне на цветовете
 Ако предното стъкло е оцветено в зоните, определени в точки 9.2.5.1, 9.2.5.2 или 9.2.5.3, четири предни стъкла се подлагат на проверка за различимост на следните цветове:
 бяло, селективно жълто, червено, зелено, синьо, автомобилно жълто.
 10. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 10.1. Цел и приложно поле
 Този метод дава възможност за определяне на скоростта на хоризонталното горене на материалите, използвани в пътническите отделения на моторните превозни средства (напр. леки автомобили, камиони, автомобили тип комби, автобуси), след излагане на въздействието на неинтензивен пламък.
 Методът дава възможност за изпитване на материалите и компонентите на вътрешното обзавеждане на тракторите поотделно или в комбинации с дебелина до 13 mm. Той се използва за оценка на еднотипността на производствените партиди от гледна точка на тяхната огнеустойчивост.
 Поради многобройните различия между реалните експлоатационни условия (приложение и ориентиране в превозното средство, условия на употреба, източник на възпламеняване и т.н.) и тук предписаните стриктни условия за провеждането на изпитванията не може да се счита, че този метод е подходящ за оценка на всички реални характеристики на горене в превозното средство.
 10.2. Определения
 10.2.1.
 Скорост на горене: отношението между изгорялото разстояние, измерено в съответствие с този метод, и времето, необходимо за изгарянето на това разстояние. Дава се в милиметри за минута.
 10.2.2.
 Композитен материал: материал, който се състои от няколко слоя от сходни или различни материали, съединени плътно помежду си чрез слепване, свързване, обвиване, заваряване и т.н.
 Когато различни материали са свързани през определена стъпка (напр. чрез зашиване, високочестотно заваряване, занитване), за да се даде възможност за подготовка на отделни мостри в съответствие с точка 10.5 по-долу, тези материали не се разглеждат като композитни.
 10.2.3.
 Открита повърхност: повърхността, която е обърната към вътрешността на пътническото отделение, когато материалът е монтиран в превозното средство.
 10.3. Принцип
 Мострата се разполага хоризонтално в U-образния държател и се подлага на въздействието на пламък с предварително известно нискоенергийно съдържание в продължение на 15 секунди в горивна камера, като пламъкът въздейства върху свободния край на мострата. Посредством изпитването се определя дали и в кой момент изгасва пламъкът, или времето, необходимо на пламъка да измине определено разстояние.
 10.4. Апаратура
 10.4.1. Горивна камера (фигура 15), за предпочитане изработена от неръждаема стомана, с показаните на фигура 16 размери.
 На предната страна на камерата е монтирано огнеупорно наблюдателно стъкло, което може да покрива цялата предна страна и което може да бъде изработено като панел за достъп.
 В долната част на камерата има вентилационни отвори, а от всички страни отгоре има вентилационни прорези. Горивната камера стои върху четири крачета с височина 10 mm. Камерата може да има отвор в единия си край за пропускане на държателя, в който е захваната изпитваната проба; в противоположния край има отвор за захранването с газ. Стопилката от материала се събира в тавичка (вж. фигура 17), която е поставена на дъното на камерата между вентилационните отвори, но без да ги закрива.
 Фигура 15
 Примерна горивна камера с държател за мострата и тавичка за събиране на стопилката
 10.4.2. Държател за пробата, състоящ се от две U-образни метални планки или рамки, изработени от корозионноустойчив материал. Размерите са дадени на фигура 18.
 Долната планка е снабдена с щифтове, а горната — със съответстващи на тях отвори с цел да се осигури равномерно поддържане на мострата. Щифтовете служат и като измервателни точки в началото и в края на изгорялото разстояние.
 Върху долната U-образна планка се монтира опора под формата на топлоустойчив тел с диаметър 0,25 mm, която пресича планката през интервал 25 mm (вж. фигура 19).
 Равнината, в която лежи долната страна на мострата, трябва да бъде на 178 mm над подовата плоча. Разстоянието между предния ръб на държателя за мострата и края на камерата трябва да бъде 22 mm; разстоянието между надлъжните страни на държателя за мострата и стените на камерата трябва да бъде 50 mm (навсякъде са дадени вътрешните размери). (вж. фигури 15 и 16).
 10.4.3. Газова горелка
 Малкият източник на запалване представлява бунзенова горелка с вътрешен диаметър 9,5 mm. Разположена е в изпитвателния шкаф така, че центърът на дюзата ѝ да се намира на 19 mm под центъра на долния ръб на отворения край на мострата (вж. фигура 16).
 10.4.4. Газ за изпитването
 Осигуряваният за горелката газ трябва да има калоричност около 38 MJ/m3 (напр. природен газ).
 10.4.5. Метален гребен с дължина най-малко 110 mm с между седем и осем гладки заоблени зъба на разстояние 25 mm един от друг.
 Фигура 16
 Примерна горивна камера
 Фигура 17
 Стандартна тавичка за събиране на стопилката
 Фигура 18
 Примерен държател за мострата
 Фигура 19
 Част от примерна долна U-образна планка с разположена телена опора
 10.4.6. Хронометър, работещ с грешка не по-голяма от 0,5 секунди
 10.4.7. Камина
 Горивната камера може да се разположи в камина, при условие че вътрешният обем на камината е между 20 и 110 пъти по-голям от обема на горивната камера, и при условие че нито височината, нито широчината или дължината на камината не превишава с повече от 2,5 пъти който и да било от останалите два размера.
 Преди изпитването се измерва вертикалната скорост на преминаващия през камината въздух на разстояние 100 mm преди и след крайното положение, в което се разполага горивната камера. Тази скорост трябва да бъде между 0,10 и 0,30 m/s, за да се предотвратят вероятните неудобства, които въздействието на продуктите на горенето може да има върху провеждащия изпитването. Възможно е да се работи с камина с естествена вентилация и подходяща скорост на въздуха.
 10.5. Мостри
 10.5.1. Форма и размери
 Формата и размерите на мострите са дадени на фигура 20. Дебелината на мострата съответства на дебелината на изпитваното изделие. Тя не трябва да бъде по-голяма от 13 mm. Ако начинът на вземане на мострите позволява, мострата трябва да бъде с едно и също напречно сечение по цялата си дължина. Ако формата и размерите на изделието не позволяват да се снеме мостра с дадения размер, се спазват следните минимални размери:
 а)
 за мостри с широчина между 3 и 60 mm дължината трябва да бъде 356 mm. В този случай материалът се подлага на изпитване по ширината на изделието;
 б)
 за мостри с широчина от 60 до 100 mm, дължината трябва да бъде най-малко 138 mm. В този случай потенциалното изгоряло разстояние отговаря на дължината на мострата, като измерването започва в първата точка за измерване;
 в)
 мострите с широчина по-малка от 60 mm и дължина по-малка от 356 mm и мострите с широчина между 60 и 100 mm и дължина под 138 mm, както и мострите с широчина под 3 mm, не могат да се изпитват по този метод.
 Фигура 20
 Мостра
 10.5.2. Вземане на мостри
 От изпитвания материал се вземат най-малко пет мостри. При материали с различна скорости на горене в различните направления (установени от предварителни изпитвания) петте (или повече) мостри се снемат и поставят в изпитвателния уред така, че да може да бъде измерена най-високата скорост на горене.
 Когато материалът се осигурява със стандартни широчини, се отрязва участък с дължина най-малко 500 mm, който покрива цялата широчина. От така изрязаното парче се вземат мострите, като те трябва да бъдат на не по-малко от 100 mm от ръба на материала и от участъци на еднакво разстояние един от друг.
 По същия начин се вземат мостри от крайните продукти, стига формата на продукта да позволява това. Когато дебелината на продукта е по-голяма от 13 mm, същата се свежда до 13 mm чрез механично въздействие върху страната, която не е обърната към пътническото отделение.
 Композитните материали (вж. точка 10.2.2) се изпитват, все едно че са с еднородна структура.
 В случай на материали, изградени от насложени един върху друг слоеве с различен състав, които не са композитни материали, всички слоеве от материала, разположени на дълбочина 13 mm от обърнатата към пътническото отделение повърхност, се изпитват поотделно.
 10.5.3. Привеждане към околните условия
 Мострите се привеждат към околните условия в продължение на най-малко 24 часа, но не повече от 7 денонощия, при температура 23 ± 2 °C и относителна влажност 50 ± 5 %, като трябва да останат в тези условия непосредствено до начало на изпитването.
 10.6. Методика
 10.6.1.
 Мострите с власинки или кичури се поставят върху плоска повърхност и с помощта на гребена се прави двукратно разчесване по посока обратна на власинките (точка 10.4.5).
 10.6.2.
 Мострата се поставя в държателя за мострата (точка 10.4.2) така, че откритата му страна да бъде обърната надолу към пламъка.
 10.6.3.
 Газовият пламък се регулира до височина от 38 mm посредством марката в камерата, при което смукателният отвор на горелката остава в затворено положение. Преди началото на първото изпитване пламъкът на горелката трябва да е горял в продължение на най-малко 1 минута с цел стабилизиране.
 10.6.4.
 Държателят с мострата се въвежда в горивната камера така, че краят на образеца да влезе в контакт с пламъка и след 15 секунди газовият поток се прекъсва.
 10.6.5.
 Измерването на времето на горене започва в момента, в който основата на пламъка премине през първата измервателна точка. Наблюдава се разпространението на пламъка откъм онази страна (горна или долна), която гори по-бързо.
 10.6.6.
 Измерването на времето на горене приключва, когато пламъкът достигне до последната измервателна точка или бъде угасен преди да е достигнал до нея. Ако пламъкът не успее да достигне последната измервателна точка, се измерва изгорялото разстояние до точката, в която пламъкът е бил угасен. Изгорялото разстояние представлява частта от мострата, разрушена от изгарянето по своята повърхност или във вътрешността си.
 10.6.7.
 Ако мострата не се възпламенява или не продължава да гори след изгасването на горелката, или ако пламъкът угасне преди да е достигнал до първата измервателна точка, така че да не може да се измери време на изгарянето, в изпитвателният протокол се вписва, че скоростта на горене е 0 mm/min.
 10.6.8.
 При провеждане на поредица от изпитвания или повторения на изпитванията трябва да се вземат мерки преди началото на всяко следващо изпитване температурата в горивната камера и държателя за мострата да не превишава 30 °C.
 10.7. Изчисляване
 Скоростта на горене В в милиметри за минута се определя по формулата:
 B = s/t × 60;
 където:
 s e изгорялото разстояние в милиметри,
 t е времето за изгаряне на разстояние s в секунди.
 10.8. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 10.9. Тълкуване на резултатите
 10.9.1.
 Счита се, че безопасните стъкла, покрити с пластмасов материал (точка 2.3 от настоящото правило) и стъклата от стъкло—пластмаса (точка 2.4 от настоящото правило) удовлетворяват изискванията по отношение на изпитването на огнеустойчивост, ако скоростта на горене не е по-висока от 250 mm/min.
 10.9.2
 Счита се, че безопасните стъкла от неогъваема пластмаса (точка 2.5.1 от настоящото правило), стъклата от гъвкава пластмаса (точка 2.5.2 от настоящото правило) и двойните стъкла от неогъваема пластмаса удовлетворяват изискванията по отношение на изпитването на огнеустойчивост, ако скоростта на горене не е по-висока от 110 mm/min.
 11. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ХИМИКАЛИ
 11.1. Химикали, използвани в изпитването
 11.1.1.
 Неабразивен сапунен разтвор: 1 тегловен % калиев олеат, разтворен в дейонизирана вода;
 11.1.2.
 почистващ разтвор за прозорци: воден разтвор на изопропанол и дипропилен гликол монометилов етер с концентрация на всеки от тях между 5 и 10 тегловни %, и амониев хидроокис с концентрация между 1 и 5 тегловни %;
 11.1.3.
 неразреден денатуриран алкохол: 1 обемна част метилов алкохол в 10 обемни части етилов алкохол;
 11.1.4.
 бензин или еквивалентен еталонен бензин: смес от 50 обемни % толуол, 30 обемни % 2,2,4-триметилпентан, 15 обемни % 2,4,4-триметил-1-пентан и 5 обемни % етилов алкохол.
 NB: Съставът на използвания бензин се отбелязва в протокола от изпитването.
 11.1.5.
 Еталонен керосин: смес от 50 обемни % n-октан и 50 обемни % n-декан.
 11.2. Метод на изпитване
 11.2.1. Изпитване с потапяне
 Два образеца за изпитване с размери 180 × 25 mm се подлагат на въздействието на всеки от химикалите, посочени в точка 11.1 по-горе, като за всяко изпитване и за всеки почистващ продукт се използва нов образец.
 Преди всяко изпитване образците се почистват в съответствие с указанията на производителя, след което се привеждат към околните условия в продължение на 48 часа при температура 23°C ± 2°C и относителна влажност 50 ± 5 %. Тези условия се поддържат в хода на всички изпитвания.
 Образците се потапят изцяло в изпитвателната течност и се оставят в нея в продължение на една минута, след което се изваждат и подсушават веднага с чисто памучно парче плат с попивателни свойства.
 11.2.2. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на междинния слой или на покритието от пластмаса
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат отношение.
 11.2.3. Тълкуване на резултатите
 11.2.3.1.
 Счита се, че изпитването за устойчивост на химикали е дало задоволителен резултат, ако не се забелязва омекване, лепливост, микропукнатини или видима загуба на прозрачност на образците за изпитване.
 11.2.3.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването за устойчивост на химикали, ако е изпълнено едно от следните условия:
 11.2.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителен резултат;
 11.2.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената нова поредица от изпитвания с друг комплект образци е дала задоволителни резултати.
 11.2.4. Методика на изпитване с натоварване
 11.2.4.1.
 Образецът за изпитване се закрепва като рамо на хоризонтален лост — от единия край има неподвижно закрепена опора, като образецът е разположен така, че цялата му широчина да се крепи на режещ ръб (опорна точка), разположен на 51 mm от неподвижно закрепения му край. На свободния край на образеца на разстояние 102 mm се закача тежест, както е показано на фигура 21 по-долу:
 Фигура 21
 Метод на разполагане на образеца за изпитване
 11.2.4.2.
 Тежестта е с маса 28,7 t2 g, където t е дебелината на образеца за изпитване в mm. Полученото напрежение при външните влакна на образеца за изпитване е приблизително 6,9 MPa.
 Пример: За образец с дебелина 3 mm, разположен хоризонтално между неподвижно закрепена опора и отстоящ на 51 mm от нея опорен ръб, тежестта, която се прилага на разстояние 102 mm от опорния ръб трябва да бъде 258 g.
 11.2.4.3.
 Докато върху образеца за изпитване се упражнява усилие, по горната му повърхност се нанася един от предписаните химикали над опорната точка. Химикалът се нанася с мека четка с широчина 13 mm, която се омокря с препарата преди всяка мазка. На интервали от 1 s по цялата широчина на образеца за изпитване се нанасят 10 отделни намазвания, като се избягват ръбовете и краищата (вж. фигура 22).
 Фигура 22
 Методика за нанасяне на химикали върху образеца за изпитване
 11.2.5. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Безцветно
 Оцветено
 Оцветяване на покритието от пластмаса или на пластмасовото стъкло
 1
 2
 Останалите второстепенни характеристики нямат отношение.
 11.2.6. Тълкуване на резултатите
 11.2.6.1.
 Счита се, че изпитването за устойчивост на химикали е дало задоволителен резултат, ако не се забелязва омекване, лепливост, микропукнатини или видима загуба на прозрачност.
 11.2.6.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването за устойчивост на химикали, ако е изпълнено едно от следните условия:
 11.2.6.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителен резултат;
 11.2.6.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената нова поредица от изпитвания с друг комплект образци е дала задоволителни резултати.
 12. ИЗПИТВАНЕ НА ГЪВКАВОСТ И ОГЪВАНЕ
 12.1. Приложно поле
 С това изпитване се установява дали дадена пластмаса трябва да бъде класифицирана в категорията на неогъваемите или на гъвкавите пластмаси.
 12.2. Метод на изпитване
 От материал с нормална дебелина се изрязва плоска мостра с дължина 300 mm и широчина 25 mm, която се закрепва хоризонтално в устройства за закрепване така, че 275 mm от дължината ѝ да излизат свободно извън държащото я устройство. Свободният край на мострата се поддържа в хоризонтално положение с помощта на подходяща опора до началото на изпитването. Шестдесет секунди след отстраняването на тази опора се измерва вертикалното отклонение на свободния край и се посочва в mm. Ако то превишава 50 mm, след това изпитване се провежда изпитване за огъване на 180°. Мострата се огъва за кратко, след което се огъва около парче ламарина с дебелина 0,5 mm така, че да ляга плътно между ламарината и стъклото от двете страни.
 12.3. Условия на изпитването
 —
 :
 Температура
 :
 20 °C ± 2 °C
 —
 :
 Относителна влажност
 :
 60 % ± 5 %
 12.4. Изисквания
 Вертикалното отклонение трябва да бъде повече от 50 mm за гъвкавите пластмаси и 10 секунди след сгъване на 180° материалът трябва да не показва никакви повреди, подобни на пукнатини в точката на огъване (вж. фигура 23).
 13. ИЗПИТВАНЕ С КРЪСТОСАНО НАРЯЗВАНЕ
 13.1 Приложно поле
 Това изпитване дава несложна методика за определяне на адхезията на покритията към повърхността на стъклото. Чрез него може да се направи оценка на крехкостта и на други якостни характеристики.
 13.2. Апаратура
 Режещ инструмент с 6 остриета, разположени на разстояние 1 mm едно от друго. Лупа с двукратно увеличение за обследване на напречно срязания образец (вж. фигура 24).
 Фигура 23
 Конфигурация за изпитването на гъвкавост
 Фигура 24
 Инструмент с шест остриета
 13.3. Метод на изпитване
 Покритието се нарязва до достигане на повърхността на стъклото с 6 среза и шест перпендикулярни на тях, така че да се получи решетка с 25 квадратчета.
 Режещият инструмент трябва да се движи равномерно със скорост от 2 до 5 cm/s, така че срязванията да достигат до повърхността на стъклото, но да не проникват твърде надълбоко.
 Срязванията се правят така, че двете водещи глави на края на инструмента да се допират еднакво до повърхността. След изпитването срязванията се обследват с лупа, за да се провери дали достигат до повърхността на стъклото. Изпитването се провежда поне на две различни места върху образеца. След като срязванията са направени по тях 5 пъти с приложен лек натиск и в двете диагонални посоки ръчно се прокарва четка от полиамиден косъм.
 13.4. Тълкуване на резултатите
 Срязванията на решетката се обследват с лупа. Ако ръбовете на срязванията са идеално гладки и ако няма отлепили се части от покритието, на покритието се дава стойност за кръстосано нарязване Gt0. Ако има отлепили се малки парченца в точките, където срязванията се пресичат, и ако оголилата се зона е равна на приблизително 5 % от площта на решетката, стойността за кръстосаното нарязване се определя на Gt1.
 По-големите оголени зони се степенуват съответно от Gt2 до Gt5.
 СТЕПЕН ЗА КРЪСТОСАНОТО НАРЯЗВАНЕ
 ОГОЛЕНА ЧАСТ ОТ ПЛОЩТА НА РЕШЕТКАТА
 Gt2
 между 5 и 15 %
 Gt3
 между 15 и 35 %
 Gt4
 между 35 и 65 %
 Gt5
 повече от 65 %
 (1) Подходящи приспособления за абразивно износване се произвеждат от Teledynе Taber (САЩ).
 (2) Подходящи абразивни ролки могат да бъдат набавени от Teledyn Taber (САЩ).
 (3) Напр. Atlas Ci Series, Heraeus Xenotest Series или Suga WEL-X Series.
 (4) Напр. Corning 7 740 Pyrex или Heraeus Suprax.
 (5) За общо облъчване с ултравиолетова светлина се считат всяко облъчване от лъчи с дължина на вълната под 400 nm.
 (6) Международна комисия по осветлението.
 (7) Определена в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3) (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, последно изменен с поправка 4).
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 ЗАКАЛЕНИ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За закалените предни стъкла се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават най-малко по отношение на една от следните основни или второстепенни характеристики:
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 Търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 Форма и размери;
 За закалените предни стъкла се счита, че за целите на изпитванията за разтрошаване и механични свойства принадлежат към една от следните две групи:
 1.1.2.1.
 плоски предни стъкла,
 1.1.2.2.
 огънати предни стъкла.
 1.1.3.
 Категория на дебелината, към която принадлежи номиналната дебелина „е“ (допустимото отклонение при изработката ± 0,2 mm):
 категория I
 е ≤ 4,5 mm
 категория II
 4,5 mm < e ≤ 5,5 mm
 категория III
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 категория IV
 6,5 mm < e
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 вид на материала (полирано (плоско) стъкло, флоатно стъкло, листово стъкло);
 1.2.2.
 оцветяване (безцветно или оцветено);
 1.2.3.
 наличие или отсъствие на проводници;
 1.2.4.
 наличие или отсъствие на непрозрачно затъмняване.
 2. ИЗПИТВАНЕ ЗА РАЗТРОШАВАНЕ
 2.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 2.1.1.
 Под внимание се взема единствено видът на материала.
 2.1.2.
 Счита се, че флоатното стъкло и листовото стъкло имат еднакви индекси на значимост.
 2.1.3.
 Изпитванията за разтрошаване трябва да се повтарят при преминаване от полирано (плоско) стъкло към флоатно или листово стъкло, и обратното.
 2.2. Брой мостри
 На изпитване се подлагат шест мостри от серията образци с най-малка разгъната площ и шест мостри от серията образци с най-голяма разгъната площ, взети в съответствие с предписанията на приложение 13.
 2.3. Различни зони на стъклото
 При закалените предни стъкла се различават две основни зони: FI и FII. Те могат също така да имат и една междинна зона FIII. Тези зони са дефинирани по-долу:
 2.3.1.
 Зона FI
 :
 периферна зона на фино раздробяване с широчина не по-малка от 7 cm, която се простира около целия ръб на предното стъкло и включва и външна ивица с широчина 2 cm, която не се взема под внимание при оценката на резултатите.
 2.3.2.
 Зона FII
 :
 зона на видимост с нееднородно раздробяване, която винаги включва правоъгълен участък с височина не по-малка от 20 cm и дължина не по-малка от 50 cm.
 2.3.2.1.
 За превозни средства от категория M1 центърът на правоъгълния участък се намира в кръг с радиус 10 cm, чийто център съвпада с проекцията на средата на сегмента V1-V2.
 2.3.2.2.
 За превозни средства от категория M1 центърът на правоъгълния участък се намира в кръг с радиус 10 cm, центърът на който съвпада с проекцията на точката 0.
 2.3.2.3.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки в протокола от изпитването се посочва местоположението на зоната на видимост.
 2.3.2.4.
 Височината на правоъгълника, посочен по-горе, може да бъде намалена до 15 cm за предни стъкла с височина по-малка от 44 cm.
 2.3.3.
 Зона FIII
 :
 междинна зона с широчина не по-голяма от 5 cm, разположена между зоните FI и FII.
 2.4. Метод на изпитване
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 1.
 2.5. Точки на удара (вж. приложение 17, фигура 2)
 2.5.1.
 Точките на удара се избират, както следва:
 точка 1
 :
 в централната част на зона FII, в участък с високо или ниско механично напрежение;
 точка 2
 :
 в зона FIII, възможно най-близо до вертикалната равнина на симетрия на зона FII;
 точки 3 и 3'
 :
 на 3 cm от краищата на една от средните линии на мострата; при наличие на белег за захващане едната от точките на удара трябва да бъде близо до края, върху който е белегът за захващането, а другата — близо до противоположния край;
 точка 4
 :
 в мястото, където радиусът на кривината върху най-дългата средна линия е най-малък;
 точка 5
 :
 на 3 cm, било отляво или отдясно, от края на мострата в място, където радиусът на кривината на ръба е най-малък.
 2.5.2.
 Изпитването за разтрошаване се провежда във всяка от точките 1, 2, 3, 3', 4 и 5.
 2.6. Тълкуване на резултатите
 2.6.1. Счита се, че дадено изпитване е дало задоволителен резултат, ако разтрошаването удовлетворява всички условия, посочени в точки 2.6.1.1, 2.6.1.2 и 2.6.1.3 по-долу.
 2.6.1.1. Зона FI:
 2.6.1.1.1.
 Броят на отломките във всеки квадрат с размери 5 × 5 cm трябва да бъде не по-малък от 40 и не по-голям от 350; когато са изброени обаче по-малко от 40 броя, ако броят на отломките в който и да било квадрат с размери 10 × 10 cm, който съдържа квадрата с размери 5 × 5 cm, е не по-малък от 160, резултатът е задоволителен.
 2.6.1.1.2.
 За целите на горното правило, отломка, която е разделена от страна на квадрата, се приема за половин отломка.
 2.6.1.1.3.
 Разтрошаването не се проверява в ивица с широчина 2 cm около края на мострата, представляваща рамката на стъклото, както и в участъка с радиус 7,5 cm около точката на удара.
 2.6.1.1.4.
 Допуска се наличие на не повече от 3 отломки с повърхност по-голяма от 3 cm2. Повече от две такива отломки не трябва да се намират в един и същи кръг с диаметър 10 cm.
 2.6.1.1.5.
 С изключение на случаите, предвидени в точка 2.6.2.2 по-долу, се допуска наличието на фрагменти с продълговата форма с дължина не по-голяма от 7,5 cm, при условие че същите не са с остри краища. Ако продълговатите отломки стигат до края на стъклото, те не трябва да сключват с него ъгъл по-голям от 45°.
 2.6.1.2 Зона FII:
 2.6.1.2.1.
 Остатъчната видимост след разрушаването на стъклото се изследва в правоъгълния участък, определен в точка 2.3.2. В този правоъгълен участък, общата площ на отломките с повърхност по-голяма от 2 cm2 трябва да съставлява не по-малко от 15 % от площта на правоъгълния участък; при предните стъкла с височина по-малка от 44 cm обаче, както и при стъклата с монтажен ъгъл спрямо вертикалата по-малък от 15°, процентната видимост трябва да бъде не по-малка от 10 % от площта на съответния правоъгълен участък.
 2.6.1.2.2.
 С изключение на случая, предвиден в точка 2.6.2.2, не се допуска наличие на отломки с повърхност по-голяма от 16 cm2.
 2.6.1.2.3.
 В радиус 10 cm около точката на удара, но само в онази част от кръга, която се включва в зоната FII, се допуска наличие на три отломки с повърхност по-голяма от 16 cm2, но не по-голяма от 25 cm2.
 2.6.1.2.4.
 Отломките трябва да имат като цяло правилна форма и да бъдат без точки от типа, описан в точка 2.6.1.2.4.1. Допуска се обаче наличие на не повече от 10 отломки с неправилна форма в който и да било правоъгълник с размери 50 × 20 cm, но не повече от 25 такива отломки върху цялата повърхност на предното стъкло.
 Никоя от тези отломки не трябва да притежава точка, която отстои на разстояние повече от 35 mm, измерено в съответствие с точка 2.6.1.2.4.1 по-долу.
 2.6.1.2.4.1.
 Една отломка се счита за отломка с неправилна форма, ако тя не може да се впише в окръжност с диаметър 40 mm, ако притежава поне една точка, отстояща на разстояние повече от 15 mm, измерено от върха на точка до частта, чиято широчина е равна на дебелината на стъклото, и ако притежава една или няколко точки с ъгъл при върха, по-малък от 40°.
 2.6.1.2.5.
 С изключение на случая, предвиден в точка 2.6.2.2, се допуска наличие на отломки с продълговата форма в зона FII като цяло, при условие че дължината им не е по-голяма от 10 cm.
 2.6.1.3. Зона FIII
 Характеристиките на разтрошаването в тази зона трябва да бъдат междинни между характеристиките на разтрошаването, допустими за двете съседни зони (FI и FII).
 2.6.2. Счита се, че представеното за типово одобрение предно стъкло удовлетворява изискванията от гледна точка на разтрошаването, ако е изпълнено поне едно от следните условия:
 2.6.2.1.
 всички изпитвания, проведени с използване на дефинираните в точка 2.5.1 точки на удара, са дали задоволителен резултат;
 2.6.2.2.
 едно от изпитванията, проведени с използване на дефинираните в точка 2.5.1 точки на удара, е излъчило незадоволителен резултат при отклонения, които не надхвърлят посочените по-долу граници:
 зона FI
 :
 не повече от пет отломки с дължина между 7,5 и 15 cm,
 зона FII
 :
 не повече от три отломки с повърхност между 16 и 20 cm2, разположени извън кръга с радиус 10 cm, чийто център съвпада с точката на удара;
 зона FIII
 :
 не повече от четири отломки с дължина между 10 и 17,5 cm,
 и е било проведено отново върху нова мостра, която или удовлетворява изискванията от точка 2.6.1, или дава отклонения в посочените по-горе граници.
 2.6.2.3.
 две от изпитванията, проведени с използване на дефинираните в точка 2.5.1 точки на удара, са дали незадоволителен резултат при отклонения, които не надхвърлят посочените в точка 2.6.2.2 граници, и новата серия изпитвания върху нов комплект от мостри е дала резултати, които удовлетворяват изискванията от точка 2.6.1, или не повече от две мостри от новия комплект дават отклонения в посочените в точка 2.6.2.2 граници.
 2.6.3. Ако бъдат констатирани горепосочените отклонения, същите трябва да се впишат в протокола от изпитването, към който се прилагат записи на траен носител на картината на разтрошаване на съответните участъци от предното стъкло.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Брой мостри
 3.2.1.
 За всяка група закалени предни стъкла на изпитване се подлагат четири мостри с приблизително най-малката разгъната площ и четири мостри с приблизително най-голямата разгъната площ, като всичките осем проби са от типовете, избрани за целите на изпитванията на разтрошаване (вж. точка 2.2).
 3.2.2.
 Като алтернатива, по преценка на лабораторията, провеждаща изпитванията, за всяка категория дебелина на предните стъкла на изпитване се подлагат шест мостри с размери (1 100 mm × 500 mm)
 .
 3.3. Метод на изпитване
 3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3,1.
 3.3.2.
 Височината на падане е 1,50 m
 .
 3.4. Тълкуване на резултатите
 3.4.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако предното стъкло или мострата за изпитване са се разтрошили.
 3.4.2.
 Счита се, че представената за одобрение серия от мостри удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.4.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителен резултат;
 3.4.2.2.
 едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат и е била проведена нова серия изпитвания върху нов комплект проби, която е дала задоволителни резултати.
 4. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 Изискванията по отношение на оптичните качества, посочени в приложение 3, точка 9, се отнасят до всеки тип предно стъкло.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 РАВНОМЕРНО ЗАКАЛЕНИ СТЪКЛА
 (1)
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 Счита се, че равномерно закалените стъкла принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по отношение на една от следните основни или второстепенни характеристики.
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 характер на процеса на закаляване (термичен или химичен);
 1.1.3.
 категория на формата; различават се две категории:
 1.1.3.1.
 плоски стъкла, и
 1.1.3.2.
 плоски и огънати стъкла;
 1.1.4.
 категория на дебелината, към която принадлежи номиналната дебелина „е“ (допустимото отклонение при изработването е 0,2 mm):
 категория I
 e ≤ 3,5 mm
 категория II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 категория III
 4,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 категория IV
 6,5 mm < e
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 вид на материала (полирано (плоско) стъкло, флоатно стъкло, листово стъкло);
 1.2.2.
 оцветяване (безцветно или оцветено);
 1.2.3.
 наличие или отсъствие на проводници,
 1.2.4.
 наличие или отсъствие на непрозрачно затъмняване.
 2. ИЗПИТВАНЕ ЗА РАЗТРОШАВАНЕ
 2.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Материал
 Индекс на значимост
 Плоско стъкло
 2
 Флоатно стъкло
 1
 Листово стъкло
 1
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 2.2. Подбор на мострите
 2.2.1.
 За изпитване се вземат мостри от всяка категория на формата и от всяка категория на дебелината, които се произвеждат трудно, в съответствие със следния критерий:
 2.2.1.1.
 за плоските стъкла се осигуряват два комплекта мостри, съответстващи на:
 2.2.1.1.1.
 най-голямата разгъната площ,
 2.2.1.1.2.
 най-малкия ъгъл между две съседни страни;
 2.2.1.2.
 за плоските и огънатите стъкла се осигуряват три комплекта проби, съответстващи на:
 2.2.1.2.1.
 най-голямата разгъната площ,
 2.2.1.2.2.
 най-малкия ъгъл между две съседни страни.
 2.2.1.2.3.
 най-голямата височина на сегмента.
 2.2.2.
 Счита се, че изпитванията, проведени върху мостри, съответстващи на най-голямата площ „S“, са приложими към всяка друга площ, по-малка от S + 5 %.
 2.2.3.
 Ако представените мостри имат ъгъл γ по-малък от 30°, се счита, че изпитванията са приложими към всички произвеждани стъкла с ъгъл по-голям от γ – 5°.
 Ако представените мостри имат ъгъл γ по-голям или равен на 30°, се счита, че изпитванията са приложими към всички произвеждани стъкла с ъгъл по-голям или равен на 30°.
 2.2.4.
 Ако височината на сегмента h на представените мостри е по-голяма от 100 mm, се счита, че изпитванията са приложими към всички произвеждани стъкла с височина на сегмента по-малка от h + 30 mm.
 Ако височината на сегмента на представените мостри е по-малка или равна на 100 mm, се счита, че изпитванията са приложими към всички произвеждани стъкла с височина на сегмента по-малка или равна на 100 mm.
 2.3. Брой на мострите за едно изпитване
 Броят на мострите във всяка група от категорията на формата, определена в точка 1.1.3 по-горе, е, както следва:
 Тип на стъклото
 Брой мостри
 Плоско (2 комплекта)
 4
 Плоско и огънато (3 комплекта)
 5
 2.4. Метод на изпитване
 2.4.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 1.
 2.5. Точки на удара (вж. приложение 17, фигура 3)
 2.5.1.
 За плоски стъкла и огънати стъкла точките на удара, описани съответно в приложение 17, фигури 3а и 3б, от една страна, и в приложение 17, фигура 3в, от друга страна, са, както следва:
 точка 1
 :
 на разстояние 3 cm от ръбовете на стъклото, в участъка, където радиусът на кривината на ръба е най-малък;
 точка 2
 :
 на разстояние 3 cm от ръба на една от средните линии, върху онази страна (ако такава има) от стъклото, върху която е нанесен белегът за захващането;
 точка 3
 :
 в геометричния център на стъклото;
 точка 4
 :
 само за огънати стъкла; тази точка се избира върху най-голямата средна линия в участъка от стъклото, където радиусът на кривината е най-малък.
 2.5.2.
 Изпитването се провежда по веднъж във всяка от предписаните точки на удряне.
 2.6. Тълкуване на резултатите
 2.6.1.
 Счита се, че дадено изпитване е дало задоволителен резултат, ако разтрошаването удовлетворява следните условия:
 2.6.1.1.
 Броят на отломките във всеки квадрат с размери 5 × 5 cm е не по-малък от 40 и не по-голям от 400, или 450 при стъклата с дебелина не по-голяма от 3,5 mm.
 2.6.1.2.
 За целите на горното правило, отломка, която е разделена от страна на квадрат, се приема за половин отломка.
 2.6.1.3.
 Разтрошаването не се проверява в ивица с широчина 2 cm около края на мострата, представляваща рамката на стъклото, както и в участъка с радиус 7,5 cm около точката на удара.
 2.6.1.4.
 Не се допуска наличие на отломки с повърхност по-голяма от 3 cm2, освен в участъците, посочени в точка 2.6.1.3 по-горе.
 2.6.1.5.
 Допускат се няколко отломки с продълговата форма, при условие че:
 краищата им не са с режещи ръбове,
 ако достигат до ръба на стъклото, ъгълът, който образуват с него, не е по-голям от 45°,
 и ако, с изключение на случая, посочен в точка 2.6.2.2 по-долу,
 дължината им не надвишава 7,5 cm.
 2.6.2.
 Счита се, че представените за одобрение мостри удовлетворяват изискванията от гледна точка на разтрошаването, ако е изпълнено поне едно от следните условия:
 2.6.2.1.
 всички изпитвания, проведени с използване на предписаните в точка 2.5.1 точки на удряне, са дали задоволителен резултат;
 2.6.2.2.
 едно от изпитванията, проведени с използване на предписаните в точка 2.5.1 точки на удряне, е дало незадоволителен резултат при отклонения, които не надхвърлят посочените по-долу граници:
 не повече от 5 отломки с дължина между 6 и 7,5 cm,
 не повече от 4 отломки с дължина между 7,5 и 10 cm,
 и е било проведено отново върху нова мостра, която или удовлетворява изискванията от точка 2.6.1, или дава отклонения в посочените по-горе граници;
 2.6.2.3.
 две от изпитванията, проведени с използване на предписаните в точка 2.5.1 точки на удряне, са дали незадоволителен резултат при отклонения, които не надхвърлят посочените в точка 2.6.2.2 граници, и нова серия изпитвания върху нов комплект от мостри е дала резултати, които удовлетворяват изискванията от точка 2.6.1, или не повече от две проби от новия комплект дават отклонения в посочените в точка 2.6.2.2 граници.
 2.6.3.
 Ако бъдат констатирани горепосочените отклонения, същите трябва да се впишат в протокола от изпитването, към който се прилагат записи на траен носител на картината на разтрошаване на съответните участъци от предното стъкло.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ
 3.1. Изпитване с кълбо с маса 227 g
 3.1.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Материал
 Индекс на значимост
 Оцветяване
 Индекс на значимост
 Полирано стъкло
 2
 Безцветно
 1
 Флоатно стъкло
 1
 Оцветено
 2
 Листово стъкло
 1
 Другите второстепенни характеристики (а именно, наличие или липса на проводници) нямат приложение.
 3.1.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат по шест образеца за всяка категория на дебелината в съответствие с точка 1.1.4 по-горе.
 3.1.3. Метод на изпитване
 3.1.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 2.1.
 3.1.3.2.
 Височината на падане (от долната повърхност на кълбото до горната повърхност на образеца за изпитване) е съгласно посочената за различните дебелини на стъклото в следната таблица:
 Номинална дебелина на стъклото (е)
 Височина на падане
 e ≤ 3,5 mm
 2,0 m + 5 – 0 mm
 3,5 mm < e
 2,5 m + 5 – 0 mm
 3.1.4. Тълкуване на резултатите
 3.1.4.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако образецът не се строши.
 3.1.4.2.
 Счита се, че представеният за одобрение комплект образци удовлетворява изискванията от гледна точка на механичната якост, ако е изпълнено поне едно от следните условия:
 3.1.4.2.1
 не повече от едно изпитване е дало незадоволителен резултат,
 3.1.4.2.2
 две от изпитванията са дали незадоволителен резултат и е била проведена нова серия изпитвания върху нов комплект от шест образеца, която е дала задоволителни резултати.
 4. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 4.1.
 Изискванията, отнасящи се до нормалната светлопропускливост, посочени в приложение 3, точка 9.1, се прилагат по отношение на равномерно закалените стъкла или части от стъкла, различни от предни стъкла, които са разположени в места, които имат съществено значение за видимостта на водача.
 4.2.
 Предписанията на точка 9 от приложение 3 се прилагат за равномерно закалените стъкла, използвани като предни стъкла на бавно движещи се превозни средства, които поради своите конструктивни характеристики не могат да превишават 40 km/h. Предписанията не се прилагат за плоски предни стъкла, които попадат във вече одобрена група.
 (1) Този тип равномерно закалени стъкла може да се използва за предни стъкла на бавно движещи се превозни средства, които поради конструктивните си характеристики не могат да превишават 40 km/h.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 ОБИКНОВЕНИ МНОГОСЛОЙНИ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За обикновените многослойни предни стъкла се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики:
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 форма и размери;
 За целите на изпитванията на механичните свойства и устойчивост на въздействие от околната среда обикновените многослойни предни стъкла се разглеждат като принадлежащи към една група.
 1.1.3.
 брой на слоевете стъкло;
 1.1.4.
 номинална дебелина „е“ на предното стъкло при допустимо отклонение при изработването 0,2 n mm (където „n“ е броят на слоевете стъкло в предното стъкло) над или под приписваната номинална стойност;
 1.1.5.
 номинална дебелина на междинния слой или междинните слоеве;
 1.1.6.
 характер и тип на междинния слой или междинните слоеве (напр. PVB или друг пластмасов междинен слой или слоеве).
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 вид на материала (полирано (плоско) стъкло, флоатно стъкло, листово стъкло),
 1.2.2.
 оцветяване (пълно или частично) на междинния слой или междинните слоеве (безцветни или оцветени),
 1.2.3.
 оцветяване на стъклото (безцветно или оцветено),
 1.2.4.
 наличие или отсъствие на проводници,
 1.2.5.
 наличие или отсъствие на непрозрачно затъмняване.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При обикновените многослойни предни стъкла всички изпитвания, с изключение на изпитванията на удар с модел на глава (точка 3.2 по-долу) и изпитванията на оптичните качества, се провеждат върху плоски образци за изпитване, които или са изрязани от реални предни стъкла или са специално изработени за целта. И в двата случая образците за изпитване трябва да бъдат във всички отношения строго представителни за серийно произвежданите предни стъкла, за които е заявено одобрение.
 2.2.
 Преди всяко изпитване образците трябва да престоят в продължение на не по-малко от четири часа при температура 23 °C ± 2 °C. Изпитванията се провеждат възможно най-скоро след изваждането на изпитваните образци от съда, в който са били съхранявани.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Изпитване на удар с модел на глава върху цяло предно стъкло
 3.2.1. Брой мостри
 Изпитват се по четири мостри от участъка с най-малка разгъната площ и от участъка с най-голяма разгъната площ в съответствие с предписанията на приложение 13.
 3.2.2. Метод на изпитване
 3.2.2.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.1.
 3.2.2.2.
 Височината на падане е 1,50 m
 .
 3.2.3. Тълкуване на резултатите
 3.2.3.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 3.2.3.1.1.
 пробата се разрушава, образувайки многобройни кръгови пукнатини, чийто център е приблизително около точката на удара, като най-близко разположените до точката на удара пукнатини отстоят от нея на разстояние не по-голямо от 80 mm;
 3.2.3.1.2.
 слоевете стъкло трябва да останат слепени с междинния пластмасов слой. Извън окръжността с диаметър 60 mm, центърът на която съвпада с точката на удара, се допуска отделяне на междинния слой на едно или няколко места с широчина по-малка от 4 mm от всяка страна на дадена пукнатина.
 3.2.3.1.3.
 От страната на удара:
 3.2.3.1.3.1.
 не трябва да има оголване на междинния слой в участък с площ по-голяма от 20 cm2,
 3.2.3.1.3.2.
 се допуска разкъсване в междинния слой с дължина до 35 mm.
 3.2.3.2.
 Счита се, че даден комплект мостри, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.2.3.2.1.
 всичките изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 3.2.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 3.3. Изпитване на удар с модел на глава върху плоски образци за изпитване
 3.3.1. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест образеца с размери (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3.2. Метод на изпитване
 3.3.2.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.1.
 3.3.2.2.
 Височината на падане е 4 m mm
 .
 3.3.3. Тълкуване на резултатите
 3.3.3.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 3.3.3.1.1.
 образецът за изпитване се деформира и разрушава, образувайки многобройни кръгови пукнатини, чийто център е приблизително в точката на удара;
 3.3.3.1.2.
 допуска се поява на разкъсвания в междинния слой, при условие че моделът на глава не минава през образеца;
 3.3.3.1.3.
 не се допуска от междинния слой да се отделят големи отломки стъкло.
 3.3.3.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.3.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителен резултат, или
 3.3.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителен резултат.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ
 4.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 4.2. Изпитване с кълбо с маса 2 260 g
 4.2.1. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест броя квадратни образци за изпитване със страна 300 mm.
 4.2.2. Метод на изпитване
 4.2.2.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 2.2.
 4.2.2.2.
 Височината на падане (от долната повърхност на кълбото до горната повърхност на образеца за изпитване) е 4 m
 .
 4.2.3. Тълкуване на резултатите
 4.2.3.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако кълбото не минава през стъклото до 5 секунди след момента на удара.
 4.2.3.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с кълбо с маса 2 260 g, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 4.2.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителен резултат, или
 4.2.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителен резултат.
 4.3. Изпитване с кълбо с маса 227 g
 4.3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 4.3.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат двадесет квадратни образеца за изпитване със страна 300 mm.
 4.3.3. Метод на изпитване
 4.3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 2.1.
 Десет от образците се изпитват при температура + 40 °C ± 2 °C, а останалите десет — при температура – 20 °C ± 2 °C.
 4.3.3.2.
 Височината на падане за различните категории на дебелината и масата на отделилите се отломки са дадени в таблицата по-долу.
 Дебелина на образците за изпитване
 mm
 + 40 °C
 – 20 °C
 Височина на падане
 m (1)
 Максимално допустима маса на отломките
 g
 Височина на падане
 m (1)
 Максимално допустима маса на отломките
 g
 e ≤ 4,5
 4,5 < e ≤ 5,5
 5,5 < e ≤ 6,5
 e > 6,5
 9
 10
 11
 12
 12
 15
 20
 25
 8,5
 9
 9,5
 10
 12
 15
 20
 25
 4.3.4. Тълкуване на резултатите
 4.3.4.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 —
 кълбото не е преминало през образеца за изпитване,
 —
 образецът за изпитване не се е разчупил на няколко части,
 —
 ако междинният слой не е разкъсан, теглото на отломките, отделили се от страната на стъклото, която е противоположна на точката на удара, не трябва да превишава съответните стойности, посочени в точка 4.3.3.2 по-горе.
 4.3.4.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с кълбо с маса 227 g, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 4.3.4.2.1.
 не по-малко от осем изпитвания, проведени при всяка от изпитвателните температури, са дали задоволителен резултат, или
 4.3.4.2.2.
 повече от две изпитвания, проведени при всяка от изпитвателните температури, са дали незадоволителен резултат и при проведената нова серия изпитвания върху нов комплект образци за изпитване е получен задоволителен резултат.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪЗДЕЙСТВИЯ ОТ ОКОЛНАТА СРЕДА
 5.1. Изпитване на абразивно износване
 5.1.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 В сила са изискванията от приложение 3, точка 4, като изпитването се провежда в течение на 1 000 цикъла.
 5.1.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че безопасното стъкло удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на абразивно износване, ако степента на разсейване на светлината в резултат на абразивното износване на образеца не е по-голяма от 2 %.
 5.2. Изпитване за устойчивост на висока температура
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 5.
 5.3. Изпитване на устойчивостта на светлинно излъчване
 5.3.1. Общи изисквания
 Това изпитване се провежда само ако съответната лаборатория въз основа на информацията, която има за междинния слой, счете това за необходимо.
 5.3.2. Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 6.3.
 5.4. Изпитване за устойчивост на влага
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 7.
 6. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 Изискванията по отношение на оптичните качества, посочени в приложение 3, точка 9, се прилагат за всеки тип предно стъкло. Те не се прилагат за плоски предни стъкла, които попадат във вече одобрена група, ако ъгълът на наклона спрямо вертикалата е по-малък от 40°.
 (1) Допустимото отклонение по отношение на височината на падане е .
 ПРИЛОЖЕНИЕ 7
 МНОГОСЛОЙНИ СТЪКЛА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За многослойните стъкла, които не са предни стъкла, се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики:
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 категория на дебелината на стъклото, към която принадлежи номиналната дебелина „е“ при допустимо отклонение на изработката ± 0,2 n mm (където „n“ е броят на слоевете стъкло):
 категория I
 e ≤ 5,5 mm
 категория II
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 категория III
 6,5 mm < e
 1.1.3.
 номинална дебелина на междинния слой или междинните слоеве;
 1.1.4.
 характер и тип на междинния слой или междинните слоеве (напр. PVB или друг пластмасов междинен слой или слоеве);
 1.1.5.
 специална обработка, на която евентуално са били подложени един или няколко от слоевете стъкло;
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 вид на материала (полирано (плоско) стъкло, флоатно стъкло, листово стъкло),
 1.2.2.
 оцветяване (пълно или частично) на междинния слой или междинните слоеве (безцветни или оцветени),
 1.2.3.
 оцветяване на стъклото (безцветно или оцветено),
 1.2.4.
 наличие или отсъствие на непрозрачно затъмняване.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При многослойните стъкла, различни от предни стъкла, изпитванията се провеждат върху плоски образци за изпитване, които са или отрязани от реални стъкла или са специално изработени. И в двата случая образците за изпитване трябва да бъдат във всички отношения строго представителни за производството, за които е заявено одобрение.
 2.2.
 Преди всяко изпитване изпитваните образците от многослойно стъкло трябва да престоят в продължение на не по-малко от 4 часа при температура 23 °C ± 2 °C. Изпитванията се провеждат веднага след изваждането на изпитваните образци от съда, в който същите са били съхранявани.
 2.3.
 Счита се, че предписанията на настоящото приложение са изпълнени, ако стъклото, представено за одобрение, има същата структура като предно стъкло, което вече е одобрено в съответствие с изискванията на приложение 6 или 8, или 9.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест образеца с размери (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3. Метод на изпитване
 3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.1.
 3.3.2.
 Височината на падане е 1,50 m
 .
 3.4. Тълкуване на резултатите
 3.4.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 3.4.1.1.
 образецът за изпитване се деформира и разрушава, образувайки многобройни кръгови пукнатини, чийто център е приблизително в точката на удара;
 3.4.1.2.
 допуска се поява на разкъсване в междинния слой, при условие че главата на манекена не е преминала през образеца;
 3.4.1.3.
 не се допуска от междинния слой да се отделят големи отломки стъкло.
 3.4.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.4.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 3.4.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителен резултат.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ — ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С КЪЛБО С ТЕГЛО 227 g
 4.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 4.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат четири квадратни образеца за изпитване (300 mm × 300 mm) .
 4.3. Метод на изпитване
 4.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 2.1.
 4.3.2.
 Височината на падане (от долната повърхност на кълбото до горната повърхност на образеца за изпитване) за различните номинални дебелини е посочена в таблицата по-долу:
 Номинална дебелина
 Височина на падане
 e ≤ 5,5 mm
 5 m
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 6 m
 6,5 mm < e
 7 m
 4.4. Тълкуване на резултатите
 4.4.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 —
 кълбото не е преминало през образеца за изпитване,
 —
 образецът за изпитване не се е разчупил на няколко части,
 —
 теглото на няколкото отломки, които може да са се отделили от страната на стъклото, противоположна на точката на удара, не е по-голямо от 15 g.
 4.4.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представен за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на механична якост, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 4.4.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителен резултат, или
 4.4.2.2.
 не повече от две изпитвания са дали незадоволителен резултат и е проведената нова серия изпитвания върху нов комплект образци е дала задоволителен резултат.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕ ОТ ОКОЛНАТА СРЕДА
 5.1. Изпитване на абразивно износване
 5.1.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 В сила са изискванията от приложение 3, точка 4, като изпитването се провежда в течение на 1 000 цикъла.
 5.1.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че безопасното стъкло удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на абразивно износване, ако степента на разсейване на светлината в резултат на абразивното износване на образеца не е по-голяма от 2 %.
 5.2. Изпитване за устойчивост на висока температура
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 5.
 5.3. Изпитване на устойчивостта на светлинно излъчване
 5.3.1. Общи изисквания
 Това изпитване се провежда само ако съответната лаборатория счете това за необходимо въз основа на информацията, която има за междинния слой.
 5.3.2. Брой на мострите или образците за изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 6.3.
 5.4. Изпитване за устойчивост на влага
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 7.
 6. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 Предписанията по отношение на нормалната светлопропускливост, посочени в приложение 3, точка 9.1, се прилагат за стъкла, различни от предни стъкла, или за части от стъкла, различни от предни стъкла, които са разположени в места, които имат съществено значение за видимостта на водача.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8
 ОБРАБОТЕНИ МНОГОСЛОЙНИ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За обработените многослойни предни стъкла се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики.
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 форма и размери;
 За целите на изпитванията на разтрошаване, механични качества и устойчивост на въздействие от околната среда обработените многослойни предни стъкла се разглеждат като принадлежащи към една група.
 1.1.3.
 брой на слоевете стъкло;
 1.1.4.
 номинална дебелина „е“ на предното стъкло при допустимо отклонение на изработката 0,2 n mm (където „n“ е броят на слоевете стъкло в предното стъкло) над или под приписаната номинална стойност;
 1.1.5.
 специална обработка, на която евентуално са били подложени един или няколко от слоевете стъкло;
 1.1.6.
 номинална дебелина на междинния слой или междинните слоеве;
 1.1.7.
 характер и тип на междинния слой или междинните слоеве (напр. PVB или друг пластмасов междинен слой или слоеве).
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 вид на материала (полирано (плоско) стъкло, флоатно стъкло, листово стъкло),
 1.2.2.
 оцветяване (пълно или частично) на междинния слой или междинните слоеве (безцветни или оцветени),
 1.2.3.
 оцветяване на стъклото (безцветно или оцветено),
 1.2.4.
 наличие или отсъствие на проводници,
 1.2.5.
 наличие или отсъствие на непрозрачно затъмняване.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При обработените многослойни предни стъкла всички изпитвания, с изключение на изпитването на удар с модел на глава върху цяло предно стъкло и изпитванията за определяне на оптичните качества, се провеждат върху мостри и/или плоски образци за изпитване, които са специално изработени за целта. Образците за изпитване обаче трябва да бъдат във всички отношения строго представителни за серийно произвежданите предни стъкла, за които е заявено одобрение.
 2.2.
 Преди всяко изпитване образците трябва да престоят в продължение на не по-малко от четири часа при температура 23 °C ± 2 °C. Изпитванията се провеждат възможно най-бързо след изваждането на изпитваните образци от съда, в който същите са били съхранявани.
 3. ПРЕДПИСАНИ ИЗПИТВАНИЯ
 Обработените многослойни предни стъкла се подлагат на следните изпитвания:
 3.1.
 изпитванията, предписани в приложение 6 за обикновените многослойни предни стъкла,
 3.2.
 изпитването за разтрошаване, описано в точка 4 по-долу.
 4. ИЗПИТВАНЕ ЗА РАЗТРОШАВАНЕ
 4.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Материал
 Индекс на значимост
 Плоско стъкло
 2
 Флоатно стъкло
 1
 Листово стъкло
 1
 4.2. Брой на образците за изпитване или на мострите
 За всяка точка на удряне на изпитване се подлага по един образец с размери (1 100 × 500 mm) или по една мостра.
 4.3. Метод на изпитване
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 1.
 4.4. Точка или точки на удара
 Стъклото се удря върху всеки от външните обработени пластове в центъра на образеца за изпитване или мострата.
 4.5. Тълкуване на резултатите
 4.5.1.
 За всяка точка на удряне се счита, че изпитването на разтрошаване е дало задоволителен резултат, ако общата повърхност на отломките с повърхност по-голяма от 2 cm2, включени в правоъгълния участък, определен в точка 2.3.2 от приложение 4, съставлява не по-малко от 15 % от площта на правоъгълния участък.
 4.5.1.1.
 При изпитване на мостра:
 4.5.1.1.1.
 За превозни средства от категория M1 центърът на правоъгълния участък трябва да се намира в кръг с радиус 10 cm, центърът на който съвпада с проекцията на сегмента V1 V2.
 4.5.1.1.2.
 За превозни средства от категории M и N, различни от M1, центърът на правоъгълния участък трябва да попада в кръг с радиус 10 cm, центърът на който съвпада с проекцията на точката 0.
 4.5.1.1.3.
 При селскостопански и горски трактори и при превозни средства за строителни площадки в протокола от изпитването се посочва местоположението на зоната за видимост.
 4.5.1.1.4.
 Височината на правоъгълния участък може да бъде намалена до 15 cm при предни стъкла, височината на които е по-малка от 44 cm, или стъкла, монтажният ъгъл на които е по-малък от 15° спрямо вертикалата; процентната видимост трябва да бъде равна на 10 % от повърхността на съответния правоъгълен участък.
 4.5.1.2.
 При изпитване на образци центърът на правоъгълния участък трябва да лежи върху по-голямата ос на изпитваната проба на разстояние 450 mm от единия от ръбовете ѝ.
 4.5.2.
 Счита се, че един образец за изпитване или една проба, представен(а) за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на разтрошаването, ако е изпълнено едно от следните условия:
 4.5.2.1.
 изпитването е дало задоволителен резултат за всяка точка на удряне, или
 4.5.2.2.
 за всяка точка на удряне, по отношение на която е регистриран незадоволителен резултат, изпитването е било повторено върху нов комплект от четири образеца за изпитване, при което проведените в една и съща точка на удряне изпитвания върху четирите нови образеца са дали задоволителен резултат.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9
 БЕЗОПАСНИ СТЪКЛА, ПОКРИТИ С ПЛАСТМАСОВ МАТЕРИАЛ
 (от вътрешната страна)
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 Ако имат покритие от пластмасов материал, нанесено от вътрешната страна, материалите за безопасните стъкла, дефинирани в приложения 4—8, трябва да удовлетворяват, освен изискванията от съответните приложения, следните допълнителни изисквания.
 2. ИЗПИТВАНЕ НА АБРАЗИВНО ИЗНОСВАНЕ
 2.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Пластмасовото покритие се подлага на изпитване в течение на 100 цикъла в съответствие с изискванията, предвидени в приложение 3, точка 4.
 2.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че пластмасовото покритие удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на абразивно износване, ако степента на разсейване на светлината в резултат на абразивното износване на образеца не е по-голяма от 4 %.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЛАГА
 3.1.
 Материалите за закалени безопасни стъкла с пластмасово покритие се подлагат на изпитване за устойчивост на влага.
 3.2.
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 7.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТТА НА ПРОМЯНА НА ТЕМПЕРАТУРАТА
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 8.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 10.
 6. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ХИМИКАЛИ
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 11.2.1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10
 ПРЕДНИ СТЪКЛА ОТ СТЪКЛО—ПЛАСТМАСА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За предните стъкла от стъкло—пластмаса се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики:
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 форма и размери;
 За целите на изпитванията на механична якост, устойчивост на въздействия от околната среда, устойчивост на промяна на температурата и устойчивост на химикали се счита, че предните стъкла от стъкло—пластмаса принадлежат към една група.
 1.1.3.
 брой на пластмасовите слоеве;
 1.1.4.
 номинална дебелина „е“ на предното стъкло при допустимо отклонение на изработката ± 0,2 mm;
 1.1.5.
 номинална дебелина на слоя от стъкло;
 1.1.6.
 номинална дебелина на слоя(евете) от пластмаса, изпълняващ(и) ролята на междинен слой (междинни слоеве);
 1.1.7.
 характер и тип на слоевете от пластмаса, изпълняващи ролята на междинни слоеве (напр. PVB или друг материал) и на пластмасовия слой, разположен по вътрешната повърхност;
 1.1.8.
 евентуална специална обработка, на каквато може да е било подложено стъклото.
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1
 естество на материала (плоско стъкло, флоатно стъкло, листово стъкло),
 1.2.2.
 оцветяване (пълно или частично) на слоя (слоевете) от пластмаса (безцветни или оцветени),
 1.2.3.
 оцветяване на стъклото (безцветно или оцветено),
 1.2.4.
 наличие или отсъствие на проводници,
 1.2.5.
 наличие или отсъствие на непрозрачно затъмняване.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При предните стъкла от стъкло—пластмаса всички изпитвания с изключение на изпитването на удар с модел на глава (точка 3.2) и изпитванията за определяне на оптичните качества се провеждат върху плоски образци за изпитване, които или са изрязани от действителни предни стъкла или са специално изработени за целта. И в двата случая образците за изпитване трябва да бъдат във всички отношения строго представителни за серийно произвежданите предни стъкла, за които е заявено одобрение.
 2.2.
 Преди всяко изпитване образците трябва да престоят в продължение на не по-малко от четири часа при температура 23 °C ± 2 °C. Изпитванията се провеждат възможно най-скоро след изваждането на изпитваните образци от съда, в който са били съхранявани.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Изпитване на удар с модел на глава върху цяло предно стъкло
 3.2.1. Брой мостри
 На изпитване се подлагат четири мостри от серията мостри с най-малка разгъната площ и четири мостри от серията мостри с най-голяма разгъната площ, подбрани в съответствие с изискванията от приложение 13.
 3.2.2. Метод на изпитване
 3.2.2.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.1.
 3.2.2.2.
 Височината на падане е 1,50 m
 .
 3.2.3. Тълкуване на резултатите
 3.2.3.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 3.2.3.1.1.
 слоят от стъкло се разрушава, образувайки многобройни кръгови пукнатини, чийто център е приблизително в точката на удара, при което най-близко разположените до точката на удара пукнатини отстоят от нея на разстояние не по-голямо от 80 mm;
 3.2.3.1.2.
 слоят от стъкло трябва да остане слепен с междинния слой от пластмасов материал. Допуска се отделяне на междинния слой на едно или няколко места с широчина по-малка от 4 mm от всяка страна на дадена пукнатина, стига тя да е разположени извън окръжността с диаметър 60 mm, центърът на която съвпада с точката на удара;
 3.2.3.1.3.
 допуска се разкъсване на междинния слой откъм страната на удара с дължина до 35 mm.
 3.2.3.2.
 Счита се, даден комплект образи за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.2.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 3.2.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителен резултат.
 3.3. Изпитване на удар с модел на глава върху плоски образци за изпитване
 3.3.1. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест образеца с размери (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3.2. Метод на изпитване
 3.3.2.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.1.
 3.3.2.2.
 Височината на падане е 4 m
 .
 3.3.3. Тълкуване на резултатите
 3.3.3.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 3.3.3.1.1.
 слоят от стъкло поддава и се счупва, образувайки многобройни кръгови пукнатини, чийто център е приблизително в точката на удара;
 3.3.3.1.2.
 допускат се разкъсвания на междинния слой, при условие че главата на манекена не минава през образеца за изпитване;
 3.3.3.1.3.
 не се допуска от междинния слой да се отделят големи отломки стъкло.
 3.3.3.2.
 Счита се, че даден комплект образи за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.3.3.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 3.3.3.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителен резултат.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ
 4.1. Индекси на значимост, метод на изпитване и тълкуване на резултатите
 Прилагат се изискванията от приложение 6, точка 4.
 4.2. Третото изискване от точка 4.3.4.1 от приложение 6 обаче не се прилага.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕ ОТ ОКОЛНАТА СРЕДА
 5.1. Изпитване на абразивно износване
 5.1.1. Изпитване на абразивно износване на външната повърхност
 5.1.1.1.
 Прилагат се изискванията от приложение 6, точка 5.1.
 5.1.2. Изпитване на абразивно износване на вътрешната повърхност
 5.1.2.1.
 Прилагат се изискванията от приложение 9, точка 2.
 5.2. Изпитване за устойчивост на висока температура
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 5.
 5.3. Изпитване на устойчивостта на светлинно излъчване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 6.3.
 5.4. Изпитване за устойчивост на влага
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 7.
 5.5. Изпитване на въздействието на промяна на температурата
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 8.
 6. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 Изискванията по отношение на оптичните качества, посочени в приложение 3, точка 9, се прилагат за всеки тип предно стъкло.
 7. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 10.
 8. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ХИМИКАЛИ
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 11.2.1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 11
 СТЪКЛА ОТ СТЪКЛО—ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За стъклата от стъкло—пластмаса, различни от предни стъкла, се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики:
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 категорията на дебелината, към която принадлежи номиналната дебелина „е“, при допустимо отклонение на изработката 0,2 mm:
 категория I
 e ≤ 3,5 mm
 категория II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 категория III
 4,5 mm ≤ e
 1.1.3.
 номинална дебелина на слоя(евете) от пластмаса, изпълняващ(и) ролята на междинен слой (междинни слоеве);
 1.1.4.
 номинална дебелина на стъклото;
 1.1.5.
 тип на слоевете от пластмасов материал, които изпълняват ролята на междинни слоеве (напр. PVB или друг материал) и на пластмасовия слой върху вътрешната повърхност;
 1.1.6.
 евентуална специална обработка, на каквато може да е бил подложен слоят от стъкло.
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 вид и характер на материала (плоско стъкло, флоатно стъкло, листово стъкло),
 1.2.2.
 оцветяване (пълно или частично) на слоя (слоевете) от пластмаса (безцветни или оцветени),
 1.2.3.
 оцветяване на стъклото (безцветно или оцветено),
 1.2.4.
 наличие или отсъствие на непрозрачно затъмняване.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При стъклата от стъкло—пластмаса, различни от предни стъкла, изпитванията се провеждат върху плоски образци за изпитване, които са или отрязани от реални стъкла, или са специално изработени. И в двата случая образците за изпитване трябва да бъдат във всички отношения строго представителни за производството, за които е заявено одобрение.
 2.2.
 Преди всяко изпитване образците от стъкла от стъкло—пластмаса трябва да престоят в продължение на не по-малко от четири часа при температура 23 °C ± 2 °C. Изпитванията се провеждат възможно най-скоро след изваждането на изпитваните образци от съда, в който са били съхранявани.
 2.3.
 Счита се, че условията от настоящото приложение са изпълнени, ако стъклото, представено за одобрение, има същия състав като вече одобреното предно стъкло в съответствие с изискванията от приложение 10.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест образеца с размери (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3. Метод на изпитване
 3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.1.
 3.3.2.
 Височината на падане е 1,50 m
 .
 3.4. Тълкуване на резултатите
 3.4.1.
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 3.4.1.1.
 слоят от стъкло се разрушава, образувайки многобройни пукнатини;
 3.4.1.2.
 допускат се разкъсвания на междинния слой, при условие че моделът на глава не минава през образеца за изпитване;
 3.4.1.3.
 не се допуска от междинния слой да се отделят големи отломки стъкло.
 3.4.2.
 Счита се, даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.4.2.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 3.4.2.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания, е дала задоволителен резултат.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ — ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С КЪЛБО С ТЕГЛО 227 g
 4.1.
 В сила са условията от приложение 7, точка 4, с изключение на таблицата в точка 4.3.2, която се заменя със следната таблица:
 Номинална дебелина
 Височина на падане
 e ≤ 3,5 mm
 5 m
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 6 m
 e > 4,5 mm
 7 m
 4.2.
 Предписанията на приложение 7, точка 4.4.1.2 обаче не се прилагат.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕ ОТ ОКОЛНАТА СРЕДА
 5.1 Изпитване на абразивно износване
 5.1.1. Изпитване на абразивно износване на външната повърхност
 Прилагат се изискванията от приложение 7, точка 5.1.
 5.1.2. Изпитване на абразивно износване на вътрешната повърхност
 Прилагат се изискванията от приложение 9, точка 2.1.
 5.2. Изпитване за устойчивост на висока температура
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 5.
 5.3. Изпитване на устойчивостта на светлинно излъчване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 6.3.
 5.4. Изпитване за устойчивост на влага
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 7.
 5.5. Изпитване на въздействието на промяна на температурата
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 8.
 6. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 Изискванията, отнасящи се до нормалната светлопропускливост, посочени в приложение 3, точка 9.1, се прилагат по отношение на стъкла или части от стъкла, различни от предни стъкла, които са разположени в места, които имат съществено значение за видимостта на водача.
 7. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 10.
 8. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ХИМИКАЛИ
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 11.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 12
 ДВОЙНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За двойните стъкла се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики.
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 конструкция на двойното стъкло (симетрично, несиметрично);
 1.1.3.
 тип на всеки слой от стъклото в съответствие с определенията в точка 1 от приложение 5, 7 или 11 към настоящото правило;
 1.1.4.
 номинална широчина на междината между двете стъкла;
 1.1.5.
 тип уплътнение.
 1.2.
 Второстепенните характеристики са:
 1.2.1.
 второстепенните характеристики на всяко съставно стъкло в съответствие с определенията в точка 1.2 от приложение 5, 7 или 11 към настоящото правило.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 Всяко съставно стъкло от двойното стъкло трябва или да бъде типово одобрено, или да съответства на изискванията, изложени в съответното приложение към настоящото правило (приложение 5, 7 или 11).
 2.2.
 Счита се, че изпитванията, проведени върху двойни стъкла с номинална широчина на междината „е“, са приложими за всички двойни стъкла, които притежават същите характеристики и номинална широчина на междината „е“ ± 3 mm. Заявителят на типовото одобрение обаче може да представи за изпитване пробата с най-малка и пробата с най-голяма междина.
 2.3.
 При двойните стъкла с поне едно многослойно стъкло или едно стъкло от стъкло—пластмаса преди всяко изпитване образците за изпитване трябва да престоят в продължение на не по-малко от 4 часа при температура 23 °C ± 2 °C. Изпитванията се провеждат веднага след изваждането на изпитваните проби от съда, в който са били съхранявани.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 3.1. Индекс на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Брой на образците за изпитване
 За всяка категория на дебелина на съставните стъкла и за всяка широчина на разделящата ги междина в съответствие с точка 1.1.4 по-горе на изпитване се подлагат шест образци с размери 1 100 × 500 mm .
 3.3. Метод на изпитване
 3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.1.
 3.3.2.
 Височината на падане е 1,50 m
 .
 3.3.3.
 При несиметричните двойни стъкла се провеждат по три изпитвания върху всяка страна.
 3.4. Тълкуване на резултатите
 3.4.1.
 Двойни стъкла, съставени от две равномерно закалени стъкла:
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако и двете съставни стъкла се разрушат.
 3.4.2.
 Двойни стъкла, съставени от многослойни стъкла и/или от стъкла от стъкло—пластмаса, които не са предни стъкла
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 3.4.2.1.
 двата компонента на образеца за изпитване не устоят и се разрушават, образувайки многобройни кръгови пукнатини, чийто център е приблизително в точката на удара;
 3.4.2.2
 допускат се разкъсвания в междинния слой (междинните слоеве), при условие че моделът на глава не минава през образеца за изпитване;
 3.4.2.3
 от междинния слой не се отделят големи отломки стъкло.
 3.4.3.
 Двойни стъкла, съставени от едно равномерно закалено стъкло и едно многослойно стъкло или едно стъкло от стъкло—пластмаса, които не са предни стъкла:
 3.4.3.1
 закаленото стъкло се разрушава;
 3.4.3.2
 многослойното стъкло или стъклото от стъкло—пластмаса не устоява и се разрушава, образувайки многобройни кръгови пукнатини, чийто център е приблизително в точката на удара;
 3.4.3.3
 допускат се разкъсвания в междинния слой (междинните слоеве), при условие че моделът на глава не минава през образеца за изпитване;
 3.4.3.4
 от междинния слой не се отделят големи отломки стъкло.
 3.4.4.
 За даден комплект образци за изпитвания, представени за одобрение, се счита, че удовлетворяват изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 3.4.4.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 3.4.4.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителен резултат.
 4. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 Изискванията по отношение на нормалната светлопропускливост, изложени в приложение 3, точка 9.1, се прилагат по отношение на двойните стъкла или частите от двойни стъкла, разположени в места, които имат съществено значение за видимостта на водача.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 13
 ГРУПИРАНЕ НА ПРЕДНИ СТЪКЛА ЗА ЦЕЛИТЕ НА ИЗПИТВАНИЯТА ЗА ОДОБРЕНИЕ
 1. ВЗЕМАТ СЕ ПОД ВНИМАНИЕ СЛЕДНИТЕ ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ПРЕДНОТО СТЪКЛО:
 1.1.
 разгъната площ;
 1.2.
 височина на сегмента;
 1.3.
 кривина.
 2. ГРУПИТЕ СЕ ФОРМИРАТ ВЪЗ ОСНОВА НА КЛАСА НА ДЕБЕЛИНАТА.
 3. КЛАСИФИКАЦИЯТА СЕ ИЗВЪРШВА СПОРЕД РАЗГЪНАТАТА ПЛОЩ ВЪВ ВЪЗХОДЯЩ РЕД НА СТОЙНОСТИТЕ.
 Избират се пет образеца с най-голяма разгъната площ и пет образеца с най-малка разгъната площ, които се номерират, както следва:
 1 за най-големия
 2 за най-големия след 1
 3 за най-големия след 2
 4 за най-големия след 3
 5 за най-големия след 4
 1 за най-малкия
 2 за най-малкия след 1
 3 за най-малкия след 2
 4 за най-малкия след 3
 5 за най-малкия след 4
 4. В РАМКИТЕ НА ВСЯКА ОТ ДВЕТЕ СЕРИИ, ОПРЕДЕЛЕНИ В ТОЧКА 3 ПО-ГОРЕ, ВИСОЧИНАТА НА СЕГМЕНТА СЕ ОБОЗНАЧАВА, КАКТО СЛЕДВА:
 1 за най-голямата височина на сегмента,
 2 за следващата по големина,
 3 за следващата по големина,
 и т.н.
 5. В РАМКИТЕ НА ВСЯКА ОТ ДВЕТЕ СЕРИИ, ОПРЕДЕЛЕНИ В ТОЧКА 3 ПО-ГОРЕ, КРИВИНАТА СЕ ОБОЗНАЧАВА, КАКТО СЛЕДВА:
 1 за най-малката кривина,
 2 за следващата най-малка кривина,
 3 за следващата най-малка кривина,
 и т.н.
 6. ЗА ВСЯКО ПРЕДНО СТЪКЛО ОТ ДВЕТЕ СЕРИИ, ОПРЕДЕЛЕНИ В ТОЧКА 3, НОМЕРАТА СЕ СЪБИРАТ.
 6.1.
 Предното стъкло от множеството на петте с най-голяма разгъната площ, което има най-малък сбор, и предното стъкло от множеството на петте с най-малка разгъната площ, което има най-малък сбор, се подлагат на пълни изпитвания, съгласно предписанията на приложения 4, 6, 8, 9 и 10.
 6.2.
 Другите предни стъкла от същата серия се подлагат на изпитване за определяне на оптичните качества в съответствие с приложение 3, точка 9.
 7. На изпитване могат да се подложат също така и няколко предни стъкла със съществено различаващи се параметри по отношение на формата и/или кривината и принадлежащи към крайните граници на избраната група, ако отговарящата за провеждането на изпитванията техническа служба счете, че въпросните параметри могат да предизвикат съществени неблагоприятни последици.
 8. Границите на групата се определят по разгънатата площ на предното стъкло. В случаите, в които представеното за одобрение предно стъкло има разгъната площ извън одобрените граници и/или чувствително по-голяма височина на сегмента, или чувствително по-малка кривина, се счита че то принадлежи към нов тип и се подлага на допълнителни изпитвания, ако техническата служба счете, че е налице необходимост от такива изпитвания въз основа на информацията за изделието и използвания материал, която е на разположение на службата.
 9. Ако титулярят на одобрението произведе впоследствие друг модел предно стъкло в съответния одобрен клас дебелина:
 9.1.
 трябва да се установи дали този модел може да се причисли към петте образеца с най-голяма или петте образеца с най-малка площ, избрани за целите на одобрението на въпросната група;
 9.2.
 трябва да се извърши ново номериране в съответствие с правилата, описани в точки 3, 4 и 5 по-горе;
 9.3.
 ако сборът от номерата, приписани на новопричисленото към петте най-големи или петте най-малки образеца предно стъкло:
 9.3.1.
 се окаже най-малкият, се провеждат следните изпитвания:
 9.3.1.1.
 за предни стъкла от закалено стъкло:
 9.3.1.1.1.
 изпитване на разтрошаване
 9.3.1.1.2.
 изпитване на удар с модел на глава
 9.3.1.1.3.
 оптично изкривяване
 9.3.1.1.4.
 изместване на вторичния образ
 9.3.1.1.5.
 светлопропускливост;
 9.3.1.2.
 за обикновени многослойни предни стъкла и предни стъкла от стъкло—пластмаса:
 9.3.1.2.1.
 изпитване на удар с модел на глава
 9.3.1.2.2.
 оптично изкривяване
 9.3.1.2.3.
 изместване на вторичния образ
 9.3.1.2.4.
 светлопропускливост;
 9.3.1.3.
 за обработени многослойни предни стъкла — изпитванията, предписани в точки 9.3.1.1.1, 9.3.1.1.2 и 9.3.1.2;
 9.3.1.4.
 за предни стъкла, покрити с пластмасов материал — според случая изпитванията, предписани в точка 9.3.1.1 или 9.3.1.2;
 9.3.2.
 ако сборът не се окаже най-малкият, се провеждат само изпитванията, предписани за проверка на оптичните качества и описани в приложение 3, точка 9.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 14
 СТЪКЛА ОТ НЕОГЪВАЕМА ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За стъклата от стъкло—пластмаса се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики:
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 химическо означение на материала;
 1.1.3.
 класификация на материала от производителя;
 1.1.4.
 процес на производство;
 1.1.5.
 форма и размери;
 1.1.6.
 номинална дебелина. Допустимите отклонения в дебелината за екструдирани пластмасови изделия са ± 10 % от номиналната дебелина. За пластмасови изделия, произведени по други технологии (напр. лят акрилов лист), допустимите отклонения в дебелината се дават от уравнението (допустими отклонения в дебелината (mm) = ± (0,4 + 0,1 e), където „е“ е дебелината на листа в милиметри. Приложимият стандарт е ISO 7823/1;
 1.1.7.
 оцветяване на пластмасовото изделие;
 1.1.8.
 естество на повърхностното покритие.
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 наличие или отсъствие на проводници или нагревателни елементи.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При стъкла от неогъваема пластмаса изпитванията се провеждат или върху плоски образци за изпитване, които са строго представителни за крайното изделие, или върху крайните детайли. Всички оптични измервания се правят върху реални части.
 2.2.
 От образците за изпитване трябва да бъдат отстранени защитените слоеве и те да бъдат внимателно почистени преди изпитването.
 2.2.1.
 Образците за изпитване престояват при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 % ± 5 в продължение на 48 часа.
 2.3.
 С цел описване на начина на разтрошаване при динамично натоварване се оформят класове в зависимост от приложението на пластмасата. Тези класове са във връзка с вероятността за удряне на човешка глава в пластмасовото стъкло и за тях се прилагат различни изисквания по отношение на изпитването на удар с модел на глава.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА ГЪВКАВОСТ
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест образеца с размери 300 mm × 25 mm.
 3.3. Метод на изпитване
 3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 12.
 3.4. Тълкуване на резултатите
 За да се счита един образец или една мостра за произведена от неогъваема пластмаса, нейното отклонение от вертикалата трябва да бъде по-малко или равно на 50 mm след 60 секунди.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 4.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 4.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест образеца с размери (1 170 × 570 + 0/– 2 mm) или шест цели части.
 4.3. Метод на изпитване
 4.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.2.
 4.3.2.
 За преградни стъкла и разделящи прозорци, при които съществува вероятност от удряне (класифицирани като VIII/A), височината на падане е 3 m. Стойността за HIC също трябва да бъде измерена.
 4.3.3.
 За стъкла в странични прозорци, задни прозорци и остъклени покриви, при които вероятността за удряне е по-малка (класифицирани като VIII/B), височината на падане е 1,5 m. Стойността за HIC също трябва да бъде измерена.
 4.3.4.
 За стъклата, при които не съществува възможност за контакт, както и при малки прозорци на превозни средства и всички прозорци на ремаркета (класификация VIII/C) изпитването с модел на глава не се провежда. Малък прозорец означава прозорец, в който не може да бъде вписана окръжност с диаметър 150 mm.
 4.4. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 4.4.1.
 няма проникване през образеца за изпитване или през мострата, нито пълно счупване на образеца или мострата на отделни големи парчета;
 4.4.2.
 стойността за HIC е по-малка от 1 000;
 4.4.3.
 счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните условия:
 4.4.3.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 4.4.3.2.
 едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, но проведената нова поредица от изпитвания върху друг комплект образци за изпитване е дала задоволителни резултати.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ — ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С КЪЛБО С ТЕГЛО 227 g
 5.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики:
 1)
 без проводници или нагревателни елементи
 2)
 с проводници или нагревателни елементи
 5.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест плоски образеца с размери 300 + 10/– 0 mm или десет като цяло плоски цели части.
 5.3. Метод на изпитване
 5.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, предписан в приложение 3, точка 2.1.
 5.3.2.
 Височината на падане за различните стойности на дебелината е дадена в таблицата по-долу:
 Дебелина на листа (mm)
 Височина на падане (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 При дебелина на образеца за изпитване, която попада между две от стойностите в таблицата в границите от 3 mm до 6 mm, трябва да се направи интерполация за височината на падане.
 5.4. Тълкуване на резултатите
 5.4.1.
 Счита се, че изпитването с кълбо е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 —
 кълбото не прониква в образеца за изпитване,
 —
 образецът за изпитване не се разчупва на отделни части
 Допуска се обаче вследствие на удара в листа да се появят пукнатини и напуквания.
 5.4.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с кълбо с маса 227 g, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 5.4.2.1.
 поне осем отделни изпитвания дават задоволителен резултат при съответната височина на падане;
 5.4.2.2.
 поне три изпитвания са дали незадоволителен резултат и проведената нова серия изпитвания върху нов комплект образци е дала задоволителен резултат.
 5.5. Изпитване с кълбо с маса 227 g при температура – 18 °C ± 2 °C
 5.5.1.
 С цел намаляване до минимум на промяната на температурата на образците за изпитване изпитването се провежда до 30 секунди след изваждане на образците от камерата за привеждане към околните условия.
 5.5.2.
 Прилага се методът на изпитване, описан в точка 5.3 от настоящото приложение с изключение на температурата на изпитване, която е – 18 °C ± 2 °C.
 5.5.3.
 Тълкуването на резултатите е като в точка 5.4 от настоящото приложение.
 6. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪЗДЕЙСТВИЯ ОТ ОКОЛНАТА СРЕДА
 6.1. Изпитване на абразивно износване
 6.1.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 4; изпитването за измерване на абразивното износване на повърхността на изделието се провежда с 1 000, 500 или 100 цикъла.
 6.1.2. На изпитване за всеки вид повърхност се подлагат три плоски квадратни образеца със страна 100 mm.
 6.1.3. Тълкуване на резултатите
 6.1.3.1.
 При стъклата от клас L за изпитването на абразивно износване се счита, че е дало задоволителен резултат, ако общото разсейване на светлината след абразивното износване не превишава 2 % след 1 000 цикъла върху външната повърхност на образеца за изпитване или 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност на образеца за изпитване.
 6.1.3.2.
 При стъклата от клас M за изпитването на абразивно износване се счита, че е дало задоволителен резултат, ако общото разсейване на светлината след абразивното износване не превишава 10 % след 500 цикъла върху външната повърхност на образеца за изпитване или 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност на образеца за изпитване.
 6.1.3.3.
 При остъклените покриви не се изисква изпитване за абразивно износване.
 6.1.4. Счита се, даден комплект мостри, представени за одобрение, удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 —
 всички мостри изпълняват изискванията, или
 —
 ако една мостра е показала отрицателни резултати, повторното провеждане на изпитванията с нов комплект мостри е дало задоволителен резултат.
 6.2. Изпитване на устойчивост на симулирани атмосферни въздействия
 6.2.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 6.4. Общото облъчване с ултравиолетово лъчение от ксеноновата лампа с дълга дъга трябва да бъде 500 MJ/m2. По време на облъчването образците за изпитване се пръскат с пулверизирана вода в непрекъснати цикли. По време на един цикъл от 120 минути образците за изпитване се подлагат на облъчване без пръскане с пулверизирана вода в продължение на 102 минути и на облъчване с пръскане с пулверизирана вода в продължение на 18 минути.
 6.2.1.1.
 Допуска се и използването на други еквивалентни методи.
 6.2.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат три плоски образеца с размери 130 × 40 mm, изрязани от плоска листова мостра.
 6.2.3. Тълкуване на резултатите
 6.2.3.1.
 Счита се, че изпитването за устойчивост на симулирани атмосферни въздействия е дало задоволителни резултати, ако:
 6.2.3.1.1.
 светлопропускливостта, измерена в съответствие с приложение 3, точка 9.1, не е по-малка от 95 % от стойността преди изпитването. Освен това за прозорците, които са необходими за видимостта на водача, стойността ѝ трябва да бъде не по-малка от 70 %;
 6.2.3.1.2.
 не се допуска по време на излагането на въздействията на средата да се появяват мехурчета или друг вид разлагане, обезцветяване, помътняване или микропукнатини.
 6.2.4. Счита се, че комплектът от мостри или образци, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на симулирани атмосферни въздействия, ако е изпълнено едно от следните условия:
 6.2.4.1.
 всички образци за изпитване са дали задоволителен резултат;
 6.2.4.2.
 ако един от образците за изпитване е дал незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри или образци за изпитвания допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 6.3. Изпитване с кръстосано нарязване
 6.3.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Изискванията от приложение 3, точка 13, се прилагат само към изделия от неогъваема пластмаса с положени върху тях покрития.
 6.3.2. Изпитването с кръстосано нарязване се провежда върху един от образците за изпитване от точка 6.2.
 6.3.3. Тълкуване на резултатите
 6.3.3.1
 Счита се, че изпитването с кръстосано нарязване е дало задоволителен резултат, ако:
 6.3.3.1.1.
 е постигната стойността за кръстосаното нарязване Gt1.
 6.3.3.2.
 Счита се, че един образец за изпитване удовлетворява изискванията от гледна точка на одобряването, ако е изпълнено едно от следните условия:
 6.3.3.2.1.
 изпитването е дало задоволителни резултати;
 6.3.3.2.2.
 ако изпитването е дало незадоволителен резултат, проведената върху друг образец за изпитване, останал от изпитването по точка 6.2, допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 6.4. Изпитване за устойчивост на влага
 6.4.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 7.
 6.4.2. На изпитване се подлагат десет плоски квадратни образеца със страна 300 mm.
 6.4.3. Тълкуване на резултатите
 6.4.3.1
 Счита се, че изпитването за устойчивост на влага е дало задоволителен резултат, ако:
 6.4.3.1.1.
 върху никоя от мострите не се появяват видими белези на разлагане като мехурчета или помътняване,
 6.4.3.1.2
 и ако светлопропускливостта, измерена в съответствие с приложение 3, точка 9.1, не е по-малка от 95 % от стойността, измерена преди изпитването, и в допълнение не е по-малка от 70 % за всеки един прозорец, необходим за видимостта на водача.
 6.4.4. Пробите се привеждат към определените условия в продължение на най-малко 48 часа при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 % ± 5 % и след това с тях се провежда изпитването на удар с кълбо с маса 227 g, описано в точка 5 от настоящото приложение.
 7. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 За изделията, необходими за видимостта на водача, са в сила изискванията от приложение 3, точка 9.1.
 7.1. Тълкуване на резултатите
 Счита се, даден комплект мостри удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните условия:
 7.1.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 7.1.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с допълнителен комплект образци за изпитване са дали задоволителни резултати.
 8. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 8.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 10.
 8.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че изпитването на огнеустойчивост е дало задоволителен резултат, ако скоростта на горене е по-малка от 110 mm/min:
 8.2.1.
 за целите на одобрението се счита, че един комплект мостри удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните условия:
 8.2.1.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 8.2.1.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с втори комплект мостри са дали задоволителни резултати.
 9. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ХИМИКАЛИ
 9.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 11.
 9.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че даден комплект мостри е приемлив, ако е изпълнено едно от следните условия:
 9.2.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 9.2.2
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с втори комплект мостри са дали задоволителни резултати.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 15
 СТЪКЛА ОТ ГЪВКАВА ПЛАСТМАСА, РАЗЛИЧНИ ОТ ПРЕДНИ СТЪКЛА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За стъклата от гъвкава пластмаса се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики:
 1.1.
 Основните характеристики са следните:
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 химическо означение на материала;
 1.1.3.
 класификация на материала от производителя;
 1.1.4.
 процес на производство;
 1.1.5.
 номинална дебелина (е) на предното стъкло при допустимо отклонение на изработката ± (0,1 mm + 0,1 e); d > 0,1 mm;
 1.1.6.
 оцветяване на пластмасовия продукт;
 1.1.7.
 естество на повърхностното(ите) покритие(я).
 1.2.
 Второстепенните характеристики са следните:
 1.2.1.
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При стъклата от гъвкава пластмаса изпитванията се провеждат върху плоски образци за изпитване, които са или изрязани от крайния продукт, или са специално изработени за целта. В двата случая образецът за изпитване трябва да бъде във всички отношения строго представителен за серийно произвежданите стъкла, за които е заявено одобрение.
 2.2.
 От образците за изпитване трябва да бъдат отстранени защитените слоеве и те да бъдат внимателно почистени преди изпитването.
 2.2.1.
 Образците за изпитване престояват при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 % ± 5 % в продължение на 48 часа.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА ГЪВКАВОСТ И ОГЪВАНЕ
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест образеца с размери 300 mm × 25 mm.
 3.3. Метод на изпитване
 3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 12.
 3.4. Тълкуване на резултатите
 За да се счита един образец или една мостра за произведена от гъвкава пластмаса, нейното отклонение от вертикалата след 60 секунди трябва да бъде по-голямо от 50 mm.
 Десет секунди след огъването на 180° материалът не трябва да показва напукване или увреждане в мястото на огъване.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ
 4.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 4.2. Изпитване с кълбо с маса 227 g при температура 20 °C ± 5 °C
 4.2.1. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат десет плоски квадратни образеца със страна 300 + 10/– 0 mm.
 4.2.2. Метод на изпитване
 4.2.2.1.
 Прилага се методът на изпитване, предписан в приложение 3, точка 2.1.
 4.2.2.2.
 За всички дебелини височината на падане е 2 m.
 4.2.3. Тълкуване на резултатите
 4.2.3.1.
 Счита се, че изпитването на удар с кълбо е дало задоволителен резултат, ако кълбото не проникне в образеца за изпитване.
 4.2.3.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с кълбо с маса 227 g, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 4.2.3.2.1.
 поне осем изпитвания дават задоволителен резултат при съответната височина на падане;
 4.2.3.2.2.
 повече от две изпитвания са дали незадоволителен резултат при минималната височина на падане и проведената нова серия изпитвания върху нов комплект образци е дала задоволителен резултат.
 4.3. Изпитване с кълбо с маса 227 g при температура – 18 °C ± 2 °C
 4.3.1.
 С цел намаляване до минимум на температурната промяна на образците за изпитване изпитването се провежда до 30 секунди след изваждане на образците от камерата за привеждане към определените условия.
 4.3.2.
 Прилага се методът на изпитване, описан в точка 4.2.2 от настоящото приложение с изключение на температурата на изпитване, която е – 18 °C ± 2 °C.
 4.3.3.
 Тълкуването на резултатите е като в точка 4.2.3 от настоящото приложение.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪЗДЕЙСТВИЯ ОТ ОКОЛНАТА СРЕДА
 5.1. Изпитване на устойчивост на симулирани атмосферни въздействия
 5.1.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 6.4. Общото ултравиолетово облъчване от ксеноновата лампа с дълга дъга трябва да бъде 500 MJ/m2. По време на облъчването образците за изпитване се пръскат с пулверизирана вода на непрекъснати цикли. По време на един цикъл от 120 минути образците за изпитване се подлагат на облъчване без пръскане с пулверизирана вода в продължение на 102 минути и на облъчване с пръскане с пулверизирана вода в продължение на 18 минути.
 5.1.1.1.
 Допуска се и използването на други еквивалентни методи.
 5.1.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат три плоски образеца с размери 130 × 40 mm, изрязани от плоска листова мостра.
 5.1.3. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че изпитването за устойчивост на симулирани атмосферни въздействия е дало задоволителни резултати, ако:
 5.1.3.1.
 светлопропускливостта, измерена в съответствие с приложение 3, точка 9.1, не е по-малка от 95 % от стойността преди изпитването. Освен това за прозорците, които са необходими за видимостта на водача, стойността ѝ трябва да бъде не по-малка от 70 %;
 5.1.3.2.
 не се допуска по време на изпитването да се появяват мехурчета или друг вид разлагане, обезцветяване, помътняване или микропукнатини.
 5.1.4. Счита се, че комплектът от мостри или образци, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на симулирани атмосферни въздействия, ако е изпълнено едно от следните условия:
 5.1.4.1.
 всички образци за изпитване са дали задоволителен резултат;
 5.1.4.2.
 ако един от образците за изпитване е дал незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри или образци за изпитвания допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 6. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 За изделията, необходими за видимостта на водача, са в сила изискванията от приложение 3, точка 9.1.
 6.1. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че даден комплект мостри удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните условия:
 6.1.1.
 всички мостри са дали задоволителен резултат;
 6.1.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с допълнителен комплект образци за изпитване са дали задоволителни резултати.
 7. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 7.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 10.
 7.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че изпитването на огнеустойчивост е дало задоволителен резултат, ако скоростта на горене е по-малка от 110 mm/min:
 7.2.1.
 за целите на одобрението се счита, че един комплект мостри удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните условия:
 7.2.1.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 7.2.1.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с втори комплект мостри са дали задоволителни резултати.
 8. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ХИМИКАЛИ
 8.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 11.2.1.
 8.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че даден комплект мостри е приемлив, ако е изпълнено едно от следните условия:
 8.2.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 8.2.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с втори комплект мостри са дали задоволителни резултати.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 16
 ДВОЙНИ СТЪКЛА ОТ НЕОГЪВАЕМА ПЛАСТМАСА
 1. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТИПА
 За двойните стъкла се счита, че принадлежат към различни типове, ако се различават помежду си най-малко по една от следните основни или второстепенни характеристики.
 1.1.
 (Основните характеристики са следните):
 1.1.1.
 търговски наименования или марки;
 1.1.2.
 химическо означение на съставните пластове;
 1.1.3.
 класификация на пластовете от производителя;
 1.1.4.
 дебелина на съставните пластове;
 1.1.5.
 процес на производство на прозорците;
 1.1.6.
 широчина на въздушната междина между съставните пластове от пластмаса;
 1.1.7.
 оцветяване на пластовете от пластмаса;
 1.1.8.
 естество и тип на покритието.
 1.2.
 (Второстепенните характеристики са следните):
 1.2.1.
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 2. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 2.1.
 При двойните стъкла от неогъваема пластмаса изпитванията се провеждат или с плоски образци за изпитване или с крайни продукти в зависимост от изискванията на изпитването.
 2.2.
 От образците за изпитване трябва да бъдат отстранени защитните слоеве и те да бъдат почистени преди изпитването. Преди изпитването образците престояват за 24 часа при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 % ± 5 % .
 2.3.
 Допустимото отклонение в дебелината за екструдирани пластмасови изделия е ± 10 % от номиналната дебелина. За изделията от пластмаса, произведени по други технологии (напр. лят акрилов лист), допустимото отклонение в дебелината се дава от уравнението:
 граници на отклонението в дебелината (mm) = ± (0,4 + 0,1 e)
 където „е“ е номиналната дебелина на листа.
 Приложимият стандарт е ISO 7823/1.
 Забележка: Когато поради използваната технология на формоване дебелината не е постоянна, измерването на дебелината се прави в геометричния център на стъклото.
 2.4.
 Счита се, че изпитванията, проведени върху двойни стъкла от неогъваема пластмаса с номинална широчина на междината „е“, измерена в геометричния център, са приложими за всички двойни стъкла от неогъваема пластмаса, които притежават същите характеристики и номинална широчина на междината „е“ ± 5 mm.
 Заявителят на одобрението може като алтернатива да представи мострата с най-голямата и най-малката номинална междина.
 3. ИЗПИТВАНЕ НА ГЪВКАВОСТ
 3.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 3.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлага по един образец с размери 300 mm × 25 mm за всеки съставен слой на прозореца.
 3.3. Метод на изпитване
 3.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 12.
 3.4. Тълкуване на резултатите
 И за двете съставни стъкла отклонението от вертикалата след 60 секунди трябва да бъде по-малко от 50 mm.
 4. ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С МОДЕЛ НА ГЛАВА
 4.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 4.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат шест представителни стъкла с размери 1 170 × 570 mm (+ 0/– 2 mm в двете посоки). Образците за изпитване трябва да бъдат оборудвани с приспособления за закрепване по периферията.
 4.3. Метод на изпитване
 4.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, описан в приложение 3, точка 3.2. Ударът е от вътрешната страна на прозореца.
 4.3.2.
 За стъкла от рода на прегради и разделящи прозорци, при които вероятността за удряне е голяма, височината на падане е 3 m.
 Стойността за HIC също се измерва.
 4.3.3.
 За стъкла от рода на странични прозорци, задни прозорци и остъклени покриви, при които вероятността за удряне е по-малка, височината на падане е 1,5 m.
 Стойността за HIC също се измерва.
 4.3.4.
 За стъклата, при които не съществува възможност за контакт, например прозорци в прикачени каравани, както и при малки прозорци изпитването с модел на глава не се провежда. Малък прозорец означава прозорец, в който не може да бъде вписана окръжност с диаметър 150 mm.
 4.4. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че изпитването е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 4.4.1.
 Няма проникване през образеца за изпитване или през мострата, нито пълно счупване на образеца или мострата на отделни големи парчета.
 4.4.2.
 Стойността за HIC е по-малка от 1 000.
 4.4.3.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с модел на глава, ако е изпълнено едно от следните условия:
 4.4.3.1.
 всички изпитвания са дали задоволителни резултати, или
 4.4.3.2.
 ако едно от изпитванията е дало незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект образци за изпитване допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителен резултат.
 5. ИЗПИТВАНЕ НА МЕХАНИЧНА ЯКОСТ — ИЗПИТВАНЕ НА УДАР С КЪЛБО С ТЕГЛО 227 g
 5.1. Индекси на значимост на второстепенните характеристики:
 Без приложение на второстепенни характеристики.
 5.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат десет плоски образеца за изпитване от външното съставно стъкло или десет цели части с размери 300 × 300 mm + 10/– 0 mm.
 5.3. Метод на изпитване
 5.3.1.
 Прилага се методът на изпитване, предписан в приложение 3, точка 2.1.
 Ударът е от външната страна на прозореца.
 5.3.2.
 Височината на падане за различните категории дебелина на външното съставно стъкло на прозореца е дадена в таблицата по-долу:
 Дебелина на външния лист (mm)
 Височина на падане (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 При дебелина, която попада между две от стойностите в таблицата в граници от 3 mm до 6 mm, трябва да се направи интерполация за височината на падане.
 5.4. Тълкуване на резултатите
 5.4.1.
 Счита се, че изпитването с кълбо е дало задоволителен резултат, ако са изпълнени следните условия:
 —
 кълбото не прониква в образеца за изпитване,
 —
 образецът за изпитване не се разчупва на отделни части.
 5.4.2.
 Счита се, че даден комплект образци за изпитване, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на изпитването на удар с кълбо с маса 227 g, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 5.4.2.1.
 поне осем отделни изпитвания дават задоволителен резултат при съответната височина на падане;
 5.4.2.2.
 поне три изпитвания са дали незадоволителен резултат и проведената нова серия изпитвания върху нов комплект образци е дала задоволителен резултат.
 5.5. Изпитване с кълбо с маса 227 g при температура – 18 °C ± 2 °C
 5.5.1.
 С цел намаляване до минимум на температурната промяна на образците за изпитване изпитването се провежда до 30 секунди след изваждане на образците от камерата за привеждане към определените условия.
 5.5.2.
 Прилага се методът на изпитване, описан в точка 5.3 от настоящото приложение с изключение на температурата на изпитване, която е – 18 °C ± 2 °C.
 5.5.3.
 Тълкуването на резултатите е като в точка 5.4 от настоящото приложение.
 6. ИЗПИТВАНЕ НА УСТОЙЧИВОСТ НА ВЪЗДЕЙСТВИЕ ОТ ОКОЛНАТА СРЕДА
 6.1. Изпитване на абразивно износване
 6.1.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 4; изпитването за измерване на абразивното износване на повърхността на изделието се провежда с 1 000, 500 или 100 цикъла.
 6.1.2. На изпитване за всеки вид повърхност се подлагат три плоски квадратни образеца със страна 100 mm.
 6.1.3. Тълкуване на резултатите
 6.1.3.1.
 При стъклата от клас L за изпитването на абразивно износване се счита, че е дало задоволителен резултат, ако общото разсейване на светлината след абразивното износване не превишава 2 % след 1 000 цикъла върху външната повърхност на образеца за изпитване или 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност на образеца за изпитване.
 6.1.3.2.
 При стъклата от клас M за изпитването на абразивно износване се счита, че е дало задоволителен резултат, ако общото разсейване на светлината след абразивното износване не превишава 10 % след 500 цикъла върху външната повърхност на образеца за изпитване или 4 % след 100 цикъла върху вътрешната повърхност на образеца за изпитване.
 6.1.3.3.
 При остъклените покриви не се изисква изпитване за абразивно износване.
 6.1.4. Счита се, даден комплект мостри, представени за одобрение, удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните две условия:
 —
 всички мостри изпълняват изискванията, или
 —
 ако една мостра е показала отрицателни незадоволителни резултати, повторното провеждане на изпитванията с нов комплект мостри е дало задоволителен резултат.
 6.2. Изпитване на устойчивост на симулирани атмосферни въздействия
 6.2.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 6.4. Общото ултравиолетово облъчване от ксеноновата лампа с дълга дъга трябва да бъде 500 MJ/m2. По време на облъчването образците за изпитване се пръскат с вода при непрекъснати цикли. По време на един цикъл от 120 минути образците за изпитване се подлагат на облъчване без пръскане с пулверизирана вода в продължение на 102 минути и на облъчване с пръскане с пулверизирана вода в продължение на 18 минути.
 6.2.1.1.
 Допуска се и използването на други еквивалентни методи.
 6.2.2. Брой на образците за изпитване
 На изпитване се подлагат три плоски образеца с размери 130 × 40 mm, изрязани от външното стъкло на прозореца.
 6.2.3. Тълкуване на резултатите
 6.2.3.1.
 Счита се, че изпитването за устойчивост на симулирани атмосферни въздействия е дало задоволителни резултати, ако:
 6.2.3.1.1.
 светлопропускливостта, измерена в съответствие с приложение 3, точка 9.1, не е по-малка от 95 % от стойността преди изпитването. Освен това за прозорците, които са необходими за видимостта на водача, стойността ѝ трябва да бъде не по-малка от 70 %;
 6.2.3.1.2.
 не се допуска по време на изпитването да се появяват мехурчета или друг вид разлагане, обезцветяване, помътняване или микропукнатини.
 6.2.4. Счита се, че комплектът от мостри или образци, представени за одобрение, удовлетворява изискванията от гледна точка на устойчивостта на симулирани атмосферни въздействия, ако е изпълнено едно от следните условия:
 6.2.4.1.
 всички образци за изпитване са дали задоволителен резултат;
 6.2.4.2.
 ако един от образците за изпитване е дал незадоволителен резултат, проведената върху нов комплект мостри или образци за изпитвания допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 6.3. Изпитване с кръстосано нарязване
 6.3.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Изискванията от приложение 3, точка 13, се прилагат само към изделия с положени върху тях покрития.
 6.3.2. Изпитването с кръстосано нарязване се провежда върху един от образците за изпитване от точка 6.2.
 6.3.3. Тълкуване на резултатите
 6.3.3.1.
 Счита се, че изпитването с кръстосано нарязване е дало задоволителен резултат, ако:
 е постигната стойността за кръстосаното нарязване Gt1.
 6.3.3.2.
 Счита се, че един образец за изпитване удовлетворява изискванията от гледна точка на одобряването, ако е изпълнено едно от следните условия:
 6.3.3.2.1.
 изпитването е дало задоволителни резултати;
 6.3.3.2.2.
 ако изпитването е дало незадоволителен резултат, проведената върху друг образец за изпитване, останал от изпитването от точка 6.2, допълнителна поредица от изпитвания е дала задоволителни резултати.
 6.4. Изпитване за устойчивост на влага
 6.4.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 7.
 6.4.2. На изпитване се подлагат десет плоски квадратни образеца с размери 300 × 300 mm.
 6.4.3. Тълкуване на резултатите
 6.4.3.1.
 Счита се, че изпитването за устойчивост на влага е дало задоволителен резултат, ако:
 6.4.3.1.1.
 върху никоя от мострите не се появяват видими белези на разлагане като мехурчета или помътняване,
 6.4.3.1.2.
 и ако светлопропускливостта, измерена в съответствие с приложение 3, точка 9.1, не е по-малко от 95 % от стойността, измерена преди изпитването, и в допълнение не е по-малко от 70 % за всеки един прозорец, необходим за видимостта на водача.
 6.4.4. Пробите се привеждат към определените условия в продължение на най-малко 48 часа при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 % ± 5 % и след това с тях се провежда изпитването на удар с кълбо с маса 227 g, описано в точка 5 от настоящото приложение.
 7. ОПТИЧНИ КАЧЕСТВА
 За изделията, необходими за видимостта на водача, са в сила изискванията от приложение 3, точка 9.1.
 7.1 Тълкуване на резултатите
 Счита се, даден комплект мостри, удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните условия:
 7.1.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 7.1.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с допълнителен комплект образци за изпитване са дали задоволителни резултати.
 8. ИЗПИТВАНЕ НА ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 8.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 10.
 8.2. Тълкуване на резултатите
 Изпитването трябва да бъде проведено отделно върху всяка от повърхностите на двойното стъкло.
 Счита се, че изпитването на огнеустойчивост е дало задоволителен резултат, ако скоростта на горене е по-малка от 110 mm/min:
 8.2.1.
 За целите на одобрението се счита, че един комплект мостри удовлетворява изискванията, ако е изпълнено едно от следните условия:
 8.2.1.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 8.2.1.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с втори комплект мостри са дали задоволителни резултати.
 9. ИЗПИТВАНЕ ЗА УСТОЙЧИВОСТ НА ХИМИКАЛИ
 9.1. Индекси на значимост и метод на изпитване
 Прилагат се изискванията от приложение 3, точка 11.
 Изпитването се прави само с образци, представителни за външната повърхност на двойното стъкло.
 9.2. Тълкуване на резултатите
 Счита се, че даден комплект мостри е приемлив, ако е изпълнено едно от следните условия:
 9.2.1.
 всички мостри са дали задоволителни резултати;
 9.2.2.
 ако една мостра е дала незадоволителен резултат, изпитванията с втори комплект мостри са дали задоволителни резултати.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 17
 Измерване на височината на сегмента и на разположението на точките на удряне
 Фигура 1
 Определяне на височината на сегмента, h
 При безопасни стъкла с проста кривина височината на сегмента е равна на: h1 maximum.
 При безопасни стъкла с двойна кривина височината на сегмента е равна на: h1 maximum + h2 maximum.
 Фигура 2
 Предписани точки на удар за предни стъкла
 Фигури 3a), 3б), 3в)
 Предписани точки на удар за равномерно закалени стъкла
 Фигура 3a)
 Плоско стъкло
 Фигура 3б)
 Плоско стъкло
 Фигура 3в)
 Огънато стъкло
 Точките „2“, показани на фигури 3а), 3б) и 3в), съответстват на примерното положение на точката „2“, предписана в приложение 5, точка 2.5.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 18
 Процедура за определяне на зони за изпитване при предни стъкла на превозни средства спрямо точката „V“
 1. МЕСТОПОЛОЖЕНИЕ НА ТОЧКАТА „V“
 1.1. Местоположението на точката „V“ спрямо точката „R“ (вж. приложение 19 към настоящото правило), определено от координатите XYZ от триизмерната координатна система, е показана в таблици 1 и 2.
 1.2. В таблица 1 са дадени основните координати при проектен ъгъл на наклона на облегалката от 25°. Положителната посока на координатните оси е показана на фигура 3.
 Таблица 1
 Точка „V“
 a
 b
 c (d)
 V1
 68 mm
 –5 mm
 665 mm
 V2
 68 mm
 –5 mm
 589 mm
 1.3. Корекции за проектни ъгли на облегалки на наклона на облегалката, различни от 25°
 1.3.1.
 В таблица 2 са дадени допълнителните корекции, които трябва да се направят на координатите Х и Z за всяка точка „V“, когато проектният ъгъл на наклона на облегалката не е 25°. Положителната посока на координатните оси е показана на фигура 3.
 Таблица 2
 Ъгъл на наклона на облегалката
 (в °)
 Хоризонтални координати
 X
 Вертикални координати
 Z
 5
 – 186 mm
 28 mm
 6
 – 176 mm
 27 mm
 7
 – 167 mm
 27 mm
 8
 – 157 mm
 26 mm
 9
 – 147 mm
 26 mm
 10
 – 137 mm
 25 mm
 11
 – 128 mm
 24 mm
 12
 – 118 mm
 23 mm
 13
 – 109 mm
 22 mm
 14
 –99 mm
 21 mm
 15
 –90 mm
 20 mm
 16
 –81 mm
 18 mm
 17
 –71 mm
 17 mm
 18
 –62 mm
 15 mm
 19
 –53 mm
 13 mm
 20
 –44 mm
 11 mm
 21
 –35 mm
 9 mm
 22
 –26 mm
 7 mm
 23
 –17 mm
 5 mm
 24
 –9 mm
 2 mm
 25
 0 mm
 0 mm
 26
 9 mm
 –3 mm
 27
 17 mm
 –5 mm
 28
 26 mm
 –8 mm
 29
 34 mm
 –11 mm
 30
 43 mm
 –14 mm
 31
 51 mm
 –17 mm
 32
 59 mm
 –21 mm
 33
 67 mm
 –24 mm
 34
 76 mm
 –28 mm
 35
 84 mm
 –31 mm
 36
 92 mm
 –35 mm
 37
 100 mm
 –39 mm
 38
 107 mm
 –43 mm
 39
 115 mm
 –47 mm
 40
 123 mm
 –52 mm
 2. ЗОНИ НА ИЗПИТВАНЕ
 2.1.
 От точката „V“ се определят две зони на изпитване.
 2.2.
 „Зона на изпитване А“ е площта на външната повърхност на предното стъкло, ограничена от пресичането на следните четири равнини (вж. фигура 1):
 а)
 равнина, сключваща ъгъл 3° с оста Х, измерено нагоре от нея, минаваща през V1 и успоредна на оста Y (равнина 1);
 б)
 равнина, сключваща ъгъл 1° с оста Х, измерено надолу от нея, минаваща през V2 и успоредна на оста Y (равнина 2);
 в)
 вертикална равнина, която минава през V1 и V2 и е сключва ъгъл 13° с оста Х, измерено наляво от нея при превозни средства с ляво кормилнo колело и надясно от нея при превозни средства с дясно кормилнo колело (равнина 3);
 г)
 вертикална равнина, която минава през V1 и V2 и сключва ъгъл 20° с оста Х, измерено наляво от нея при превозни средства с ляво кормилнo колело и надясно от нея при превозни средства с дясно кормилнo колело (равнина 4).
 2.3.
 „Зона на изпитване B“ е площта на външната повърхност на предното стъкло, ограничена от пресичането на следните четири равнини:
 а)
 равнина, сключваща ъгъл 7° с оста Х нагоре от нея, минаваща през V1 и успоредна на оста Y (равнина 5);
 б)
 равнина, сключваща ъгъл 5° с оста Х надолу от нея, минаваща през V2 и успоредна на оста Y (равнина 6);
 в)
 вертикална равнина, която минава през V1 и V2 и сключва ъгъл 17° с оста Х наляво от нея при превозни средства с ляво кормилнo колело и надясно от нея при превозни средства с дясно кормилнo колело (равнина 7);
 г)
 равнина, която е симетрична на равнина 7 спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство (равнина 8).
 2.4.
 „Намалената зона за изпитване B“ е зона за изпитване B, от която са изключени следните зони (1) (вж. фигури 2 и 3):
 2.4.1.
 зона за изпитване А, определена в точка 2.2, увеличена съгласно точка 9.2.2.1 от приложение 3;
 2.4.2.
 по преценка на производителя на превозното средство може да се приложи една от следните две точки:
 2.4.2.1.
 всякакво непрозрачно затъмняване ограничено в посока надолу от равнина 1 и странично от равнина 4 и симетричната на нея равнина спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство (равнина 4');
 2.4.2.2.
 всякакво непрозрачно затъмняване ограничено в посока надолу от равнина 1, стига то да се вписва в зона с широчина 300 mm, чийто център е в средната надлъжна равнина на превозното средство, и стига непрозрачното затъмняване под пресечната линия с равнина 5 да се вписва в зона, ограничена странично от пресечните линии с равнините, минаващи през краищата на сегмент (2) с широчина 150 mm и успоредни съответно на пресечните линии с равнини 4 и 4';
 2.4.3.
 всякакво непрозрачно затъмняване ограничено от пресичането на външната повърхност на предното стъкло:
 а)
 с равнина, сключваща ъгъл 4° с оста Х, измерено надолу от нея, минаваща през V2 и успоредна на оста Y (равнина 9);
 б)
 с равнина 6;
 в)
 с равнини 7 и 8 или с ръба на външната повърхност на предното стъкло, ако пресечницата на равнина 6 с равнина 7 (равнина 6 с равнина 8) не пресича външната повърхност на предното стъкло;
 2.4.4.
 всякакво непрозрачно затъмняване ограничено от пресичането на външната повърхност на предното стъкло:
 а)
 с хоризонталната равнина, минаваща през V1 (равнина 10);
 б)
 с равнина 3 (3);
 в)
 с равнина 7 (4) или с ръба на външната повърхност на предното стъкло, ако пресечницата на равнина 6 с равнина 7 (равнина 6 с равнина 8) не пресича външната повърхност на предното стъкло;
 г)
 с равнина 9;
 2.4.5.
 зона, която се намира на не повече от 25 mm от външната повърхност на предното стъкло или от всякакво непрозрачно затъмняване. Тази зона не трябва да навлиза в разтегнатата зона за изпитване А.
 2.5.
 Определяне на базови точки (вж. фигура 3)
 „Базови точки на предното стъкло“ означава точки, които са пресечни точки с предното стъкло на линии, които излизат напред от точките „V“ към външната повърхност на предното стъкло.
 2.5.1.
 Горна вертикална базова точка напред от V1 и на 7° над хоризонталата (Pr1).
 2.5.2.
 Долна вертикална базова точка напред от V2 и на 5° под хоризонталата (Pr2)
 2.5.3
 Хоризонтална базова точка напред от V1 и на 17° наляво (Pr3).
 2.5.4.
 Три допълнителни базови точки, симетрични на точките, определени в точки 2.5.1—2.5.3 спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство (съответно P'r1, P'r2, P'r3).
 Фигура 1
 Зона за изпитване А (пример с превозно средство с ляво кормилно колело)
 Фигура 2a
 Намалена зона за изпитване B (пример с превозно средство с ляво кормилно колело) — горната зона със затъмняване е съгласно предписанията на точка 2.4.2.2
 Фигура 2б
 Намалена зона за изпитване B (пример с превозно средство с ляво кормилно колело) — горната зона със затъмняване е съгласно предписанията на точка 2.4.2.1
 Фигура 3
 Определяне на базовите точки (пример с превозно средство с ляво кормилно колело)
 (1) Но като се отчита фактът, че базовите точки, определени в точка 2.5, трябва да попадат в прозрачната зона.
 (2) Измерени върху външната повърхност на предното стъкло върху пресечната линия с равнина 1.
 (3) За другата страна на предното стъкло — с равнина, която е симетрична на равнина 3 спрямо средната надлъжна равнина на превозното средство.
 (4) За другата стана на предното стъкло — с равнина 8.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 19
 Процедура за определяне на точката „H“ и действителния ъгъл на наклона на торса за места за сядане в моторните превозни средства
 1. ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ
 Описаната в настоящото приложение процедура се използва за определяне на местоположението на точката „H“ и действителния ъгъл на наклона на торса за едно или няколко места за сядане в моторно превозно средство и за установяване на съотношението между измерените данни и проектните спецификации, предоставени от производителя (1).
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото приложение:
 2.1.
 „Контролни данни“ означава една или няколко от следните характеристики на мястото за сядане:
 2.1.1.
 точките „H“ и „R“ и връзката между тях;
 2.1.2.
 действителният и проектният ъгъл на наклона на торса и връзката между тях.
 2.2.
 „Триизмерна машина за определяне на точката „Н““ (триизмерна Н-машина ) означава устройството, използвано за определяне на точките „H“ и действителните ъгли на наклона на торса. Устройството е описано в допълнение 1 към настоящото приложение.
 2.3.
 „Точка „H““ означава центърът на въртене на торса и бедрото на триизмерната Н-машина, монтирана върху седалката в съответствие с процедурата, описана в точка 3 по-долу. Точката „H“ се намира в средата на осевата линия на устройството, която е между визуалните маркери на точката „Н“ от двете страни на триизмерната Н-машина. Точката „Н“ отговаря теоретично на точката „R“ (за допустимите отклонения вж. точка 3.2.2 по-долу). След като бъде определена в съответствие с процедурата, описана в точка 4, точка „Н“ се приема за неподвижна по отношение на конструкцията възглавница—седалка и за движеща се с нея, когато седалката се регулира.
 2.4.
 „Точка „R““ или „контролна точка на седалката“ означава проектна точка, определена от производителя на превозното средство за всяко място за сядане и установена по отношение на тримерната координатна система.
 2.5.
 „Линия на торса“ означава осевата линия на лоста на триизмерната Н-машина, като лостът е поставен във възможно най-задно положение.
 2.6.
 „Действителен ъгъл на наклона на торса“ означава ъгълът между вертикалната линия, преминаваща през точката „H“, и линията на торса, измерен с помощта на ъгловата скала за ъгъла на гърба на триизмерната Н-машина. Действителният ъгъл на наклона на торса съответства теоретично на проектния ъгъл на наклона на торса (за допустимите отклонения вж. точка 3.2.2 по-долу).
 2.7.
 „Проектен ъгъл на наклона на торса“ означава ъгълът между вертикална линия, преминаваща през точката „R“ и линията на торса в положение, което отговаря на проектното положение на облегалката на седалката, определено от производителя на превозното средство.
 2.8.
 „Средна равнина на седящия човек“ (ЦРСЧ) означава средната равнина на триизмерната Н-машина, поставен във всяко положение на сядане; тя е представена от координатата на точката „H“ по оста Y. За индивидуалните седалки централната равнина на седалката съвпада със средната равнина на седящия човек. За останалите седалки средната равнина на седящия човек се определя от производителя.
 2.9.
 „Тримерна координатна система“ означава системата, описана в допълнение 2 към настоящото приложение.
 2.10.
 „Базови точки“ означава физически точки (отвори, повърхности, белези или вдлъбнатини) върху каросерията на превозното средство, определени от производителя.
 2.11.
 „Положение на превозното средство за измерване“ означава положението на превозното средство, определено въз основа на координатите на базовите точки в тримерната координатна система.
 3. ИЗИСКВАНИЯ
 3.1. Представяне на данните
 Когато за едно място за сядане се изискват контролни данни, за да се демонстрира съответствието му с разпоредбите на настоящото правило, във вида, посочен в допълнение 3 към настоящото приложение, трябва да се представят всички от следните данни или целесъобразен набор от тях:
 3.1.1.
 координатите на точката „R“ в тримерната координатна система;
 3.1.2.
 проектният ъгъл на наклона на торса;
 3.1.3.
 всички указания, необходими за регулиране на седалката (ако е регулируема) в положението за измерване, посочено в точка 4.3 по-долу.
 3.2. Връзка между измерените данни и проектните спецификации
 3.2.1.
 Координатите на точката „H“ и стойността на действителния ъгъл на наклона на торса, измерен по методиката, определена в точка 4 по-долу, се сравняват съответно с координатите на точката „R“ и стойността на проектния ъгъл на наклона на торса, посочен от производителя на превозното средство.
 3.2.2.
 Относителните положения на точките „R“ и „H“ и съответствието между проектния и действителния ъгъл на наклона на торса се считат за задоволителни по отношение на съответното място за сядане, ако точката „H“, дефинирана от своите координати, попада в очертанията на квадрат със страна 50 mm с хоризонтални и вертикални страни, чиито диагонали се пресичат в точката „R“, и ако действителният ъгъл на наклона на торса се различава до 5° от проектния ъгъл на наклона на торса.
 3.2.3.
 Ако тези условия са изпълнени, точката „R“ и проектният ъгъл на наклона на торса се използват за доказване на съответствието с разпоредбите на настоящото правило.
 3.2.4.
 Ако точката „H“ или действителният ъгъл на наклона на торса не удовлетворяват изискванията по точка 3.2.2 по-горе, точката „H“ и действителният ъгъл на наклона на торса се определят още два пъти (общо три пъти). Ако резултатите от две от тези три операции удовлетворяват изискванията, то биват прилагани условията от точка 3.2.3 по-горе.
 3.2.5.
 Ако резултатите от поне две от трите описани в точка 3.2.4 по-горе операции не удовлетворяват изискванията от точка 3.2.2 по-горе или ако проверката не може да се проведе поради непредоставяне от страна на производителя на превозното средство на информация относно положението на точката „R“ или относно проектния ъгъл на наклона на торса, се използва медицентърът на триъгълника с върхове трите измерени точки или средната стойност на трите измерени ъгъла, като тези стойности се приемат за приложими във всички случаи, когато в текста на настоящото правило се говори за точката „R“ или действителния ъгъл на наклона на торса.
 4. ПРОЦЕДУРА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТОЧКАТА „H“ И ДЕЙСТВИТЕЛНИЯ ЪГЪЛ НА НАКЛОНА НА ТОРСА
 4.1.
 Превозното средство се подготвя при температура, определена по избор на производителя в границите 20 °С ± 10 °C, за да се гарантира, че материалът, от който е изработена седалката, е достигнал стайна температура. Ако на седалката, която ще се изследва, никога не е било сядано, върху нея трябва да седне човек или да се постави предмет с тегло 70—80 kg два пъти за по една минута, за да се предизвика деформиране на седалката и облегалката. По искане на производителя всички комплекти седалки могат да останат ненатоварени най-малко в продължение на 30 минути преди инсталиране на триизмерната Н-машина.
 4.2.
 Превозното средство трябва да бъде в положението за измерване, определено в точка 2.11 по-горе.
 4.3.
 Ако седалката е регулируема, най-напред тя се поставя в най-задното нормално положение за шофиране или пътуване, съгласно указанията на производителя на превозното средство, като се взема предвид само надлъжното регулиране на седалката, но не и възможността за преместването ѝ за цели, различни от поставяне в нормално положение за шофиране или пътуване. Когато съществуват други възможности за регулиране на седалката (вертикално, ъглово, наклоняване на облегалката и т.н.), седалката се регулира и спрямо тях до положението, посочено от производителя. При седалки с еластично окачване вертикалното им положение се фиксира неподвижно, така че да съответства на нормалното положение за шофиране, посочено от производителя.
 4.4.
 Повърхността на мястото за сядане, заета от триизмерната Н-машина, се покрива с памучен муселинен плат с достатъчни размери и подходяща структура, отговаряща на следните спецификации: гладък памучен плат с плътност 18,9 нишки на cm2 и тегло 0,228 kg/m2 или плетено или нетъкано платно с еквивалентни характеристики. Ако изпитването се провежда върху седалка, която не е монтирана в превозно средство, повърхността, на която е поставена седалката, трябва да има същите основни характеристики (2) като пода на превозното средство, за което е предназначена седалката.
 4.5.
 Комплектът седалка и облегалка на триизмерната Н-машина се поставя така, че средната равнина на седящия човек (ЦРСЧ) да съвпада с централната равнина на триизмерната Н-машина. По искане на производителя триизмерната Н-машина може да бъде преместена навътре в превозното средство спрямо ЦРСЧ, ако триизмерната Н-машина е разположена толкова извън превозното средство, че краят на седалката не позволява нивелиране на триизмерната Н-машина.
 4.6.
 Към панела на седалището се прикачват стъпалото и подбедрицата — поотделно или с помощта на Т-образната стойка и подбедрицата. Линията, преминаваща през визуалните маркери на точката „H“, трябва да бъде успоредна на земята и перпендикулярна на средната надлъжна равнина на седалката.
 4.7.
 Положението на стъпалата и подбедриците на триизмерната Н-машина се регулира, както следва:
 4.7.1.
 Седалки за водач и пътник, седящ до него:
 4.7.1.1.
 Както стъпалата, така и подбедриците се придвижват напред по такъв начин, че стъпалата да заемат естествено положение върху пода, ако е необходимо между педалите за управление. Ако е възможно, лявото стъпало се разполага на приблизително същото разстояние вляво от средната равнина на триизмерната Н-машина, на което е и дясното стъпало вдясно от тази равнина. Нивелирът, с чиято помощ се установява напречното положение на триизмерната Н-машина, се довежда до хоризонтално положение, при необходимост посредством регулиране на панела на седалището или преместване на стъпалата и подбедриците назад. Линията, преминаваща през визуалните маркери на точката „H“, трябва да остане перпендикулярна на средната надлъжна равнина на седалката.
 4.7.1.2.
 Ако лявата подбедрица не може да бъде задържана успоредна на дясната, а лявото стъпало не може да бъде поддържано от конструкцията, то лявото стъпало се премества, докато получи опора. При това трябва да се запази положението на визуалните маркери.
 4.7.2.
 Външни задни седалки:
 За задните или допълнителните седалки подбедриците се разполагат според указанията на производителя. Ако при това стъпалата се опират в части от пода, които са на различни нива, стъпалото, което влиза първо в съприкосновение с предната седалка е отправното, а другото стъпало следва да се нагласи така, че нивелирът, показващ напречната ориентация на седалищната част на устройството, да показва хоризонтално положение.
 4.7.3.
 Други седалки:
 Следва се общата процедура, указана в точка 4.7.1 по-горе, като единственото изключение е, че стъпалата се поставят в положението, указано от производителя.
 4.8.
 На подбедриците и бедрата се поставят тежести и триизмерната Н-машина се нивелира.
 4.9.
 Панелът на гърба се накланя напред до предния ограничител, а 3-D H механизмът се изтегля от облегалката с помощта на Т-образната стойка. След това триизмерната Н-машина се поставя отново върху седалката, като се използва един от следните методи:
 4.9.1.
 Когато триизмерната Н-машина се плъзга назад, се използва следната методика. На триизмерната Н-машина се позволява да се приплъзне назад, докато върху Т-образната стойка вече не е необходимо действащо напред хоризонтално ограничително усилие, т.е. докато седалищната плоскост не опре в облегалката. Ако е необходимо, подбедриците се нагласяват отново.
 4.9.2.
 Ако триизмерната Н-машина няма тенденция към плъзгане назад, се използва следната методика. Триизмерната Н-машина се плъзга назад, като за целта се прилага действащо назад хоризонтално усилие върху Т-образната стойка, докато седалищната плоскост не опре в облегалката (вж. фигура 2 от допълнение 1 към настоящото приложение).
 4.10.
 Към блока, съставен от гръбната и седалищната плоскост на триизмерната Н-машина, в точката на пресичане на ъгловата скала на бедрото и корпуса на Т-образната стойка се прилага усилие 100 N ± 10 N. Направлението на прилаганото усилие е по линия, преминаваща от спомената точка на пресичане до точка, разположена точно над корпуса на бедрената щанга (вж. фигура 2 от допълнение 1 към настоящото приложение). След това панелът на гърба се връща внимателно обратно до облегалката. Трябва да се внимава по време на останалата част от методиката да не се допусне триизмерната Н-машина да се плъзне напред.
 4.11.
 Монтират се дясната и лявата бедрена тежест, след което шахматно се поставят осемте тежести на торса. Триизмерната Н-машина се нивелира.
 4.12.
 Панелът на гърба се накланя напред, за да се освободи напрежението върху облегалката. Триизмерната Н-машина се раздвижва странично в рамките на дъга от 10° (5° от всяка страна на вертикалната средна равнина) в три пълни цикъла, за да се премахне евентуалното остатъчно триене между триизмерната Н-машина и седалката.
 По време на раздвижването T-образната стойка на триизмерната Н-машина може да се отклони от предписаното хоризонтално и вертикално положение. Поради това T-образната стойка трябва да бъде ограничена посредством прилагане на подходящо странично усилие по време на раздвижванията. Трябва да се внимава, когато се държи Т-образната стойка и се раздвижва триизмерната Н-машина, да не се прилагат непредвидени външни сили във вертикална посока или напред и назад.
 На този етап стъпалата на триизмерната Н-машина не трябва да се задържат или обездвижват. Ако те се разместят, след това следва да им се позволи да останат в това положение.
 Панелът на гърба се връща внимателно до облегалката и се проверява дали двата нивелира показват хоризонтално положение. Ако по време на разклащането на триизмерната Н-машина стъпалата се разместят, те следва да се наместят по следния начин:
 Стъпалата се повдигат от пода едно по едно на минималната необходима височина, до момента, в който вече не се получава допълнително преместване на стъпалата. При това повдигане те трябва да се въртят свободно, като същевременно не се допуска прилагане на надлъжни или странични усилия. Когато всяко стъпало е поставено обратно в своето най-долно положение, петата трябва да е в съприкосновение с предвидената за това конструкция.
 Трябва да се провери дали напречният нивелир показва неутрално положение; при необходимост се прилага напречна сила върху горната част на панела на гърба, която да нивелира панела на седалището на триизмерната Н-машина върху седалката.
 4.13.
 Като се задържа T-образната стойка с цел да се предотврати плъзване на триизмерната Н-машина напред по възглавницата на седалката, се извършват следните действия:
 а)
 панелът на гърба се връща назад до съприкосновение с облегалката на седалката;
 б)
 последователно се прилага и отстранява хоризонтално усилие, действащо в задно направление и ненадвишаващо 25 N, върху задната ъглова щанга, приблизително на височината на центъра на тежестите на торса, докато ъгловата скала на бедрото не покаже, че машината е установена в устойчиво положение след премахване на усилието. Трябва да се внимава да не се прилагат външни усилия в направление надолу и настрани върху триизмерната Н-машина. Ако е необходимо повторно да се регулира нивелировката на триизмерната Н-машина, панелът на гърба се накланя напред, нивелира се отново и се повтаря процедурата от точка 4.12.
 4.14.
 Правят се всички измервания:
 4.14.1.
 Координатите на точката „H“ се измерват спрямо триизмерната координатна система.
 4.14.2.
 Действителният ъгъл на наклона на торса се отчита по ъгловата скала за наклона на гърба на триизмерната Н-машина, като лостът е в крайно задно положение.
 4.15.
 Ако е необходимо повторно монтиране на триизмерната Н-машина, седалката трябва да остане в ненатоварено положение в продължение на минимум 30 минути, преди да се пристъпи към повторното монтиране. Триизмерната Н-машина не трябва да се оставя натоварена върху седалката по-дълго, отколкото е необходимо за провеждане на изпитването.
 4.16.
 Ако седалките в един и същи ред могат да се приемат за сходни (многоместна седалка, еднакви седалки и т.н.), за всеки ред седалки се определя само една точка „H“ и един „действителен ъгъл на наклона на торса“, като триизмерната Н-машина, описана в допълнение 1 към настоящото приложение, се поставя на място, за което се приема, че е представително за целия ред. Това място е:
 4.16.1.
 за предния ред — седалката на водача,
 4.16.2.
 за заден ред или задни редове — едно от крайните места.
 (1) За всяко място за сядане, различно от предните седалки, за което точката „H“ не може да бъде определена с използване на триизмерната машина или с други процедури, посочената от производителя точка „R“ може да бъде взета като базова по преценка на компетентния орган.
 (2) Ъгъл на наклона, разлика във височината с монтажната опора на седалката, структура на повърхността и др.
 ДОПЪЛНЕНИЕ 1
 Описание на триизмерната машина за определяне на точката „Н“
 (1)
 (триизмерна Н-машина)
 1. ПАНЕЛ НА ГЪРБА И ПЛОСКОСТ НА СЕДАЛИЩЕТО
 Плоскостите на гърба и на седалището се изработват от армирана пластмаса и метал; те имитират човешки торс и бедра и са свързани механично в точката „H“. Към свързания шарнирно в точката „H“ лост за измерване на действителния ъгъл на наклон на торса е монтирана ъглова скала. Осевата линия на бедрото се определя от регулируема бедрена щанга, която е прикрепена към плоскостта на седалището и служи като начало на ъгловата скала за измерване на наклона на бедрото.
 2. ЕЛЕМЕНТИ НА ТЯЛОТО И ПОДБЕДРИЦИТЕ
 Елементите, моделиращи подбедриците, са свързани със седалищната плоскост чрез T-образна стойка, която съединява коленете и представлява странично удължение на регулируемата бедрена щанга. За измерване на ъгъла на сгъване на коляното в елементите на подбедриците са поставени ъглови скали. Елементите, моделиращи обувките и стъпалата, са калибрирани с цел измерване на ъгъла на стъпалото. Ориентирането на устройството в пространството се извършва с помощта на два нивелира. В съответните центрове на тежестта са поставени тежести за частите на тялото, така че да се осигурява смачкване на седалката, еквивалентно на натоварването от пътник мъж с тегло 76 kg. Всички подвижни връзки на триизмерната Н-машина трябва да се проверят, за да се гарантира свободното им движение с пренебрежимо триене.
 Фигура 1
 Означения на компонентите на триизмерната Н-машина
 Фигура 2
 Размери и разпределение на тежестите на елементите на триизмерната Н-машина
 (1) За подробна информация относно конструкцията на триизмерната H-машина се обръщайте към „Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, United States of America“.
 Машината съответства на описаната в стандарта ISO 6549—1980.
 ДОПЪЛНЕНИЕ 2
 ТРИМЕРНА КООРДИНАТНА СИСТЕМА
 1.
 Тримерната координатна система се определя от три взаимноперпендикулярни равнини, определени от производителя на превозното средство (вж. фигурата) (1).
 2.
 Положението за измерване на превозното средство се определя посредством разполагането му върху опорната повърхност, така че координатите на базовите точки да отговарят на стойностите, указани от производителя.
 3.
 Координатите на точката „R“ и точката „H“ се определят спрямо базовите точки, определени от производителя на превозното средство.
 Фигура
 Тримерна координатна система
 (1) Координатната система съответства на стандарта ISO 4130 — 1978 г.
 ДОПЪЛНЕНИЕ 3
 КОНТРОЛНИ ДАННИ ОТНОСНО МЕСТАТА ЗА СЯДАНЕ
 1. КОДИРАНЕ НА КОНТРОЛНИТЕ ДАННИ
 Контролните данни се дават последователно за всяко място за сядане. Местата за сядане се обозначават с двуразряден код. Първият знак е арабска цифра и обозначава реда седалки, като броенето в превозното средство се извършва отпред назад. Вторият знак е главна буква, която обозначава мястото за сядане в реда, като посоките са ориентирани при посока на движение на превозното средство напред; използват се следните букви:
 L = ляво
 C = център
 R = дясно
 2. ОПИСАНИЕ НА ПОЛОЖЕНИЕТО НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО ЗА ИЗМЕРВАНЕ
 2.1. Координати на базовите точки
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. СПИСЪК НА КОНТРОЛНИТЕ ДАННИ
 3.1. Място за сядане: ...
 3.1.1. Координати на точката „R“:
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Проектен ъгъл на наклона на торса: ...
 3.1.3. Спецификации за регулиране на седалката (1)
 хоризонталнo: ...
 вертикалнo: ...
 ъглово: ...
 ъгъл на наклона на торса: ...
 Забележка:
 Контролните данни за другите места за сядане се посочват в точки 3.2, 3.3 и т.н.
 (1) Ненужното се зачерква.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 20
 КОНТРОЛ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 1. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото приложение:
 1.1.
 „тип изделие“ означава всички стъкла, които притежават еднакви основни характеристики;
 1.2.
 „клас дебелина“ означава всички стъкла, чиито съставни части имат една и съща дебелина в границите на съответните допустими отклонения;
 1.3.
 „производствен обект“ означава всички инсталации за производството на един или няколко типа стъкла, които се намират на едно и също място; същият може да включва няколко производствени линии;
 1.4.
 „работна смяна“ означава период на производство, протичащ на една и съща производствена линия в рамките на дневното работно време;
 1.5.
 „производствен етап“ означава непрекъснат период на производство на един и същ тип изделия в рамките на една и съща производствена линия;
 1.6.
 „Ps“ означава броя стъкла за даден тип изделие, произведени в рамките на дадена работна смяна;
 1.7.
 „Pr“ означава броя стъкла за даден тип изделие, произведени в рамките на даден производствен етап.
 2. ИЗПИТВАНИЯ
 Стъклата се подлагат на следните изпитвания:
 2.1. Закалени предни стъкла
 2.1.1.
 Изпитване на разтрошаване в съответствие с изискванията на приложение 4, точка 2.
 2.1.2.
 Измерване на светлопропускливостта в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.1.
 2.1.3.
 Изпитване за определяне на оптичното изкривяване в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.2.
 2.1.4.
 Изпитване за определяне на изместването на вторичния образ в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.3.
 2.2. Равномерно закалени стъкла
 2.2.1.
 Изпитване на разтрошаване в съответствие с изискванията на приложение 5, точка 2.
 2.2.2.
 Измерване на светлопропускливостта в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.1.
 2.2.3.
 При стъклата, използвани като предни стъкла:
 2.2.3.1.
 Изпитване за определяне на оптичното изкривяване в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.2.
 2.2.3.2.
 Изпитване за определяне на изместването на вторичния образ в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.3.
 2.3. Обикновени предни многослойни стъкла и предни стъкла от стъкло—пластмаса
 2.3.1.
 Изпитване на удар с модел на глава в съответствие с изискванията на приложение 6, точка 3.
 2.3.2.
 Изпитване с кълбо с маса 2 260 g в съответствие с изискванията на приложение 6, точка 4.2 и приложение 3, точка 2.2.
 2.3.3.
 Изпитване за устойчивост на висока температура в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 5.
 2.3.4.
 Измерване на светлопропускливостта в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.1.
 2.3.5.
 Изпитване за определяне на оптичното изкривяване в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.2.
 2.3.6.
 Изпитване за определяне на изместването на вторичния образ в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.3.
 2.3.7.
 Само при предни стъкла от стъкло—пластмаса
 2.3.7.1.
 Изпитване на абразивно износване в съответствие с изискванията на приложение 9, точка 2.1.
 2.3.7.2.
 Изпитване на устойчивостта на влага в съответствие с изискванията на приложение 9, точка 3.
 2.3.7.3.
 Изпитване за устойчивост на химикали в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 11.2.1.
 2.4. Обикновени многослойни стъкла и стъкла от стъкло—пластмаса, различни от предни стъкла
 2.4.1.
 Изпитване с кълбо с маса 227 g в съответствие с изискванията на приложение 7, точка 4.
 2.4.2.
 Изпитване за устойчивост на висока температура в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 5.
 2.4.3.
 Измерване на светлопропускливостта в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.1.
 2.4.4.
 Само при стъкла от стъкло—пластмаса
 2.4.4.1.
 Изпитване на абразивно износване в съответствие с изискванията на приложение 9, точка 2.1.
 2.4.4.2.
 Изпитване на устойчивостта на влага в съответствие с изискванията на приложение 9, точка 3.
 2.4.4.3.
 Изпитване за устойчивост на химикали в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 11.2.1.
 2.4.5.
 Счита се, че горепосочените предписания са спазени, ако съответните изпитвания са били проведени върху предно стъкло със същата структура.
 2.5. Обработени многослойни предни стъкла
 2.5.1.
 Освен изпитванията, предписани в точка 2.3 от настоящото приложение, се провежда изпитване за разтрошаване в съответствие с изискванията на приложение 8, точка 4.
 2.6. Стъкла с пластмасов материал
 Освен изпитванията, предписани в различните точки на настоящото приложение, се провеждат следните изпитвания:
 2.6.1.
 Изпитване на абразивно износване в съответствие с изискванията на приложение 9, точка 2.1.
 2.6.2.
 Изпитване на устойчивостта на влага в съответствие с изискванията на приложение 9, точка 3.
 2.6.3.
 Изпитване за устойчивост на химикали в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 11.2.1.
 2.7. Двойни стъкла
 2.7.1.
 Изпитванията, които трябва да бъдат проведени, съответстват на изпитванията, посочени в настоящото приложение за всяко от съставните стъкла на двойните стъкла, при същата честота и същите изисквания.
 2.7.2.
 При двойните стъкла измерването на светлопропускливостта се прави в съответствие с изискванията на приложение 3, точка 9.1.
 2.8. Стъкла от неогъваема пластмаса, различни от предни стъкла
 2.8.1.
 Изпитване с кълбо с маса 227g в съответствие с приложение 14, точка 5.
 2.8.2.
 Измерване на светлопропускливостта в съответствие с приложение 3, точка 9.1.
 2.8.3.
 Изпитване на разтрошаване в съответствие с приложение 14, точка 6.1.
 2.8.4.
 Изпитване с кръстосано нарязване в съответствие с приложение 14, точка 6.3.
 Забележка: Изпитването от точка 2.8.2 се прилага само ако стъклото ще се използва на място, което е необходимо за видимостта на водача.
 Изпитването от точка 2.8.4 се прави с образци, които не са били подлагани на изпитването, определено в точка 6.2 от приложение 14.
 2.8.5.
 Изпитване за устойчивост на химикали в съответствие с приложение 3, точка 11.
 2.9. Стъкла от гъвкава пластмаса, различни от предни стъкла
 2.9.1.
 Изпитване с кълбо с маса 227 g в съответствие с приложение 15, точка 4.
 2.9.2.
 Измерване на светлопропускливостта в съответствие с приложение 3, точка 9.1.
 Забележка: Изпитването от точка 2.9.2 се прилага само ако стъклото ще се използва на място, което е необходимо за видимостта на водача.
 2.9.3.
 Изпитване за устойчивост на химикали в съответствие с приложение 3, точка 11.2.1.
 2.10. Двойни стъкла от неогъваема пластмаса
 2.10.1.
 Изпитване с кълбо с маса 227 g в съответствие с приложение 16, точка 5.
 2.10.2.
 Измерване на светлопропускливостта в съответствие с приложение 3, точка 9.1.
 Забележка: Изпитването от точка 2.10.2 се прилага само ако стъклото ще се използва на място, което е необходимо за видимостта на водача.
 2.10.3.
 Изпитване за устойчивост на химикали в съответствие с приложение 3, точка 11.
 3. ЧЕСТОТА НА ИЗПИТВАНИЯТА И РЕЗУЛТАТИ
 3.1. Изпитване за разтрошаване
 3.1.1. Изпитвания
 3.1.1.1.
 При започване на производството на всеки нов тип стъкло с цел определяне на точката на най-интензивното разрушаване се провежда първоначална поредица от изпитвания, предвиждащи предизвикване на разрушаване във всяка от предвидените в настоящото правило точки на удар. Резултатите от изпитването се записват.
 При закалените предни стъкла обаче първоначалната поредица от изпитвания се провежда само когато годишното производство на съответния тип стъкло надхвърля 200 единици.
 3.1.1.2.
 В рамките на производствения етап се извършва контролното изпитване в точката на разрушаване, определена в точка 3.1.1.1.
 3.1.1.3.
 Проверка се прави в началото на всеки производствен етап или след промяна на цвета.
 3.1.1.4.
 В рамките на производствения етап контролните изпитвания се провеждат при следната минимална честота:
 Закалени предни стъкла
 Закалени стъкла, различни от предни стъкла
 Обработени многослойни предни стъкла
 Ps ≤ 200: едно разрушаване на производствен етап
 Pr ≤ 500: едно за работна смяна
 0,1 % от тип
 Ps > 200: едно разрушаване на всеки четири часа производство
 Pr > 500: две за работна смяна
 3.1.1.5.
 В края на производствения етап на контролно изпитване се подлага едно от последните произведени стъкла.
 3.1.1.6.
 При Pr < 20 се провежда само едно изпитване на разтрошаване за всеки производствен етап.
 3.1.2. Резултати
 Записват се всички резултати, включително резултатите без траен запис на картината на разтрошаване.
 Освен това веднъж на всяка работна смяна, с изключение на случаите, при които Pr ≤ 500, се прави изпитване с траен запис на картината на разтрошаване. В последния случай за един производствения етап се прави само едно изпитване с траен запис на картината на разтрошаване.
 3.2. Изпитване на удар с модел на глава
 3.2.1. Изпитвания
 Проверката се прави с образци, които съответстват най-малко на 0,5 % от денонощното производство на многослойни предни стъкла на една производствена линия. За едно денонощие на изпитване могат да бъдат подложени най-много 15 предни стъкла.
 Изборът на образци трябва да осигурява представителност на различните типове произвеждани предни стъкла.
 Като алтернатива, след съгласие от административната служба изпитванията могат да бъдат заменени с изпитването с кълбо с маса 2 260 g (вж. точка 3.3 по-долу). Поведението на образците при удар с глава трябва във всички случаи годишно да се проверява върху най-малко два образеца за всеки клас дебелина.
 3.2.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 3.3. Изпитване с кълбо с маса 2 260 g
 3.3.1. Изпитвания
 Минималната честота за проверка е едно пълно изпитване на месец за всеки клас дебелина.
 3.3.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 3.4. Изпитване с кълбо с маса 227 g
 3.4.1. Изпитвания
 Образците за изпитване се изрязват от мостри. При наличието на практически съображения обаче изпитванията могат да се проведат с готови изделия или с части от тях.
 Проверката се извършва с извадка, отговаряща най-малко на 0,5 % от производството на една работна смяна, при максимален брой на мострите за едно денонощие равен на десет.
 3.4.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 3.5. Изпитване за устойчивост на висока температура
 3.5.1. Изпитвания
 Образците за изпитване се изрязват от мостри. При наличието на практически съображения обаче изпитванията могат да се проведат с готови изделия или с части от тях. Последните се избират по начин, който осигурява изпитване на междинните слоеве, пропорционално на тяхната употреба.
 Проверката се прави най-малко с три мостри за всеки цвят междинен слой в рамките на денонощното производство.
 3.5.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 3.6. Светлопропускливост
 3.6.1. Изпитвания
 Това изпитване се провежда с представителни мостри от оцветените готови изделия.
 Проверка се прави поне в началото на всеки производствен етап, ако има промени в характеристиките на стъклата, които се отразяват върху резултатите от изпитването.
 Предните стъкла и останалите стъкла, за които по време на одобряването на типа е била измерена нормална светлопропускливост не по-малка от 75 %, и стъклата, обозначени със знак „V“ (вж. точка 5.5.2 от настоящото правило), са освободени от провеждане на изпитване.
 Като алтернатива при закалените стъкла доставчикът на стъклата може да представи сертификат за съответствие с горните изисквания.
 3.6.2. Резултати
 Регистрира се стойността на нормална светлопропускливост. Освен това, при стъклата с непрозрачно затъмняване по чертежите, посочени в точка 3.2.1.2.2.4 от настоящото правило, се прави проверка дали лентите с непрозрачно затъмняване се намират извън зона за изпитване B или зона I в съответствие с категорията на превозното средство, за което е предназначено предното стъкло. Всички непрозрачни затъмнявания трябва да отговарят на предписанията от приложение 18.
 3.7. Изпитване на оптично изкривяване и изместване на вторичния образ
 3.7.1. Изпитвания
 Всяко предно стъкло се проверява за наличие на видими дефекти. В допълнение, с помощта на методите, посочени в настоящото правило, или с помощта на други методи, които дават сходни резултати, се извършват измервания в различните зони на видимост при следните минимални честоти:
 когато Ps ≤ 200, една мостра за работна смяна,
 или когато Ps > 200, две мостри за работна смяна,
 или 1 % от цялата продукция, като избраните мостри трябва да бъдат представителни за цялата продукция
 3.7.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 3.8. Изпитване на абразивно износване
 3.8.1. Изпитвания
 На това изпитване се подлагат само стъкла с пластмасово покритие, стъкла от стъкло—пластмаса и пластмасови стъкла. Извършва се най-малко по една проверка на месец и по една проверка по тип пластмасов материал или пластмасов материал на покритието.
 3.8.2. Резултати
 Регистрират се резултатите от измерването на разсейването на светлината.
 3.9. Изпитване за устойчивост на влага
 3.9.1. Изпитвания
 На това изпитване се подлагат само стъкла с пластмасово покритие и стъкла от стъкло—пластмаса. Извършва се най-малко по една проверка на месец и по една проверка по тип пластмасов материал или пластмасов материал на покритието.
 3.9.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 3.10. Изпитване за устойчивост на химикали
 3.10.1. Изпитвания
 На това изпитване се подлагат само стъкла с пластмасово покритие, стъкла от стъкло—пластмаса и пластмасови стъкла. Извършва се най-малко по една проверка на месец и по една проверка за тип пластмасов материал или пластмасов материал на покритието.
 3.10.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 3.11. Изпитване с кръстосано нарязване
 3.11.1. Изпитвания
 На това изпитване се подлагат само стъкла от неогъваема пластмаса с устойчиво на абразивно износване покритие. Прави се поне по една проверка на седмица и по една проверка за вид пластмасов материал и вид покритие върху него, като се използват мостри, които не са били подлагани на изпитването за устойчивост на симулирани атмосферни въздействия (приложение 14, точка 6.2).
 Изпитване с мостри, подложени на изпитване на въздействие от атмосферата, се прави веднъж на всеки 3 месеца.
 3.11.2. Резултати
 Регистрират се всички резултати.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 21
 РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО МОНТАЖА НА БЕЗОПАСНИТЕ СТЪКЛА В ПРЕВОЗНИТЕ СРЕДСТВА
 1. ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
 В настоящото приложение са дадени предписанията относно монтажа на безопасните стъкла в превозните средства от категории M, N и O (1) с цел осигуряване на високо ниво на безопасност за намиращите се в превозното средство и, по-специално за осигуряване на водача на висока степен на видимост при всички пътни условия, не само напред, но също така назад и встрани.
 Настоящото приложение не се прилага за бронираните превозни средства, определени в точка 2.3.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото приложение:
 2.1.
 „превозно средство“ означава всяко моторно превозно средство, предназначено за движение по пътищата, което има най-малко четири колела и максимална проектно заложена скорост над 25 km/h, както и неговите ремаркета, с изключение на превозните средства, движещи се по релси, тракторите и подвижната техника;
 2.2.
 „категория превозно средство“ означава група превозни средства, попадащи в съответната категория на класификацията, приета в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3) (1);
 2.3.
 „превозно средство със специално предназначение“, „къмпинг-автомобил“, „бронирано превозно средство“, „линейка“, „катафалка“, „кабриолет“ са съответно дефинирани в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3) (1);
 2.4.
 „двуетажно превозно средство“ е дефинирано в точка 2.1.2 от Правило No 107.
 3. ОБЩИ ПРЕДПИСАНИЯ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ОТ КАТЕГОРИИ M, N И O
 3.1.
 Безопасните стъкла се монтират така, че въпреки натоварванията, на които е подложено превозното средство при нормални работни условия, те да остават на мястото си и да продължават да осигуряват видимост и безопасност на намиращите се в превозното средство лица.
 3.2.
 Безопасните стъкла са обозначени със съответната маркировка за одобрение на типа компонент, посочена в точка 5.4 от настоящото правило, следвана, когато е необходимо, от един от допълнителните символи, предвидени в точка 5.5.
 4. СПЕЦИАЛНИ ПРЕДПИСАНИЯ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ОТ КАТЕГОРИИ M И N (1)
 4.1. Предни стъкла
 4.1.1.
 Нормалната светлопропускливост трябва да бъде не по-малка от 70 %.
 4.1.2.
 Предното стъкло трябва да бъде одобрено за типа превозно средство, на който се предвижда да бъде монтирано.
 4.1.3.
 Предното стъкло трябва да бъде правилно монтирано спрямо точката „R“ на водача.
 4.1.4.
 Превозните средства, чиято максимална проектно заложена скорост е по-голяма от 40 km/h не могат да бъдат оборудвани със закалени предни стъкла.
 4.2. Безопасни стъкла, различни от предни стъкла, и преградни стъкла
 4.2.1. Безопасни стъкла, необходими за предното поле на видимост на водача
 4.2.1.1.
 Безопасните стъкла, през които се получава предното поле на видимост на водача, определено в точка 2.18.1 от настоящото правило, трябва да имат нормална светлопропускливост, равна на поне 70 %.
 4.2.1.2.
 Пластмасовите безопасни стъкла се обозначават с допълнителен символ /B/L, съгласно предвиденото в точки 5.5.5 и 5.5.7 от настоящото правило.
 4.2.2. Безопасни стъкла, необходими за задното поле на видимост на водача
 4.2.2.1.
 Безопасните стъкла, определени в точка 2.18.2 от настоящото правило, трябва да имат нормална светлопропускливост, равна на поне 70 %, но в случаите когато са монтирани две външни огледала за обратно виждане, се допуска стъклата да имат светлопропускливост под 70 %, стига да са обозначени с допълнителния символ V, посочен в точка 5.5.2 от настоящото правило.
 4.2.2.2.
 Безопасните пластмасови стъкла се обозначават с допълнителен символ A/L или B/L, съгласно предвиденото в точки 5.5.5 и 5.5.7 от настоящото правило.
 Като алтернатива задните стъкла в сгъваемия покрив на кабриолетите могат да бъдат означени и с допълнителния символ /B/M.
 Задните стъкла в сгъваемия покрив на кабриолетите могат да бъдат изработени от стъкла от гъвкава пластмаса.
 4.2.3. Други безопасни стъкла
 4.2.3.1.
 Безопасните стъкла, които не попадат в обхвата на определенията от точки 2.18.1 и 2.18.2 от настоящото правило, се означават с допълнителния символ V, посочен в точка 5.5.2 от настоящото правило, ако светлопропускливостта им е под 70 %.
 4.2.3.2.
 Пластмасовите безопасни стъкла се обозначават с един от допълнителните символи, предвидени в точки 5.5.5 и 5.5.7 от настоящото правило. Когато превозното средство обаче е предназначено за превоз на пътници, стъкла с допълнителни символи /C/L или /C/M не се допускат в места, в които съществува опасност от удряне на главата.
 4.2.4. Изключения
 При пластмасовите безопасни стъкла предписанията във връзка с устойчивостта на абразивно износване, посочени в точки 4.2.2.2 и 4.2.3.2 от настоящото правило, не се прилагат за превозните средства и местоположенията, изброени по-долу:
 а)
 линейки
 б)
 катафалки
 в)
 ремаркета, в т.ч. каравани
 г)
 остъклени покриви и стъкла, намиращи се на покрива на превозното средство
 д)
 всички стъкла на горния етаж на двуетажно превозно средство.
 Не се изисква изпитване/означение за устойчивост на абразивно износване.
 4.3. Особени изисквания
 4.3.1.
 Всички гледащи напред стъкла, различни от предни стъкла, трябва да бъдат изработени или от многослойно стъкло или от пластмасово стъкло, означено с допълнителния символ /A, определен в точки 5.5.5 и 5.5.7 от настоящото правило.
 4.3.2.
 Точка 4.3.1 не се прилага за превозни средства с максимална проектно заложена скорост под 40 km/h.
 (1) Според определението в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозни средства (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).