text:
 31.8.2010
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 230/119
 Právny účinok podľa medzinárodného práva verejného majú iba pôvodné texty EHK/OSN. Status tohto predpisu a dátum nadobudnutia jeho platnosti je potrebné overiť v poslednom znení dokumentu EHK/OSN o statuse TRANS/WP.29/343, ktorý je k dispozícii na internetovej stránke:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Predpis Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK OSN) č. 43 – Jednotné ustanovenia pre typové schvaľovanie bezpečnostných zasklievacích materiálov a ich montáže na vozidlá
 Obsahuje celý platný text vrátane:
 doplnku 12 k pôvodnému zneniu predpisu – dátum nadobudnutia účinnosti: 24. október 2009.
 OBSAH
 PREDPIS
 1.
 Rozsah pôsobnosti
 2.
 Vymedzenie pojmov
 3.
 Žiadosť o typové schválenie
 4.
 Označenia
 5.
 Typové schválenie
 6.
 Všeobecné požiadavky
 7.
 Konkrétne požiadavky
 8.
 Skúšky
 9.
 Zmena alebo rozšírenie schválenia typu bezpečnostného zasklievacieho materiálu
 10.
 Zhoda výroby
 11.
 Sankcie za nezhodu výroby
 12.
 Prechodné ustanovenia
 13.
 Definitívne zastavenie výroby
 14.
 Názvy a adresy technických služieb zodpovedných za vykonávanie schvaľovacích skúšok a názvy a adresy správnych orgánov
 PRÍLOHY
 Príloha 1 –
 Oznámenie týkajúce sa udelenia (alebo rozšírenia, zamietnutia alebo odňatia typového schválenia alebo definitívneho zastavenia výroby) typu bezpečnostného zasklievacieho materiálu podľa predpisu č. 43
 Príloha 1A –
 Oznámenie týkajúce sa udelenia (alebo rozšírenia, zamietnutia alebo odňatia typového schválenia alebo definitívneho zastavenia výroby) typu vozidla vzhľadom na jeho bezpečnostné zasklenie podľa predpisu č. 43
 Príloha 2 –
 Usporiadania schvaľovacích značiek pre komponenty
 Príloha 2A –
 Usporiadania schvaľovacích značiek pre vozidlá
 Príloha 3 –
 Všeobecné skúšobné podmienky
 Príloha 4 –
 Čelné sklá z tvrdeného skla
 Príloha 5 –
 Rovnomerne tvrdené sklené tabule
 Príloha 6 –
 Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla
 Príloha 7 –
 Tabule z vrstveného skla iné ako čelné sklá
 Príloha 8 –
 Čelné sklá z upraveného vrstveného skla
 Príloha 9 –
 Tabule bezpečnostného skla pokryté vrstvou plastového materiálu (na vnútornej strane)
 Príloha 10 –
 Skloplastové čelné sklá
 Príloha 11 –
 Skloplastové tabule iné ako čelné sklá
 Príloha 12 –
 Jednotky s dvojitým zasklením
 Príloha 13 –
 Zoskupovanie čelných skiel na skúšanie na účely typového schválenia
 Príloha 14 –
 Pevné plastové zasklenia iné ako čelné sklá
 Príloha 15 –
 Pružné plastové zasklenia iné ako čelné sklá
 Príloha 16 –
 Pevné plastové jednotky s dvojitým zasklením
 Príloha 17 –
 Meranie výšky segmentu a poloha bodu nárazu
 Príloha 18 –
 Postupy na určenie skúšobných oblastí na čelných sklách vozidiel vo vzťahu k bodom „V“
 Príloha 19 –
 Postup na určenie bodu „H“ a skutočného uhla trupu pre polohy sedenia v motorových vozidlách
 Príloha 20 –
 Kontroly zhody výroby
 Príloha 21 –
 Ustanovenia týkajúce sa montáže bezpečnostného zasklenia na vozidlá
 1. ROZSAH PÔSOBNOSTI
 Tento predpis sa vzťahuje na:
 a)
 bezpečnostné zasklievacie materiály určené na montáž ako čelné alebo iné sklá alebo ich prepážky do vozidiel kategórie L, M, N, O a T (1);
 b)
 vozidlá kategórie M, N a O so zreteľom na montáž týchto materiálov,
 v oboch prípadoch sa netýka zasklenia na osvetľovacie a svetelné signalizačné zariadenia a prístrojové dosky a špeciálneho nepriestrelného zasklenia a dvojitých okien.
 2. VYMEDZENIE POJMOV
 Na účely tohto predpisu:
 2.1.
 „tabuľa tvrdeného skla“ je sklená tabuľa pozostávajúca z jedinej vrstvy skla, ktoré bolo podrobené osobitnej úprave s cieľom zvýšiť jeho mechanickú pevnosť a upraviť jeho trieštivosť po rozbití;
 2.2.
 „tabuľa vrstveného skla“ je sklená tabuľa pozostávajúca z dvoch alebo viacerých vrstiev skla držaných spolu jednou alebo viacerými medzivrstvami plastového materiálu; môže byť:
 2.2.1.
 „obyčajná“, keď žiadna z vrstiev skla, z ktorých je zložená, nebola upravená, alebo
 2.2.2.
 „upravená“, keď aspoň jedna z vrstiev skla, z ktorých je zložená, bola osobitne upravená, aby sa zvýšila jej mechanická pevnosť a upravila jej trieštivosť po rozbití;
 2.3.
 „tabuľa bezpečnostného skla pokrytá vrstvou plastového materiálu“ je sklená tabuľa vymedzená v bodoch 2.1 alebo 2.2 s vrstvou plastového materiálu na jej vnútornej strane;
 2.4.
 „skloplastová tabuľa“ je tabuľa vrstveného skla zložená z jednej vrstvy skla a z jednej alebo viacerých vrstiev plastového materiálu, z ktorých aspoň jedna pôsobí ako medzivrstva. Keď sa zasklenie montuje na vozidlo, plastová(-é) vrstva(-y) musí(-ia) byť na vnútornej strane;
 2.5.
 „plastové zasklenie“ je zasklievací materiál, ktorý obsahuje ako základnú zložku jeden alebo viaceré organické polyméry s veľkou molekulárnou hmotnosťou, ktoré sú v hotovom stave pevné a v niektorom stupni výroby alebo spracovania na hotový výrobok sa môžu tvarovať tokom;
 2.5.1
 „pevné plastové zasklenie“ je plastový zasklievací materiál, ktorý sa vo vertikálnom smere neodchyľuje o viac ako 50 mm pri skúške pružnosti (bod 12 prílohy 3);
 2.5.2.
 „pružné plastové zasklenie“ je plastový zasklievací materiál, ktorý sa vo vertikálnom smere odchyľuje o viac ako 50 mm pri skúške pružnosti (bod 12 prílohy 3);
 2.6.
 „dvojité okno“ je súbor dvoch zasklievacích tabúľ oddelene namontovaných v tom istom otvore vozidla;
 2.7.
 „jednotka s dvojitým zasklením“ je celok skladajúci sa z dvoch zasklievacích tabúľ trvalo zmontovaných pri výrobe a oddelených rovnomernou medzerou;
 2.7.1.
 „symetrické dvojité zasklenie“ je jednotka s dvojitým zasklením, kde dve zložky zasklenia sú toho istého typu (tvrdené sklo, vrstvené sklo, pevný plast) a majú rovnaké hlavné a/alebo vedľajšie charakteristiky;
 2.7.2.
 „asymetrické dvojité zasklenie“ je jednotka s dvojitým zasklením, kde dve zložky zasklenia sú rôzneho typu (tvrdené sklo, vrstvené sklo, pevný plast) alebo majú rôzne hlavné a/alebo vedľajšie charakteristiky;
 2.8.
 „hlavná charakteristika“ je charakteristika, ktorá podstatne mení optické a/alebo mechanické vlastnosti bezpečnostného zasklievacieho materiálu spôsobom, ktorý má význam pre funkciu, ktorú má sklo plniť vo vozidle. Tento termín zahŕňa obchodný názov alebo obchodnú značku, ako ju udal držiteľ typového schválenia;
 2.9.
 „vedľajšia charakteristika“ je charakteristika, ktorá môže zmeniť optické a/alebo mechanické vlastnosti bezpečnostného zasklievacieho materiálu spôsobom ktorý má význam pre funkciu, ktorú má sklo plniť vo vozidle. Rozsah takejto zmeny sa posudzuje vo vzťahu k indexom obtiažnosti;
 2.10.
 termín „indexy obtiažnosti“ sa vzťahuje na systém dvojstupňového triedenia uplatňovaný na zmeny pozorované v praxi pre každú vedľajšiu charakteristiku. Zmena z indexu „1“ na index „2“ znamená potrebu ďalších skúšok;
 2.11.
 „rozvinutá plocha čelného skla“ je minimálna obdĺžniková plocha skla, z ktorej je možné vyrobiť čelné sklo;
 2.12.
 „uhol sklonu čelného skla“ je uhol vytvorený medzi vertikálnou čiarou a priamkou prechádzajúcou horným a dolným okrajom čelného skla, pričom tieto čiary ležia vo vertikálnej rovine zahrňujúcej pozdĺžnu os vozidla:
 2.12.1.
 meranie uhla sklonu sa uskutočňuje s vozidlom stojacim na vodorovnej rovine, pričom v prípade osobných automobilov musí byť vozidlo v pohotovostnom stave, plne vybavené palivom, chladiacou tekutinou a mazivom, ako aj náradím a rezervným kolesom alebo kolesami (ak sú poskytované ako štandardné vybavenie výrobcom vozidla); musí sa rátať aj s hmotnosťou vodiča a v prípade osobných automobilov takisto hmotnosti jedného cestujúceho na prednom sedadle, pričom za hmotnosť vodiča alebo cestujúceho sa považuje 75 ± 1 kg;
 2.12.2.
 vozidlá vybavené hydropneumatickým, hydraulickým alebo pneumatickým pružením alebo zariadením na automatické nastavenie svetlej výšky vozidla podľa zaťaženia, sa skúšajú pri bežných prevádzkových podmienkach určených výrobcom;
 2.13.
 „skupina čelných skiel“ je skupina pozostávajúca z čelných skiel rôznych veľkostí a tvarov podrobená preskúmaniu ich mechanických vlastností, ich spôsobu trieštivosti a ich správaniu sa pri skúškach odolnosti voči nárazom z okolia;
 2.13.1.
 „ploché čelné sklo“ je čelné sklo, ktoré nevykazuje žiadne normálne zakrivenie spôsobujúce výšku segmentu väčšiu ako 10 mm na lineárny meter;
 2.13.2.
 „zakrivené čelné sklo“ je čelné sklo, ktoré vykazuje normálne zakrivenie spôsobujúce výšku segmentu väčšiu ako 10 mm na lineárny meter;
 2.14.
 „výška segmentu ‚h‘“ je maximálna vzdialenosť meraná približne kolmo na sklenú tabuľu oddeľujúca vnútorný povrch tabule od roviny prechádzajúcej koncami tabule (pozri prílohu 17 obrázok 1);
 2.15.
 „typ bezpečnostného zasklievacieho materiálu“ je zasklenie vymedzené v bodoch 2.1 až 2.7, ktoré nevykazuje žiadne podstatné rozdiely, najmä pokiaľ ide o hlavné a vedľajšie charakteristiky uvedené v prílohách 4 až 12 a 14 až 16:
 2.15.1.
 hoci zmena hlavných charakteristík naznačuje, že ide o výrobok nového typu, uznáva sa, že v určitých prípadoch si zmena tvaru a rozmerov nevyhnutne nevyžaduje vykonanie kompletného súboru skúšok. Pri určitých skúškach predpísaných v jednotlivých prílohách môžu byť zasklenia zoskupené, pokiaľ je zrejmé, že majú podobné hlavné charakteristiky;
 2.15.2.
 typy zasklenia, ktoré vykazujú rozdiely iba vo vedľajších charakteristikách, môžu byť považované za ten istý typ; určité skúšky sa však môžu vykonať na vzorkách takýchto zasklení, pokiaľ je vykonanie takýchto skúšok výslovne stanovené v skúšobných podmienkach;
 2.16.
 „zakrivenie ‚r‘“ je približná hodnota najmenšieho polomeru oblúku čelného skla nameraná v oblasti maximálneho zakrivenia.
 2.17.
 hodnota „HIC“ (Head Injury Criteria – kritériá zranenia hlavy) je hodnota pre povahu lebečno-mozgového zranenia spôsobeného vplyvom deceleračných síl vyvolaných tupým kolmým nárazom na zasklenie;
 2.18.
 „bezpečnostný zasklievací materiál vyžadovaný pre výhľad vodiča“;
 2.18.1.
 „bezpečnostný zasklievací materiál vyžadovaný pre výhľad vodiča dopredu“ sú všetky zasklenia umiestnené pred rovinou prechádzajúcou bodom R vodiča a kolmou na pozdĺžnu stredovú rovinu vozidla, cez ktoré môže vodič sledovať cestu pri riadení alebo manévrovaní vozidla;
 2.18.2.
 „bezpečnostný zasklievací materiál vyžadovaný pre výhľad vodiča dozadu“ sú všetky zasklenia umiestnené za rovinou prechádzajúcou bodom R vodiča a kolmou na pozdĺžnu stredovú rovinu vozidla, cez ktoré môže vodič sledovať cestu pri riadení alebo manévrovaní vozidla;
 2.19.
 „nepriehľadné zatemnenie“ je každá oblasť zasklenia zabraňujúca prenikaniu svetla;
 2.20.
 „tieniaci pás“ je každá oblasť zasklenia so zníženou bežnou priepustnosťou;
 2.21.
 „priehľadná oblasť“ je celá oblasť zasklenia okrem nepriehľadného zatemnenia a tieniaceho pásu;
 2.22.
 „otvor pre denné svetlo“ je celá oblasť zasklenia, okrem nepriehľadného zatemnenia, ale vrátane tieniaceho pásu;
 2.23.
 „medzivrstva“ je materiál používaný na spojenie zložkových vrstiev, z ktorých sa skladá vrstvené zasklenie;
 2.24.
 „typ vozidla“ z hľadiska montáže bezpečnostného zasklenia sú vozidlá patriace do rovnakej kategórie, ktoré sa nelíšia minimálne v týchto podstatných aspektoch:
 výrobca,
 označenie typu vozidla výrobcom,
 hlavné konštrukčné a tvarové znaky;
 2.25.
 „uhol operadla sedadla“ je konštrukčný uhol trupu vymedzený v prílohe 19 k tomuto predpisu.
 3. ŽIADOSŤ O TYPOVÉ SCHVÁLENIE
 3.1. Schválenie typu zasklenia
 Žiadosť o schválenie typu zasklenia predkladá výrobca alebo jeho riadne splnomocnený zástupca v krajine, kde je žiadosť podaná.
 3.2. Pre každý typ zasklenia musia byť k žiadosti priložené ďalej uvedené doklady v troch vyhotoveniach a s týmito náležitosťami:
 3.2.1.
 technický opis obsahujúci všetky hlavné a vedľajšie charakteristiky a
 3.2.1.1.
 v prípade zasklenia iného ako čelné sklá, výkresy vo formáte nepresahujúcom formát A4 alebo zložené na takýto formát s uvedením:
 maximálnej plochy,
 najmenšieho uhlu medzi dvomi priľahlými stranami tabule,
 prípadne maximálnu výšku segmentu.
 3.2.1.2.
 V prípade čelných skiel:
 3.2.1.2.1.
 zoznam modelov čelných skiel, pre ktoré sa žiada typové schválenie s uvedením názvu výrobcu vozidla a typu a kategórie vozidla;
 3.2.1.2.2.
 výkresy v mierke 1 : 1 pre kategóriu M1 a v mierke 1 : 1 alebo 1 : 10 pre všetky ostatné kategórie a dostatočne detailné schémy čelného skla a jeho umiestnenia vo vozidle znázorňujúce:
 3.2.1.2.2.1.
 polohu čelného skla vo vzťahu k bodu R sedadla vodiča v prípade potreby;
 3.2.1.2.2.2.
 uhol sklonu čelného skla;
 3.2.1.2.2.3.
 uhol sklonu operadla sedadla;
 3.2.1.2.2.4.
 polohu a rozmery zón na kontrolu optických vlastností a prípadne oblasť s odlišným vytvrdením;
 3.2.1.2.2.5.
 rozvinutú plochu čelného skla;
 3.2.1.2.2.6.
 maximálnu výšku segmentu čelného skla;
 3.2.1.2.2.7.
 minimálne zakrivenie čelného skla (iba na účely zoskupenia čelných skiel).
 3.2.1.3.
 V prípade jednotiek s dvojitým zasklením výkresy vo formáte nepresahujúcom A4 alebo zložené na takýto formát, v ktorých sa uvedie okrem informácií uvedených v bode 3.2.1.1:
 typ každej zložkovej tabule,
 typ tesniaceho materiálu,
 menovitá šírka medzery medzi dvoma tabuľami.
 3.3. Žiadateľ musí okrem toho predložiť dostatočný počet skúšobných kusov a vzoriek hotových kusov posudzovaných modelov, ktorých počet sa v prípade potreby stanoví dohodou s technickou službou zodpovednou za vykonávanie skúšok.
 3.4. Schválenie typu vozidla
 Žiadosť o schválenie typu vozidla, pokiaľ ide o montáž jeho bezpečnostného zasklenia, predkladá výrobca vozidla alebo ním riadne splnomocnený zástupca.
 3.5. K žiadosti sa musia priložiť ďalej uvedené dokumenty v troch vyhotoveniach a tieto údaje:
 3.5.1.
 výkresy vozidla vo vhodnej mierke znázorňujúce:
 3.5.1.1.
 polohu čelného skla vzhľadom na bod R vozidla;
 3.5.1.2.
 uhol sklonu čelného skla;
 3.5.1.3.
 uhol sklonu operadla sedadla;
 3.5.2.
 technické údaje týkajúce sa čelného skla a všetkých ostatných zasklení, najmä:
 3.5.2.1.
 použité materiály;
 3.5.2.2.
 schvaľovacie čísla;
 3.5.2.3.
 akékoľvek ďalšie označenia opísané v bode 5.5.
 3.6. Technickej službe zodpovednej za vykonávanie schvaľovacích skúšok sa predloží vozidlo, ktoré predstavuje typ vozidla, ktorý má byť schválený.
 4. OZNAČENIA
 4.1.
 Všetky kusy bezpečnostného zasklievacieho materiálu vrátane vzoriek a skúšobných kusov predložených na typové schválenie musia mať názov alebo značku výrobcu podľa položky 3 prílohy 1. Vyrobené časti musia mať číslo podľa predpisu EHK č. 43 pridelené prvotnému výrobcovi. Označenie musí byť dobre čitateľné a nezmazateľné.
 5. TYPOVÉ SCHVÁLENIE
 5.1. Schválenie typu zasklenia
 Ak vzorky predložené na typové schválenie spĺňajú požiadavky bodov 6 až 8 tohto predpisu, udelí sa typové schválenie pre príslušný typ bezpečnostného zasklievacieho materiálu.
 5.2. Každému typu vymedzenému v prílohách 5, 7, 11, 12, 14, 15 a 16 alebo v prípade čelných skiel každej schválenej skupine sa pridelí schvaľovacie číslo. Jeho prvé dve číslice (v súčasnosti 00 pre predpis v jeho pôvodnom znení) označujú sériu zmien obsahujúcu posledné hlavné technické zmeny vykonané v predpise v čase vydania typového schválenia. Tá istá zmluvná strana nemôže prideliť rovnaké číslo inému typu alebo skupine bezpečnostného zasklievacieho materiálu.
 5.3. Oznámenie o schválení alebo o rozšírení alebo zamietnutí schválenia typu bezpečnostného zasklievacieho materiálu podľa tohto predpisu sa zasiela stranám dohody, ktoré uplatňujú tento predpis, prostredníctvom formulára, ktorý zodpovedá vzoru uvedenému v prílohe 1 a jeho dodatkom k tomuto predpisu.
 5.3.1.
 V prípade čelných skiel musí byť k oznámeniu o typovom schválení priložený doklad, v ktorom je uvedený každý model čelného skla v schválenej skupine spolu s charakteristikami danej skupiny podľa prílohy 1 dodatku 8.
 5.4. Popri označeniu predpísanému v bode 4.1 sa na každý kus bezpečnostného zasklenia a jednotky s dvojitým zasklením zodpovedajúcej typu schválenému podľa tohto predpisu viditeľne pripevní medzinárodná schvaľovacia značka. Na každú tabuľu jednotky s dvojitým zasklením sa môže pripevniť aj akákoľvek osobitná schvaľovacia značka. Táto značka sa skladá z:
 5.4.1.
 písmena „E“ v kruhu, po ktorom nasleduje rozlišovacie číslo krajiny, ktorá udelila typové schválenie (2);
 5.4.2.
 čísla tohto predpisu, za ktorým nasleduje písmeno „R“, pomlčka a schvaľovacie číslo umiestnené vpravo od kruhu predpísaného v bode 5.4.1.
 5.5. V blízkosti uvedenej schvaľovacej značky sa pripoja tieto dodatočné symboly:
 5.5.1.
 v prípade čelného skla:
 I
 pre tvrdené sklo (I/P ak je pokryté vrstvou) (3),
 II
 pre obyčajné vrstvené sklo (II/P ak je pokryté vrstvou) (3),
 III
 pre upravené vrstvené sklo (III/P ak je pokryté vrstvou) (3),
 IV
 pre skloplastové zasklenie;
 5.5.2.
 V
 v prípade bezpečnostného zasklenia s bežnou priepustnosťou svetla menej ako 70 percent;
 5.5.3.
 VI
 v prípade jednotky s dvojitým zasklením;
 5.5.4.
 VII
 v prípade rovnomerne tvrdených sklených tabúľ, ktoré možno použiť ako čelné sklá pre pomalé vozidlá, ktoré v dôsledku konštrukcie nemôžu prekročiť 40 km/h;
 5.5.5.
 VIII
 v prípade pevného plastového zasklenia. Okrem toho sa uvedie príslušné písmeno:
 /A
 pre tabule smerujúce dopredu,
 /B
 pre bočné, zadné a strešné zasklenie,
 /C
 v miestach, kde je malá alebo žiadna možnosť nárazu hlavy.
 Okrem toho pre plastové zasklenie, ktoré bolo predložené na skúšky odolnosti voči abrázii opísané v prílohe 3 bode 4 sa tiež používajú tieto označenia:
 /L
 pre tabule s rozptylom svetla nepresahujúcim 2 percentá po 1 000 cykloch na vonkajšom povrchu a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu (pozri prílohy 14 a 16 bod 6.1.3.1),
 /M
 pre tabule s rozptylom svetla nepresahujúcim 10 percent po 500 cykloch na vonkajšom povrchu a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu (pozri prílohy 14 a 16 bod 6.1.3.2);
 5.5.6.
 IX
 v prípade pružného plastového zasklenia;
 5.5.7.
 X
 v prípade pevnej plastovej jednotky s dvojitým zasklením. Okrem toho sa uvedie príslušné písmeno:
 /A
 pre tabule smerujúce dopredu,
 /B
 pre bočné, zadné a strešné zasklenia,
 /C
 v miestach, kde je malá alebo žiadna možnosť nárazu hlavy.
 Pre plastové zasklenie, ktoré bolo predložené na skúšku odolnosti voči abrázii opísanú v prílohe 3 bode 4 sa tiež používajú tieto označenia:
 /L
 pre tabule s rozptylom svetla nepresahujúcim 2 percentá po 1 000 cykloch na vonkajšom povrchu a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu (pozri prílohu 6 bod 6.1.3.1),
 /M
 pre tabule s rozptylom svetla nepresahujúcim 10 percent po 500 cykloch na vonkajšom povrchu a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu (pozri prílohu 16 bod 6.1.3.2);
 5.5.8.
 XI
 v prípade vrstvenej sklenej tabule inej ako čelné sklo.
 5.6. Schvaľovacia značka a symbol musia byť dobre čitateľné a nezmazateľné. Dodatočné symboly sa musia kombinovať v rámci schvaľovacieho označenia.
 5.7. V prílohe 2 tohto predpisu sú uvedené príklady usporiadania schvaľovacích značiek.
 5.8. Schválenie typu vozidla
 Ak vozidlo predložené na typové schválenie podľa tohto predpisu spĺňa požiadavky prílohy 21 tohto predpisu, udelí sa tomuto typu vozidla typové schválenie.
 5.9. Každému schválenému typu sa prideľuje schvaľovacie číslo. Jeho prvé dve číslice (v súčasnosti 00 pre predpis v jeho pôvodnom znení) označujú sériu zmien obsahujúcu posledné hlavné technické zmeny vykonané v predpise v čase vydania typového schválenia. Tá istá zmluvná strana nesmie prideliť rovnaké číslo inému typu vozidla, ako sa vymedzuje v bode 2.24.
 5.10. Oznámenie o schválení, rozšírení, zamietnutí alebo odňatí typového schválenia alebo o definitívnom zastavení výroby daného typu vozidla podľa tohto predpisu sa oznamuje stranám dohody z roku 1958, ktoré uplatňujú tento predpis, prostredníctvom formulára, ktorý zodpovedá vzoru uvedenému v prílohe 1A k tomuto predpisu.
 5.11. Na každom vozidle, ktoré je zhodné s typom vozidla schváleným podľa tohto predpisu, je na viditeľnom a ľahko prístupnom mieste špecifikovanom vo schvaľovacom formulári pripevnená medzinárodná schvaľovacia značka, ktorá sa skladá:
 5.11.1.
 z písmena „E“ v kruhu, po ktorom nasleduje rozlišovacie číslo krajiny, ktorá udelila typové schválenie (4);
 5.11.2.
 z čísla tohto predpisu, po ktorom nasleduje písmeno „R“, pomlčka a schvaľovacie číslo vpravo od kruhu predpísanom v bode 5.11.1.
 5.12. Ak je vozidlo zhodné s typom vozidla schváleným podľa jedného alebo viacerých iných predpisov pripojených k dohode v krajine, ktorá udelila typové schválenie podľa tohto predpisu, nemusí sa opakovať symbol predpísaný v bode 5.11.1; v takom prípade sa ďalšie čísla a symboly všetkých predpisov, podľa ktorých bolo typové schválenie udelené v krajine, ktorá udelila typové schválenie podľa tohto predpisu, umiestnia vo vertikálnych stĺpcoch vpravo od symbolu predpísaného v bode 5.11.1.
 5.13. Schvaľovacia značka musí byť dobre čitateľná a nezmazateľná.
 5.14. Schvaľovacia značka musí byť umiestnená v blízkosti štítku s údajmi o vozidle, ktorý pripevňuje výrobca, alebo priamo na ňom.
 5.15. V prílohe 2A k tomuto predpisu sú uvedené príklady usporiadania schvaľovacích značiek.
 6. VŠEOBECNÉ POŽIADAVKY
 6.1.
 Všetky zasklievacie materiály vrátane zasklievacieho materiálu na výrobu čelných skiel musia byť také, aby nebezpečenstvo zranenia osôb v prípade rozbitia bolo čo najmenšie. Zasklievací materiál musí byť dostatočne odolný voči nehodám, ku ktorým bežne dochádza pri bežnej premávke a voči atmosférickým a teplotným podmienkam, chemickému pôsobeniu, horeniu a abrázii.
 6.2.
 Bezpečnostné zasklievacie materiály musia byť okrem toho dostatočne priehľadné, nesmú spôsobovať žiadne zrejmé skreslenia objektov pozorovaných cez čelné sklo a nesmú spôsobovať žiadnu zámenu medzi farbami používanými v dopravných značkách a signáloch. V prípade rozbitia čelného skla musí byť vodič ešte stále schopný vidieť cestu dostatočne jasne na to, aby bol schopný svoje vozidlo bezpečne zabrzdiť a zastaviť.
 7. KONKRÉTNE POŽIADAVKY
 Všetky typy bezpečnostného zasklenia v závislosti od kategórie, do ktorej patria, musia spĺňať tieto osobitné požiadavky:
 7.1.
 pokiaľ ide o čelné sklá z tvrdeného skla, požiadavky uvedené v prílohe 4;
 7.2.
 pokiaľ ide o rovnomerne tvrdené sklené tabule, požiadavky uvedené v prílohe 5;
 7.3.
 pokiaľ ide o čelné sklá z obyčajného vrstveného skla, požiadavky uvedené v prílohe 6;
 7.4.
 pokiaľ ide o tabule z obyčajného vrstveného skla iné ako čelné sklá, požiadavky uvedené v prílohe 7;
 7.5.
 pokiaľ ide o čelné sklá z upraveného vrstveného skla, požiadavky uvedené v prílohe 8;
 7.6.
 pokiaľ ide o tabule bezpečnostného skla pokryté vrstvou plastového materiálu, okrem uvedených príslušných požiadaviek, požiadavky uvedené v prílohe 9;
 7.7.
 pokiaľ ide o skloplastové čelné sklá, požiadavky uvedené v prílohe 10;
 7.8.
 pokiaľ ide o skloplastové tabule iné ako čelné sklá, požiadavky uvedené v prílohe 11;
 7.9.
 pokiaľ ide o jednotky s dvojitým zasklením, požiadavky uvedené v prílohe 12;
 7.10.
 pokiaľ ide o pevné plastové zasklenia, požiadavky uvedené v prílohe 14.
 7.11.
 pokiaľ ide o pružné plastové zasklenia, požiadavky uvedené v prílohe 15;
 7.12.
 pokiaľ ide o pevné plastové jednotky s dvojitým zasklením, požiadavky uvedené v prílohe 16.
 8. SKÚŠKY
 8.1. V tomto predpise sú predpísané tieto skúšky:
 8.1.1. Skúška trieštivosti
 Účelom tejto skúšky je:
 8.1.1.1.
 overiť, či úlomky a črepiny vytvorené rozbitím sklenej tabule sú také, že minimalizujú riziko zranenia, a
 8.1.1.2.
 v prípade čelných skiel skontrolovať zvyškový výhľad po rozbití.
 8.1.2. Skúška mechanickej pevnosti
 8.1.2.1. Skúška nárazom gule
 Existujú dve formy skúšok, jedna s použitím gule s hmotnosťou 227 g a druhá s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g.
 8.1.2.1.1.
 — Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g: účelom tejto skúšky je posúdiť adhéziu medzivrstvy vo vrstvenom skle a mechanickú pevnosť rovnomerne tvrdených sklených a plastových zasklení.
 8.1.2.1.2.
 — Skúška s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g: účelom tejto skúšky je posúdiť odolnosť vrstveného skla voči prieniku gule.
 8.1.2.2. Skúška s maketou hlavy
 Účelom tejto skúšky je overiť zhodu zasklenia s požiadavkami, ktoré sa týkajú obmedzenia možnosti zranenia v prípade nárazu hlavy proti čelnému sklu, vrstvenému sklu a skloplastovým tabuliam a pevným plastovým zaskleniam iným ako čelné sklá, alebo proti jednotkám s dvojitým zasklením použitým v bočných oknách.
 8.1.3. Skúška odolnosti voči vonkajším podmienkam
 8.1.3.1. Skúška odolnosti voči abrázii
 Účelom tejto skúšky je stanoviť, či odolnosť bezpečnostného zasklenia voči abrázii presahuje špecifikovanú hodnotu.
 8.1.3.2. Skúška odolnosti voči vysokej teplote
 Účelom tejto skúšky je overiť, či sa v medzivrstve vrstveného skla alebo skloplastového zasklenia neobjavujú žiadne bubliny ani iné defekty pri jej vystavení vysokým teplotám na dlhšiu dobu.
 8.1.3.3. Skúška odolnosti voči žiareniu
 Účelom tejto skúšky je určiť, či dôjde k výraznému zníženiu priepustnosti svetla vrstvených sklených tabúľ, skloplastových tabúľ alebo sklených tabúľ pokrytých vrstvou plastového materiálu pri ich vystavení žiareniu na dlhší čas alebo či dôjde k podstatnému odfarbeniu zasklenia.
 8.1.3.4. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 Účelom tejto skúšky je určiť, či tabule vrstveného skla, skloplastové tabule, sklené tabule pokryté vrstvou plastového materiálu a plastový materiál bez výrazného zhoršenia odolajú účinkom dlhodobého vystavenia atmosférickej vlhkosti.
 8.1.3.5. Skúška odolnosti voči zmenám teploty
 Účelom tejto skúšky je skontrolovať, či plastový(-é) materiál(-y) používaný(-é) v bezpečnostnom zasklení vymedzený(-é) v bodoch 2.3 a 2.4 bez výrazného zhoršenia odolá(-ajú) účinkom dlhodobého vystavenia extrémnym teplotám.
 8.1.3.6. Skúška odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu
 Účelom tejto skúšky je overiť, či je plastové bezpečnostné zasklenie odolné voči podmienkam simulovaného zvetrávania.
 8.1.3.7. Skúška priečnym rezom
 Účelom tejto skúšky je preskúmať, či je každá antiabrazívna vrstva pevného plastového zasklenia dostatočne priliehavá.
 8.1.4. Optické vlastnosti
 8.1.4.1. Skúška priepustnosti svetla
 Účelom tejto skúšky je určiť, či bežná priepustnosť bezpečnostného zasklenia presahuje špecifikovanú hodnotu.
 8.1.4.2. Skúška optického skreslenia
 Účelom tejto skúšky je overiť, či skreslenie predmetov pozorovaných cez čelné sklo nie je také, aby došlo zmiasť vodiča.
 8.1.4.3. Skúška oddelenia sekundárneho obrazu
 Účelom tejto skúšky je overiť, či uhlové oddelenie sekundárneho obrazu od primárneho obrazu nepresahuje špecifikovanú hodnotu.
 8.1.4.4. Skúška identifikácie farieb
 Účelom tejto skúšky je overiť, či neexistuje riziko zámeny farieb pozorovaných cez čelné sklo.
 8.1.5. Skúška horenia (ohňovzdornosti)
 Účelom tejto skúšky je overiť, či má bezpečnostný zasklievací materiál vymedzený v bodoch 2.3, 2.4 a 2.5 dostatočne nízku rýchlosť horenia.
 8.1.6. Skúška odolnosti voči chemickým látkam
 Účelom tejto skúšky je určiť, či bezpečnostný zasklievací materiál vymedzený v bodoch 2.3, 2.4 a 2.5 odolá účinkom vystavenia chemickým látkam, ktoré môžu byť prítomné alebo sa môžu používať vo vnútri vozidla (napr. čistiace prostriedky) bez výrazného zhoršenia.
 8.1.7. Skúška pružnosti a ohybnosti
 Účelom tejto skúšky je stanoviť, či plastový zasklievací materiál patrí do kategórie pevnosti alebo pružnosti.
 8.2. Skúška predpísaná pre zasklievacie materiály kategórií vymedzených v bodoch 2.1 až 2.5 tohto predpisu
 8.2.1.
 Bezpečnostné zasklievacie materiály sa podrobujú skúškam uvedeným v tabuľkách 8.2.1.1 a 8.2.1.2.
 8.2.1.1.
 Tabule bezpečnostného skla sa podrobujú skúškam uvedeným v tejto tabuľke:
 Skúšky
 Čelné sklo
 Sklené tabule iné ako čelné sklá
 Tvrdené sklo
 Obyčajné vrstvené sklo
 Upravené vrstvené sklo
 Skloplast
 Tvrdené sklo
 Vrstvené sklo
 Skloplast
 I
 I–P
 II
 II–P
 III
 III–P
 IV
 Trieštenie
 A4/2
 A4/2
 —
 —
 A8/4
 A8/4
 —
 A5/2
 —
 —
 Mechanická pevnosť
 —
 guľa s hmotnosťou 227 g
 —
 —
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A6/4.3
 A5/3.1
 A7/4
 A7/4
 —
 guľa s hmotnosťou 2 260 g
 —
 —
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 A6/4.2
 —
 —
 —
 Skúška s maketou hlavy (5)
 A4/3
 A4/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A6/3
 A10/3
 —
 A7/3
 A11/3
 Abrázia
 Vonkajšia strana
 —
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 A6/5.1
 —
 A6/5.1
 A6/5.1
 Vnútorná strana
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 —
 A9/2
 A9/2
 A9/2 (6)
 A9/2 (6)
 A9/2
 Vysoká teplota
 —
 —
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 A3/5
 —
 A3/5
 A3/5
 Žiarenie
 —
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 A3/6
 —
 A3/6
 A3/6
 Vlhkosť
 —
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7
 A3/7 (6)
 A3/7
 A3/7
 Priepustnosť svetla
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 A3/9.1
 Optické skreslenie
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2
 A3/9.2 (7)
 —
 —
 Sekundárny obraz
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3
 A3/9.3 (7)
 —
 —
 Identifikácia farieb
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 A3/9.4
 —
 —
 —
 Odolnosť voči zmenám teploty
 —
 A3/8
 —
 A3/8
 A3/8
 A3/8
 A3/8 (6)
 A3/8 (6)
 A3/8
 Ohňovzdornosť
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 —
 A3/10
 A3/10
 A3/10 (6)
 A3/10 (6)
 A3/10
 Odolnosť voči chemickým látkam
 —
 A3/11.2.1
 —
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1 (6)
 A3/11.2.1
 Poznámka:
 Odkaz v tabuľke, napríklad A4/3, znamená príloha 4 a bod 3 uvedenej prílohy, kde je opísaná príslušná skúška a kritériá priateľnosti.
 8.2.1.2.
 Plastové zasklievacie materiály sa podrobujú skúškam uvedeným v tejto tabuľke:
 Skúška
 Plasty iné než čelné sklá
 Pevné plasty
 Dvojité zasklenie
 Motorové vozidlá
 Prípojné vozidlá a nečinné vozidlá
 Motorové vozidlá
 Prípojné vozidlá a nečinné vozidlá
 Pružné plasty
 Pružnosť
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 A3/12
 Guľa s hmotnosťou 227 g
 A14/5
 A14/5
 A16/5
 A16/5
 A15/4
 Maketa hlavy (8)
 A14/4
 —
 A16/4
 —
 —
 Priepustnosť svetla (9)
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 —
 A3/9.1
 Ohňovzdornosť
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 A3/10
 Odolnosť voči chemickým látkam
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11
 A3/11.2.1
 Abrázia
 A14/6.1
 —
 A16/6.1
 —
 —
 Zvetrávanie
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 A3/6.4
 Vlhkosť
 A14/6.4
 A14/6.4
 A16/6.4
 A16/6.4
 —
 Priečny rez (9)
 A3/13
 —
 A3/13
 —
 —
 8.2.2.
 Pre bezpečnostný zasklievací materiál sa udelí typové schválenie, ak spĺňa požiadavky predpísané v príslušných ustanoveniach uvedených v tabuľkách 8.2.1.1 a 8.2.1.2.
 9. ZMENA ALEBO ROZŠÍRENIE SCHVÁLENIA TYPU BEZPEČNOSTNÉHO ZASKLIEVACIEHO MATERIÁLU
 9.1. Všetky zmeny typu bezpečnostného zasklievacieho materiálu alebo v prípade čelných skiel akékoľvek pridanie čelného skla do skupiny sa musia oznámiť správnemu orgánu, ktorý schválil typ bezpečnostného zasklievacieho materiálu. Orgán môže potom:
 9.1.1.
 usúdiť, že vykonané zmeny nebudú mať s najväčšou pravdepodobnosťou zrejmý negatívny účinok a, v prípade čelných skiel, že nový typ patrí do schválenej skupiny čelných skiel a že bezpečnostný zasklievací materiál v každom prípade ešte stále spĺňa požiadavky; alebo
 9.1.2.
 požadovať od technickej služby zodpovednej za vykonávanie skúšok ďalší skúšobný protokol.
 9.2. Oznamovanie
 9.2.1.
 Potvrdenie alebo zamietnutie typového schválenia (alebo rozšírenie typového schválenia) sa stranám dohody, ktoré uplatňujú tento predpis, oznamuje spôsobom špecifikovaným v bode 5.3.
 9.2.2.
 Príslušný orgán, ktorý udelil rozšírenie typového schválenia, uvedie v každom oznámení o rozšírení sériové číslo.
 10. ZHODA VÝROBY
 10.1. Zhoda postupov výroby musí spĺňať požiadavky stanovené v dodatku 2 k dohode (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2) a tieto požiadavky:
 10.2. Osobitné ustanovenia
 Kontroly uvedené v bode 2.2 dodatku 2 k dohode zahŕňajú zhodu s požiadavkami prílohy 20 k tomuto predpisu.
 10.3. Bežná frekvencia kontrol uvedených v bode 2.4 dodatku 2 k dohode je raz za rok.
 11. SANKCIE ZA NEZHODU VÝROBY
 11.1.
 Typové schválenie udelené pre typ bezpečnostného zasklievacieho materiálu podľa tohto predpisu možno odňať, ak nie je splnená požiadavka stanovená v bode 10.1.
 11.2.
 Ak strana dohody uplatňujúca tento predpis odníme typové schválenie, ktoré predtým udelila, musí o tom ihneď informovať ostatné zmluvné strany uplatňujúce tento predpis prostredníctvom formulára oznámenia, ktorý zodpovedá vzoru uvedenému v prílohe 1 k tomuto predpisu.
 12. PRECHODNÉ USTANOVENIA
 12.1.
 Od dátumu nadobudnutia platnosti doplnku 8 k tomuto predpisu v jeho pôvodnom znení nemôže žiadna zmluvná strana uplatňujúca tento predpis zamietnuť žiadosť o typové schválenie podľa tohto predpisu zmeneného a doplneného doplnkom 8 k predpisu v jeho pôvodnom znení.
 12.2.
 24 mesiacov po oficiálnom nadobudnutí platnosti doplnku 8 zmluvné strany uplatňujúce tento predpis môžu zamietnuť uznanie typového schválenia pre bezpečnostné zasklenie, ktoré nemá symboly predpísané v bode 5.5 tohto predpisu.
 12.3.
 Od oficiálneho dátumu nadobudnutia platnosti doplnku 12 k tomuto predpisu nemôže žiadna zmluvná strana uplatňujúca tento predpis zamietnuť udelenie typového schválenia podľa tohto predpisu zmeneného a doplneného doplnkom 12 k predpisu v jeho pôvodnom znení.
 12.4.
 24 mesiacov od dátumu nadobudnutia platnosti musia zmluvné strany uplatňujúce tento predpis udeliť typové schválenia len vtedy, ak typ zložky alebo samostatnej jednotky, ktorá má byť schválená, spĺňa požiadavky doplnku 12 k predpisu.
 12.5.
 24 mesiacov od dátumu nadobudnutia platnosti doplnku 12 zmluvné strany uplatňujúce tento predpis môžu zamietnuť uznanie typového schválenia pre bezpečnostné zasklenie, ktoré nemá symboly predpísané v bode 5.5 tohto predpisu.
 13. DEFINITÍVNE ZASTAVENIE VÝROBY
 Ak držiteľ typového schválenia úplne zastaví výrobu typu bezpečnostného zasklievacieho materiálu schváleného podľa tohto predpisu, informuje o tom orgán, ktorý typové schválenie udelil. Po doručení príslušného oznámenia tento orgán o tom informuje ostatné strany dohody, ktoré uplatňujú tento predpis, prostredníctvom formulára oznámenia, ktorý zodpovedá vzoru uvedenému v prílohe 1 k tomuto predpisu.
 14. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH SLUŽIEB ZODPOVEDNÝCH ZA VYKONÁVANIE SCHVAĽOVACÍCH SKÚŠOK A NÁZVY A ADRESY SPRÁVNYCH ORGÁNOV
 Zmluvné strany dohody uplatňujúce tento predpis oznamujú sekretariátu Organizácie Spojených národov názvy a adresy technických služieb zodpovedných za vykonávanie schvaľovacích skúšok a názvy a adresy správnych orgánov, ktoré udeľujú typové schválenie a ktorým sa majú zasielať formuláre osvedčujúce typové schválenie, rozšírenie, zamietnutie alebo odňatie typového schválenia vydaného v iných krajinách.
 15. Technické služby zodpovedné za vykonávanie schvaľovacích skúšok musia dodržiavať harmonizované normy týkajúce sa prevádzky skúšobných laboratórií (ISO/CEI usmernenie 25). Okrem toho by mali byť tieto služby menované schvaľovacím orgánom, pre ktorý schvaľovacie skúšky vykonávajú.
 (1) Podľa vymedzenia v prílohe 7 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 naposledy zmenený Amend.4).
 (2) 1 pre Nemecko, 2 pre Francúzsko, 3 pre Taliansko, 4 pre Holandsko, 5 pre Švédsko, 6 pre Belgicko, 7 pre Maďarsko, 8 pre Českú republiku, 9 pre Španielsko, 10 pre Srbsko, 11 pre Spojené kráľovstvo, 12 pre Rakúsko, 13 pre Luxembursko, 14 pre Švajčiarsko, 15 (voľné), 16 pre Nórsko, 17 pre Fínsko, 18 pre Dánsko, 19 pre Rumunsko, 20 pre Poľsko, 21 pre Portugalsko, 22 pre Ruskú federáciu, 23 pre Grécko, 24 pre Írsko, 25 pre Chorvátsko, 26 pre Slovinsko, 27 pre Slovensko, 28 pre Bielorusko, 29 pre Estónsko, 30 (voľné), 31 pre Bosnu a Hercegovinu, 32 pre Lotyšsko, 33 (voľné), 34 pre Bulharsko, 35 (voľné), 36 pre Litvu, 37 pre Turecko, 38 (voľné), 39 pre Azerbajdžan, 40 pre Bývalú juhoslovanskú republiku Macedónsko, 41 (voľné), 42 pre Európske spoločenstvo (typové schválenia udeľujú členské štáty, ktoré používajú svoje príslušné symboly EHK), 43 pre Japonsko, 44 (voľné), 45 pre Austráliu, 46 pre Ukrajinu, 47 pre Juhoafrickú republiku, 48 pre Nový Zéland, 49 pre Cyprus, 50 pre Maltu, 51 pre Kórejskú republiku, 52 pre Malajziu, 53 pre Thajsko, 54 a 55 (voľné) a 56 pre Čiernu Horu. Ďalším krajinám sa pridelia nasledujúce čísla v chronologickom poradí, v ktorom budú ratifikovať alebo pristúpia k Dohode o prijatí jednotných technických predpisov pre kolesové vozidlá, zariadenia a časti, ktoré sa môžu montovať a/alebo používať na kolesových vozidlách a o podmienkach pre vzájomné uznávanie typových schválení udelených na základe týchto predpisov, a takto pridelené čísla oznamuje generálny tajomník Organizácie spojených národov zmluvným stranám Dohody.
 (3) Ako je vymedzené v bode 2.3.
 (4) Pozri poznámku pod čiarou č. k bodu 5.4.1.
 (5) Ďalej sa táto skúška musí vykonať na jednotkách s dvojitým zasklením podľa prílohy 12 bodu 3 (A12/3).
 (6) Ak je na vnútornej strane pokryté vrstvou plastového materiálu.
 (7) Tento test sa vykonáva len na rovnomerne tvrdených sklených tabuliach používaných ako čelné sklá do pomalých vozidiel, ktoré kvôli svojej konštrukcii nemôžu prekročiť rýchlosť 40 km/h.
 (8) Požiadavky týkajúce sa skúšky závisia od umiestnenia zasklenia vo vozidle.
 (9) Platí len vtedy, ak sa má zasklenie použiť na mieste vyžadovanom pre výhľad vodiča.
 PRÍLOHA 1
 OZNÁMENIE
 [Maximálny formát: A4 (210 × 297 mm)]
 DODATOK 1
 ČELNÉ SKLÁ Z TVRDENÉHO SKLA
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky vymedzené v prílohe 4 alebo prílohe 9 k predpisu č. 43)
 DODATOK 2
 ROVNOMERNE TVRDENÉ SKLENÉ TABULE
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky vymedzené v prílohe 5 alebo prílohe 9 k predpisu č. 43)
 DODATOK 3
 ČELNÉ SKLÁ Z VRSTVENÉHO SKLA
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky vymedzené v prílohách 6, 8 alebo 9 k predpisu č. 43)
 DODATOK 4
 TABULE Z VRSTVENÉHO SKLA INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky vymedzené v prílohe 7 alebo prílohe 9 k predpisu č. 43)
 DODATOK 5
 SKLOPLASTOVÉ ČELNÉ SKLÁ
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky vymedzené v prílohe 10 k predpisu č. 43)
 DODATOK 6
 SKLOPLASTOVÉ TABULE INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky vymedzené v prílohe 11 k predpisu č. 43)
 DODATOK 7
 JEDNOTKA S DVOJITÝM ZASKLENÍM
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky vymedzené v prílohe 12 alebo prílohe 16 k predpisu č. 43)
 DODATOK 8
 SKLOPLASTOVÉ TABULE INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky v súlade s prílohou 14)
 DODATOK 9
 TABULE PRUŽNÉHO PLASTU INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 (Hlavné a vedľajšie charakteristiky v súlade s prílohou 15)
 DODATOK 10
 OBSAH ZOZNAMU ČELNÝCH SKIEL
 (1)
 Pre každé z čelných skiel, na ktoré sa vzťahuje toto typové schválenie, sa uvádzajú aspoň tieto údaje:
 výrobca vozidla,
 typ vozidla,
 kategória vozidla,
 rozvinutá plocha (F),
 výška segmentu (h),
 zakrivenie (r),
 uhol montáže (α),
 uhol operadla sedadla (β),
 súradnice bodu R (A, B, C) vo vzťahu,
 k stredu horného okraja čelného skla.
 (1) Tieto údaje sa prikladajú k dodatkom 1, 2 (ak je to vhodné), 3 a 5 k tejto prílohe.
 PRÍLOHA 1A
 OZNÁMENIE
 [maximálny formát: A4 (210 × 297 mm)]
 PRÍLOHA 2
 USPORIADANIA SCHVAĽOVACÍCH ZNAČIEK PRE KOMPONENTY
 (Pozri bod 5.5 tohto predpisu)
 Čelné sklá z tvrdeného skla
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k čelnému sklu z tvrdeného skla znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Čelné sklá z tvrdeného skla pokryté vrstvou plastového materiálu
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k čelnému sklu z tvrdeného skla pokrytého vrstvou plastového materiálu znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k čelnému sklu z obyčajného vrstveného skla znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla pokryté vrstvou plastového materiálu
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k čelnému sklu z obyčajného vrstveného skla pokrytému vrstvou plastového materiálu znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Čelné sklá z upraveného vrstveného skla
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k čelnému sklu z upraveného vrstveného skla znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Skloplastové čelné sklá
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená ku skloplastovému čelnému sklu znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Sklené tabule iné ako čelné sklá s bežnou priepustnosťou svetla < 70 percent
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k sklenej tabuli inej ako čelné sklo, na ktorú sa vzťahujú požiadavky uvedené v prílohe 3 bode 9.1.4, znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Jednotky s dvojitým zasklením s bežnou priepustnosťou svetla menšou ako 70 percent
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k jednotke s dvojitým zasklením znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Rovnomerne tvrdené sklené tabule určené na použitie ako čelné sklá pre pomalé vozidlá, ktoré v dôsledku svojej konštrukcie nemôžu prekročiť rýchlosť 40 km/h
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k rovnomerne tvrdenej sklenej tabuli znázorňuje, že príslušná zložka určená na použitie ako čelné sklo na pomalom vozidle, ktoré v dôsledku svojej konštrukcie nemôže prekročiť rýchlosť 40 km/h, bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Sklené tabule iné ako čelné sklá s bežnou priepustnosťou svetla väčšou ako 70 percent
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k sklenej tabuli inej ako čelné sklo, na ktorú sa vzťahujú požiadavky uvedené v prílohe 3 bode 9.1.4.1, znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Pevné plastové zasklenia iné ako čelné sklá
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k pevnej plastovej zasklievacej tabuli pre panely smerujúce dopredu s rozptylom svetla nepresahujúcim 2 percentá po 1 000 cykloch na vonkajšom povrchu a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Pružné plastové zasklenia iné ako čelné sklá
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k pružnej plastovej zasklievacej tabuli znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Pevné plastové jednotky s dvojitým zasklením
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k pevnej plastovej jednotke s dvojitým zasklením znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 Tabule vrstveného skla iné ako čelné sklá
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k tabuli vrstveného skla inej ako čelné sklo znázorňuje, že príslušná zložka bola schválená v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43 pod schvaľovacím číslom 002439. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 PRÍLOHA 2A
 USPORIADANIA SCHVAĽOVACÍCH ZNAČIEK PRE VOZIDLÁ
 VZOR A
 (pozri bod 5.11. tohto predpisu)
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k vozidlu znázorňuje, že príslušný typ vozidla bol, pokiaľ ide o montáž zasklenia, schválený v Holandsku (E 4) podľa predpisu č. 43. Schvaľovacie číslo udáva, že typové schválenie bolo udelené v súlade s požiadavkami predpisu č. 43.
 VZOR B
 (pozri bod 5.12 tohto predpisu)
 Zobrazená schvaľovacia značka pripevnená k vozidlu znázorňuje, že príslušný typ vozidla bol schválený v Holandsku (E 4) podľa predpisov č. 43 a 52 (1). Schvaľovacie čísla udávajú, že k dátumu, kedy boli udelené príslušné typové schválenia, bol predpis č. 43 vo svojom pôvodnom znení a predpis č. 52 zahŕňal sériu zmien 01.
 (1) Druhé číslo sa uvádza len ako príklad.
 PRÍLOHA 3
 VŠEOBECNÉ SKÚŠOBNÉ PODMIENKY
 1. SKÚŠKA TRIEŠTIVOSTI
 1.1.
 Sklená tabuľa, ktorá sa má skúšať, nesmie byť pevne zaistená; môže však byť pripevnená na identickú sklenú tabuľu pomocou lepiacej pásky nalepenej okolo celého okraja.
 1.2.
 Na dosiahnutie roztrieštenia sa používa kladivo s hmotnosťou približne 75 g alebo iná pomôcka, ktorá zabezpečuje rovnocenné výsledky. Polomer zakrivenia špičky je 0,2 ± 0,05 mm.
 1.3.
 V každom predpísanom bode nárazu sa vykoná jedna skúška.
 1.4.
 Preskúmanie úlomkov sa vykoná použitím akejkoľvek metódy overenej z hľadiska jej presnosti samotného odčítania a jej schopnosti nájsť správny bod pre minimálne a maximálne odčítanie.
 Trvalé zaznamenávanie charakteru trieštivosti sa musí začať do 10 sekúnd a ukončiť do 3 minút od nárazu. Technická služba uchováva trvalé záznamy o charaktere trieštivosti.
 2. SKÚŠKA NÁRAZOM GULE
 2.1. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g
 2.1.1. Prístroje
 2.1.1.1.
 Guľa z kalenej ocele s hmotnosťou 227 ± 2 g a s priemerom približne 38 mm.
 2.1.1.2.
 Zariadenie na voľné spustenie gule z výšky, ktorá sa má upresniť, alebo zariadenie, pomocou ktorého dosiahne guľa rýchlosť rovnocennú rýchlosti dosiahnutej voľným pádom. Ak sa použije zariadenie na vrhanie gule, tolerancia rýchlosti musí mať hodnotu ± 1 percento rýchlosti rovnocennej rýchlosti dosiahnutej voľným pádom.
 2.1.1.3.
 Držiak podľa vyobrazenia na obrázku 1 pozostávajúci z oceľových rámov s opracovanými okrajmi 15 mm širokými, zmontovanými vzájomne nad sebou a obloženými gumenými tesneniami s hrúbkou približne 3 mm, šírkou 15 mm a s tvrdosťou 50 IRHD.
 Spodný rám spočíva na oceľovej skrini vysokej približne 150 mm. Skúšobný kus drží na mieste horný rám, ktorého hmotnosť je približne 3 kg. Nosný rám je zavarený do oceľovej platne s hrúbkou približne 12 mm spočívajúcej na zemi s vloženou gumenou platňou s hrúbkou približne 3 mm a s tvrdosťou 50 IRHD.
 Obrázok 1
 Držiak pre skúšky s použitím gule
 2.1.2. Skúšobné podmienky
 Teplota
 :
 20 ± 5 oC.
 Tlak
 :
 860 až 1 060 mbar.
 Relatívna vlhkosť
 :
 60 ± 20 percent.
 2.1.3. Skúšobný kus
 Skúšobný kus musí byť plochý štvorec so stranou 300 + 10/-0 mm alebo vyrezaný z najplochejšej časti čelného skla alebo inej zakrivenej tabule bezpečnostného zasklenia.
 Skúšať sa môže aj zakrivená tabuľa bezpečnostného zasklenia. V takomto prípade treba dávať pozor na to, aby bol zabezpečený primeraný kontakt medzi bezpečnostným zasklením a držiakom.
 2.1.4. Postup
 Bezprostredne pred skúškou kondicionujte skúšobný kus aspoň štyri hodiny pri špecifikovanej teplote.
 Skúšobný kus vložte do držiaku (bod 2.1.1.3). Rovina skúšobného kusu musí byť kolmá s presnosťou na 3° na smer dopadu gule.
 V prípade pružného plastového zasklenia sa skúšobný kus upne k držiaku.
 Bod nárazu musí byť do 25 mm od geometrického stredu skúšobného kusu pri výške pádu menšej ako 6 m alebo rovnajúcej sa 6 m a do 50 mm od stredu skúšobného kusu pri výške pádu väčšej ako 6 m. Guľa musí naraziť na tú stranu skúšobného kusu, ktorá je vonkajšou stranou tabule bezpečnostného zasklenia pri jej montáži na vozidlo. Guľa môže vykonať iba jeden náraz.
 2.2. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g
 2.2.1. Pomôcky
 2.2.1.1.
 Guľa z kalenej ocele s hmotnosťou 2 260 ± 20 g a s priemerom približne 82 mm.
 2.2.1.2.
 Zariadenie na voľné spustenie gule z výšky, ktorá sa má upresniť, alebo zariadenie, pomocou ktorého dosiahne guľa rýchlosť rovnocennú rýchlosti dosiahnutej voľným pádom. Ak sa použije zariadenie na vrhanie gule, tolerancia rýchlosti musí mať hodnotu ± 1 percento rýchlosti rovnocennej rýchlosti dosiahnutej voľným pádom.
 2.2.1.3.
 Držiak je znázornený na obrázku 1 a je totožný s držiakom opísaným v bode 2.1.1.3.
 2.2.2. Skúšobné podmienky
 Teplota
 :
 20 ± 5 oC.
 Tlak
 :
 860 až 1 060 mbar.
 Relatívna vlhkosť
 :
 60 ± 20 percent.
 2.2.3. Skúšobný kus
 Skúšobný kus musí byť plochý štvorec so stranou 300 + 10/–0 mm alebo vyrezaný z najplochejšej časti čelného skla alebo inej zakrivenej tabule bezpečnostného zasklenia.
 Skúšať sa môže aj celé čelné sklo alebo iná zakrivená tabuľa bezpečnostného skla. V takomto prípade treba dávať pozor na to, aby bol zabezpečený primeraný kontakt medzi bezpečnostným zasklením a držiakom.
 2.2.4. Postup
 Bezprostredne pred skúškou kondicionujte skúšobný kus aspoň štyri hodiny pri špecifikovanej teplote.
 Skúšobný kus vložte do držiaka (bod 2.1.1.3). Rovina skúšobného kusu musí byť kolmá s presnosťou na 3° na smer dopadu gule.
 V prípade skloplastového zasklenia sa skúšobný kus upne k držiaku.
 Bod nárazu sa musí nachádzať vo vzdialenosti do 25 mm od geometrického stredu skúšobného kusu.
 Guľa musí naraziť na tú stranu skúšobného kusu, ktorá je vonkajšou stranou tabule bezpečnostného skla pri jej montáži na vozidlo.
 Guľa môže vykonať iba jeden náraz.
 3. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 3.1. Skúška s maketou hlavy bez merania spomalenia
 3.1.1. Prístroje
 Závažie v tvare hlavy guľovitého alebo polguľovitého tvaru vyrobené z vrstveného tvrdého dreva pokrytého vymeniteľnou plsťou a s priečkou vyrobenou z dreva alebo bez tejto priečky. Medzi guľovitou časťou a priečkou sa nachádza spojovací kus v tvare krku a na druhej strane priečky sa nachádza montážna tyč.
 Rozmery musia byť v súlade s obrázkom 2. Celková hmotnosť prístroja je 10 ± 0,2 kg.
 Obrázok 2
 Závažie v tvare hlavy
 3.1.2. Zariadenie na voľné spustenie závažia v tvare hlavy z výšky, ktorá sa má upresniť, alebo zariadenie, pomocou ktorého dosiahne závažie rýchlosť rovnocennú rýchlosti dosiahnutej voľným pádom. Ak sa použije zariadenie na vrhanie makety hlavy, tolerancia rýchlosti musí mať hodnotu ± 1 percento rýchlosti rovnocennej rýchlosti dosiahnutej voľným pádom.
 3.1.3. Držiak znázornený na obrázku 3 na skúšanie plochých skúšobných kusov. Držiak pozostáva z dvoch oceľových rámov s opracovanými okrajmi so šírkou 50 mm zmontovaných nad sebou a obložených gumenými tesneniami s hrúbkou približne 3 mm, šírkou 15 ± 1 mm a s tvrdosťou 70 IRHD. Horný rám je pritlačený proti spodnému rámu pomocou minimálne ôsmich skrutiek.
 3.1.4. Skúšobné podmienky
 Teplota
 :
 20 ± 5 oC.
 Tlak
 :
 860 až 1 060 mbar.
 Relatívna vlhkosť
 :
 60 ± 20 percent.
 3.1.5. Postup
 3.1.5.1. Skúška na plochom skúšobnom kuse
 Bezprostredne pred skúškou sa plochý skúšobný kus s dĺžkou 1 100 + 5/–2 mm a šírkou 500 + 5/–2 mm udržiava pri konštantnej teplote 20 ± 5 oC najmenej štyri hodiny.
 Obrázok 3
 Držiak pre skúšky s maketou hlavy
 Skúšobný kus upevnite do rámov držiaka (bod 3.1.3); skrutky dotiahnite tak, aby bolo zabezpečené, že pohyb skúšobného kusu počas skúšky nepresiahne 2 mm. Rovina skúšobného kusu musí byť v zásade kolmá na smer dopadu závažia. Závažie musí naraziť do skúšobného kusu vo vzdialenosti do 40 mm od jeho geometrického stredu na tú stranu, ktorá predstavuje vnútornú stranu tabule bezpečnostného skla pri jej montáži na vozidlo, a môže vykonať iba jeden náraz.
 Nárazová plocha plsteného krytu sa musí po 12 skúškach vymeniť.
 3.1.5.2. Skúšky na celom čelnom skle (používané iba pre výšku pádu menšiu alebo rovnajúcu sa 1,5 m)
 Čelné sklo položte voľne na držiak a vložte medzi ne pás gumy s tvrdosťou 70 IRHD a hrúbkou približne 3 mm, pričom šírka dotyku v celom perimetri je približne 15 mm.
 Držiak sa skladá z pevného kusu zodpovedajúceho tvaru čelného skla tak, aby závažie v tvare hlavy narazilo na vnútorný povrch. Ak je to nevyhnutné, čelné sklo sa upevní k držiaku.
 Držiak spočíva na pevnom stojane s gumenou vložkou s tvrdosťou 70 IRHD a hrúbkou približne 3 mm. Povrch čelného skla musí byť v zásade kolmý na smer dopadu závažia v tvare hlavy.
 Závažie v tvare hlavy musí naraziť do čelného skla v bode nachádzajúcom sa vo vzdialenosti do 40 mm od jeho geometrického stredu na tú stranu, ktorá predstavuje vnútornú stranu tabule bezpečnostného skla pri jej montáži na vozidlo, a môže vykonať iba jeden náraz.
 Nárazová plocha plsteného krytu sa musí po 12 skúškach vymeniť.
 3.2. Skúška s maketou hlavy s meraním spomalenia
 3.2.1. Prístroje
 V prípade skúšok s maketou hlavy so súčasným stanovením hodnôt HIC je padajúcim telesom maketa hlavy znázornená na obrázku 2.1. Celková hmotnosť makety hlavy by mala byť 10,0 + 0,2/ –0,0 kg.
 V strede základnej platne (24) je v ťažisku namontovaný trojosý montážny blok (26) slúžiaci na upevnenie meradiel zrýchlenia (27). Meradlá zrýchlenia by mali byť voči sebe umiestnené vertikálne.
 Nádoba (18) a kryt (19) umiestnené pod základnou platňou (24) majú do značnej miery elastické vlastnosti ľudskej lebky. Elastické vlastnosti makety hlavy pri náraze sú dané tvrdosťou a hrúbkou medzikrúžku (13) a nádoby.
 Obrázok 2.1
 Maketa hlavy s hmotnosťou 10 kg
 Zoznam kusov pre maketu hlavy s hmotnosťou 10 kg týkajúci sa obrázku 2.1
 Pozícia č.
 Počet kusov
 Štandardné označenie
 Materiál
 Poznámky
 1
 1
 Magnetické upínacie zariadenie
 Oceľ DIN 17100
 —
 2
 1
 Tlmič vibrácií
 Guma/Oceľ
 Priemer: 50 mm
 Hrúbka: 30 mm
 Vlákno: M10
 3
 4
 Vysokofrekvenčný konektor BNC
 —
 —
 4
 1
 Hexagonálna matica DIN 985
 —
 —
 5
 6
 Disk DIN 125
 —
 —
 6
 3
 Prevodný kus
 —
 —
 7
 6
 Valcová skrutka DIN 912
 —
 —
 8
 3
 Hexagonálna matica
 —
 —
 9
 3
 Disk
 Oceľ DIN 17100
 Priemer otvoru: 8 mm Vonkajší priemer: 35 mm Hrúbka: 1,5 mm
 10
 3
 Gumený krúžok
 Guma, tvrdosť 60 IRHD
 Priemer otvoru: 8 mm Vonkajší priemer: 30 mm Hrúbka: 10 mm
 11
 1
 Tlmiaci krúžok
 Papierový obal
 Priemer otvoru: 120 mm
 Vonkajší priemer: 199 mm
 Hrúbka: 0,5 mm
 12
 —
 —
 —
 —
 13
 1
 Medzikrúžok
 Guma Butadién, tvrdosť približne 80 IRHD
 Priemer otvoru: 129 mm
 Vonkajší priemer: 192 mm
 Hrúbka: 4 mm
 14
 3
 Vodiaca trubica
 Polytetrafluoretén (PTFE)
 Vnútorný priemer: 8 mm
 Vonkajší priemer: 10 mm
 Dĺžka: 40 mm
 15
 3
 Hexagonálna matica
 —
 —
 16
 3
 Závitová skrutka s maticou DIN 976
 —
 —
 17
 3
 Závitový otvor
 Liata zliatina DIN 1709–GD–CuZn 37Pb
 —
 18
 1
 Nádoba
 Polyamid 12
 —
 19
 1
 Kryt
 Guma Butadién
 Hrúbka:6 mm Pás na jednej strane
 20
 1
 Vodiace puzdro
 Oceľ DIN 17100
 —
 21
 4
 Počítacia skrutka
 —
 —
 22
 1
 Tlmiaci disk
 Papierový obal
 Priemer: 65 mm
 Hrúbka: 0,5 mm
 23
 —
 —
 —
 —
 24
 1
 Základná platňa
 Oceľ DIN 17100
 —
 25
 1
 Podložná skrutka s hexagonálnou päticou
 Trieda pevnosti 45H
 —
 26
 1
 Trojosový montážny blok
 —
 —
 27
 3
 Meradlo zrýchlenia
 —
 —
 28
 1
 Drevená zložka
 Klada glejená vo vrstvách
 —
 29
 1
 Krycia platňa
 Zliatina (AlMg5)
 —
 30
 1
 Ochranný uzáver
 Polyamid 12
 —
 3.2.2. Nastavenie a kalibrácia
 Pri realizácii skúšky s maketou hlavy sa maketa hlavy pripevní na priečne rameno vodiaceho systému (obrázok 2.2) a vysunie sa do požadovanej výšky pádu pomocou zdvíhacieho zariadenia. Počas skúšky s maketou hlavy sa priečne rameno s maketou hlavy uvoľní. Po prekonaní výškovo nastaviteľnej ľahkej prekážky sa maketa hlavy uvoľní z priečneho ramena, dopad ramena sa stlmí a maketa hlavy dopadne na vzorku.
 Maketa hlavy musí dosiahnuť zrýchlenie len gravitáciou, bez podnetu uvoľňovacieho zariadenia alebo meracieho kábla, a musí spadnúť vertikálne.
 Obrázok 2.2
 Prístroj pre pokus s maketou hlavy s meraním spomalenia
 3.2.2.1.
 Meracie zariadenie, ktoré umožňuje určiť hodnoty HIC s maketou hlavy opísanou podľa bodu 3.2.1.
 3.2.2.2.
 Zariadenie na kalibráciu makety hlavy
 Uvoľňovacie zariadenie musí umožňovať výšku pádu medzi 50 mm a 254 mm s presnosťou nastavenia do 1 mm. Vodiaci systém nie je pre tieto malé výšky pádu potrebný.
 Oceľová nárazová platňa, ktorá je vyrobená z ocele, má rozmery 600 mm × 600 mm a hrúbku aspoň 50 mm. Nárazová plocha musí byť vybrúsená:
 drsnosť plochy Rmax = 1 μm, tolerancia plochosti t = 0,05 mm.
 3.2.2.3.
 Kalibrácia a nastavenie makety hlavy
 Pred každou sériou skúšok a aspoň po každých 50 skúškach v rámci série musí byť maketa hlavy kalibrovaná a v prípade potreby upravená.
 Nárazová platňa musí byť čistá a suchá a počas skúšky musí ležať na pevnom betónovom podklade, so zakrivením, ktoré nie je kladné.
 Maketa hlavy sa môže pustiť na nárazovú platňu vertikálne. Výšky pádu (merané od najnižšieho bodu makety hlavy po plochu nárazovej platne) sú 50, 100, 150 a 254 mm. Mali by sa zaznamenať krivky spomalenia.
 Najväčšie spomalenie az z rôznych výšok pádu na osi z musí ležať v limitoch uvedených v tabuľke:
 Výška pádu
 mm
 Najväčšie spomalenie az ako násobok zrýchlenia spôsobeného gravitáciou g
 50
 64 ± 5
 100
 107 ± 5
 150
 150 ± 7
 254
 222 ± 12
 Krivky spomalenia by mali byť založené na jednomodálnych vibráciách. Krivka spomalenia výšky pádu 254 mm musí dosahovať najmenej 1,2 ms a najviac 1,5 ms nad 100 g.
 Ak požiadavky stanovené v bode 3.2.2.3 nie sú splnené, elastické vlastnosti makety hlavy sa musia upraviť zmenou hrúbky medzikrúžku (13) základnej platne (24). Úpravy sa môžu vykonať nastavením troch samouzamykacích hexagonálnych matíc (8) na závitových skrutkách (16), ktorými je pripevnená nádoba (18) k základnej platni (24). Gumené krúžky (10) pod hexagonálnymi maticami (8) by nemali byť nalomené alebo prasknuté.
 Kryt (19) nárazovej plochy a medzikrúžku (13) by sa mal vždy po poškodení vymeniť, najmä ak už nie je možné upraviť maketu hlavy.
 3.2.3. Držiak na skúšanie plochých skúšobných kusov je opísaný v bode 3.1.3.
 3.2.4. Skúšobné podmienky sú uvedené v bode 3.1.4.
 3.2.5. Skúšky pre kompletné tabule (používané pre výšku pádu v rozmedzí od 1,5 m do 3 m). Tabuľu voľne položte na držiak so vsunutým pásom gumy s tvrdosťou 70 IRHD a hrúbkou približne 3 mm.
 Tabuľa sa vsadí do držiaka prostredníctvom vhodného zariadenia. Plocha tabule musí byť v zásade kolmá na smer dopadu závažia v tvare hlavy. Závažie v tvare hlavy musí naraziť do tabule v bode nachádzajúcom sa vo vzdialenosti do 40 mm od jej geometrického stredu na tú stranu, ktorá predstavuje vnútornú stranu plastovej tabule pri jej montáži na vozidlo, a môže vykonať iba jeden náraz.
 Začínajúc od zvolenej počiatočnej výšky pádu sa výška pádu zvyšuje o 0,5 m pri každom ďalšom pokuse. V čase t sa zaznamenajú dosiahnuté krivky spomalenia na vzorke pre ax, ay a az.
 Po skúške s maketou hlavy by sa malo skontrolovať, či sa vybrúsená hrana posunula na podložke o viac ako 2 mm a či boli splnené požiadavky pre bod nárazu. Zložky zrýchlenia ax a ay by mali byť pre vertikálny náraz menšie ako 0,1 az.
 3.2.6. Hodnotenie
 Krivky spomalenia by sa mali hodnotiť takto:
 Výsledné spomalenie ares(t) v ťažisku podľa rovnice (1) z nameraných kriviek spomalenia ax(t), ay(t) a az(t) sa skladá z násobkov zrýchlenia spôsobeného gravitáciou.
 (1)
 Určí sa čas, v prípade ktorého je spomalenie 80 g s ares neustále prekračované a najväčšie spomalenie ares. Hodnota HIC sa vypočíta ako miera nebezpečenstva tupých lebečno-mozgových zranení použitím tejto rovnice (2):
 (2)
 Limity pre integrál t1 a t2 sa vyberú tak, aby bola hodnota integrálu maximálna.
 4. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI ABRÁZII
 4.1. Prístroje
 4.1.1.
 Abrazívny prístroj (1) schematicky znázornený na obr. 4 a pozostávajúci z: horizontálneho otočného stola so stredovým upínadlom otáčajúcim sa proti smeru hodinových ručičiek rýchlosťou 65 až 75 ot./min.;
 Obrázok 4
 Schéma abrazívneho prístroja
 Dve paralelné ramená s protizávažím, z ktorých každé je vybavené zvláštnym abrazívnym kotúčom voľne rotujúcim na horizontálnom vretene s guľôčkovým ložiskom; každý kotúč spočíva na skúšobnej vzorke pod tlakom, ktorým pôsobí hmotnosť 500 g.
 Otočný stôl abrazívneho prístroja sa musí otáčať pravidelne, v zásade v jednej rovine (odchýlka od tejto roviny nesmie byť väčšia ako ± 0,05 mm vo vzdialenosti 1,6 mm od okraja otočného stola).
 Kotúče musia byť namontované tak, aby sa v prípade kontaktu s otáčajúcim skúšobným kusom otáčali v opačných smeroch tak, aby vyvíjali dvakrát počas každého otočenia skúšobného kusu tlakový a abrazívny účinok pozdĺž zakrivených čiar na prstencovej ploche približne 30 cm2.
 4.1.2.
 Abrazívne kotúče (2), každý s priemerom 45 až 50 mm a hrúbkou 12,5 mm, pozostávajúce zo zvláštneho jemne triedeného brusiva vloženého do stredne tvrdej gumy. Kotúče musia mať tvrdosť 72 ± 5 IRHD meranú v štyroch bodoch s rovnakým odstupom na stredovej čiare abrazívnej plochy, pričom tlak pôsobí vertikálne pozdĺž priemeru kotúča a hodnoty sa zaznamenávajú 10 sekúnd po plnom pôsobení tlaku.
 Abrazívne kotúče musia byť pripravené na použitie veľmi pomalým otáčaním proti plochej sklenej tabuli tak, aby sa zabezpečilo, že ich povrch bude úplne rovný.
 4.1.3.
 Zdroj svetla pozostávajúci zo žiarovky, ktorej vlákno sa nachádza v rovnobežnej rúrke s rozmermi 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Toto napätie na vlákne žiarovky musí byť také, aby teplota farby bola 2 856 K ± 50 K. Napätie musí byť stabilizované s presnosťou ± 1/1 000. Prístroj používaný na kontrolu napätia musí byť primerane presný.
 4.1.4.
 Optický systém pozostávajúci zo šošoviek s ohniskovou vzdialenosťou f minimálne 500 mm a korigovaných na chromatické aberácie. Úplná apertúra šošovky nesmie prekročiť f/20. Vzdialenosť medzi šošovkami a zdrojom svetla sa musí upraviť, aby sa získal svetelný lúč, ktorý je v zásade rovnobežný. Na účely obmedzenia priemeru svetelného lúča na 7 mm ± 1 mm sa vloží clona (diafragma). Táto clona sa musí umiestniť vo vzdialenosti 100 ± 50 mm od šošovky na strane vzdialenej od zdroja svetla.
 4.1.5.
 Zariadenie na meranie rozptýleného svetla (pozri obr. 5) pozostávajúce z fotoelektrického článku s integračnou guľou s priemerom 200 až 250 mm. Guľa je vybavená vstupnými a výstupnými otvormi pre svetlo. Vstupný otvor musí byť kruhový s priemerom minimálne dvojnásobným v porovnaní s priemerom svetelného lúča. Výstupný otvor gule musí byť vybavený buď žalúziou alebo reflexným štandardom v súlade s postupom opísaným ďalej v bode 4.4.3. Žalúzia musí absorbovať všetko svetlo, keď sa do svetelného lúča nevloží žiaden skúšobný kus.
 Os svetelného lúča musí prechádzať stredom vstupného a výstupného otvoru. Priemer b výstupného otvoru svetla musí byť rovný 2 a.tan 4°, pričom a. je priemer gule. Fotoelektrický článok musí byť namontovaný tak, aby ho nemohlo zasiahnuť svetlo prichádzajúce priamo zo vstupného otvoru alebo z reflexného štandardu.
 Povrchy vnútornej strany integračnej gule a reflexného štandardu musia vykazovať rovnakú odraznosť a musia byť matné a neselektívne.
 Výstup fotoelektrického článku musí byť lineárny s presnosťou ± 2 percentá v celom rozsahu použitých svetelných intenzít. Prevedenie prístroja musí byť také, aby nedošlo k žiadnej výchylke galvanometra v prípade, že je guľa tmavá.
 Celý prístroj sa musí kontrolovať v pravidelných intervaloch pomocou kalibračných štandardov s definovaným zákalom.
 Ak sa merania zákalu vykonávajú s použitím prístroja alebo metód odlišných od vyššie definovaných, výsledky meraní sa musia v prípade potreby korigovať s cieľom uviesť ich do súladu s výsledkami získanými pomocou opísaného prístroja.
 Obrázok 5
 Zákalometer
 4.2. Skúšobné podmienky
 Teplota
 :
 20 ± 5 oC.
 Tlak
 :
 860 až 1 060 mbar.
 Relatívna vlhkosť
 :
 60 ± 20 percent.
 4.3. Skúšobné kusy
 Skúšobné kusy musia mať tvar plochých štvorcov so stranou 100 mm, pričom obidva povrchy musia byť v zásade rovné a rovnobežné a v prípade potreby musia mať v strede vyvŕtaný otvor na upevnenie s priemerom 6,4 mm.
 4.4. Postup
 Skúška odolnosti voči abrázii sa vykonáva na tom povrchu skúšobného kusu, ktorý predstavuje vonkajšiu stranu tabule pri jej montáži na vozidlo, a taktiež na vnútornej strane, ak je z plastového materiálu.
 4.4.1.
 Bezprostredne pred abráziou a po nej sa skúšobné kusy vyčistia takto:
 a)
 utrite ľanovou handrou pod tečúcou čistou vodou;
 b)
 opláchnite destilovanou alebo demineralizovanou vodou;
 c)
 vyfúkajte dosucha kyslíkom alebo dusíkom;
 d)
 odstráňte prípadné stopy vody jemným pritláčaním vlhkej ľanovej handry. V prípade potreby osušte tak, že ich zľahka vtlačíte medzi dve ľanové handry.
 Musí sa zabrániť akémukoľvek ošetreniu ultrazvukovým zariadením. Po vyčistení sa môže so skúšobnými kusmi manipulovať iba uchytením za okraje a musia byť uskladnené tak, aby sa zabránilo poškodeniu alebo kontaminácii ich povrchov.
 4.4.2.
 Kondicionujte skúšobné kusy minimálne 48 hodín pri teplote 20 ± 5 oC a pri relatívnej vlhkosti 60 ± 20 percent.
 4.4.3.
 Skúšobný kus umiestnite ihneď oproti vstupnému otvoru integračnej gule. Uhol medzi kolmicou na povrch skúšobného kusu a osou svetelného lúča nesmie presiahnuť 8°.
 Vykonajte štyri odčítania tak, ako je uvedené v tejto tabuľke:
 Odčítanie
 So skúšobným kusom
 So žalúziou
 S reflexným štandardom
 Predstavované množstvo
 T1
 Nie
 Nie
 Áno
 Dopadajúce svetlo
 T2
 Áno
 Nie
 Áno
 Celkové svetlo prepustené skúšobným kusom
 T3
 Nie
 Áno
 Nie
 Svetlo rozptýlené prístrojom
 T4
 Áno
 Áno
 Nie
 Svetlo rozptýlené prístrojom a skúšobným kusom
 Zopakujte odčítania T1, T2, T3, a T4 pri iných špecifikovaných polohách skúšobného kusu na účely určenia rovnomernosti.
 Vypočítajte celkovú priepustnosť Tt = T2/T1.
 Vypočítajte difúznu priepustnosť Td takto:
 Vypočítajte percento zákalu alebo svetla alebo obidvoch, rozptýleného, takto:
 Zákal, svetlo alebo oboje, rozptýlené, =
 Odmerajte počiatočný zákal skúšobného kusu minimálne v štyroch rovnako od seba vzdialených bodoch na neabráznej ploche v súlade s vyššie uvedeným vzorcom. Pre každý skúšobný test vypočítajte priemer výsledkov. Namiesto štyroch meraní možno získať priemernú hodnotu rovnomerným otáčaním kusu rýchlosťou 3 ot./sek. alebo vyššou.
 V prípade každého typu bezpečnostného zasklenia vykonajte tri skúšky s rovnakým zaťažením. Zákal použite ako mieru abrázie pod povrchom po podrobení skúšobného kusu skúške odolnosti voči abrázii.
 Odmerajte svetlo rozptýlené abráznou dráhou minimálne v štyroch rovnako od seba vzdialených bodoch pozdĺž dráhy v súlade s vyššie uvedeným vzorcom. Pre každý skúšobný kus vypočítajte priemer výsledkov. Namiesto štyroch meraní možno získať priemernú hodnotu rovnomerným otáčaním kusu rýchlosťou 3 ot./sek. alebo vyššou.
 4.5. Skúška odolnosti voči abrázii sa vykonáva len na základe posúdenia laboratória, ktoré vykonáva skúšku so zreteľom na informácie, ktoré už má k dispozícii.
 Okrem skloplastových materiálov si zmeny v medzivrstve alebo hrúbke materiálov spravidla nevyžadujú ďalšie skúšanie.
 4.6. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 5. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VYSOKEJ TEPLOTE
 5.1. Postup
 Zohriať na 100 oC tri vzorky alebo tri štvorcové skúšobné kusy s rozmermi najmenej 300 × 300 mm, ktoré laboratórium vyrezalo z troch čelných skiel alebo prípadne troch sklených tabúľ iných ako čelné sklá, ktorých jeden okraj zodpovedá hornému okraju zasklenia. Túto teplotu udržujte počas dvoch hodín, potom nechajte skúšobné vzorky a skúšobné kusy vychladnúť na izbovú teplotu. Pokiaľ má tabuľa bezpečnostného skla obidva vonkajšie povrchy z anorganického materiálu, skúšku možno vykonať ponorením vzorky vertikálne do vriacej vody na špecifikovanú dobu, pričom sa treba vyhnúť neprimeranému tepelnému šoku. Ak sú vzorky vyrezané z čelných skiel, jeden okraj každej takejto vzorky musí byť súčasťou okraja čelného skla.
 5.2. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Bezfarebné
 Tónované
 Sfarbenie medzivrstvy
 1
 2
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky.
 5.3. Interpretácia výsledkov
 5.3.1.
 Skúška odolnosti voči vysokej teplote sa považuje za skúšku s pozitívnym výsledkom vtedy, ak sa nevytvoria bubliny alebo iné defekty ďalej ako 15 mm od nevyrezaného okraja alebo 25 mm od vyrezaného okraja skúšobného kusu alebo vzorky alebo ďalej ako 10 mm od akýchkoľvek prasklín, ktoré môžu vzniknúť počas skúšky.
 5.3.2.
 Súbor skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči vysokej teplote, ak je splnená niektorá z týchto podmienok:
 5.3.2.1.
 všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky, alebo
 5.3.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov alebo vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 6. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI ŽIARENIU
 6.1 Skúšobná metóda
 6.1.1. Prístroje
 6.1.1.1.
 Zdroj žiarenia pozostáva zo strednotlakovej ortuťovej oblúkovej lampy s rúrkovou kremennou žiarovkou bezozónového typu; os žiarovky je vertikálna. Menovité rozmery lampy sú: dĺžka 360 mm a priemer 9,5 mm. Dĺžka oblúka je 300 ± 4 mm. Výkon lampy je 750 ± 50 W.
 Môže sa použiť akýkoľvek iný zdroj žiarenia, ktorý vytvára rovnaké účinky ako uvedená lampa. Aby sa skontrolovalo, či sú účinky iného zdroja rovnaké, vykoná sa porovnanie meraním množstva energie emitovanej v rozsahu vlnových dĺžok od 300 do 450 nm, pričom všetky ostatné vlnové dĺžky sa odstránia použitím vhodných filtrov. Alternatívny zdroj sa potom používa s týmito filtrami.
 V prípade tabúľ bezpečnostného skla, pre ktoré neexistuje žiadna uspokojivá korelácia medzi touto skúškou a podmienkami používania, je nevyhnutné preskúmať skúšobné podmienky.
 6.1.1.2.
 Napájací transformátor a kondenzátor schopný dodať lampe (bod 6.1.1.1) spúšťacie špičkové napätie minimálne 1 100 V a prevádzkové napätie 500 ± 50 V.
 6.1.1.3.
 Zariadenie na montáž a otáčanie skúšobných kusov rýchlosťou 1 až 5 ot./min. okolo centrálne umiestneného zdroja žiarenia s cieľom zabezpečiť rovnomerné vystavenie.
 6.1.2. Skúšobné kusy
 6.1.2.1.
 Rozmery skúšobných kusov sú 76 mm × 300 mm.
 6.1.2.2.
 Skúšobné kusy vyreže laboratórium z hornej časti sklených tabúľ takým spôsobom, aby:
 v prípade sklených tabúľ iných ako čelné sklá sa horný okraj skúšobného kusu zhodoval s horným okrajom sklenej tabule,
 v prípade čelných skiel sa horný okraj skúšobného kusu zhodoval s horným ohraničením zóny, v ktorej sa má zmerať bežná priepustnosť, určená v súlade s bodom 9.1.2.2 tejto prílohy.
 6.1.3. Postup
 Skontrolujte bežnú priepustnosť svetla určenú v súlade s bodmi 9.1.1 až 9.1.2 tejto prílohy troch skúšobných vzoriek pred vystavením. Chráňte určitú časť každého kusu pred žiarením a potom skúšobné kusy vložte do skúšobného prístroja 230 mm od osi lampy a v pozdĺžnom smere s ňou. Počas celej doby trvania skúšky udržiavajte teplotu kusov na 45 ± 5 oC.
 Čelom k lampe sa musí nachádzať tá strana každého skúšobného kusu, ktorá by predstavovala zasklenú vonkajšiu časť vozidla. Pre typ lampy špecifikovanej v bode 6.1.1.1 je doba vystavenia 100 hodín. Po ukončení vystavenia odmerajte znovu bežnú priepustnosť svetla vystavenej plochy každého kusu.
 6.1.4. Každý skúšobný kus alebo vzorka (celkovo tri kusy) sa v súlade s uvedeným postupom podrobí účinkom žiarenia tak, aby žiarenie v každom bode skúšobného kusu alebo vzorky vytváralo na použitej medzivrstve rovnaký účinok ako je účinok, ktorý by vytvorilo slnečné žiarenie s intenzitou 1 400 W/m2 za 100 hodín.
 6.2. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Bezfarebné
 Tónované
 Sfarbenie skla
 2
 1
 Sfarbenie medzivrstvy
 1
 2
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky.
 6.3. Interpretácia výsledkov
 6.3.1.
 Skúška odolnosti voči žiareniu sa považuje za skúšku s pozitívnym výsledkom, ak sú splnené tieto podmienky:
 6.3.1.1.
 celková priepustnosť svetla meraná v súlade s bodmi 9.1.1 a 9.1.2 tejto prílohy neklesne pod 95 percent pôvodnej hodnoty pred ožiarením a v žiadnom prípade neklesne pod:
 6.3.1.1.1.
 70 percent v prípade sklených tabúľ iných ako čelné sklá, v prípade ktorých sa vyžaduje, aby spĺňali špecifikácie vzťahujúce sa na výhľad vodiča všetkými smermi;
 6.3.1.1.2.
 pod 70 percent v prípade čelného skla v zóne, kde sa bežná priepustnosť svetla meria podľa vymedzenia v bode 9.1.2.2.
 6.3.1.2.
 Skúšobný kus alebo vzorka môžu však vykazovať po ožiarení mierne sfarbenie, ak ich skúmame proti bielemu pozadiu, avšak nesmie byť viditeľný žiadny iný defekt.
 6.3.2.
 Súbor skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči žiareniu, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 6.3.2.1.
 všetky skúšky poskytujú uspokojivý výsledok;
 6.3.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov alebo vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 6.4. Skúška odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu
 6.4.1. Skúšobná metóda
 6.4.1.1. Prístroje
 6.4.1.1.1. Dlhá oblúková xenónová lampa
 Expozičný prístroj (3) musí ako zdroj žiarenia využívať dlhú oblúkovú xenónovú lampu, ale dovolené sú aj iné metódy zaručujúce požadovanú úroveň vystavenia ultrafialovému žiareniu. Dlhá oblúková xenónová lampa je výhodná v tom, že pri správnom filtrovaní a údržbe produkuje spektrum, ktoré sa najviac približuje prirodzenému slnečnému svetlu. Na tieto účely musí byť kremenná xenónová trubica vybavená vhodným(-i) borokremičitanovým(-i) skleným(-i) optickým(-i) filtrom(-ami) (4). Použité xenónové lampy musia byť prevádzkované z vhodných 50 alebo 60 Hz reaktančných transformátorov a elektrického zariadenia.
 Expozičný prístroj musí obsahovať zariadenie potrebné na meranie a/alebo kontrolovanie:
 —
 ožiarenia,
 —
 teploty čierneho štandardu,
 —
 vodnej triešte,
 —
 prevádzkového programu alebo cyklu.
 Expozičný prístroj musí byť vyrobený z inertných materiálov, ktoré nekontaminujú vodu použitú pri skúške.
 Ožiarenie sa meria na povrchu skúšobnej vzorky a kontroluje sa podľa odporúčaní výrobcu expozičného prístroja.
 Meria a vypočíta sa celkové vystavenie ultrafialovému (5) žiareniu (joule na meter štvorcový) a považuje sa za primárne meranie vystavenia skúšobnej vzorky.
 6.4.1.2. Skúšobné vzorky
 Rozmery skúšobnej vzorky musia byť spravidla také, aké sú špecifikované v príslušnej skúšobnej metóde na vlastnosť alebo vlastnosti, ktoré sa majú po vystavení merať.
 Popri kontrolných a skúšobných vzorkách, ktoré sa vyžadujú na vizuálne hodnotenia podľa počtu vyžadovaného na základe skúšobných metód sa určí počet kontrolných a skúšobných vzoriek pre každú skúšobnú podmienku alebo fázu vystavenia.
 Odporúča sa, aby boli vizuálne hodnotenia vykonané na najväčších skúšobných vzorkách.
 6.4.1.3. Postup
 Odmerajte podľa bodu 9.1 tejto prílohy priepustnosť svetla skúšobnej(-ých) vzorky(-iek), ktorá(-é) sa má (majú) vystaviť žiareniu. Odmerajte podľa bodu 4 tejto prílohy odolnosť voči abrázii povrchu(-ov) kontrolnej(-ých) vzorky(-iek). Čelom k lampe sa musí nachádzať tá strana každej skúšobnej vzorky, ktorá by predstavovala zasklenú vonkajšiu plochu motorového vozidla. Ďalšie podmienky vystavenia sú tieto:
 6.4.1.3.1.
 Intenzita ožiarenia sa nesmie líšiť o viac ako ± 10 percent po celej ploche skúšobnej vzorky.
 6.4.1.3.2.
 Vo vhodných intervaloch očistite filtre lampy umytím saponátom a vodou. Xenónové oblúkové filtre musia byť vymieňané podľa odporúčaní výrobcu zariadenia.
 6.4.1.3.3.
 Teplota v expozičnom prístroji počas suchej časti cyklu musí byť kontrolovaná cirkuláciou dostatočného množstva vzduchu s cieľom udržať konštantnú teplotu čierneho štandardu.
 V xenónovom oblúkovom expozičnom prístroji musí byť táto teplota 70 ± 3 oC, ako je daná teplomerom čierneho štandardu alebo ekvivalentom.
 Teplomer čierneho panelu sa namontuje na držiak skúšobnej vzorky a odčíta sa v bode, kde je žiarením dosiahnuté najväčšie teplo.
 6.4.1.3.4.
 Je potrebné kontrolovať a udržiavať relatívnu vlhkosť vzduchu v expozičnom prístroji na 50 ± 5 percent počas suchých fáz cyklu.
 6.4.1.3.5.
 Deionizovaná voda používaná v rozprašovacej časti cyklu musí obsahovať menej ako 1 ppm pevných častíc oxidu kremičitého a nesmie zanechávať žiadnu trvalú usadeninu ani rezíduá na skúšobnej vzorke, ktoré by mohli mať vplyv na ďalšie merania.
 6.4.1.3.6.
 pH vody musí byť 6,0 až 8,0 a vodivosť musí byť menšia ako 5 mikrosiemensov.
 6.4.1.3.7.
 Teplota vody v prívode expozičného prístroja musí zodpovedať teplote okolitej vody.
 6.4.1.3.8.
 Voda musí dopadať na skúšobné vzorky vo forme jemného rozprašovania v dostatočnom objeme tak, aby zmáčala skúšobné vzorky rovnomerne, hneď pri náraze.
 Rozprašovaná voda sa nasmeruje len na povrch skúšobnej vzorky otočený k zdroju svetla. Nie je povolené žiadne prúdenie rozprašovanej vody alebo ponorenie skúšobných vzoriek do vody.
 6.4.1.3.9.
 Skúšobné vzorky sa otáčajú okolo oblúka, aby sa zabezpečilo rovnomerné rozloženie svetla. Všetky polohy v expozičnom prístroji musia byť vyplnené skúšobnými vzorkami alebo ich náhradami, aby sa zabezpečilo rovnomerné rozdelenie teploty. Skúšobné vzorky musia byť uchytené v rámoch, pričom zadná časť je otočená dovnútra skrinky. Odraz od stien skrinky však nesmie dopadať späť na povrch vzoriek. Podľa potreby sa môžu vzorky podložiť, aby sa zabránilo takýmto odrazom, pokiaľ sa nenaruší voľná cirkulácia vzduchu na povrch vzorky.
 6.4.1.3.10.
 Expozičný prístroj musí byť v činnosti tak, aby poskytoval nepretržité svetlo a nepretržité rozprašovanie vody v dvojhodinových cykloch. Každý dvojhodinový cyklus sa rozdelí do častí, počas ktorých sú skúšobné vzorky vystavené svetlu bez rozprašovania vody počas 102 minút a svetlu s rozprašovaním vody počas 18 minút.
 6.4.1.4. Hodnotenie
 Po vystavení sa skúšobné vzorky môžu podľa potreby očistiť postupom odporúčaným ich výrobcom s cieľom odstrániť prítomnosť akýchkoľvek rezíduí.
 Vykonajte vizuálne hodnotenie vystavených skúšobných vzoriek z hľadiska týchto vlastností:
 —
 bubliny,
 —
 farba,
 —
 zákal,
 —
 viditeľný rozklad.
 Odmerajte priepustnosť svetla vystavených vzoriek.
 6.4.1.5. Interpretácia výsledkov
 Zaprotokolujte vizuálne vyhodnotenia vystavených skúšobných vzoriek a porovnajte vzhľad každej z nich so vzhľadom nevystavenej kontrolnej vzorky.
 Nameraná bežná priepustnosť svetla sa nesmie líšiť od hodnôt získaných v pôvodnej skúške na nevystavených vzorkách o viac ako 5 percent a nesmie byť menšia ako:
 70 percent v prípade čelného skla a iného zasklenia, ktoré je umiestnené v polohe vyžadovanej pre výhľad vodiča.
 7. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VLHKOSTI
 7.1. Postup
 Uchovávajte tri vzorky alebo tri skúšobné kusy v tvare štvorca s rozmermi minimálne 300 × 300 mm vo vertikálnej polohe počas dvoch týždňov v uzatvorenej nádobe, v ktorej je teplota udržiavaná na 50 ± 2 oC a relatívna vlhkosť je 95 percent ± 4 percentá. V prípade pevných plastových zasklení a pevných plastových jednotiek s dvojitým zasklením je počet vzoriek desať.
 Skúšobné kusy sa pripravia tak, aby:
 —
 sa aspoň jeden okraj skúšobných kusov zhodoval s pôvodným okrajom sklenej tabule,
 —
 ak sa skúša niekoľko skúšobných kusov zároveň, musí byť medzi nimi primeraná vzdialenosť.
 Príjmu sa bezpečnostné opatrenia na zabránenie padania kondenzátu zo stien alebo stropu skúšobnej komory na skúšobné kusy.
 7.2. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Bezfarebné
 Tónované
 Sfarbenie medzivrstvy
 1
 2
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky.
 7.3. Interpretácia výsledkov
 7.3.1.
 Bezpečnostné zasklenie sa považuje za vyhovujúce z hľadiska odolnosti voči vlhkosti, ak nie je pozorovaná výrazná zmena viac ako 10 mm od nevyrezaných okrajov a viac ako 15 mm od vyrezaných okrajov po tom, čo obyčajné a upravené vrstvené sklené tabule boli udržiavané počas dvoch hodín v okolitej atmosfére, a tabule pokryté vrstvou plastu a skloplastové tabule boli udržiavané počas 48 hodín v okolitej atmosfére.
 7.3.2.
 Súbor skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči vlhkosti, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 7.3.2.1.
 všetky skúšky poskytujú uspokojivý výsledok;
 7.3.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 8. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI ZMENÁM TEPLOTY
 8.1. Skúšobná metóda
 Dva skúšobné kusy s rozmermi 300 × 300 mm sa umiestnia v kryte pri teplote – 40 oC ± 5 oC na 6 hodín; potom sa umiestnia na otvorený vzduch pri teplote 23 oC ± 2 oC na jednu hodinu alebo pokiaľ skúšobné kusy nedosiahnu teplotnú rovnováhu. Skúšobné kusy sa potom umiestnia na prúdiaci vzduch pri teplote 72 oC ± 2 oC na 3 hodiny. Po ich opätovnom umiestnení na otvorený vzduch pri teplote 23 oC ± 2 oC a ich ochladení na túto teplotu sa preskúmajú.
 8.2. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Bezfarebné
 Tónované
 Sfarbenie medzivrstvy alebo plastovej vrstvy
 1
 2
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky.
 8.3 Interpretácia výsledkov
 Skúška odolnosti voči zmenám teploty sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak skúšobné kusy nevykazujú žiadne znaky prasknutia, zakalenia, oddelenia vrstiev alebo iné očividné zhoršenie.
 9. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 9.1. Skúška priepustnosti svetla
 9.1.1. Prístroje
 9.1.1.1. Zdroj svetla pozostávajúci zo žiarovky, ktorej vlákno sa nachádza v rovnobežnej rúrke s rozmermi 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Napätie na vlákne žiarovky musí byť také, aby teplota farby bola 2 856 K ± 50 K. Napätie musí byť stabilizované s presnosťou ± 1/1 000. Prístroj používaný na kontrolu napätia musí byť primerane presný.
 9.1.1.2. Optický systém pozostávajúci zo šošoviek s ohniskovou vzdialenosťou f minimálne 500 mm a korigovaných na chromatické aberácie. Úplná apertúra šošovky nesmie prekročiť f/20. Vzdialenosť medzi šošovkami a zdrojom svetla sa musí upraviť, aby sa získal svetelný lúč, ktorý bude v zásade rovnobežný. Na účely obmedzenia priemeru svetelného lúča na 7 mm ± 1 mm sa vloží clona (diafragma). Táto clona sa musí umiestniť vo vzdialenosti 100 ± 50 mm od šošovky na strane vzdialenej od zdroja svetla. Meranie sa vykoná v bode nachádzajúcom sa v strede svetelného lúča.
 9.1.1.3. Meracie zariadenie
 Prijímač sa musí vyznačovať relatívnou spektrálnou citlivosťou, ktorá je v zásade zhodná s relatívnou spektrálnou svetelnou účinnosťou fotometrického merača pre fotopické (denné) videnie podľa normy ICI (6). Citlivý povrch prijímača je potiahnutý difúznym médiom a jeho prierez musí byť aspoň dvojnásobkom prierezu svetelného lúča emitovaného optickým systémom. Ak sa používa integračná guľa, plocha prierezu otvoru gule musí byť aspoň dvojnásobkom plochy prierezu rovnobežnej časti lúča.
 Lineárnosť prijímača a pripojeného indikačného prístroja musí byť lepšia ako 2 percentá meracieho rozsahu.
 Prijímač musí byť umiestnený na osi svetelného lúča.
 9.1.2. Postup
 Citlivosť meracieho systému sa nastaví tak, aby prístroj ukazujúci odpoveď prijímača ukazoval 100 dielikov, keď tabuľa bezpečnostného skla nie je vložená do dráhy svetla. Ak na prijímač nedopadá žiadne svetlo, prístroj musí ukazovať nulu.
 Umiestnite tabuľu bezpečnostného skla v takej vzdialenosti od prijímača, ktorá sa rovná približne päťnásobku priemeru prijímača. Vložte tabuľu bezpečnostného skla medzi diafragmu a prijímač a nastavte jej orientáciu tak, aby uhol dopadu svetelného lúča bol 0° ± 5°. Bežná priepustnosť sa meria na tabuli bezpečnostného skla a pre každý meraný bod sa odčíta počet dielikov n zobrazený na indikačnom prístroji. Bežná priepustnosť τr sa rovná n/100.
 9.1.2.1. V prípade čelných skiel sa môžu použiť alternatívne skúšobné metódy s použitím buď skúšobného kusu vyrezaného z najplochejšej časti čelného skla alebo špeciálne pripraveného plochého štvorca s materiálovými a hrúbkovými charakteristikami identickými s charakteristikami skutočného čelného skla, pričom merania sa vykonávajú kolmo na sklenú tabuľu.
 9.1.2.2. Pre čelné sklá vozidiel M1
 (7)
 sa skúška vykoná v skúšobnej oblasti B vymedzenej v prílohe 18 bode 2.3 okrem akéhokoľvek nepriehľadného zatemnenia dopadajúceho na ňu.
 Pre čelné sklá vozidiel N1 môže výrobca žiadať, aby sa mohla vykonať tá istá skúška buď v skúšobnej oblasti B vymedzenej v prílohe 18 bode 2.3 okrem akéhokoľvek nepriehľadného zatemnenia dopadajúceho na ňu alebo v zóne I vymedzenej v bode 9.2.5.2.3 tejto prílohy.
 Pre čelné sklá ostatných kategórií vozidiel sa skúška vykoná v zóne I vymedzenej v bode 9.2.5.2.3 tejto prílohy.
 Pre poľnohospodárske a lesnícke traktory a pre vozidlá určené na stavby, v prípade ktorých nie je možné určiť zónu I, sa skúška vykoná v zóne I' vymedzenej v bode 9.2.5.3 tejto prílohy.
 9.1.3. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Bezfarebné
 Tónované
 Sfarbenie skla
 1
 2
 Sfarbenie medzivrstvy (v prípade vrstvených čelných skiel)
 1
 2
 nezahrnuté
 zahrnuté
 Tienenie a/alebo nepriehľadné zatemnenie
 1
 2
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky.
 9.1.4. Interpretácia výsledkov
 Bežná priepustnosť svetla sa meria podľa bodu 9.1.2 tejto prílohy a výsledok sa zaznamená. V prípade čelného skla nesmie byť bežná priepustnosť svetla menšia ako 70 percent. V prípade zasklenia iného ako čelné sklo sú požiadavky uvedené v prílohe 21.
 9.2. Skúška optického skreslenia
 9.2.1. Rozsah pôsobnosti
 Špecifikovaná metóda predstavuje projekčnú metódu, ktorá umožní vyhodnotenie optického skreslenia tabule bezpečnostného skla.
 9.2.1.1. Vymedzenie pojmov
 9.2.1.1.1.
 Optická odchýlka: uhol medzi skutočným a zdanlivým smerom bodu pozorovaného cez tabuľu bezpečnostného skla, pričom veľkosť uhla je funkciou uhla dopadu zornej čiary, hrúbky a sklonu sklenej tabule a polomeru zakrivenia v bode dopadu.
 9.2.1.1.2.
 Optické skreslenie v smere M-M′: algebraický rozdiel uhlovej odchýlky Δα nameraný medzi dvomi bodmi M a M′ na povrchu sklenej tabule, pričom vzdialenosť medzi týmito dvomi bodmi musí byť taká, aby ich projekcie v rovine v pravých uhloch k smeru pozerania boli oddelené danou vzdialenosťou Δx (pozri obrázok 6).
 Odchýlka proti smeru hodinových ručičiek sa považuje za kladnú a odchýlka v smere hodinových ručičiek sa považuje za zápornú.
 9.2.1.1.3.
 Optické skreslenie v bode M: maximálne optické skreslenie pre všetky smery M-M′ z bodu M.
 Obrázok 6
 Schematické zobrazenie optického skreslenia
 POZNÁMKY:
 Δα = α1 – α2,
 t. j. optické skreslenie v smere M-M'.
 Δx = MC,
 t. j. vzdialenosť medzi dvoma priamkami rovnobežnými so smerom pozerania a prechádzajúcimi bodmi M a M'.
 9.2.1.2. Prístroje
 Súčasťou tejto metódy je premietnutie príslušného diapozitívu (rastra) na zobrazovaciu plochu cez skúšanú tabuľu bezpečnostného skla. Zmena zapríčinená v tvare premietnutého obrazu vložením tabule bezpečnostného skla do dráhy svetla určuje mieru skreslenia.
 Prístroj pozostáva z nasledovných častí usporiadaných tak, ako je znázornené na obrázku 9.
 9.2.1.2.1.
 Premietací prístroj dobrej kvality s vysoko citlivým bodovým zdrojom svetla vyznačujúci sa napríklad týmito charakteristikami:
 ohnisková vzdialenosť minimálne 90 mm,
 apertúra približne 1/2,5,
 kremenná halogénová lampa s výkonom 150 W (ak sa používa bez filtra),
 kremenná halogénová lampa s výkonom 250 W (ak sa používa so zeleným filtrom).
 Premietací prístroj je schematicky vyobrazený na obr. 7. Diafragma s priemerom 8 mm je umiestnená približne 10 mm od prednej šošovky.
 Obrázok 7
 Optické usporiadanie premietacieho prístroja
 9.2.1.2.2.
 Diapozitívy (rastre) pozostávajúce napríklad zo zoskupenia jasných kruhových tvarov na tmavom pozadí (pozri obrázok 8). Diapozitívy musia mať dostatočne vysokú kvalitu a kontrast, aby umožnili vykonávať merania s chybou menšou ako 5 percent.
 Bez tabule bezpečnostného skla, ktorá sa má skúmať, musia byť rozmery kruhových tvarov také, aby pri premietaní vytvorili zostavu kruhov s priemerom
 , kde Δx = 4 mm (pozri obrázky 6 a 9).
 Obrázok 8
 Zväčšená časť diapozitívu
 Obrázok 9
 Usporiadanie prístroja na skúšku optického skreslenia
 R1
 =
 4 m
 R2
 =
 2 až 4 m (uprednostňuje sa 4 m)
 9.2.1.2.3.
 Stojan, najlepšie taký, ktorý umožní vertikálne a horizontálne snímanie, ako aj otáčanie tabule bezpečnostného skla.
 9.2.1.2.4.
 Kontrolná šablóna na meranie zmien rozmerov, kde sa vyžaduje rýchle posúdenie. Vhodný vzor je vyobrazený na obrázku 10.
 Obrázok 10
 Vzor vhodnej kontrolnej šablóny
 9.2.1.3. Postup
 9.2.1.3.1. Všeobecne
 Namontujte tabuľu bezpečnostného skla do stojana (bod 9.2.1.2.3) v určenom uhle sklonu. Premietnite skúšobný obraz cez skúmanú plochu. Tabuľou bezpečnostného skla otáčajte alebo ňou pohybujte buď horizontálne alebo vertikálne na účely preskúmania celej špecifikovanej plochy.
 9.2.1.3.2. Posúdenie s použitím kontrolnej šablóny
 Tam, kde je rýchle posúdenie s možným rozsahom chyby do 20 percent postačujúce, vypočítajte hodnotu A (pozri obrázok 10) z medznej hodnoty ΔαL pre zmenu odchýlky a hodnotu R2, vzdialenosť od tabule bezpečnostného skla po zobrazovaciu plochu:
 A = 0,145 ΔαL – R2
 Vzťah medzi zmenou priemeru premietaného obrazu Δd a zmenou uhlovej odchýlky Δα je daný vzťahom:
 Δd = 0,29 Δα · R2
 kde:
 Δd
 je vyjadrené v milimetroch,
 A
 je vyjadrené v milimetroch,
 ΔαL
 je vyjadrené v oblúkových minútach,
 Δα
 je vyjadrené v oblúkových minútach,
 R2
 je vyjadrené v metroch.
 9.2.1.3.3. Meranie s použitím fotoelektrického zariadenia
 Tam, kde sa vyžaduje presné meranie s možným rozsahom chyby menším ako 10 percent medznej hodnoty, odmerajte Δd na premietacej osi, pričom hodnotu šírky škvrny odčítajte v bode, v ktorom je jas 0,5 násobkom maximálnej hodnoty jasu škvrny.
 9.2.1.4. Interpretácia výsledkov
 Vyhodnoťte optické skreslenie tabúľ bezpečnostného skla odmeraním Δd v ľubovoľnom bode na povrchu a vo všetkých smeroch s cieľom nájsť Δd max.
 9.2.1.5. Alternatívna metóda
 Okrem toho je ako alternatíva k technikám premietania povolená strioskopická technika, ak sa dodrží presnosť meraní uvedených v bodoch 9.2.1.3.2 a 9.2.1.3.3.
 9.2.1.6. Vzdialenosť Δ × musí byť 4 mm.
 9.2.1.7. Čelné sklo musí byť namontované pod rovnakým uhlom sklonu ako na vozidle.
 9.2.1.8. Premietacia os v horizontálnej rovine musí zostať približne kolmá na priemet čelného skla v tejto rovine.
 9.2.2. Merania sa vykonajú:
 9.2.2.1.
 Pre vozidlá kategórie M1 v skúšobnej oblasti A rozšírenej ku stredovej rovine vozidla a v zodpovedajúcej časti čelného skla symetrickej s ňou podľa pozdĺžnej strednej roviny vozidla a takisto v zmenšenej skúšobnej oblasti B podľa bodu 2.4 prílohy 18.
 9.2.2.2.
 Pre vozidlá kategórií M a N iných ako M1:
 a)
 pre vozidlá M2, M3, N2 a N3 v zóne I vymedzenej v bode 9.2.5.2 tejto prílohy;
 b)
 pre vozidlá N1 buď v zóne I vymedzenej v bode 9.2.5.2 tejto prílohy alebo v skúšobnej oblasti rozšírenej ku stredovej rovine vozidla a v zodpovedajúcej časti čelného skla symetrickej s ňou podľa pozdĺžnej stredovej roviny vozidla a takisto v zmenšenej skúšobnej oblasti B podľa bodu 2.4 prílohy 18.
 9.2.2.3.
 Pre poľnohospodárske a lesnícke traktory a pre vozidlá určené na stavby, v prípade ktorých nie je možné určiť zónu I, v zóne I' vymedzenej v bode 9.2.5.3 tejto prílohy.
 9.2.2.4.
 Typ vozidla
 Skúška sa musí zopakovať, ak má byť čelné sklo namontované do vozidla takého typu, ktorý má rozdielny výhľad dopredu ako je výhľad typu vozidla, pre ktorý už bolo čelné sklo typovo schválené.
 9.2.3. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 9.2.3.1. Druh materiálu
 Leštené (zrkadlové) sklo
 Plavené sklo
 Tabuľové sklo
 1
 1
 2
 9.2.3.2. Iné vedľajšie charakteristiky
 Nie sú zahrnuté žiadne iné vedľajšie charakteristiky.
 9.2.4. Počet vzoriek
 Na skúšanie sa musia predložiť štyri vzorky.
 9.2.5. Vymedzenie zón
 9.2.5.1.
 Zóny A a B čelných skiel pre vozidlá kategórie M1 a N1 sú vymedzené v prílohe 18 k tomuto predpisu.
 9.2.5.2.
 Zóny čelných skiel pre vozidlá kategórií M a N iných ako M1 sú vymedzené na základe:
 9.2.5.2.1.
 zorného bodu, ktorý sa nachádza 625 mm nad bodom R sedadla vodiča vo vertikálnej rovine rovnobežnej s pozdĺžnou stredovou rovinou vozidla, pre ktoré je čelné sklo určené, a ktorý prechádza cez os volantu. Zorný bod sa tu označuje symbolom „0“;
 9.2.5.2.2.
 priamky OQ, ktorá je horizontálnou priamkou prechádzajúcou cez zorný bod 0 a je kolmá na stredovú pozdĺžnu rovinu vozidla.
 9.2.5.2.3.
 Zóna I je zónou čelného skla určenou priesečníkom čelného skla so štyrmi ďalej vymedzenými rovinami:
 P1 —
 vertikálnou rovinou prechádzajúcou cez bod 0 a zvierajúcou uhol 15° naľavo od stredovej pozdĺžnej roviny vozidla;
 P2 —
 vertikálnou rovinou symetrickou s P1 okolo stredovej pozdĺžnej roviny vozidla.
 Ak toto nie je možné (napríklad ak neexistuje symetrická stredová pozdĺžna rovina), P2 je rovinou symetrickou s P1 okolo pozdĺžnej roviny vozidla prechádzajúcej bodom 0;
 P3 —
 rovinou prechádzajúcou cez priamku OQ a zvierajúcou uhol 10° nad horizontálnou rovinou;
 P4 —
 rovinou prechádzajúcou cez priamku OQ a zvierajúcou uhol 8° pod horizontálnou rovinou.
 9.2.5.3.
 Pre poľnohospodárske a lesnícke traktory a pre vozidlá určené na stavby, v prípade ktorých nie je možné určiť zónu I, je zónou I' celá plocha čelného skla.
 9.2.6. Interpretácia výsledkov
 Typ čelného skla sa považuje za vyhovujúci z hľadiska optického skreslenia, ak v prípade štyroch vzoriek predložených na skúšanie nepresahuje skreslenie hodnoty uvedené ďalej pre každú zónu.
 Kategória vozidla
 Zóna
 Maximálne hodnoty optického skreslenia
 M1 a N1
 A – rozšírená podľa bodu 9.2.2.1
 2' oblúkové
 B – zmenšená podľa bodu 2.4 prílohy 18
 6' oblúkových
 Kategórie M a N iné ako M1
 I
 2' oblúkové
 Ostatné kategórie vozidiel
 I'
 2' oblúkové
 9.2.6.1.
 Pre vozidlá kategórií M a N sa nevykonávajú žiadne merania v obvodovej oblasti širokej 25 mm.
 9.2.6.2.
 Pre poľnohospodárske a lesnícke traktory a vozidlá určené na stavby sa nevykonávajú žiadne merania v obvodovej oblasti širokej 100 mm.
 9.2.6.3.
 V prípade rozdelených čelných skiel sa nevykonávajú žiadne merania v páse 35 mm od okraja tabule, ktorý má priliehať k deliacemu stĺpiku.
 9.2.6.4.
 Pre všetky časti zóny I alebo zóny A, ktoré sa nachádzajú menej ako 100 mm od okraja čelného skla, je povolená maximálna hodnota 6 oblúkových minút.
 9.2.6.5.
 V prípade zmenšenej skúšobnej oblasti B podľa bodu 2.4 prílohy 18 možno povoliť malé odchýlky od požiadaviek za predpokladu, že sa lokalizujú a zaznamenajú do protokolu.
 9.3. Skúška oddelenia sekundárneho obrazu
 9.3.1. Rozsah pôsobnosti
 Uznávajú sa dve skúšobné metódy:
 terčová skúška a
 skúška kolimačným teleskopom.
 Tieto skúšobné metódy sa môžu podľa potreby používať na účely typového schválenia, kontroly kvality alebo hodnotenia výrobku.
 9.3.1.1. Terčová skúška
 9.3.1.1.1. Prístroje
 Súčasťou tejto metódy je pozorovanie osvetleného terča cez tabuľu bezpečnostného skla. Terč môže byť skonštruovaný tak, aby skúšku bolo možné vykonať jednoduchou metódou „vyhovuje – nevyhovuje“.
 Terč musí byť podľa možnosti jeden z týchto druhov: teda buď
 a)
 osvetlený „prstencový“ terč, ktorého vonkajší priemer D zviera uhol n oblúkových minút v bode nachádzajúcom sa vo vzdialenosti × metrov (obrázok 11a), alebo
 b)
 osvetlený „prstencový a škvrnový“ terč, ktorého rozmery sú také, že vzdialenosť D z bodu na okraji škvrny po najbližší bod na vnútornej strane kruhu zviera uhol n oblúkových minút v bode nachádzajúcom sa vo vzdialenosti × metrov (obrázok 11b), kde:
 n je medzná hodnota oddelenia sekundárneho obrazu,
 x je vzdialenosť od tabule bezpečnostného skla po terč (najmenej 7 m),
 D je dané vzorcom: D = x. tg n.
 Osvetlený terč pozostáva zo svetelnej škatule s rozmermi približne 300 mm × 300 mm × 150 mm, ktorej predná strana je podľa možnosti zhotovená zo skla a je zamaskovaná nepriehľadným čiernym papierom alebo natretá matnou čiernou farbou.
 Škatuľa je osvetlená vhodným zdrojom svetla. Môžu byť vhodné iné tvary terča, ako je to zobrazené na obrázku 14. Je taktiež prijateľné nahradiť systém terča systémom premietania a pozorovať výsledné obrazy na zobrazovacej ploche.
 9.3.1.1.2. Postup
 Namontujte tabuľu bezpečnostného skla pod predpísaným uhlom sklonu do vhodného stojana tak, aby sa pozorovanie vykonávalo v horizontálnej rovine prechádzajúcej cez stred terča. Svetelná škatuľa sa musí pozorovať v tmavej alebo polotmavej miestnosti cez každú časť skúmanej plochy s cieľom zistiť prítomnosť akéhokoľvek sekundárneho obrazu súvisiaceho s osvetleným terčom. Tabuľou bezpečnostného skla otáčajte podľa potreby tak, aby bol zabezpečený správny smer pozorovania. Na pozorovanie možno použiť monokulár.
 9.3.1.1.3. Interpretácia výsledkov
 Určite, či:
 ak sa použije terč a) (pozri obrázok 11a), sa primárny a sekundárny obraz kruhu oddeľujú, t. j. či je medzná hodnota n prekročená, alebo
 ak sa použije terč b) (pozri obrázok 11b), sa sekundárny obraz škvrny posunie za dotykový bod s vnútorným okrajom kruhu, t. j. či je medzná hodnota n prekročená.
 Obrázok 11
 Rozmery terčov
 Obrázok 12
 Usporiadanie prístroja
 Obrázok 13
 Prístroj na skúšku kolimačným teleskopom
 (1)
 Žiarovková banka
 (2)
 Apertúra kondenzátora > 8,6 mm
 (3)
 Apertúra matnice > apertúra kondenzora.
 (4)
 Farebný filter so stredovým otvorom s priemerom približne 0,3 mm, priemer > 8,6 mm
 (5)
 Tabuľa s polárnymi súradnicami, priemer > 8,6 mm
 (6)
 Achromatická šošovka, f≥ 86 mm, apertúra 10 mm
 (7)
 Achromatická šošovka, f≥ 86 mm, apertúra 10 mm
 (8)
 Čierna škvrna, priemer približne 0,3 mm
 (9)
 Achromatická šošovka, f = 20 mm, apertúra < 10 mm
 9.3.1.2. Skúška kolimačným teleskopom
 V prípade potreby sa použije postup opísaný v tomto bode.
 9.3.1.2.1. Prístroje
 Prístroj pozostáva z kolimátora a z teleskopu a môže byť zostavený v súlade s obrázkom 13. Môže sa však použiť akýkoľvek rovnocenný optický systém.
 9.3.1.2.2. Postup
 Kolimačný teleskop vytvára v nekonečne obraz systému s polárnymi súradnicami s jasným bodom v jeho strede (pozri obrázok 14).
 V ohniskovej rovine pozorovacieho teleskopu sa umiestni na optickú os malá nepriehľadná škvrna s priemerom o niečo väčším ako je priemer premietnutého jasného bodu, čím sa jasný bod zatieni.
 Ak sa medzi teleskop a kolimátor umiestni skúšobný kus, ktorý vytvára sekundárny obraz, v určitej vzdialenosti od stredu systému s polárnymi súradnicami sa objaví druhý menej jasný bod. Oddelenie sekundárneho obrazu sa môže odčítať ako vzdialenosť medzi bodmi pozorovanými cez pozorovací teleskop (pozri obrázok 14). (Vzdialenosť medzi tmavou škvrnou a jasným bodom v strede systému s polárnymi súradnicami predstavuje optickú odchýlku.)
 9.3.1.2.3. Interpretácia výsledkov
 Tabuľa bezpečnostného skla sa najskôr preskúma technikou jednoduchého snímania s cieľom zistiť oblasť, ktorá poskytuje najsilnejší sekundárny obraz. Táto oblasť sa potom preskúma pomocou kolimačného teleskopu pri príslušnom uhle dopadu. Zmeria sa maximálne oddelenie sekundárneho obrazu.
 9.3.1.3. Smer pozorovania v horizontálnej rovine musí zostať približne kolmý na priemet čelného skla v tejto rovine.
 9.3.2. Merania sa musia vykonať v zónach vymedzených v bode 9.2.2 podľa kategórií vozidiel.
 9.3.2.1. Typ vozidla
 Skúška sa musí zopakovať, ak má byť čelné sklo namontované do vozidla takého typu, ktorý má odlišný výhľad dopredu ako je výhľad typu vozidla, pre ktorý už bolo čelné sklo typovo schválené.
 9.3.3. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 9.3.3.1. Druh materiálu
 Leštené (zrkadlové) sklo
 Plavené sklo
 Tabuľové sklo
 1
 1
 2
 9.3.3.2. Iné vedľajšie charakteristiky
 Nie sú zahrnuté žiadne iné vedľajšie charakteristiky.
 9.3.4. Počet vzoriek
 Na skúšanie sa musia predložiť štyri vzorky.
 Obrázok 14
 Príklad pozorovania skúšobnou metódou s použitím kolimačného teleskopu
 9.3.5. Interpretácia výsledkov
 Typ čelného skla sa považuje za vyhovujúci z hľadiska oddelenia sekundárneho obrazu, ak v prípade štyroch vzoriek predložených na skúšanie oddelenie primárneho a sekundárneho obrazu nepresahuje hodnoty uvedené ďalej pre každú zónu.
 Kategória vozidla
 Zóna
 Maximálne hodnoty oddelenia primárneho a sekundárneho obrazu
 M1 a N1
 A – rozšírené podľa bodu 9.2.2.1
 15' oblúkových
 B – zmenšené podľa bodu 2.4 prílohy 18
 25' oblúkových
 Kategórie M a N iné ako M1
 I
 15' oblúkových
 Ostatné kategórie vozidiel
 I'
 15' oblúkových
 9.3.5.1.
 Pre vozidlá kategórií M a N sa nevykonávajú žiadne merania v obvodovej oblasti širokej 25 mm.
 9.3.5.2.
 Pre poľnohospodárske a lesnícke traktory a vozidlá určené na stavby sa nevykonávajú žiadne merania v obvodovej oblasti širokej 100 mm.
 9.3.5.3.
 V prípade rozdelených čelných skiel sa nevykonávajú žiadne merania v páse 35 mm od okraja tabule, ktorý má priliehať k deliacemu stĺpiku.
 9.3.5.4.
 Pre všetky časti zóny I alebo zóny A, ktoré sa nachádzajú menej ako 100 mm od okraja čelného skla, je povolená maximálna hodnota 25 oblúkových minút.
 9.3.5.5.
 V prípade zmenšenej skúšobnej oblasti B podľa bodu 2.4 prílohy 18 možno povoliť malé odchýlky od požiadaviek za predpokladu, že sa lokalizujú a zaznamenajú do protokolu.
 9.4. Skúška identifikácie farieb
 Ak je čelné sklo tónované v zónach vymedzených v bodoch 9.2.5.1, 9.2.5.2 alebo 9.2.5.3, skúšajú sa štyri čelné sklá na identifikovateľnosť týchto farieb:
 biela, selektívna žltá, červená, zelená, modrá, jantárová.
 10. SKÚŠKA SPRÁVANIA SA POČAS HORENIA (SKÚŠKA OHŇOVZDORNOSTI)
 10.1. Účel a rozsah pôsobnosti
 Táto metóda umožňuje určiť rýchlosť horizontálneho horenia materiálov používaných v motorových vozidlách v priestore pre cestujúcich (napríklad v osobných automobiloch, nákladných automobiloch (kamiónoch), dodávkach, autokaroch) po vystavení malému plameňu.
 Táto metóda umožňuje skúšanie materiálov a komponentov vnútorného vybavenia vozidla jednotlivo alebo v kombinácii až do hrúbky 13 mm. Používa sa na posúdenie homogénnosti výrobných sérií takýchto materiálov so zreteľom na ich správanie sa počas horenia.
 V dôsledku mnohých rozdielov medzi skutočnou situáciou zo života (použitie a orientácia vo vnútri vozidla, podmienky používania, zdroj zapaľovania atď.) a presnými skúšobnými podmienkami predpísanými v tomto materiáli, túto metódu nemožno považovať za vhodnú na hodnotenie všetkých skutočných charakteristík horenia vo vozidle.
 10.2. Vymedzenie pojmov
 10.2.1.
 Rýchlosť horenia: podiel spálenej vzdialenosti meranej v súlade s touto metódou a času potrebného na spálenie takejto vzdialenosti. Je vyjadrená v milimetroch za minútu.
 10.2.2.
 Kompozitný materiál: materiál zložený z niekoľkých vrstiev podobných alebo rozdielnych materiálov dokonale spojených na svojom povrchu zlepením, stmelením, plátovaním, zváraním atď.
 Ak sú rôzne materiály spojené spolu prerušovane (napr. zošitím, vysokofrekvenčným zváraním, nitovaním), potom s cieľom umožniť prípravu jednotlivých vzoriek v súlade s bodom 10.5 sa takéto materiály nepovažujú za kompozitné materiály.
 10.2.3.
 Vystavená strana: strana otočená smerom k priestoru pre cestujúcich pri montáži materiálu na vozidlo.
 10.3. Princíp
 Vzorka sa uchytí horizontálne v tvare U a vystaví sa pôsobeniu plameňa s definovanou nízkou energiou na 15 sekúnd v spaľovacej komore, pričom plameň pôsobí na voľný koniec vzorky. Pomocou skúšky sa určí, či a kedy plameň zhasne, alebo čas, ktorý plameň potrebuje na prekonanie meranej vzdialenosti.
 10.4. Prístroje
 10.4.1. Spaľovacia komora (obrázok 15) podľa možnosti vyrobená z nehrdzavejúcej ocele s rozmermi uvedenými na obrázku 16.
 Predná strana komory má ohňovzdorné pozorovacie okienko, ktoré môže pokrývať celú prednú stranu a ktoré môže byť skonštruované ako prístupový panel.
 Dno komory je vybavené vetracími otvormi a horná časť vetracou štrbinou po celom obvode komory. Spaľovacia komora spočíva na štyroch nohách vysokých 10 mm. Komora môže mať otvor na jednom konci na vloženie držiaka vzorky obsahujúceho vzorku; na protiľahlom konci sa nachádza otvor na prívodné plynové potrubie. Roztavený materiál sa zachytáva do misky (pozri obrázok 17), ktorá je umiestnená na dne komory medzi vetracími otvormi bez toho, aby zakryla plochu ktoréhokoľvek vetracieho otvoru.
 Obrázok 15
 Príklad spaľovacej komory s držiakom vzorky s odkvapkávacou miskou
 10.4.2. Držiak vzorky pozostávajúci z dvoch kovových platní v tvare U alebo rámov v tvare U z antikorozívneho materiálu. Rozmery sú uvedené na obrázku 18.
 Spodná platňa je vybavená kolíkmi a horná platňa zodpovedajúcimi otvormi, aby sa zabezpečilo konzistentné uchytenie vzorky. Kolíky slúžia taktiež ako meracie body na začiatku a na konci vzdialenosti horenia.
 Podpera musí byť vo forme žiaruvzdorných drôtov s priemerom 0,25 mm preklenujúcich rám v rozostupe 25 mm nad dnom rámu v tvare U (pozri obrázok 19).
 Rovina spodnej strany vzoriek sa musí nachádzať 178 mm nad podlahovou doskou. Vzdialenosť predného okraja držiaka vzorky od konca komory musí byť 22 mm; vzdialenosť pozdĺžnych strán držiaka vzorky od bočných strán komory musí byť 50 mm (vo všetkých prípadoch ide o vnútorné rozmery). (Pozri obrázky 15 a 16).
 10.4.3. Plynový horák
 Malým zdrojom zapaľovania je Bunsenov horák s vnútorným priemerom 9,5 mm. V skúšobnej skrinke je umiestnený tak, aby sa stred jeho dýzy nachádzal 19 mm pod stredom spodného okraja otvoreného konca vzorky (pozri obrázok 16).
 10.4.4. Skúšobný plyn
 Plyn privádzaný do horáka musí mať výhrevnosť približne 38 MJ/m3 (napr. zemný plyn).
 10.4.5. Kovový hrebeň s dĺžkou minimálne 110 mm so siedmymi alebo ôsmymi hladko zaoblenými zubami s dĺžkou 25 mm.
 Obrázok 16
 Príklad spaľovacej komory
 Obrázok 17
 Typická odkvapkávacia miska
 Obrázok 18
 Príklad držiaka vzorky
 Obrázok 19
 Príklad časti konštrukcie spodného U-rámu určeného na drôtenú podperu
 10.4.6. Stopky s presnosťou na 0,5 sekundy.
 10.4.7. Digestor
 Spaľovacia komora sa môže umiestniť do zostavy digestora za predpokladu, že jeho vnútorný objem bude aspoň 20-krát, avšak nie viac ako 110-krát väčší ako objem spaľovacej komory a za predpokladu, že žiadny jednotlivý výškový, šírkový alebo dĺžkový rozmer digestora nebude väčší ako 2,5 násobok ktoréhokoľvek z ostatných dvoch rozmerov.
 Pred začatím skúšky sa odmeria vertikálna rýchlosť vzduchu prúdiaceho cez digestor 100 mm pred a za najkrajnejšou polohou spaľovacej komory. Aby sa zabránilo možnému nepohodliu alebo vystaveniu operátora produktom spaľovania, rýchlosť sa musí pohybovať od 0,10 do 0,30 m/s. Môže sa použiť digestor s prirodzeným vetraním a s príslušnou rýchlosťou vzduchu.
 10.5. Vzorky
 10.5.1. Tvar a rozmery
 Tvar a rozmery vzoriek sú uvedené na obrázku 20. Hrúbka vzorky zodpovedá hrúbke výrobku, ktorý sa má skúšať. Nesmie byť väčšia ako 13 mm. Ak to odoberanie vzoriek umožní, vzorka musí mať konštantný prierez po celej svojej dĺžke. Ak tvar a rozmery výrobku neumožnia odobratie vzorky danej veľkosti, musia sa dodržať tieto minimálne rozmery:
 a)
 v prípade vzoriek so šírkou 3 až 60 mm musí byť ich dĺžka 356 mm. V takomto prípade sa materiál skúša po šírke výrobku;
 b)
 v prípade vzoriek so šírkou 60 až 100 mm musí ich dĺžka byť aspoň 138 mm. V takomto prípade potencionálna vzdialenosť horenia zodpovedá dĺžke vzorky, pričom s meraním sa začína v prvom bode merania;
 c)
 vzorky so šírkou menšou ako 60 mm a dĺžkou menšou ako 356 mm a vzorky so šírkou 60 až 100 mm a dĺžkou menšou ako 138 mm, sa nemôžu skúšať podľa tejto metódy a nemôžu sa skúšať ani vzorky so šírkou menej ako 3 mm.
 Obrázok 20
 Vzorka
 10.5.2. Odber vzoriek
 Zo skúšaného materiálu sa musí odobrať minimálne päť vzoriek. V prípade materiálov, ktorých rýchlosti horenia sa líšia podľa smeru materiálu (toto sa stanovilo predbežnými skúškami), päť (alebo viacero) vzoriek sa musí odobrať a vložiť do skúšobného prístroja takým spôsobom, aby sa zmerala najvyššia rýchlosť horenia.
 Ak sa materiál dodáva v stanovených šírkach, odreže sa dĺžka minimálne 500 mm pokrývajúca celú šírku. Z takto odrezaného kusu sa musia vzorky odobrať v mieste vzdialenom najmenej 100 mm od okraja materiálu a v bodoch od seba rovnako vzdialených.
 Ak to tvar výrobku umožňuje, rovnakým spôsobom sa odoberajú vzorky hotových výrobkov. Ak je hrúbka výrobku väčšia ako 13 mm, musí sa zmenšiť na 13 mm mechanickým procesom použitým na tej strane, ktorá nie je otočená k priestoru pre cestujúcich.
 Kompozitné materiály (pozri bod 10.2.2) sa musia skúšať tak, ako keby boli homogénne.
 V prípade materiálov obsahujúcich na seba naukladané vrstvy s rôznym zložením, ktoré nie sú kompozitné materiály, všetky vrstvy zahrnutého materiálu do hĺbky 13 mm od povrchu otočeného smerom ku priestoru pre cestujúcich sa musia skúšať jednotlivo.
 10.5.3. Kondicionovanie
 Vzorky sa musia kondicionovať minimálne 24 hodín, ale nie dlhšie ako 7 dní, pri teplote 23 ± 2 oC a relatívnej vlhkosti 50 ± 5 percent a uchovávať v týchto podmienkach až do času bezprostredne pred skúšaním.
 10.6. Postup
 10.6.1.
 Umiestnite vzorky s vlasovými alebo chumáčovými povrchmi na rovnú plochu a prečešte ich dvakrát proti vlasu s použitím hrebeňa (bod 10.4.5).
 10.6.2.
 Položte vzorku do držiaka vzorky (bod 10.4.2) tak, aby vystavená strana smerovala nadol smerom k plameňu.
 10.6.3.
 Nastavte plynový plameň na výšku 38 mm s použitím značky v komore, pričom prívod vzduchu do horáka je uzatvorený. Pred začatím prvej skúšky musí plameň kvôli ustáleniu horieť aspoň jednu minútu.
 10.6.4.
 Zatlačte držiak vzorky do spaľovacej komory tak, aby bol koniec vzorky vystavený plameňu a po 15 sekundách uzavrite prívod plynu.
 10.6.5.
 Meranie času horenia sa začína v momente, keď spodná časť plameňa prejde prvým meracím bodom. Šírenie plameňa pozorujte na tej strane (hornej alebo spodnej), ktorá horí rýchlejšie.
 10.6.6.
 Meranie času horenia sa skončí, keď plameň dosiahne posledný merací bod alebo keď plameň zhasne pred dosiahnutím tohto bodu. Ak plameň nedosiahne posledný merací bod, zmerajte zhorenú vzdialenosť až do bodu, v ktorom plameň zhasol. Zhorená vzdialenosť predstavuje časť vzorky zničenej na povrchu alebo vo vnútri horením.
 10.6.7.
 Ak sa vzorka nezapáli alebo nepokračuje jej horenie po zhasnutí horáka, alebo ak plameň zhasne pred dosiahnutím prvého meracieho bodu, takže sa nebude merať žiadny čas horenia, uveďte do skúšobného protokolu, že rýchlosť horenia je 0 mm/min.
 10.6.8.
 Pri sérii skúšok alebo vykonávaní opakovaných skúšok sa pred začatím skúšky ubezpečte o tom, že teplota spaľovacej komory a držiaka vzorky nepresahuje 30 oC.
 10.7. Výpočet
 Rýchlosť horenia B v milimetroch za minútu je daná vzorcom:
 B = s/t × 60,
 kde:
 s je spálená vzdialenosť v milimetroch,
 t je čas v sekundách potrebný na spálenie vzdialenosti s.
 10.8. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 10.9. Interpretácia výsledkov
 10.9.1.
 Tabule bezpečnostného skla pokryté vrstvou plastového materiálu (bod 2.3 tohto predpisu) a tabule bezpečnostného plastového skla (bod 2.4 tohto predpisu) sa považujú z hľadiska skúšky ohňovzdornosti za vyhovujúce, ak rýchlosť horenia nepresahuje 250 mm/min.
 10.9.2
 Pevné plastové zasklenie (bod 2.5.1 tohto predpisu), pružné plastové zasklenie (bod 2.5.2 tohto predpisu) a pevné plastové jednotky s dvojitým zasklením sa považujú z hľadiska skúšky ohňovzdornosti za vyhovujúce, ak rýchlosť horenia nepresahuje 110 mm/min.
 11. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI CHEMICKÝM LÁTKAM
 11.1. Chemické látky použité na skúšku
 11.1.1.
 Neabrazívny mydlový roztok: 1 hmotnostné percento kálium oleátu v deionizovanej vode.
 11.1.2.
 Roztok na čistenie okien: vodný roztok izopropanolu a [2-(metoxymetyl)etoxy]propanolu, každý v koncentrácii od 5 do 10 hmotnostných percent a hydroxid amónny v koncentrácii od 1 do 5 hmotnostných percent.
 11.1.3.
 Neriedený denaturovaný alkohol: 1 objemový diel metylalkoholu v 10 objemových dieloch etylalkoholu.
 11.1.4.
 Petrolej alebo ekvivalent referenčného petroleja: zmes 50 objemových percent toluénu, 30 objemových percent 2,2,4-trimetylpentánu, 15 objemových percent 2,2,4-trimetylpent-1-énu a 5 objemových percent etylalkoholu:
 poznámka: zloženie použitého petroleja sa musí zaznamenať do skúšobného protokolu.
 11.1.5.
 Referenčný kerozín: zmes 50 objemových percent n-oktánu a 50 objemových percent n-dekánu.
 11.2. Skúšobná metóda
 11.2.1. Skúška ponorením
 Dva skúšobné kusy s rozmermi 180 × 25 mm sa skúšajú každou z chemických látok uvedených v bode 11.1, pričom pre každú skúšku a každý čistiaci výrobok sa použije nový skúšobný kus.
 Pred každou skúškou sa skúšobné kusy vyčistia podľa pokynov výrobcu a potom sa kondicionujú 48 hodín pri teplote 23 oC ± 2 oC a relatívnej vlhkosti 50 percent ± 5 percent. Tieto podmienky musia byť počas skúšok dodržané.
 Skúšobné kusy sa musia na jednu minútu úplne ponoriť do skúšobnej kvapaliny, vytiahnuť a potom okamžite osušiť pomocou čistej absorbujúcej bavlnenej handry.
 11.2.2. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Bezfarebné
 Tónované
 Sfarbenie medzivrstvy alebo plastovej vrstvy
 1
 2
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky.
 11.2.3. Interpretácia výsledkov
 11.2.3.1.
 Skúška odolnosti voči chemickým faktorom sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak skúšobný kus nevykazuje žiadne zmäknutie, lepkavosť, popraskanie alebo viditeľnú stratu transparentnosti.
 11.2.3.2.
 Súbor skúšobných kusov sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči chemickým faktorom, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 11.2.3.2.1.
 všetky skúšky poskytli uspokojivé výsledky;
 11.2.3.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivý výsledok.
 11.2.4. Skúšobný postup pri zaťažení
 11.2.4.1.
 Skúšobná vzorka sa na jednom konci jednoducho podoprie vodorovnou pákou medzi upevnený okraj podpery tak, aby celá šírka ležala na reznom okraji (oporný bod), ktorý leží 51 mm od upevneného konca podpery. Na voľnom konci skúšobnej vzorky vo vzdialenosti 102 mm od oporného bodu sa zaťaženie uvoľní, ako je to znázornené na obrázku 21:
 Obrázok 21
 Metóda nastavenia skúšobnej vzorky
 11.2.4.2.
 Hmotnosť záťaže 28,7 t2 g, kde t predstavuje hrúbku skúšobnej vzorky v mm. Výsledný tlak na vonkajšie vlákno skúšobnej vzorky je približne 6,9 Mpa.
 Príklad: V prípade skúšobnej vzorky s hrúbkou 3 mm umiestnenej horizontálne medzi dolný upevnený okraj a horný okraj oporného bodu, medzi ktorými je vzdialenosť 51 mm, je použité zaťaženie smerom nadol 102 mm od oporného bodu 258 g.
 11.2.4.3.
 Zatiaľ čo je skúšobná vzorka pod tlakom, jedna z predpísaných chemických látok sa nanesie na vrchnú plochu skúšobnej vzorky nad oporný bod. Chemická látka sa nanáša pomocou mäkkej, 13 mm širokej kefky namočenej pred každým nanesením. Vyžadujú sa jednotlivé nanášania v intervaloch 1 s po šírke skúšobnej vzorky s výnimkou konca a okrajov (pozri obrázok 22).
 Obrázok 22
 Metóda nanášania chemickej látky na skúšobnú vzorku
 11.2.5. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Bezfarebné
 Tónované
 Sfarbenie plastovej vrstvy alebo plastového zasklenia
 1
 2
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky.
 11.2.6. Interpretácia výsledkov
 11.2.6.1.
 Skúška odolnosti voči chemickým faktorom sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak skúšobný kus nevykazuje žiadne zmäknutie, lepkavosť, popraskanie alebo viditeľnú stratu transparentnosti.
 11.2.6.2.
 Súbor skúšobných kusov sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči chemickým faktorom, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 11.2.6.2.1.
 všetky skúšky poskytli uspokojivé výsledky;
 11.2.6.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivý výsledok.
 12. SKÚŠKA PRUŽNOSTI A OHYBNOSTI
 12.1. Rozsah pôsobnosti
 Týmto testom sa má zistiť, či sa má plast zaradiť do kategórie pevných alebo pružných plastov.
 12.2. Skúšobná metóda
 Z materiálu menovitej hrúbky sa odreže obdĺžniková plochá vzorka s dĺžkou 300 mm a šírkou 25 mm a horizontálne sa upevní v upínacom zariadení tak, aby 275 mm dĺžky vzorky voľne prečnievalo cez upínacie zariadenie. Tento voľný koniec sa horizontálne podoprie vhodným zariadením do začiatku skúšky. 60 sekúnd po odstránení tejto podpery sa určí vertikálna odchýlka voľného konca vyjadrená v mm. Ak táto odchýlka presiahne 50 mm, následne sa vykoná skúška ohybnosti o 180°. Vzorka sa krátko ohne a potom sa ohne okolo kusa kovovej tabule s hrúbkou 0,5 mm tak, aby sa jej tesne dotýkala na oboch stranách.
 12.3. Skúšobné podmienky
 —
 :
 Teplota
 :
 20 oC ± 2 oC.
 —
 :
 Relatívna vlhkosť
 :
 60 percent ± 5 percent.
 12.4. Požiadavky
 Vertikálna odchýlka musí byť väčšia ako 50 mm v prípade pružných plastov a 10 sekúnd po ohnutí materiálu o 180° nesmú byť na ňom žiadne praskliny v bode deformácie (pozri obrázok 23).
 13. SKÚŠKA PRIEČNYM REZOM
 13.1 Rozsah pôsobnosti
 Tento test poskytuje jednoduchú metódu na určenie priliehavosti povrchových vrstiev pod povrchom. Môže sa hodnotiť krehkosť a iné vlastnosti týkajúce sa pevnosti.
 13.2. Prístroje
 Rezný nástroj so sadou 6 čepelí vo vzdialenosti 1 mm od seba. Zväčšovacie sklo s dvojnásobným zväčšením na preskúmanie rezu vzorky (pozri obrázok 24).
 Obrázok 23
 Usporiadanie skúšky pružnosti
 Obrázok 24
 Nástroj so šiestimi čepeľami
 13.3. Skúšobná metóda
 Vyrežte cez povrchovú vrstvu do vrstvy pod povrchom vzorku so šiestimi rezmi a kolmo na ňu ďalšiu vzorku, tak aby vznikla mriežka s 25 štvorcami (mriežkový rez).
 Rezný nástroj by mal byť vedený stálou rýchlosťou 2 až 5 cm/s, aby rezy prenikli pod povrch, ale neprenikli príliš hlboko.
 Rez sa robí tak, aby sa dve vodiace hlavy na okraji prístroja rovnomerne dotýkali povrchu. Po skúške sa rezy preskúmajú zväčšovacím sklom, aby sa skontrolovalo, či dosiahli vrstvu pod povrchom. Skúška sa vykoná najmenej v dvoch rôznych polohách vzorky. Po vykonaní rezov sa rezy päťkrát zľahka obrúsia v oboch diagonálnych smeroch ručnou kefkou so štetinami z polyamidu.
 13.4. Interpretácia výsledkov
 Mriežkové rezy sa preskúmajú zväčšovacím sklom. Ak sú rezné hrany dokonale hladké a ak sa žiadna časť povrchovej vrstvy neoddelí, udelí sa hodnota priečneho rezu Gt0. Ak sa v priesečníku rezov nachádzajú malé oddelené kúsky a ak táto vystavená plocha predstavuje približne 5 percent oblasti mriežky, hodnota rezu je Gt1.
 Oblastiam s väčším oddelením bude zodpovedať hodnota od Gt2 do Gt5.
 Hodnota rezu
 Vystavená oblasť oblasti mriežky
 Gt2
 5 percent až 15 percent
 Gt3
 15 percent až 35 percent
 Gt4
 35 percent až 65 percent
 Gt5
 viac ako 65 percent
 (1) Vhodný abrazívny prístroj dodáva spoločnosť Teledyne Taber (Spojené štáty americké).
 (2) Vhodné abrazívne kotúče možno získať od spoločnosti Teledyne Taber (Spojené štáty americké).
 (3) Napríklad Atlas Ci Series, Heraeus Xenotest Series alebo Suga WEL-X Series.
 (4) Napríklad Corning 7 740 Pyrex alebo Heraeus Suprax.
 (5) Celkové ultrafialové žiarenie znamená celkové žiarenie vlnovej dĺžky menšej ako 400 nm.
 (6) Medzinárodná Komisia pre osvetlenie.
 (7) Podľa vymedzenia v prílohe 7 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2 naposledy zmenený a doplnený Amend. 4).
 PRÍLOHA 4
 ČELNÉ SKLÁ Z TVRDENÉHO SKLA
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Čelné sklá z tvrdeného skla sa považujú za sklá patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 tvar a rozmery.
 Čelné sklá z tvrdeného skla sa považujú za sklá patriace do jednej alebo druhej z dvoch skupín na účely skúšky trieštivosti a mechanických vlastností, t. j.:
 1.1.2.1.
 ploché čelné sklá a
 1.1.2.2.
 zakrivené čelné sklá.
 1.1.3.
 Kategória hrúbky, do ktorej patrí menovitá hrúbka „e“ (je povolená výrobná tolerancia ± 0,2 mm):
 kategória I
 e ≤ 4,5 mm,
 kategória II
 4,5 mm < e ≤ 5,5 mm,
 kategória III
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm,
 kategória IV
 6,5 mm < e.
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 druh materiálu leštené (zrkadlové) sklo, plavené sklo, tabuľové sklo;
 1.2.2.
 sfarbenie (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.3.
 zabudovanie alebo neprítomnosť vodičov;
 1.2.4.
 zabudovanie alebo neprítomnosť nepriehľadného zatemnenia.
 2. SKÚŠKA TRIEŠTIVOSTI
 2.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 2.1.1.
 Týka sa iba druhu materiálu.
 2.1.2.
 Plavené sklo a tabuľové sklo sa považujú za sklá s rovnakým indexom obtiažnosti.
 2.1.3.
 V prípade prechodu z lešteného (zrkadlového) skla na plavené sklo alebo tabuľové sklo a naopak sa skúšky trieštivosti musia zopakovať.
 2.2. Počet vzoriek
 Skúša sa šesť vzoriek zo série s najmenej rozvinutou plochou a šesť vzoriek zo série s najviac rozvinutou plochou, vybraných spôsobom predpísaným v prílohe 13.
 2.3. Rôzne zóny skla
 Čelné sklá z tvrdeného skla musia mať dve hlavné zóny, FI a FII. Môžu obsahovať aj prechodnú zónu FIII. Tieto zóny sú vymedzené ďalej.
 2.3.1.
 Zóna FI
 :
 obvodová zóna jemnej trieštivosti, minimálne 7 cm široká, po celom okraji čelného skla a vrátane vonkajšieho pásu širokého 2 cm, ktorý nie je predmetom posudzovania.
 2.3.2.
 Zóna FII
 :
 zóna výhľadu s kolísavou trieštivosťou, vždy obsahujúca obdĺžnikovú časť minimálne 20 cm vysokú a 50 cm dlhú.
 2.3.2.1.
 Pre vozidlá kategórie M1 stred obdĺžnika musí byť vo vnútri kruhu s polomerom 10 cm so stredom na priemete stredu segmentu V1-V2.
 2.3.2.2.
 Pre vozidlá kategórií M a N iných ako M1 stred obdĺžnika musí byť vo vnútri kruhu s polomerom 10 cm so stredom na priemete bodu 0.
 2.3.2.3.
 Pre poľnohospodárske a lesnícke traktory a vozidlá určené na stavby sa zóna výhľadu uvádza v skúšobnom protokole.
 2.3.2.4.
 Výška uvedeného obdĺžnika sa môže znížiť na 15 cm v prípade čelných skiel, ktoré sú vysoké menej ako 44 cm.
 2.3.3.
 Zóna FIII
 :
 prechodná zóna so šírkou maximálne 5 cm, medzi zónami FI a FII.
 2.4. Skúšobná metóda
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 1.
 2.5. Body nárazu (pozri prílohu 17 obrázok 2)
 2.5.1.
 Body nárazu sa zvolia takto:
 bod 1
 :
 v centrálnej časti zóny F II v oblasti vysokého alebo nízkeho tlaku,
 bod 2
 :
 v zóne FIII, čo možno najbližšie k vertikálnej rovine symetrie zóny FII,
 body 3 a 3'
 :
 3 cm od okrajov jedného mediánu vzorky; ak existuje stopa po kliešťoch, jeden z bodov zlomu sa musí nachádzať v blízkosti okraja, na ktorom je stopa po kliešťoch a druhý v blízkosti protiľahlého okraja,
 bod 4
 :
 v mieste, kde je polomer zakrivenia najmenší na najdlhšom mediáne,
 bod 5
 :
 3 cm od okraja vzorky v mieste, kde je polomer zakrivenia okraja najmenší, buď doľava alebo doprava.
 2.5.2.
 Skúška trieštivosti sa vykoná v každom z bodov 1, 2, 3, 3′, 4 a 5.
 2.6. Interpretácia výsledkov
 2.6.1. Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak trieštivosť spĺňa všetky podmienky uvedené v bodoch 2.6.1.1, 2.6.1.2 a 2.6.1.3.
 2.6.1.1. Zóna FI
 2.6.1.1.1.
 Počet úlomkov v žiadnom zo štvorcov s rozmermi 5 cm × 5 cm nie je menší ako 40 a ani väčší ako 350; avšak v prípade celkového počtu menšieho ako 40, ak počet úlomkov v žiadnom zo štvorcov s rozmermi 10 cm × 10 cm, v ktorých je obsiahnutý štvorec s rozmermi 5 × 5 cm, nie je menší ako 160, je to prijateľné.
 2.6.1.1.2.
 Na účely uvedeného pravidla sa úlomok presahujúci stranu štvorca počíta za polovicu úlomku.
 2.6.1.1.3.
 Trieštivosť sa nekontroluje v páse širokom 2 cm okolo okraja vzoriek, ak tento pás predstavuje rám skla, a ani v polomere 7,5 cm od bodu nárazu.
 2.6.1.1.4.
 Povolené sú maximálne tri úlomky s plochou presahujúcou 3 cm2. Žiadne dva z týchto úlomkov sa nesmú nachádzať v tom istom kruhu s priemerom 10 cm.
 2.6.1.1.5.
 Predĺžené úlomky môžu byť dovolené za predpokladu, že ich konce nie sú ostré ako ostrie noža a že ich dĺžka nepresahuje 7,5 cm, okrem prípadu uvedeného ďalej v bode 2.6.2.2. Ak tieto predĺžené úlomky siahajú až po okraj skla, nesmú s ním zvierať uhol väčší ako 45°.
 2.6.1.2. Zóna FII
 2.6.1.2.1.
 Zvyškový výhľad po roztrieštení sa kontroluje na obdĺžnikovej ploche definovanej v bode 2.3.2. V tomto obdĺžniku celková plocha povrchu úlomkov väčších ako 2 cm2 musí predstavovať najmenej 15 percent plochy obdĺžnika; v prípade čelných skiel vysokých menej ako 44 cm alebo ktorých montážny uhol je menší ako 15° od kolmice, sa percento výhľadu musí rovnať aspoň 10 percent povrchu zodpovedajúceho obdĺžnika.
 2.6.1.2.2.
 Plocha žiadneho úlomku nesmie byť väčšia ako 16 cm2, s výnimkou prípadu uvedeného v bode 2.6.2.2.
 2.6.1.2.3.
 V rámci polomeru 10 cm od bodu nárazu, ale iba v tej časti kruhu, ktorý sa nachádza v zóne FII, sú povolené tri úlomky s plochou väčšou ako 16 cm2, ale menšou ako 25 cm2.
 2.6.1.2.4.
 Úlomky musia mať v zásade pravidelný tvar a nesmú sa na nich nachádzať hroty typu opísaného v bode 2.6.1.2.4.1. Avšak v žiadnom obdĺžniku s rozmermi 50 × 20 cm nie je dovolených viac ako 10 nepravidelných úlomkov a najviac 25 na celej ploche čelného skla.
 Žiadny takýto úlomok nesmie mať hrot dlhší ako 35 mm meraný v súlade s bodom 2.6.1.2.4.1.
 2.6.1.2.4.1.
 Úlomok sa považuje za nepravidelný úlomok, ak ho nemožno vpísať do kruhu s priemerom 40 mm, ak má minimálne jeden hrot dlhší ako 15 mm meraný od vrcholu hrotu po časť, ktorej šírka je rovná hrúbke zasklenia a ak má jeden alebo viacero hrotov s vrcholovým uhlom menším ako 40°.
 2.6.1.2.5.
 Úlomky predĺženého tvaru sú v zóne II ako v celku povolené, ak ich dĺžka nepresahuje 10 cm, s výnimkou prípadu uvedeného v bode 2.6.2.2.
 2.6.1.3. Zóna FIII
 Trieštivosť v tejto zóne musí mať charakteristiky nachádzajúce sa medzi charakteristikami trieštivosti povolenými pre dve susediace zóny (FI a FII).
 2.6.2. Čelné sklo predložené na typové schválenie sa považuje za vyhovujúce z hľadiska trieštivosti, ak je splnená aspoň jedna z týchto podmienok:
 2.6.2.1.
 všetky skúšky vykonané s použitím bodov nárazu vymedzených v bode 2.5.1 poskytli uspokojivý výsledok;
 2.6.2.2.
 jedna skúška spomedzi všetkých skúšok vykonaných s použitím bodov nárazu predpísaných v bode 2.5.1 poskytla neuspokojivý výsledok s prihliadnutím na odchýlky, ktoré nepresahujú tieto limity:
 zóna FI
 :
 najviac päť úlomkov s dĺžkou 7,5 až 15 cm,
 zóna FII
 :
 najviac tri úlomky s plochou 16 až 20 cm2 v oblasti nachádzajúcej sa mimo kruhu s polomerom 10 cm so stredom v bode nárazu,
 zóna FIII
 :
 najviac štyri úlomky s dĺžkou 10 až 17,5 cm
 a zopakuje sa na novej vzorke, ktorá buď vyhovuje požiadavkám bodu 2.6.1 alebo vykazuje odchýlky v rámci vyššie uvedených limitov;
 2.6.2.3.
 ak dve skúšky spomedzi všetkých skúšok vykonaných s použitím bodov nárazu predpísaných v bode 2.5.1 poskytli neuspokojivý výsledok pre odchýlky nepresahujúce limity predpísané v bode 2.6.2.2 a ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore vzoriek spĺňa požiadavky bodu 2.6.1, alebo najviac dve vzorky z nového súboru vykazujú odchýlky v rámci vyššie uvedených limitov podľa bodu 2.6.2.2.
 2.6.3. Ak sa zistia uvedené odchýlky, zaznamenajú sa do skúšobného protokolu a k protokolu sa pripojí(-a) trvalý(-é) záznam(-y) o charaktere trieštivosti príslušných častí čelného skla.
 3. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Počet vzoriek
 3.2.1.
 V prípade každej skupiny čelných skiel z tvrdeného skla sa podrobia skúšaniu štyri vzorky, ktoré majú približne najmenšiu rozvinutú plochu a štyri vzorky, ktoré majú približne najväčšiu rozvinutú plochu, pričom všetkých osem vzoriek je toho istého typu ako vzorky, ktoré boli vybrané na skúšky trieštivosti (pozri bod 2.2.).
 3.2.2.
 Na základe rozhodnutia laboratória vykonávajúceho skúšky sa pre každú kategóriu hrúbky čelného skla môže podrobiť skúšaniu šesť skúšobných kusov s rozmermi (1 100 mm × 500 mm)
 .
 3.3. Skúšobná metóda
 3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.3.2.
 Výška pádu je 1,5 m
 .
 3.4. Interpretácia výsledkov
 3.4.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak čelné sklo alebo skúšobný kus praskne.
 3.4.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená niektorá z týchto podmienok:
 3.4.2.1.
 všetky skúšky poskytli uspokojivý výsledok alebo
 3.4.2.2.
 jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných vzoriek poskytla uspokojivé výsledky.
 4. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Požiadavky týkajúce sa optických vlastností stanovené v prílohe 3 bode 9 sa vzťahujú na každý typ čelného skla.
 PRÍLOHA 5
 ROVNOMERNE TVRDENÉ SKLENÉ TABULE
 (1)
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Rovnomerne tvrdené sklené tabule sa považujú za sklá patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 druh procesu tvrdenia (tepelný alebo chemický);
 1.1.3.
 kategória tvaru rozlišujúca dve kategórie:
 1.1.3.1.
 ploché sklené tabule;
 1.1.3.2.
 ploché a zakrivené sklené tabule.
 1.1.4.
 Kategória hrúbky v ktorej sa nachádza menovitá hrúbka „e“ (je povolená výrobná tolerancia ± 0,2 mm):
 kategória I
 e ≤ 3,5 mm,
 kategória II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm,
 kategória III
 4,5 mm < e ≤ 6,5 mm,
 kategória IV
 6,5 mm < e.
 1.2.
 vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 druh materiálu (leštené (zrkadlové) sklo, plavené sklo, tabuľové sklo);
 1.2.2.
 sfarbenie (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.3.
 zabudovanie alebo neprítomnosť vodičov;
 1.2.4.
 zabudovanie alebo neprítomnosť nepriehľadného zatemnenia.
 2. SKÚŠKA TRIEŠTIVOSTI
 2.1. indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Materiál
 Index obtiažnosti
 Zrkadlové sklo
 2
 Plavené sklo
 1
 Tabuľové sklo
 1
 Nie sú zahrnuté žiadne iné vedľajšie charakteristiky.
 2.2. Výber vzoriek
 2.2.1.
 Na skúšanie sa vyberú v súlade s týmito kritériami vzorky každej kategórie tvaru a každej kategórie hrúbky, ktoré je zložité vyrobiť.
 2.2.1.1.
 v prípade plochých sklených tabúľ sa poskytnú dva súbory vzoriek zodpovedajúce:
 2.2.1.1.1.
 najväčšej rozvinutej ploche;
 2.2.1.1.2.
 najmenšiemu uhlu medzi dvomi priľahlými stranami.
 2.2.1.2.
 V prípade plochých a zakrivených sklených tabúľ sa poskytnú tri sady vzoriek zodpovedajúce:
 2.2.1.2.1.
 najväčšej rozvinutej ploche;
 2.2.1.2.2.
 najmenšiemu uhlu medzi dvomi priľahlými stranami;
 2.2.1.2.3.
 najväčšej výške segmentu.
 2.2.2.
 Skúšky vykonané na vzorkách zodpovedajúcich najväčšej ploche „S“ sa považujú za uplatniteľné na akúkoľvek inú plochu menšiu ako S + 5 percent.
 2.2.3.
 Ak predložené vzorky vykazujú uhol γ menší ako 30°, skúšky sa považujú za uplatniteľné na všetky vyrobené sklené tabule s uhlom väčším ako γ – 5°.
 Ak predložené vzorky vykazujú uhol γ väčší alebo rovný 30°, skúšky sa považujú za uplatniteľné na všetky vyrobené sklené tabule s uhlom rovnajúcim sa 30° alebo väčším ako 30°.
 2.2.4.
 Ak je výška segmentu h predložených vzoriek väčšia ako 100 mm, skúšky sa považujú za uplatniteľné na všetky vyrobené sklené tabule s výškou segmentu menšou ako h + 30 mm.
 Ak je výška segmentu predložených vzoriek menšia alebo sa rovná 100 mm, skúšky sa považujú za uplatniteľné na všetky sklené tabule s výškou segmentu menšou ako 100 mm alebo rovnajúcou sa 100 mm.
 2.3. Počet vzoriek na jeden súbor
 Počet vzoriek v každej skupine je nasledovný, podľa kategórie tvaru vymedzenej v bode 1.1.3:
 Druh sklenej tabule
 Počet vzoriek
 Ploché (2 sady)
 4
 Ploché a zakrivené (3 sady)
 5
 2.4. Skúšobná metóda
 2.4.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 1.
 2.5. Body nárazu (pozri prílohu 17 obrázok 3)
 2.5.1.
 Pre ploché a zakrivené sklené tabule sú body nárazu zobrazené v prílohe 17 na obrázkoch 3a a 3b na jednej strane a v prílohe 17 na obrázku 3c na strane druhej tieto:
 bod 1
 :
 3 cm od okrajov sklenej tabule v tej časti, kde je polomer zakrivenia okraja najmenší;
 bod 2
 :
 3 cm od okraja jedného z mediánov, pričom sa vyberie tá strana sklenej tabule (ak existuje), na ktorej sa nachádzajú stopy po kliešťoch;
 bod 3
 :
 v geometrickom strede skla;
 bod 4
 :
 iba v prípade zakrivených sklených tabúľ; tento bod sa zvolí na najväčšom mediáne v tej časti tabule, kde je polomer zakrivenia najmenší.
 2.5.2.
 V každom predpísanom bode nárazu sa vykoná jedna skúška.
 2.6. Interpretácia výsledkov
 2.6.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak trieštivosť spĺňa tieto podmienky:
 2.6.1.1.
 počet úlomkov v ktoromkoľvek štvorci s rozmermi 5 cm × 5 cm nie je menší ako 40 alebo väčší ako 400, alebo v prípade zasklenia nie hrubšieho ako 3,5 mm 450.
 2.6.1.2.
 Na účely uvedeného pravidla sa úlomok presahujúci stranu štvorca počíta za polovicu úlomku.
 2.6.1.3.
 Trieštivosť sa nekontroluje v páse širokom 2 cm okolo okraja vzoriek, ak tento pás predstavuje rám skla, a ani v polomere 7,5 cm od bodu nárazu.
 2.6.1.4.
 Úlomky s plochou presahujúcou 3 cm2 nie sú povolené, s výnimkou častí vymedzených v bode 2.6.1.3.
 2.6.1.5.
 Niekoľko úlomkov predĺženého tvaru je povolených, ak:
 ich konce nemajú ostrie,
 ak siahajú po okraj sklenej tabule a nezvierajú s ňou uhol väčší ako 45°
 a ak s výnimkou prípadu uvedeného v bode 2.6.2.2,
 ich dĺžka nepresahuje 7,5 cm.
 2.6.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska trieštivosti, ak je splnená aspoň jedna z týchto podmienok:
 2.6.2.1.
 ak všetky skúšky vykonané s použitím bodov nárazu opísaných v bode 2.5.1 poskytli uspokojivý výsledok;
 2.6.2.2.
 ak jedna skúška spomedzi všetkých skúšok vykonaných s použitím bodov nárazu predpísaných v bode 2.5.1 poskytla neuspokojivý výsledok s prihliadnutím na odchýlky, ktoré nepresahujú tieto limity:
 najviac 5 úlomkov s dĺžkou 6 až 7,5 cm,
 najviac 4 úlomky s dĺžkou 7,5 až 10 cm,
 a zopakuje sa na novej vzorke, ktorá buď spĺňa požiadavky bodu 2.6.1 alebo vykazuje odchýlky v rámci uvedených limitov.
 2.6.2.3.
 Ak dve skúšky spomedzi všetkých skúšok vykonaných s použitím bodov nárazu predpísaných v bode 2.5.1 poskytli neuspokojivý výsledok s prihliadnutím na odchýlky nepresahujúce limity uvedené v bode 2.6.2.2 a ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore vzoriek spĺňa požiadavky bodu 2.6.1 alebo najviac dve vzorky z nového súboru vykazujú odchýlky v rámci vyššie uvedených limitov podľa bodu 2.6.2.2.
 2.6.3.
 Ak sa zistia vyššie uvedené odchýlky, zaznamenajú sa do skúšobného protokolu a k protokolu sa pripojí(-ia) trvalý(-é) záznam(-y) o charaktere trieštivosti príslušných častí sklenej tabule.
 3. SKÚŠKA MECHANICKEJ PEVNOSTI
 3.1. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g
 3.1.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík.
 Materiál
 Index obtiažnosti
 Sfarbenie
 Index obtiažnosti
 Leštené sklo
 2
 bezfarebné
 1
 Plavené sklo
 1
 tónované
 2
 Tabuľové sklo
 1
 Nie sú zahrnuté iné vedľajšie charakteristiky (konkrétne zabudovanie alebo neprítomnosť vodičov).
 3.1.2. Počet skúšobných kusov
 Pre každú kategóriu hrúbky vymedzenú v bode 1.1.4 sa skúšaniu podrobí šesť skúšobných kusov.
 3.1.3. Skúšobná metóda
 3.1.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 2.1.
 3.1.3.2.
 Výška pádu (od spodnej strany gule po hornú stranu skúšobného kusu) je uvedená v tejto tabuľke podľa hrúbky sklenej tabule:
 Menovitá hrúbka sklenej tabule (e)
 Výška pádu
 e ≤3,5 mm
 2,0 m + 5 – 0 mm
 3,5 mm < e
 2,5 m + 5 – 0 mm
 3.1.4. Interpretácia výsledkov
 3.1.4.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sa skúšobný kus nerozbije.
 3.1.4.2.
 Súbor kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska mechanickej pevnosti, ak je splnená aspoň jedna z týchto podmienok:
 3.1.4.2.1
 najviac jedna skúška poskytuje neuspokojivý výsledok,
 3.1.4.2.2
 ak dve skúšky poskytli neuspokojivé výsledky, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore šiestich skúšobných kusov poskytuje požadované výsledky.
 4. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 4.1.
 Ustanovenia týkajúce sa bežnej priepustnosti svetla stanovené v prílohe 3 bode 9.1 sa vzťahujú na rovnomerne tvrdené sklené tabule alebo časti rovnomerne tvrdených sklených tabúľ iných ako čelné sklá nachádzajúce sa v miestach, ktoré sú z hľadiska výhľadu vodiča rozhodujúce.
 4.2.
 Ustanovenia bodu 9 prílohy 3 sa vzťahujú na rovnomerne tvrdené sklené tabule používané ako čelné sklá pomalých vozidiel, ktoré kvôli svojej konštrukcii nemôžu prekročiť rýchlosť 40 km/h. To sa nevzťahuje na ploché čelné sklá, ktoré patria do skupiny, ktorá už bola typovo schválená.
 (1) Tento typ rovnomerne tvrdenej sklenej tabule sa môže použiť pre čelné sklá na pomalé vozidlá, ktoré v dôsledku svojej konštrukcie nemôžu prekročiť rýchlosť 40 km/h.
 PRÍLOHA 6
 ČELNÉ SKLÁ Z OBYČAJNÉHO VRSTVENÉHO SKLA
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 tvar a rozmery.
 Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla sa považujú za patriace do jednej skupiny na účely skúšok mechanických vlastností a odolnosti voči vonkajším podmienkam;
 1.1.3.
 počet vrstiev skla;
 1.1.4.
 menovitá hrúbka „e“ čelného skla, pričom je povolená výrobná tolerancia ± 0,2 mm („n“ je počet vrstiev skla v čelnom skle) nad alebo pod dovolenou menovitou hodnotou;
 1.1.5.
 menovitá hrúbka medzivrstvy alebo medzivrstiev;
 1.1.6.
 druh a typ medzivrstvy alebo medzivrstiev (napr. medzivrstva alebo medzivrstvy PVB alebo iných plastových materiálov).
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 druh materiálu (leštené (zrkadlové) sklo, plavené sklo, tabuľové sklo;
 1.2.2.
 sfarbenie (úplné alebo čiastočné) medzivrstvy alebo medzivrstiev (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.3.
 sfarbenie skla (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.4.
 zabudovanie alebo neprítomnosť vodičov;
 1.2.5.
 zabudovanie alebo neprítomnosť nepriehľadného zatemnenia.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade čelných skiel z obyčajného vrstveného skla sa skúšky iné ako sú skúšky s maketou hlavy (bod 3.2) a skúšky optických vlastností vykonávajú na plochých skúšobných kusoch, ktoré sú buď vyrezané zo skutočných čelných skiel alebo sú na tento účel osobitne vyrobené. V každom prípade musia byť skúšobné kusy vo všetkých smeroch striktne reprezentatívne z hľadiska sériovo vyrábaných čelných skiel, pre ktoré sa žiada typové schválenie.
 2.2.
 Pred každou skúškou sa skúšobné kusy uskladnia pri teplote 23 °C ± 2 °C najmenej na štyri hodiny. Skúšky sa uskutočnia čo najskôr po tom, ako boli skúšobné kusy vybraté z nádoby, v ktorej boli uskladnené.
 3. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Skúška s maketou hlavy na celom čelnom skle
 3.2.1. Počet vzoriek
 Skúšajú sa štyri vzorky zo série s najmenej rozvinutou plochou a štyri vzorky zo série s najviac rozvinutou plochou, vybraté v súlade s ustanoveniami prílohy 13.
 3.2.2. Skúšobná metóda
 3.2.2.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.2.2.2.
 Výška pádu je 1,5 m
 .
 3.2.3. Interpretácia výsledkov
 3.2.3.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 3.2.3.1.1.
 vzorka sa rozbije s vytvorením početných kruhových prasklín sústredených približne okolo bodu nárazu, pričom praskliny najbližšie k bodu nárazu nie sú od neho vzdialené viac ako 80 mm;
 3.2.3.1.2.
 vrstvy skla musia naďalej priliehať k medzivrstve z plastového materiálu. Mimo kruhu s priemerom 60 mm so stredom v bode nárazu je povolené jedno alebo viacero čiastočných oddelení od medzivrstvy na ktorejkoľvek strane praskliny, pričom šírka medzery je menšia ako 4 mm.
 3.2.3.1.3.
 Na strane nárazu:
 3.2.3.1.3.1.
 medzivrstva nesmie byť odkrytá na ploche väčšej ako 20 cm2;
 3.2.3.1.3.2.
 je povolené odlúpnutie v medzivrstve až do dĺžky 35 mm.
 3.2.3.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto dvoch podmienok:
 3.2.3.2.1.
 všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 3.2.3.2.2.
 jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 3.3. Skúška s maketou hlavy na plochých skúšobných kusoch
 3.3.1. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí šesť plochých skúšobných kusov s rozmermi (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3.2. Skúšobná metóda
 3.3.2.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.3.2.2.
 Výška pádu je 4 m
 .
 3.3.3. Interpretácia výsledkov
 3.3.3.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 3.3.3.1.1.
 skúšobný kus povolí a rozbije sa, pričom vykazuje mnohé kruhové praskliny sústredené približne okolo bodu nárazu;
 3.3.3.1.2.
 odlúpenia v medzivrstve sú povolené, ak hlava figuríny neprejde cez skúšobný kus;
 3.3.3.1.3.
 od medzivrstvy sa neoddelia žiadne veľké úlomky skla.
 3.3.3.2.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto dvoch podmienok:
 3.3.3.2.1.
 všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 3.3.3.2.2.
 jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 4. SKÚŠKA MECHANICKEJ PEVNOSTI
 4.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 4.2. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g
 4.2.1. Počet skúšobných kusov
 Skúške sa podrobí šesť štvorcových skúšobných kusov so stranou 300 mm.
 4.2.2. Skúšobná metóda
 4.2.2.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 2.2.
 4.2.2.2.
 Výška pádu (od spodnej strany gule až po hornú stranu skúšobného kusu) je 4 m
 .
 4.2.3. Interpretácia výsledkov
 4.2.3.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak guľa neprerazí zasklenie do piatich sekúnd od momentu nárazu.
 4.2.3.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g, ak je splnená jedna z týchto dvoch podmienok:
 4.2.3.2.1.
 všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 4.2.3.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 4.3. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g
 4.3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 4.3.2. Počet skúšobných kusov
 Skúške sa podrobí dvadsať štvorcových skúšobných kusov so stranou 300 mm mm.
 4.3.3. Skúšobná metóda
 4.3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 2.1.
 Desať vzoriek sa skúša pri teplote +40 °C ± 2 °C a desať pri teplote 20 °C ± 2 °C.
 4.3.3.2.
 Výška pádu pre rôzne kategórie hrúbky a hmotnosť oddelených úlomkov je uvedená v tejto tabuľke:
 Hrúbka skúšobných kusov
 mm
 + 40 °C
 – 20 °C
 Výška pádu
 m (1)
 Maximálna povolená hmotnosť úlomkov
 g
 Výška pádu
 m (1)
 Maximálna povolená hmotnosť úlomkov
 g
 e ≤ 4,5
 4,5 < e ≤ 5,5
 5,5 < e ≤ 6,5
 e > 6,5
 9
 10
 11
 12
 12
 15
 20
 25
 8,5
 9
 9,5
 10
 12
 15
 20
 25
 4.3.4. Interpretácia výsledkov
 4.3.4.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 —
 guľa neprerazí skúšobný kus,
 —
 skúšobný kus sa nerozbije na niekoľko kusov,
 —
 ak sa medzivrstva neroztrhne, hmotnosť úlomkov oddelených od strany skla protiľahlej k bodu nárazu nesmie presiahnuť príslušné hodnoty uvedené v bode 4.3.3.2.
 4.3.4.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s použitím gule s hmotnosťou 227 g, ak je splnená jedna z týchto dvoch podmienok:
 4.3.4.2.1.
 ak uspokojivý výsledok poskytne pri každej skúšobnej teplote najmenej osem skúšok alebo
 4.3.4.2.2.
 ak viac ako dve skúšky poskytli neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 5. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VONKAJŠÍM PODMIENKAM
 5.1. Skúška odolnosti voči abrázii
 5.1.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Ak skúška pokračuje na 1 000 cyklov, uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 4.
 5.1.2. Interpretácia výsledkov
 Tabuľa bezpečnostného skla sa považuje za vyhovujúcu z hľadiska odolnosti voči abrázii vtedy, ak rozptyl svetla v dôsledku abrázie skúšobného kusu nepresahuje 2 percentá.
 5.2. Skúška odolnosti voči vysokej teplote
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 5.
 5.3. Skúška odolnosti voči žiareniu
 5.3.1. Všeobecná požiadavka
 Táto skúška sa vykonáva iba vtedy, ak ju laboratórium považuje za užitočnú vzhľadom na informácie týkajúce sa medzivrstvy, ktoré má k dispozícii.
 5.3.2. Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 6.3.
 5.4. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 7.
 6. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Požiadavky týkajúce sa optických vlastností stanovené v prílohe 3 bode 9 sa vzťahujú na každý typ čelného skla. Nevzťahujú sa na ploché čelné sklá, ktoré patria do skupiny, ktorá už bola typovo schválená, ak je uhol sklonu voči kolmici menší ako 40°.
 (1) Pri výške pádu je povolená tolerancia .
 PRÍLOHA 7
 TABULE Z VRSTVENÉHO SKLA INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Tabule z vrstveného skla iné ako čelné sklá sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 pre kategóriu hrúbky tabule, v ktorej sa nachádza menovitá hrúbka „e“, je povolená výrobná tolerancia ± 0,2 n mm („n“ je počet vrstiev skla v tabuli):
 kategória I
 e ≤ 5,5 mm
 kategória II
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 kategória III
 6,5 mm < e
 1.1.3.
 menovitá hrúbka medzivrstvy alebo medzivrstiev;
 1.1.4.
 druh a typ medzivrstvy alebo medzivrstiev, napr. medzivrstva alebo medzivrstvy PVB alebo iných plastových materiálov;
 1.1.5.
 akékoľvek zvláštne ošetrenie, ktorému bola podrobená jedna alebo viaceré vrstvy skla.
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 druh materiálu (leštené (zrkadlové) sklo, plavené sklo, tabuľové sklo);
 1.2.2.
 sfarbenie (úplné alebo čiastočné) medzivrstvy alebo medzivrstiev (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.3.
 sfarbenie skla (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.4.
 zabudovanie alebo neprítomnosť nepriehľadného zatemnenia.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade tabúľ z vrstveného skla iných ako čelné sklá sa skúšky vykonávajú na plochých skúšobných kusoch, ktoré sú buď vyrezané zo skutočných sklených tabúľ alebo sú osobitne vyrobené. V každom prípade musia byť skúšobné kusy vo všetkých smeroch striktne reprezentatívne z hľadiska sklených tabúľ, na výrobu ktorých sa žiada typové schválenie.
 2.2.
 Pred každou skúškou sa skúšobné kusy z vrstveného skla uskladnia pri teplote 23 °C ± 2 °C najmenej na štyri hodiny. Skúšky sa uskutočnia čo najskôr po tom, ako boli skúšobné kusy vybraté z nádoby, v ktorej boli uskladnené.
 2.3.
 Ustanovenia tejto prílohy sa považujú za splnené, ak má zasklenie predložené na typové schválenie také isté zloženie ako čelné sklo, ktoré už bolo typovo schválené na základe ustanovení prílohy 6, prílohy 8 alebo prílohy 9.
 3. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí šesť plochých skúšobných kusov s rozmermi (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3. Skúšobná metóda
 3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.3.2.
 Výška pádu je 1,50 m
 .
 3.4. Interpretácia výsledkov
 3.4.1.
 Táto skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 3.4.1.1.
 skúšobný kus povolí a rozbije sa, pričom vykazuje mnohé kruhové praskliny sústredené okolo bodu nárazu;
 3.4.1.2.
 odlúpenia v medzivrstve sú povolené, avšak hlava figuríny nesmie prejsť cez medzivrstvu;
 3.4.1.3.
 od medzivrstvy sa neoddelia žiadne veľké úlomky skla.
 3.4.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto dvoch podmienok:
 3.4.2.1.
 ak všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 3.4.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 4. SKÚŠKA MECHANICKEJ PEVNOSTI – SKÚŠKA S POUŽITÍM GULE S HMOTNOSŤOU 227 g
 4.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 4.2. Počet skúšobných kusov
 Skúške sa podrobia štyri ploché štvorcové skúšobné kusy so stranou s rozmermi (300 mm × 300 mm) .
 4.3. Skúšobná metóda
 4.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 2.1.
 4.3.2.
 Výška pádu (od spodnej strany gule po hornú stranu skúšobného kusu) je uvedená v tejto tabuľke ako funkcia menovitej hrúbky:
 Menovitá hrúbka
 Výška pádu
 e ≤ 5,5 mm
 5 m
 5,5 mm < e ≤ 6,5 mm
 6 m
 6,5 mm < e
 7 m
 4.4. Interpretácia výsledkov
 4.4.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 —
 guľa neprerazí skúšobný kus,
 —
 skúšobný kus sa nerozbije na niekoľko kusov,
 —
 celková hmotnosť niekoľkých úlomkov, ktoré sa môžu vytvoriť na strane opačnej ako je strana bodu nárazu, nepresiahne 15 g.
 4.4.2.
 Súbor skúšobných kusov predložených na skúšanie na účely typového schválenia sa považuje za vyhovujúci z hľadiska mechanickej pevnosti, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 4.4.2.1.
 ak všetky skúšky poskytli uspokojivý výsledok alebo
 4.4.2.2.
 ak najviac dve skúšky poskytli neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 5. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VONKAJŠÍM PODMIENKAM
 5.1. Skúška odolnosti voči abrázii
 5.1.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Ak skúška pokračuje na 1 000 cyklov, uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 4.
 5.1.2. Interpretácia výsledkov
 Tabuľa bezpečnostného skla sa považuje za vyhovujúcu z hľadiska odolnosti voči abrázii vtedy, ak rozptyl svetla v dôsledku abrázie skúšobného kusu nepresahuje 2 percentá.
 5.2. Skúška odolnosti voči vysokej teplote
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 5.
 5.3. Skúška odolnosti voči žiareniu
 5.3.1. Všeobecné požiadavky
 Táto skúška sa vykonáva iba vtedy, ak ju laboratórium považuje za užitočnú vzhľadom na informácie týkajúce sa medzivrstvy, ktoré má k dispozícii.
 5.3.2. Počet skúšobných kusov alebo vzoriek
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 6.3.
 5.4. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 7.
 6. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Požiadavky týkajúce sa bežnej priepustnosti svetla stanovené v prílohe 3 bode 9.1 sa vzťahujú na sklené tabule iné ako čelné sklá alebo na časti sklených tabúľ iné ako čelné sklá nachádzajúce sa v miestach, ktoré sú z hľadiska výhľadu vodiča rozhodujúce.
 PRÍLOHA 8
 ČELNÉ SKLÁ Z UPRAVENÉHO VRSTVENÉHO SKLA
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Čelné sklá z upraveného vrstveného skla sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 tvar a rozmery.
 Čelné sklá z upraveného vrstveného skla sa považujú za patriace do jednej skupiny na účely skúšok mechanických vlastností a odolnosti voči vonkajším podmienkam;
 1.1.3.
 počet vrstiev skla,
 1.1.4.
 menovitá hrúbka „e“ čelného skla, pričom je povolená výrobná tolerancia ± 0,2 mm („n“ je počet vrstiev skla v čelnom skle) nad alebo pod dovolenou menovitou hodnotou;
 1.1.5.
 akékoľvek zvláštne ošetrenie, ktorému bola podrobená jedna alebo viaceré vrstvy skla;
 1.1.6.
 menovitá hrúbka medzivrstvy alebo medzivrstiev;
 1.1.7.
 druh a typ medzivrstvy alebo medzivrstiev (napr. medzivrstva alebo medzivrstvy PVB alebo iných plastových materiálov).
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 druh materiálu [leštené (zrkadlové) sklo, plavené sklo, tabuľové sklo];
 1.2.2.
 sfarbenie (úplné alebo čiastočné) medzivrstvy alebo medzivrstiev (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.3.
 sfarbenie skla (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.4.
 zabudovanie alebo neprítomnosť vodičov;
 1.2.5.
 zabudovanie alebo neprítomnosť nepriehľadného zatemnenia.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade čelných skiel z upraveného vrstveného skla sa skúšky iné ako je skúška s maketou hlavy na celom čelnom skle a skúšky optických vlastností vykonávajú na vzorkách a/alebo plochých skúšobných kusoch, ktoré sú na tento účel osobitne vyrobené. V každom prípade musia byť skúšobné kusy vo všetkých smeroch striktne reprezentatívne z hľadiska sériovo vyrábaných čelených skiel, pre ktoré sa žiada typové schválenie.
 2.2.
 Pred každou skúškou sa skúšobné kusy uskladnia pri teplote 23 °C ± 2 °C najmenej na štyri hodiny. Skúšky sa uskutočnia čo najskôr po tom, ako boli skúšobné kusy vybraté z nádoby, v ktorej boli uskladnené.
 3. PREDPÍSANÉ SKÚŠKY
 Čelné sklá z upraveného vrstveného skla sa musia podrobiť:
 3.1.
 skúškam predpísaným v prílohe 6 pre čelné sklá z obyčajného vrstveného skla;
 3.2.
 skúške trieštivosti predpísanej v bode 4.
 4. SKÚŠKA TRIEŠTIVOSTI
 4.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Materiál
 Index obtiažnosti
 Zrkadlové sklo
 2
 Plavené sklo
 1
 Tabuľové sklo
 1
 4.2. Počet skúšobných kusov alebo vzoriek
 Pre každý bod nárazu sa podrobí skúšaniu jeden skúšobný kus s rozmermi (1 100 × 500 mm) alebo jedna vzorka.
 4.3. Skúšobná metóda
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 1.
 4.4. Bod alebo body nárazu
 Sklená tabuľa sa podrobí nárazu na každej z vonkajších upravených tabúľ v strede skúšobného kusu alebo vzorky.
 4.5. Interpretácia výsledkov
 4.5.1.
 Pre každý bod nárazu sa skúška trieštivosti považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak celková plocha úlomkov s plochou väčšou ako 2 cm2 obsiahnutých v obdĺžniku vymedzenom v prílohe 4 bode 2.3.2 predstavuje najmenej 15 percent plochy tohto obdĺžnika.
 4.5.1.1.
 V prípade vzorky:
 4.5.1.1.1.
 Pre vozidlá kategórie M1 stred obdĺžnika musí byť vo vnútri kruhu s polomerom 10 cm so stredom na priemete stredu segmentu V1 V2.
 4.5.1.1.2.
 Pre vozidlá kategórií M a N iných ako M1 stred obdĺžnika musí byť vo vnútri kruhu s polomerom 10 cm so stredom na priemete bodu 0.
 4.5.1.1.3.
 Pre poľnohospodárske a lesnícke traktory a vozidlá určené na stavby sa zóna výhľadu uvedie v skúšobnom protokole.
 4.5.1.1.4.
 Výška uvedeného obdĺžnika môže byť znížená na 15 cm v prípade čelných skiel, ktoré sú nižšie ako 44 cm alebo ktorých montážny uhol je menší ako 15° od kolmice; percento výhľadu sa musí rovnať aspoň 10 percent plochy zodpovedajúceho obdĺžnika.
 4.5.1.2.
 V prípade skúšobného kusu sa stred obdĺžnika musí nachádzať na hlavnej osi skúšobného kusu vo vzdialenosti 450 mm od jedného z jeho okrajov.
 4.5.2.
 Skúšobný(-é) kus(-y) alebo vzorka(-y) predložené na typové schválenie sa považujú za vyhovujúce z hľadiska trieštivosti vtedy, ak je splnená ktorákoľvek z týchto podmienok:
 4.5.2.1.
 ak skúška poskytuje uspokojivý výsledok pre každý bod nárazu alebo
 4.5.2.2.
 ak sa skúška opakuje na novom súbore štyroch skúšobných kusov pre každý bod nárazu, pre ktorý pôvodne poskytla neuspokojivý výsledok, všetky štyri nové skúšky vykonané v tých istých bodoch nárazu poskytujú uspokojivý výsledok.
 PRÍLOHA 9
 TABULE BEZPEČNOSTNÉHO SKLA POKRYTÉ VRSTVOU PLASTOVÉHO MATERIÁLU
 (na vnútornej strane)
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Bezpečnostné zasklievacie materiály vymedzené v prílohách 4 až 8, ak sú na vnútornej strane pokryté vrstvou plastového materiálu, musia spĺňať nielen požiadavky príslušných príloh, ale aj nasledujúce požiadavky.
 2. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI ABRÁZII
 2.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Plastová vrstva sa musí podrobiť skúške na 100 cyklov v súlade s požiadavkami uvedenými v prílohe 3 bode 4.
 2.2. Interpretácia výsledkov
 Plastová vrstva sa považuje za vyhovujúcu z hľadiska odolnosti voči abrázii vtedy, ak rozptyl svetla v dôsledku abrázie skúšobného kusu nepresahuje 4 percentá.
 3. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VLHKOSTI
 3.1.
 V prípade tvrdeného bezpečnostného zasklievacieho materiálu pokrytého vrstvou plastu sa musí vykonať skúška odolnosti voči vlhkosti.
 3.2.
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 7.
 4. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI ZMENÁM TEPLOTY
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 8.
 5. SKÚŠKA OHŇOVZDORNOSTI
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 10.
 6. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI CHEMICKÝM LÁTKAM
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 11.2.1.
 PRÍLOHA 10
 SKLOPLASTOVÉ ČELNÉ SKLÁ
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Skloplastové čelné sklá sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 tvar a rozmery.
 Skloplastové čelné sklá sa považujú za patriace do jednej skupiny na účely skúšok mechanickej pevnosti, odolnosti voči vonkajším podmienkam, odolnosti voči zmenám teploty a odolnosti voči chemickým faktorom;
 1.1.3.
 počet plastových vrstiev;
 1.1.4.
 menovitá hrúbka „e“ čelného skla, pričom je povolená výrobná tolerancia ± 0,2 mm;
 1.1.5.
 menovitá hrúbka vrstvy skla;
 1.1.6.
 menovitá hrúbka vrstvy(-iev) plastu pôsobiacej(-ich) ako medzivrstva(-y);
 1.1.7.
 druh a typ vrstvy(-iev) plastu pôsobiacej(-ich) ako medzivrstva(-y) (napr. PVB alebo iný materiál) a plastovej vrstvy nachádzajúcej sa na vnútornej strane;
 1.1.8.
 akákoľvek zvláštna úprava, ktorej bola tabuľa skla podrobená.
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1
 druh materiálu (leštené sklo, plavené sklo, tabuľové sklo);
 1.2.2.
 sfarbenie (úplné alebo čiastočné) akejkoľvek (akýchkoľvek) vrstvy(-iev) plastu (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.3.
 sfarbenie skla (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.4.
 zabudovanie alebo neprítomnosť vodičov;
 1.2.5.
 zabudovanie alebo neprítomnosť nepriehľadného zatemnenia.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade skloplastových čelných skiel sa skúšky iné ako skúšky s maketou hlavy (bod 3.2) a skúšky optických vlastností vykonávajú na plochých skúšobných kusoch, ktoré sú buď vyrezané zo skutočných čelných skiel alebo sú na tento účel osobitne vyrobené. V každom prípade musia byť skúšobné kusy vo všetkých smeroch striktne reprezentatívne z hľadiska sériovo vyrábaných čelných skiel, pre ktoré sa žiada typové schválenie.
 2.2.
 Pred každou skúškou sa skúšobné kusy uskladnia pri teplote 23 °C ± 2 °C najmenej na štyri hodiny. Skúšky sa uskutočnia čo najskôr po tom, ako boli skúšobné kusy vybraté z nádoby, v ktorej boli uskladnené.
 3. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Skúška s maketou hlavy na úplnom čelnom skle
 3.2.1. Počet vzoriek
 Skúšajú sa štyri vzorky zo série s najmenej rozvinutou plochou a štyri vzorky zo série s najviac rozvinutou plochou vybraté v súlade s ustanoveniami prílohy 13.
 3.2.2. Skúšobná metóda
 3.2.2.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.2.2.2.
 Výška pádu je 1,50 m
 .
 3.2.3. Interpretácia výsledkov
 3.2.3.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 3.2.3.1.1.
 vrstva skla sa rozbije s vytvorením početných kruhových prasklín sústredených približne okolo bodu nárazu, pričom praskliny najbližšie k bodu nárazu nie sú od neho vzdialené viac ako 80 mm;
 3.2.3.1.2.
 vrstva skla musí naďalej priliehať k medzivrstve z plastového materiálu. Na každej strane praskliny mimo kruhu s priemerom 60 mm opísanej okolo bodu nárazu môže byť povolené jedno alebo viacero čiastočných oddelení od medzivrstvy so šírkou maximálne 4 mm;
 3.2.3.1.3.
 na strane nárazu je v medzivrstve povolené odlúpnutie s dĺžkou do 35 mm.
 3.2.3.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto dvoch podmienok:
 3.2.3.2.1.
 ak všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 3.2.3.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 3.3. Skúška s maketou hlavy na plochých skúšobných kusoch
 3.3.1. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí šesť plochých skúšobných kusov s rozmermi (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3.2. Skúšobná metóda
 3.3.2.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.3.2.2.
 Výška pádu je 4 m
 .
 3.3.3. Interpretácia výsledkov
 3.3.3.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 3.3.3.1.1.
 skúšobný kus povolí a rozbije sa, pričom vykazuje mnohé kruhové praskliny sústredené približne okolo bodu nárazu;
 3.3.3.1.2.
 odlúpenia v medzivrstve sú povolené, avšak hlava figuríny nesmie prejsť cez medzivrstvu;
 3.3.3.1.3.
 od medzivrstvy sa neoddelia žiadne veľké úlomky skla.
 3.3.3.2.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 3.3.3.2.1.
 ak všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 3.3.3.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 4. SKÚŠKA MECHANICKEJ PEVNOSTI
 4.1. Indexy obtiažnosti, skúšobná metóda a interpretácia výsledkov
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 6 bodu 4.
 4.2. Tretia požiadavka stanovená v bode 4.3.4.1 prílohy 6 však nie je relevantná.
 5. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VONKAJŠÍM PODMIENKAM
 5.1. Skúška odolnosti voči abrázii
 5.1.1. Skúška odolnosti voči abrázii na vonkajšej strane
 5.1.1.1.
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 6 bodu 5.1.
 5.1.2. Skúška odolnosti voči abrázii na vnútornej strane
 5.1.2.1.
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 9 bodu 2.
 5.2. Skúška odolnosti voči vysokej teplote
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 5.
 5.3. Skúška odolnosti voči žiareniu
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 6.3.
 5.4. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 7.
 5.5. Skúška odolnosti voči zmenám teploty
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 8.
 6. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Požiadavky týkajúce sa optických vlastností stanovené v prílohe 3 bode 9 sa vzťahujú na každý typ čelného skla.
 7. SKÚŠKA OHŇOVZDORNOSTI
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 10.
 8. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI CHEMICKÝM LÁTKAM
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 11.2.1.
 PRÍLOHA 11
 SKLOPLASTOVÉ TABULE INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Skloplastové tabule iné ako čelné sklá sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 kategória hrúbky uplatniteľná na menovitú hrúbku „e“, pričom je povolená výrobná tolerancia ± 0,2 mm:
 kategória I
 e ≤ 3,5 mm,
 kategória II
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm,
 kategória III
 4,5 mm < e;
 1.1.3.
 menovitá hrúbka vrstvy (vrstiev) plastu pôsobiacej(-ich) ako medzivrstva(-y);
 1.1.4.
 menovitá hrúbka sklenej tabule;
 1.1.5.
 druh a typ vrstvy(-iev) plastového materiálu pôsobiacej(-ich) ako medzivrstva(-y) (napr. PVB alebo iný materiál) a plastovej vrstvy nachádzajúcej sa na vnútornej strane;
 1.1.6.
 akékoľvek zvláštne ošetrenie, ktorému bola podrobená jedna z vrstiev skla.
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 druh materiálu (leštené sklo, plavené sklo, tabuľové sklo);
 1.2.2.
 sfarbenie (úplné alebo čiastočné) akejkoľvek (akýchkoľvek) vrstvy(-iev) plastu (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.3.
 sfarbenie skla (bezfarebné alebo tónované);
 1.2.4.
 zabudovanie alebo neprítomnosť nepriehľadného zatemnenia.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade skloplastových tabúľ iných ako čelné sklá sa skúšky vykonávajú na plochých skúšobných kusoch, ktoré sú buď vyrezané z tabúľ obyčajného skla alebo sú osobitne vyrobené. V každom prípade musia byť skúšobné kusy vo všetkých smeroch striktne reprezentatívne z hľadiska sklených tabúľ, na výrobu ktorých sa žiada typové schválenie.
 2.2.
 Pred každou skúškou sa skúšobné kusy uskladnia pri teplote 23 °C ± 2 °C najmenej na štyri hodiny. Skúšky sa uskutočnia čo najskôr po tom, ako boli skúšobné kusy vybraté z nádoby, v ktorej boli uskladnené.
 2.3.
 Ustanovenia tejto prílohy sa považujú za splnené, ak sklená tabuľa predložená na typové schválenie má také isté zloženie ako čelné sklo, ktoré už bolo schválené na základe ustanovení prílohy 10.
 3. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí šesť plochých skúšobných kusov s rozmermi (1 100 mm × 500 mm) .
 3.3. Skúšobná metóda
 3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.3.2.
 Výška pádu je 1,50 m
 .
 3.4. Interpretácia výsledkov
 3.4.1.
 Táto skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 3.4.1.1.
 vrstva skla sa rozbije, pričom sa vytvoria početné praskliny;
 3.4.1.2.
 odlúpenia v medzivrstve sú povolené za predpokladu, že hlava figuríny neprejde cez skúšobný kus;
 3.4.1.3.
 od medzivrstvy sa neoddelia žiadne veľké úlomky skla.
 3.4.2.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 3.4.2.1.
 ak všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 3.4.2.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 4. SKÚŠKA MECHANICKEJ PEVNOSTI – SKÚŠKA S POUŽITÍM GULE S HMOTNOSŤOU 227 g
 4.1.
 Uplatňujú sa ustanovenia prílohy 7 bodu 4 s výnimkou tabuľky uvedenej v bode 4.3.2, ktorá sa nahrádza touto tabuľkou:
 Menovitá hrúbka
 Výška pádu
 e ≤3,5 mm
 5 m
 3,5 mm < e ≤ 4,5 mm
 6 m
 e > 4,5 mm
 7 m
 4.2.
 Ustanovenie v prílohe 7 bode 4.4.1.2 však nie je relevantné.
 5. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VONKAJŠÍM PODMIENKAM
 5.1. Skúška odolnosti voči abrázii
 5.1.1. Skúška odolnosti voči abrázii na vonkajšej strane
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 7 bodu 5.1.
 5.1.2. Skúška odolnosti voči abrázii na vnútornej strane
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 9 bodu 2.1.
 5.2. Skúška odolnosti voči vysokej teplote
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 5.
 5.3. Skúška odolnosti voči žiareniu
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 6.3.
 5.4. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 7.
 5.5. Skúška odolnosti voči zmenám teploty
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 8.
 6. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Ustanovenia týkajúce sa bežnej priepustnosti svetla stanovené v prílohe 3 bode 9.1 sa vzťahujú na sklené tabule alebo časti sklených tabúľ iných ako čelné sklá nachádzajúce sa v miestach, ktoré sú z hľadiska výhľadu vodiča rozhodujúce.
 7. SKÚŠKA OHŇOVZDORNOSTI
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 10.
 8. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI CHEMICKÝM LÁTKAM
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 11.
 PRÍLOHA 12
 JEDNOTKY S DVOJITÝM ZASKLENÍM
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Jednotky s dvojitým zasklením sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 zloženie jednotiek s dvojitým zasklením (symetrické/asymetrické);
 1.1.3.
 typ každej zložkovej sklenej tabule vymedzenej v bode 1 príloh 5, 7 alebo 11 k tomuto predpisu;
 1.1.4.
 menovitá šírka medzery medzi dvomi sklenými tabuľami;
 1.1.5.
 typ tesnenia.
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 vedľajšie charakteristiky každej zložkovej sklenej tabule vymedzenej v bode 1.2 príloh 5, 7 alebo 11 k tomuto predpisu.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 Každá zložková sklená tabuľa tvoriaca jednotku s dvojitým zasklením musí byť buď typovo schválená alebo podrobená požiadavkám uvedeným v príslušnej prílohe k tomuto predpisu (prílohy 5, 7 alebo 11).
 2.2.
 Skúšky vykonané na jednotkách s dvojitým zasklením s menovitou šírkou medzery „e“ sa považujú za uplatniteľné na všetky jednotky s dvojitým zasklením majúce tie isté charakteristiky a menovitú šírku medzery e ± 3 mm. Žiadateľ o typové schválenie však môže na schvaľovacie skúšky predložiť vzorku s najmenšou medzerou a vzorku s najväčšou medzerou.
 2.3.
 V prípade jednotiek s dvojitým zasklením majúcich minimálne jednu vrstvenú sklenú tabuľu alebo jednu skloplastovú tabuľu sa skúšobné kusy uskladnia najmenej na štyri hodiny pred skúškou pri teplote 23 °C ± 2 °C. Skúšky sa uskutočnia hneď po tom, čo sa skúšobné kusy vyberú z nádoby, v ktorej boli uskladnené.
 3. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí šesť skúšobných kusov s rozmermi (1 100 mm × 500 mm) pre každú kategóriu hrúbky zložkovej sklenej tabule a každú šírku medzery vymedzenej v bode 1.1.4.
 3.3. Skúšobná metóda
 3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.1.
 3.3.2.
 Výška pádu je 1,50 m
 .
 3.3.3.
 V prípade asymetrických jednotiek s dvojitým zasklením sa uskutočnia tri skúšky na jednej strane a tri skúšky na druhej strane.
 3.4. Interpretácia výsledkov
 3.4.1.
 Dvojité zasklenie pozostávajúce z dvoch rovnomerne tvrdených sklených tabúľ:
 skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sa obidve zložky rozbijú.
 3.4.2.
 Dvojité zasklenie pozostávajúce z vrstvených sklených tabúľ a/alebo skloplastových tabúľ iných ako čelné sklá:
 skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 3.4.2.1.
 obidve zložky skúšobného kusu povolia a rozbijú sa, pričom vykazujú mnohé kruhové praskliny sústredené približne okolo bodu nárazu;
 3.4.2.2.
 odlúpenia v medzivrstve(-ách) sú povolené, ak hlava figuríny neprejde cez skúšobný kus;
 3.4.2.3.
 od medzivrstvy sa neoddelí žiadny veľký úlomok skla.
 3.4.3.
 Dvojité zasklenie pozostávajúce z rovnomerne tvrdenej sklenej tabule a z vrstvenej sklenej tabule alebo zo skloplastovej tabule inej ako čelné sklá:
 3.4.3.1.
 tvrdená sklená tabuľa sa rozbije;
 3.4.3.2.
 vrstvená sklená tabuľa alebo skloplastová tabuľa povolí a rozbije sa, pričom vykazuje mnohé kruhové praskliny sústredené približne okolo bodu nárazu;
 3.4.3.3.
 odlúpenia v medzivrstve(-ách) sú povolené, ak hlava figuríny neprejde cez skúšobný kus;
 3.4.3.4.
 od medzivrstvy sa neoddelí žiadny veľký úlomok skla.
 3.4.4.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto dvoch podmienok:
 3.4.4.1.
 ak všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 3.4.4.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 4. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Ustanovenia týkajúce sa bežnej priepustnosti svetla stanovené v prílohe 3 bode 9.1 sa vzťahujú na jednotky s dvojitým zasklením alebo na časti jednotiek s dvojitým zasklením nachádzajúce sa v miestach, ktoré sú z hľadiska výhľadu vodiča rozhodujúce.
 PRÍLOHA 13
 ZOSKUPOVANIE ČELNÝCH SKIEL NA SKÚŠANIE NA ÚČELY TYPOVÉHO SCHVÁLENIA
 1. ZNAKY ČELNÉHO SKLA, KTORÉ SA ZOHĽADŇUJÚ, SÚ:
 1.1.
 rozvinutá plocha;
 1.2.
 výška segmentu;
 1.3.
 zakrivenie.
 2. SKUPINA POZOSTÁVA Z TRIEDY HRÚBKY
 3. KLASIFIKÁCIA SA VYKONÁVA VO VZOSTUPNOM PORADÍ PODĽA ROZVINUTEJ PLOCHY
 Vyberie sa päť najväčších a päť najmenších rozvinutých plôch, ktoré sa očíslujú takto:
 1 pre najväčšiu
 2 pre najbližšiu najväčšiu po 1
 3 pre najbližšiu najväčšiu po 2
 4 pre najbližšiu najväčšiu po 3
 5 pre najbližšiu najväčšiu po 4
 1 pre najmenšiu
 2 pre najbližšiu najmenšiu po 1
 3 pre najbližšiu najmenšiu po 2
 4 pre najbližšiu najmenšiu po 3
 5 pre najbližšiu najmenšiu po 4
 4. V RÁMCI KAŽDEJ Z DVOCH SÉRIÍ VYMEDZENÝCH PODĽA BODU 3 SA VÝŠKY SEGMENTU OZNAČUJÚ TAKTO:
 1 pre najväčšiu výšku segmentu,
 2 pre najbližšiu najväčšiu,
 3 pre najbližšiu najväčšiu,
 atď.
 5. V RÁMCI KAŽDEJ Z DVOCH SÉRIÍ VYMEDZENÝCH PODĽA BODU 3 SA ZAKRIVENIA OZNAČUJÚ TAKTO:
 1 pre najmenšie zakrivenie,
 2 pre najbližšie najmenšie,
 3 pre najbližšie najmenšie,
 atď.
 6. ČÍSLA PRIDELENÉ KAŽDÉMU ČELNÉMU SKLU V DVOCH SÉRIÁCH VYMEDZENÝCH PODĽA BODU 3 SA SPOČÍTAJÚ
 6.1.
 Čelné sklo z tých skiel, ktoré majú päť najväčších plôch a ktoré majú najmenší súčet a čelné sklo z tých skiel, ktoré majú päť najmenších plôch a ktoré majú najmenší súčet, sa podrobí kompletným skúškam vymedzeným v jednej z príloh 4, 6, 8, 9 a 10.
 6.2.
 Iné čelné sklá tej istej série sa podrobia skúškam optických vlastností opísaných v prílohe 3 bode 9.
 7. Môže sa skúšať aj niekoľko čelných skiel s podstatne odlišnými parametrami tvaru a/alebo zakrivenia z krajných hodnôt vybratej skupiny, ak technická služba vykonávajúca skúšky usúdi, že dané parametre budú mať pravdepodobne značne negatívne účinky.
 8. Limity skupiny sú určené rozvinutou plochou čelného skla. Ak má čelné sklo predložené na typové schválenie rozvinutú plochu mimo rámca schválených limitov a/alebo má výrazne väčšiu výšku segmentu alebo výrazne menšie zakrivenie, považuje sa za čelné sklo nového typu a podrobí sa dodatočným skúškam, ak technická služba takéto skúšky považuje za technicky nevyhnutné, so zreteľom na informácie týkajúce sa použitého výrobku a materiálu, ktoré už má k dispozícii.
 9. Ak by držiteľ typového schválenia následne vyrábal akýkoľvek iný model čelného skla v triede hrúbky, ktorá už bola schválená:
 9.1.
 musí sa zistiť, či môže byť takýto model začlenený medzi päť najväčších alebo päť najmenších vybratých na typové schválenie danej skupiny;
 9.2.
 opäť sa vykoná číslovanie podľa postupov vymedzených v bodoch 3, 4 a 5;
 9.3.
 ak súčet čísiel pridelených čelnému sklu najnovšie začlenenému medzi päť najväčších alebo päť najmenších čelných skiel:
 9.3.1.
 sa ukáže byť menším, vykonajú sa nasledujúce skúšky.
 9.3.1.1.
 Pre čelné sklá z tvrdeného skla:
 9.3.1.1.1.
 trieštenie;
 9.3.1.1.2.
 skúška s maketou hlavy;
 9.3.1.1.3.
 optické skreslenie;
 9.3.1.1.4.
 oddelenie sekundárneho obrazu;
 9.3.1.1.5.
 priepustnosť svetla.
 9.3.1.2.
 Pre čelné sklá z obyčajného vrstveného skla alebo skloplastové čelné sklá:
 9.3.1.2.1.
 skúška s maketou hlavy;
 9.3.1.2.2.
 optické skreslenie;
 9.3.1.2.3.
 oddelenie sekundárneho obrazu;
 9.3.1.2.4.
 priepustnosť svetla.
 9.3.1.3.
 Pre čelné sklá z upraveného vrstveného skla skúšky predpísané v bodoch 9.3.1.1.1, 9.3.1.1.2 a 9.3.1.2.
 9.3.1.4.
 Pre čelné sklá pokryté vrstvou plastového materiálu skúšky predpísané v bode 9.3.1.1 alebo prípadne 9.3.1.2.
 9.3.2.
 Ak nie, vykonajú sa iba skúšky predpísané na kontrolu optických vlastností opísané v prílohe 3 bode 9.
 PRÍLOHA 14
 PEVNÉ PLASTOVÉ ZASKLENIA INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Pevné plastové zasklenia sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 chemické označenie materiálu;
 1.1.3.
 klasifikácia materiálu výrobcom;
 1.1.4.
 proces výroby;
 1.1.5.
 tvar a rozmery;
 1.1.6.
 menovitá hrúbka. Tolerančný limit hrúbky pre extrudované plastové výrobky je ± 10 percent menovitej hrúbky. V prípade plastových výrobkov vyrábaných inými technikami (napr. odlievané akrylové tabule), je prípustná tolerancia hrúbky daná rovnicou (tolerančné limity hrúbky (mm) = ± (0,4 + 0,1 e), kde e je hrúbka tabule v milimetroch. Referenčnou normou je norma ISO 7823/1;
 1.1.7.
 sfarbenie plastového výrobku;
 1.1.8.
 druh povrchovej vrstvy.
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 prítomnosť alebo neprítomnosť vodičov alebo zohrievacích prvkov.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade pevných plastových tabúľ sa skúšky vykonávajú na plochých skúšobných kusoch, ktoré striktne predstavujú hotový výrobok alebo hotové časti. Všetky optické merania sa vykonávajú na skutočných častiach.
 2.2.
 Skúšobné kusy musia byť pred skúškou zbavené ochranných krytov a musia sa dôkladne očistiť.
 2.2.1.
 Musia sa skladovať počas 48 hodín pri teplote 23 °C ± 2 °C a relatívnej vlhkosti 50 percent ± 5 percent.
 2.3.
 Aby sa opísalo deštrukčné správanie pri dynamickom namáhaní, vytvoria sa triedy podľa použitia plastu. Tieto triedy sa týkajú možností kontaktu plastového zasklenia s ľudskou hlavou a zahŕňajú rozličné požiadavky týkajúce sa skúšky s maketou hlavy.
 3. SKÚŠKA PRUŽNOSTI
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí jeden plochý skúšobný kus s rozmermi 300 mm × 25 mm.
 3.3. Skúšobná metóda
 3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 12.
 3.4. Interpretácia výsledkov
 V prípade skúšobného kusu alebo vzorky, ktoré sa majú považovať za pevné, musí byť po 60 sekundách vertikálne vychýlenie skúšobného kusu menšie alebo rovné 50 mm.
 4. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 4.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 4.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí šesť plochých skúšobných kusov (1 170 × 570 + 0/–2 mm) alebo šesť kompletných častí.
 4.3. Skúšobná metóda
 4.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.2.
 4.3.2.
 Pre tabule ako priečky a deliace okná, v prípade ktorých existuje pravdepodobnosť nárazu (klasifikácia VIII/A), je výška pádu 3 m. Zmeria sa aj hodnota HIC.
 4.3.3.
 Pre tabule ako bočné okná, zadné okná a posuvné strechy, v prípade ktorých existuje menšia pravdepodobnosť nárazu (klasifikácia VIII/B), je výška pádu 1,5 m. Zmeria sa aj hodnota HIC.
 4.3.4.
 Pre tabule, v prípade ktorých neexistujú možnosti kontaktu, ako aj pre malé okná vo vozidlách a pre všetky okná v prípojných vozidlách (klasifikácia VIII/C), sa skúška s maketou hlavy nevykonáva. Malé okno je okno, do ktorého nemožno vpísať kružnicu s priemerom 150 mm.
 4.4. Interpretácia výsledkov
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 4.4.1.
 skúšobný kus alebo vzorka sa nenarušili ani sa nerozpadli na úplne samostatné väčšie kusy;
 4.4.2.
 hodnota HIC je nižšia ako 1 000.
 4.4.3.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 4.4.3.1.
 ak všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 4.4.3.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov alebo vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 5. SKÚŠKA MECHANICKEJ PEVNOSTI – SKÚŠKA S POUŽITÍM GULE S HMOTNOSŤOU 227 g
 5.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík:
 1.
 bez vodičov alebo zohrievacích prvkov;
 2.
 s vodičmi alebo zohrievacími prvkami.
 5.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí desať plochých štvorcových kusov so stranou 300 +10/-0 mm alebo desať v zásade plochých hotových častí.
 5.3. Skúšobná metóda
 5.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 2.1.
 5.3.2.
 Výška pádu pre rôzne hodnoty hrúbky je daná v tejto tabuľke:
 Hrúbka tabule (mm)
 Výška pádu (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 Pre medzihodnoty hrúbky skúšobného kusu v intervale od 3 mm do 6 mm musí byť výška pádu interpolovaná.
 5.4. Interpretácia výsledkov
 5.4.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 —
 guľa neprerazí skúšobný kus,
 —
 skúšobný kus sa nerozbije na samostatné kusy.
 Ako výsledok pádu sú však povolené praskliny a pukliny v tabuli.
 5.4.2.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s použitím gule s hmotnosťou 227 g, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 5.4.2.1.
 najmenej osem samostatných skúšok poskytuje uspokojivý výsledok pri výške pádu;
 5.4.2.2.
 ak najmenej tri skúšky poskytli neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 5.5. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g pri teplote – 18 °C ± 2 °C
 5.5.1.
 Na minimalizovanie zmeny teploty skúšobného kusu sa skúška vykoná do 30 sekúnd od vybratia skúšobného kusu z kondicionovacieho zariadenia.
 5.5.2.
 Skúšobná metóda je metóda opísaná v bode 5.3 tejto prílohy, ale skúšobná teplota je – 18 °C ± 2 °C.
 5.5.3.
 Interpretácia výsledkov ako v bode 5.4 tejto prílohy.
 6. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VONKAJŠÍM PODMIENKAM
 6.1. Skúška odolnosti voči abrázii
 6.1.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 4; skúška sa vykonáva pre 1 000, 500 alebo 100 cyklov s cieľom zmerať abráziu povrchu výrobku.
 6.1.2. Skúšaniu sa podrobia tri ploché štvorcové skúšobné kusy so stranou 100 mm pre každý typ povrchu.
 6.1.3. Interpretácia výsledkov
 6.1.3.1.
 V prípade zasklenia triedy L sa skúška odolnosti voči abrázii považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak celkový rozptyl svetla po abrázii neprekročí 2 percentá po 1 000 cykloch na vonkajšom povrchu skúšobnej vzorky a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu skúšobnej vzorky.
 6.1.3.2.
 V prípade zasklenia triedy M sa skúška odolnosti voči abrázii považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak celkový rozptyl svetla po abrázii neprekročí 10 percent po 500 cykloch na vonkajšom povrchu skúšobnej vzorky a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu skúšobnej vzorky.
 6.1.3.3.
 Pre posuvné strechy sa nevykonáva žiadna skúška odolnosti voči abrázii.
 6.1.4. Súbor vzoriek na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 —
 všetky vzorky spĺňajú požiadavky alebo
 —
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, opakované skúšky na novom súbore vzoriek poskytujú uspokojivý výsledok.
 6.2. Skúška odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu
 6.2.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 6.4. Celkové vystavenie ultrafialovému žiareniu s použitím dlhej oblúkovej xenónovej lampy je 500 MJ/m2. Počas ožarovania sa skúšobné kusy v nepretržitých cykloch postrekujú vodou. Počas cyklu trvajúceho 120 minút sa skúšobný kus vystaví svetlu bez postriekania vodou na 102 minút a svetlu s postriekaním vodou na 18 minút.
 6.2.1.1.
 Sú povolené iné metódy, pomocou ktorých je možné dosiahnuť rovnocenné výsledky.
 6.2.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobia tri ploché skúšobné kusy s rozmermi 130 × 40 mm vyrezané zo vzorky plochej tabule.
 6.2.3. Interpretácia výsledkov
 6.2.3.1.
 Odolnosť voči simulovanému zvetrávaniu sa považuje za vyhovujúcu, ak:
 6.2.3.1.1.
 priepustnosť svetla zmeraná v súlade s prílohou 3 bodom 9.1 nie je nižšia ako 95 percent hodnoty pred skúškou. Okrem toho v prípade okien, ktoré sú vyžadované pre výhľad vodiča, nesmie hodnota klesnúť pod 70 percent.
 6.2.3.1.2.
 Počas zvetrávania sa nesmú objaviť žiadne bubliny alebo iné viditeľné známky rozkladu, zmeny farby, mliečny zákal alebo trhliny.
 6.2.4. Súbor skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 6.2.4.1.
 všetky skúšobné kusy poskytli uspokojivý výsledok;
 6.2.4.2.
 ak jeden skúšobný kus poskytol neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov alebo vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 6.3. Skúška priečnym rezom
 6.3.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Požiadavky prílohy 3 bodu 13 sa uplatňujú len na pevné výrobky pokryté vrstvou.
 6.3.2. Skúška priečnym rezom sa vykonáva na jednom zo skúšobných kusov uvedených v bode 6.2.
 6.3.3. Interpretácia výsledkov
 6.3.3.1
 Skúška priečnym rezom sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak:
 6.3.3.1.1.
 je splnená hodnota priečneho rezu Gt1.
 6.3.3.2.
 Skúšobný kus sa považuje za vyhovujúci z hľadiska typového schválenia, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 6.3.3.2.1.
 skúška poskytla uspokojivé výsledky;
 6.3.3.2.2.
 skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia skúška vykonaná na inom zvyšnom skúšobnom kuse zo skúšky v bode 6.2 poskytuje uspokojivé výsledky.
 6.4. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 6.4.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 7.
 6.4.2. Skúške sa podrobí desať plochých štvorcových skúšobných kusov so stranou 300 mm.
 6.4.3. Interpretácia výsledkov
 6.4.3.1
 skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy:
 6.4.3.1.1.
 ak na žiadnej vzorke nie sú prítomné žiadne viditeľné prvky rozkladu ako bubliny alebo mliečny zákal;
 6.4.3.1.2
 a ak priepustnosť svetla zmeraná v súlade s prílohou 3 bodom 9.1 nie je nižšia ako 95 percent hodnoty pred skúškou a navyše nie je nižšia ako 70 percent pre akékoľvek okno vyžadované pre výhľad vodiča.
 6.4.4. Po skúšaní sa skúšobné kusy skladujú minimálne 48 hodín pri teplote 23 °C ± 2 °C a relatívnej vlhkosti 50 percent ± 5 percent, a potom sa podrobia skúške pádu gule s hmotnosťou 227 g opísanej v bode 5 tejto prílohy.
 7. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Na výrobky, ktoré sú vyžadované pre výhľad vodiča, sa vzťahujú požiadavky prílohy 3 bodu 9.1.
 7.1. Interpretácia výsledkov
 Súbor vzoriek sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 7.1.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivé výsledky;
 7.1.2.
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 8. SKÚŠKA OHŇOVZDORNOSTI
 8.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 10.
 8.2. Interpretácia výsledkov
 Skúška ohňovzdornosti sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak rýchlosť horenia je nižšia ako 110 mm/min.
 8.2.1.
 Na účely typového schválenia sa súbor vzoriek bude považovať za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 8.2.1.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivý výsledok;
 8.2.1.2.
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, druhá séria vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 9. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI CHEMICKÝM LÁTKAM
 9.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 11.
 9.2. Interpretácia výsledkov
 Súbor vzoriek sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 9.2.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivé výsledky;
 9.2.2.
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, druhá séria vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 PRÍLOHA 15
 PRUŽNÉ PLASTOVÉ ZASKLENIA INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Pružné plastové zasklenia sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 chemické označenie materiálu;
 1.1.3.
 klasifikácia materiálu výrobcom;
 1.1.4.
 proces výroby;
 1.1.5.
 menovitá hrúbka (e), povolená výrobná tolerancia je: ± (0,1 mm + 0,1 e); d > 0,1 mm;
 1.1.6.
 sfarbenie plastového výrobku;
 1.1.7.
 druh povrchovej(-ých) vrstvy(-iev).
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade pružných plastových zasklení sa skúšky vykonávajú na plochých skúšobných kusoch ktoré sú vyrezané z hotových výrobkov alebo sú osobitne vyrobené na tento účel. V oboch prípadoch musí byť skúšobný kus vo všetkých smeroch striktne reprezentatívny z hľadiska sériovo vyrábaných tabúľ, pre ktoré sa žiada typové schválenie.
 2.2.
 Skúšobné kusy musia byť pred skúškou zbavené ochranných krytov a musia sa dôkladne očistiť.
 2.2.1.
 Musia sa skladovať 48 hodín pri teplote 23 °C ± 2 °C a relatívnej vlhkosti 50 percent ± 5 percent.
 3. SKÚŠKA PRUŽNOSTI A OHYBNOSTI
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí jeden plochý skúšobný kus s rozmermi 300 mm × 25 mm.
 3.3. Skúšobná metóda
 3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 12.
 3.4. Interpretácia výsledkov
 V prípade skúšobného kusu alebo vzorky, ktoré sa majú považovať za pružné, musí byť po 60 sekundách vertikálne vychýlenie väčšie ako 50 mm.
 10 sekúnd po ohnutí materiálu o 180° nesmie byť na ňom v bode ohnutia žiadna prasklina alebo poškodenie.
 4. SKÚŠKY MECHANICKEJ PEVNOSTI
 4.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 4.2. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g pri teplote 20 °C ± 5 °C
 4.2.1. Počet skúšobných kusov
 Skúške sa podrobí desať plochých štvorcových skúšobných kusov so stranou 300 + 10/– 0 mm.
 4.2.2. Skúšobná metóda
 4.2.2.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 2.1.
 4.2.2.2.
 Výška pádu je 2 m pre všetky hrúbky.
 4.2.3. Interpretácia výsledkov
 4.2.3.1.
 Skúška s použitím gule sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak guľa neprenikne do skúšobného kusu.
 4.2.3.2.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s použitím gule s hmotnosťou 227 g, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 4.2.3.2.1.
 najmenej osem skúšok poskytuje uspokojivý výsledok pri výške pádu;
 4.2.3.2.2.
 ak viac ako dve skúšky poskytli neuspokojivý výsledok pri minimálnej výške pádu, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 4.3. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g pri teplote – 18 °C ± 2 °C
 4.3.1.
 Na minimalizovanie zmeny teploty skúšobného kusu sa skúška vykoná do 30 sekúnd od vybratia skúšobného kusu z kondicionovacieho zariadenia.
 4.3.2.
 Skúšobná metóda je metóda opísaná v bode 4.2.2 tejto prílohy, ale skúšobná teplota je – 18 °C ± 2 °C.
 4.3.3.
 Interpretácia výsledkov ako v bode 4.2.3 tejto prílohy.
 5. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VONKAJŠÍM PODMIENKAM
 5.1. Skúška odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu
 5.1.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 6.4. Celkové vystavenie ultrafialovému žiareniu s použitím dlhej oblúkovej xenónovej lampy je 500 MJ/m2. Počas ožarovania sa skúšobné kusy v nepretržitých cykloch postrekujú vodou. Počas cyklu trvajúceho 120 minút sa skúšobný kus vystaví svetlu bez postriekania vodou na 102 minút a svetlu s postriekaním vodou na 18 minút.
 5.1.1.1.
 Sú povolené iné metódy, pomocou ktorých je možné dosiahnuť rovnocenné výsledky.
 5.1.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobia tri ploché skúšobné kusy s rozmermi 130 × 40 mm vyrezané zo vzorky plochej tabule.
 5.1.3. Interpretácia výsledkov
 Skúška odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak:
 5.1.3.1.
 priepustnosť svetla zmeraná v súlade s prílohou 3 bodom 9.1 nie je nižšia ako 95 percent hodnoty pred skúškou. Okrem toho v prípade okien, ktoré sú vyžadované pre výhľad vodiča, nesmie hodnota klesnúť pod 70 percent.
 5.1.3.2.
 Počas zvetrávania sa nesmú objaviť žiadne bubliny alebo iné viditeľné známky rozkladu, zmena farby, mliečny zákal alebo trhliny.
 5.1.4. Súbor skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 5.1.4.1.
 všetky skúšobné kusy poskytli uspokojivý výsledok;
 5.1.4.2.
 ak jeden skúšobný kus poskytol neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov alebo vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 6. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Na výrobky, ktoré sú vyžadované pre výhľad vodiča, sa vzťahujú požiadavky prílohy 3 bodu 9.1.
 6.1. Interpretácia výsledkov
 Súbor vzoriek sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 6.1.1.
 všetky vzorky poskytli uspokojivé výsledky;
 6.1.2.
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 7. SKÚŠKA OHŇOVZDORNOSTI
 7.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 10.
 7.2. Interpretácia výsledkov
 Skúška ohňovzdornosti sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak je rýchlosť horenia nižšia ako 110 mm/min.
 7.2.1.
 Na účely typového schválenia sa súbor vzoriek bude považovať za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 7.2.1.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivý výsledok;
 7.2.1.2.
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 8. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI CHEMICKÝM LÁTKAM
 8.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 11.2.1.
 8.2. Interpretácia výsledkov
 Súbor vzoriek sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 8.2.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivé výsledky;
 8.2.2.
 jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 PRÍLOHA 16
 PEVNÉ PLASTOVÉ JEDNOTKY S DVOJITÝM ZASKLENÍM
 1. VYMEDZENIE TYPU
 Jednotky s dvojitým zasklením sa považujú za patriace do rôznych typov, ak sa líšia aspoň v jednej z týchto hlavných alebo vedľajších charakteristík.
 1.1.
 Hlavné charakteristiky sú tieto:
 1.1.1.
 obchodné názvy alebo značky;
 1.1.2.
 chemické označenie zložkových tabúľ;
 1.1.3.
 klasifikácia tabúľ výrobcom;
 1.1.4.
 hrúbka zložkových tabúľ;
 1.1.5.
 proces výroby okna;
 1.1.6.
 šírka vzduchovej medzery medzi zložkovými plastovými tabuľami;
 1.1.7.
 sfarbenie plastových tabúľ;
 1.1.8.
 druh a typ povrchovej vrstvy.
 1.2.
 Vedľajšie charakteristiky sú tieto:
 1.2.1.
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 2. VŠEOBECNE
 2.1.
 V prípade pevných plastových jednotiek s dvojitým zasklením sa skúšky vykonávajú buď na plochých skúšobných kusoch alebo hotových častiach v závislosti od skúšobných požiadaviek.
 2.2.
 Skúšobné kusy sa pred skúšaním zbavia ochranných krytov a očistia sa. Pred skúšaním sa musia skladovať 24 hodín pri teplote 23 °C ± 2 °C a relatívnej vlhkosti 50 percent ± 5 percent.
 2.3.
 Tolerancia menovitej hrúbky pre extrudované plastové výrobky je ± 10 percent menovitej hrúbky. V prípade plastových výrobkov vyrábaných inými technikami (napr. odlievané akrylové tabule), je prípustná tolerancia hrúbky daná rovnicou:
 tolerančné limity hrúbky (mm) = ± (0,4 + 0,1 e),
 kde e je menovitá hrúbka tabule.
 Referenčnou normou je norma ISO 7823/1.
 Poznámka: Tam, kde hrúbka nie je konštantná v dôsledku tvarovacích techník, sa meranie hrúbky uskutoční v geometrickom strede jednotky.
 2.4.
 Skúšky vykonávané na pevných plastových jednotkách s dvojitým zasklením s menovitou šírkou medzery e meranej v geometrickom strede sa považujú za uplatniteľné na všetky pevné plastové jednotky s dvojitým zasklením, ktoré majú rovnaké charakteristiky a menovitú šírku medzery e ± 5 mm.
 Žiadateľ o typové schválenie môže prípadne predložiť vzorku s najväčšou a najmenšou menovitou medzerou.
 3. SKÚŠKA PRUŽNOSTI
 3.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 3.2. Počet skúšobných kusov
 Jeden skúšobný kus pre každú zložkovú tabuľu okna s rozmermi 300 mm × 25 mm.
 3.3. Skúšobná metóda
 3.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 12.
 3.4. Interpretácia výsledkov
 Vertikálna odchýlka oboch zložkových tabúľ nesmie byť po 60 sekundách menšia ako 50 mm.
 4. SKÚŠKA S MAKETOU HLAVY
 4.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 4.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí šesť reprezentatívnych okien s rozmermi 1 170 × 570 mm (+ 0/– 2 mm v oboch smeroch). Vzorky majú zabezpečenie na periférne upnutie.
 4.3. Skúšobná metóda
 4.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 3.2. Náraz sa uskutoční na vnútornú stranu okna.
 4.3.2.
 Pre tabule ako priečky a deliace okná, v prípade ktorých existuje vysoká pravdepodobnosť nárazu, je výška pádu 3 m.
 Zmeria sa aj hodnota HIC.
 4.3.3.
 Pre tabule ako bočné okná, zadné okná a posuvné strechy, v prípade ktorých existuje menšia pravdepodobnosť nárazu, je výška pádu 1,5 m.
 Zmeria sa aj hodnota HIC.
 4.3.4.
 Pre tabule, v prípade ktorých neexistujú možnosti kontaktu, ako sú okná v obytných prívesoch, ako aj pre malé okná, sa skúška s maketou hlavy nevykonáva. Malé okno je okno, do ktorého nemožno vpísať kružnicu s priemerom 150 mm.
 4.4. Interpretácia výsledkov
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 4.4.1.
 skúšobný kus alebo vzorka sa nenarušili ani sa nerozpadli na úplne samostatné veľké kusy;
 4.4.2.
 hodnota HIC je nižšia ako 1 000.
 4.4.3.
 Súbor skúšobných kusov predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s maketou hlavy, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 4.4.3.1.
 ak všetky skúšky poskytujú uspokojivé výsledky alebo
 4.4.3.2.
 ak jedna skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 5. SKÚŠKA MECHANICKEJ PEVNOSTI – SKÚŠKA S POUŽITÍM GULE S HMOTNOSŤOU 227 g
 5.1. Indexy obtiažnosti vedľajších charakteristík:
 Nie sú zahrnuté žiadne vedľajšie charakteristiky.
 5.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobí desať plochých skúšobných kusov vonkajšej zložkovej tabule alebo desať hotových častí s rozmermi 300 × 300 mm + 10/– 0 mm.
 5.3. Skúšobná metóda
 5.3.1.
 Použitá metóda je metóda opísaná v prílohe 3 bode 2.1.
 Náraz sa uskutoční na vonkajšej strane skúšobného okna.
 5.3.2.
 Výška pádu pre rôzne hodnoty hrúbky vonkajšej zložky okna je uvedená v tejto tabuľke:
 Hrúbka vonkajšej tabule (mm)
 Výška pádu (m)
 < 3
 2
 4
 3
 5
 4
 > 6
 5
 Pre medzihodnoty hrúbky v intervale od 3 mm do 6 mm musí byť výška pádu interpolovaná.
 5.4. Interpretácia výsledkov
 5.4.1.
 Skúška s použitím gule sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
 —
 guľa neprerazí skúšobný kus,
 —
 skúšobný kus sa nerozbije na samostatné kusy.
 5.4.2.
 Súbor vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky s použitím gule s hmotnosťou 227 g, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 5.4.2.1.
 najmenej osem samostatných skúšok poskytuje uspokojivý výsledok pri výške pádu;
 5.4.2.2.
 ak najmenej tri skúšky poskytli neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 5.5. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g pri teplote – 18 °C ± 2 °C
 5.5.1.
 Na minimalizovanie zmeny teploty skúšobného kusu sa skúška vykoná do 30 sekúnd od vybratia skúšobného kusu z kondicionovacieho zariadenia.
 5.5.2.
 Skúšobná metóda je metóda opísaná v bode 5.3 tejto prílohy, ale skúšobná teplota je – 18 °C ± 2 °C.
 5.5.3.
 Interpretácia výsledkov ako v bode 5.4 tejto prílohy.
 6. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI VONKAJŠÍM PODMIENKAM
 6.1. Skúška odolnosti voči abrázii
 6.1.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 4; skúška sa vykonáva pre 1 000, 500 alebo 100 cyklov s cieľom zmerať abráziu povrchu výrobku.
 6.1.2. Skúšaniu sa podrobia tri ploché štvorcové skúšobné kusy so stranou 100 mm pre každý typ povrchu.
 6.1.3. Interpretácia výsledkov
 6.1.3.1.
 V prípade zasklenia triedy L sa skúška odolnosti voči abrázii považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak celkový rozptyl svetla po abrázii neprekročí 2 percentá po 1 000 cykloch na vonkajšom povrchu skúšobnej vzorky a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu skúšobnej vzorky.
 6.1.3.2.
 V prípade zasklenia triedy M sa skúška odolnosti voči abrázii považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak celkový rozptyl svetla po abrázii neprekročí 10 percent po 500 cykloch na vonkajšom povrchu skúšobnej vzorky a 4 percentá po 100 cykloch na vnútornom povrchu skúšobnej vzorky.
 6.1.3.3.
 Pre posuvné strechy sa nevykonáva žiadna skúška odolnosti voči abrázii.
 6.1.4. Súbor vzoriek na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 —
 všetky vzorky spĺňajú požiadavky alebo
 —
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, opakované skúšky na novom súbore vzoriek poskytujú uspokojivý výsledok.
 6.2. Skúška odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu
 6.2.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 6.4. Celkové vystavenie ultrafialovému žiareniu s použitím dlhej oblúkovej xenónovej lampy je 500 MJ/m2. Počas ožarovania sa skúšobné kusy v nepretržitých cykloch postrekujú vodou. Počas cyklu trvajúceho 120 minút sa skúšobný kus vystaví svetlu bez postriekania vodou na 102 minút a svetlu s postriekaním vodou na 18 minút.
 6.2.1.1.
 Sú povolené iné metódy, pomocou ktorých je možné dosiahnuť rovnocenné výsledky.
 6.2.2. Počet skúšobných kusov
 Skúšaniu sa podrobia tri ploché skúšobné kusy s rozmermi 130 × 40 mm vyrezané z vonkajšej časti okna.
 6.2.3. Interpretácia výsledkov
 6.2.3.1.
 Odolnosť voči simulovanému zvetrávaniu sa považuje za poskytujúcu uspokojivý výsledok, ak:
 6.2.3.1.1.
 priepustnosť svetla zmeraná v súlade s prílohou 3 bodom 9.1 nie je nižšia ako 95 percent hodnoty pred skúškou. Okrem toho v prípade okien, ktoré sú vyžadované pre výhľad vodiča, nesmie hodnota klesnúť pod 70 percent.
 6.2.3.1.2.
 Počas zvetrávania sa nesmú objaviť žiadne bubliny alebo iné viditeľné známky rozkladu, zmena farby, mliečny zákal alebo trhliny.
 6.2.4. Súbor skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie sa považuje za vyhovujúci z hľadiska skúšky odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 6.2.4.1.
 všetky skúšobné kusy poskytli uspokojivý výsledok;
 6.2.4.2.
 ak jeden skúšobný kus poskytol neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšok vykonaných na novom súbore skúšobných kusov alebo vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 6.3. Skúška priečnym rezom
 6.3.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Požiadavky prílohy 3 bodu 13 sa uplatňujú len na výrobky pokryté vrstvou.
 6.3.2. Skúška priečnym rezom sa vykonáva na jednom zo skúšobných kusov uvedených v bode 6.2.
 6.3.3. Interpretácia výsledkov
 6.3.3.1.
 Skúška priečnym rezom sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom:
 ak je splnená hodnota priečneho rezu Gt1.
 6.3.3.2.
 Skúšobný kus sa považuje za vyhovujúci z hľadiska typového schválenia, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 6.3.3.2.1.
 skúška poskytla uspokojivé výsledky;
 6.3.3.2.2.
 ak skúška poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia skúška vykonaná na inom zvyšnom skúšobnom kuse zo skúšky v bode 6.2 poskytuje uspokojivé výsledky.
 6.4. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 6.4.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 7.
 6.4.2. Skúške sa podrobí desať štvorcových kusov alebo skúšobných okien so stranou 300 mm.
 6.4.3. Interpretácia výsledkov
 6.4.3.1.
 Skúška sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom vtedy:
 6.4.3.1.1.
 ak na žiadnej vzorke nie sú prítomné žiadne viditeľné prvky rozkladu ako bubliny alebo mliečny zákal;
 6.4.3.1.2.
 a ak priepustnosť svetla zmeraná v súlade s prílohou 3 bodom 9.1 nie je nižšia ako 95 percent hodnoty pred skúškou a navyše nie je nižšia ako 70 percent pre akékoľvek okno vyžadované pre výhľad vodiča.
 6.4.4. Po skúšaní sa skúšobné kusy skladujú minimálne 48 hodín pri teplote 23 °C ± 2 °C a relatívnej vlhkosti 50 percent ± 5 percent, a potom sa podrobia skúške pádu gule s hmotnosťou 227 g opísanej v bode 5 tejto prílohy.
 7. OPTICKÉ VLASTNOSTI
 Na výrobky, ktoré sú vyžadované pre výhľad vodiča, sa vzťahujú požiadavky prílohy 3 bodu 9.1.
 7.1 Interpretácia výsledkov
 Súbor vzoriek sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 7.1.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivé výsledky;
 7.1.2.
 jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 8. SKÚŠKA OHŇOVZDORNOSTI
 8.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 10.
 8.2. Interpretácia výsledkov
 Skúšku je potrebné vykonať samostatne na oboch povrchoch jednotky s dvojitým zasklením.
 Skúška ohňovzdornosti sa považuje za skúšku s uspokojivým výsledkom, ak je rýchlosť horenia nižšia ako 110 mm/min.
 8.2.1.
 Na účely typového schválenia sa súbor vzoriek bude považovať za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 8.2.1.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivý výsledok;
 8.2.1.2.
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, ďalšia séria vzoriek poskytuje uspokojivé výsledky.
 9. SKÚŠKA ODOLNOSTI VOČI CHEMICKÝM LÁTKAM
 9.1. Indexy obtiažnosti a skúšobná metóda
 Uplatňujú sa požiadavky prílohy 3 bodu 11.
 Skúšanie sa bude vzťahovať len na reprezentatívne vzorky vonkajšej strany jednotky s dvojitým zasklením.
 9.2. Interpretácia výsledkov
 Súbor vzoriek sa považuje za vyhovujúci, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
 9.2.1.
 všetky vzorky poskytujú uspokojivé výsledky;
 9.2.2.
 ak jedna vzorka poskytla neuspokojivý výsledok, druhý súbor skúšobných kusov poskytuje uspokojivé výsledky.
 PRÍLOHA 17
 Meranie výšky segmentu a poloha bodov nárazu
 Obrázok 1
 Určenie výšky segmentu „h“
 V prípade tabule bezpečnostného zasklenia s jednoduchým zakrivením sa bude výška segmentu rovnať: h1 maximum.
 V prípade tabule bezpečnostného zasklenia s dvojitým zakrivením sa bude výška segmentu rovnať: h1 maximum + h2 maximum.
 Obrázok 2
 Predpísané body nárazu pre čelné sklá
 Obrázky 3a, 3b a 3c
 Predpísané body nárazu pre tabule z rovnomerne tvrdeného skla
 Obrázok 3a
 Panel plochého skla
 Obrázok 3b
 Panel plochého skla
 Obrázok 3c
 Panel zakriveného skla
 Body „2“ zobrazené na obrázkoch 3a, 3b a 3c predstavujú príklady umiestnenia pre bod „2“ predpísaný v prílohe 5 bode 2.5.
 PRÍLOHA 18
 Postup na určenie skúšobných oblastí na čelných sklách vozidiel vo vzťahu k bodom „V“
 1. POLOHA BODOV „V“
 1.1. Poloha bodov „V“ vo vzťahu k bodu „R“ (pozri prílohu 19 k tomuto predpisu) vyznačená súradnicami X, Y a Z v trojrozmernom referenčnom systéme je uvedená v tabuľkách 1 a 2.
 1.2. Tabuľka 1 udáva základné súradnice pre konštrukčný uhol operadla sedadla 25°. Kladný smer súradníc je znázornený na obrázku 3 tejto prílohy.
 Tabuľka 1
 Bod „V“
 a
 b
 c (d)
 V1
 68 mm
 –5 mm
 665 mm
 V2
 68 mm
 –5 mm
 589 mm
 1.3. Korekcia pre konštrukčné uhly operadla sedadla iné ako 25°
 1.3.1.
 Tabuľka 2 udáva ďalšie korekcie, ktoré sa majú vykonať v prípade súradníc X a Z každého bodu „V“, ak nie je konštrukčný uhol operadla sedadla 25°. Kladný smer súradníc je znázornený na obrázku 3 tejto prílohy.
 Tabuľka 2
 Uhol operadla sedadla
 (v °)
 Horizontálne súradnice
 X
 Vertikálne súradnice
 Z
 5
 – 186 mm
 28 mm
 6
 – 176 mm
 27 mm
 7
 – 167 mm
 27 mm
 8
 – 157 mm
 26 mm
 9
 – 147 mm
 26 mm
 10
 – 137 mm
 25 mm
 11
 – 128 mm
 24 mm
 12
 – 118 mm
 23 mm
 13
 – 109 mm
 22 mm
 14
 –99 mm
 21 mm
 15
 –90 mm
 20 mm
 16
 –81 mm
 18 mm
 17
 –71 mm
 17 mm
 18
 –62 mm
 15 mm
 19
 –53 mm
 13 mm
 20
 –44 mm
 11 mm
 21
 –35 mm
 9 mm
 22
 –26 mm
 7 mm
 23
 –17 mm
 5 mm
 24
 –9 mm
 2 mm
 25
 0 mm
 0 mm
 26
 9 mm
 –3 mm
 27
 17 mm
 –5 mm
 28
 26 mm
 –8 mm
 29
 34 mm
 –11 mm
 30
 43 mm
 –14 mm
 31
 51 mm
 –17 mm
 32
 59 mm
 –21 mm
 33
 67 mm
 –24 mm
 34
 76 mm
 –28 mm
 35
 84 mm
 –31 mm
 36
 92 mm
 –35 mm
 37
 100 mm
 –39 mm
 38
 107 mm
 –43 mm
 39
 115 mm
 –47 mm
 40
 123 mm
 –52 mm
 2. SKÚŠOBNÉ OBLASTI
 2.1.
 Z bodov „V“ sa určia dve skúšobné oblasti.
 2.2.
 „Skúšobná oblasť A“ je oblasť vonkajšieho povrchu čelného skla ohraničená priesečníkom týchto štyroch rovín (pozri obrázok 1):
 a)
 roviny naklonenej smerom nahor od osi X o 3° prechádzajúcej cez bod V1 a rovnobežnej s osou Y (rovina 1);
 b)
 roviny naklonenej smerom nadol od osi X o 1° prechádzajúcej cez bod V2 a rovnobežnej s osou Y (rovina 2);
 c)
 vertikálnej roviny prechádzajúcej cez body V1 a V2 a naklonenej o 13° smerom doľava od osi X v prípade vozidiel s riadením na ľavej strane a smerom doprava v prípade vozidiel s riadením na pravej strane (rovina 3);
 d)
 vertikálnej roviny prechádzajúcej cez body V1 a V2 a naklonenej o 20° smerom doprava od osi X v prípade vozidiel s riadením na ľavej strane a smerom doľava v prípade vozidiel s riadením na pravej strane (rovina 4).
 2.3.
 „Skúšobná oblasť B“ je oblasť vonkajšieho povrchu čelného skla ohraničená priesečníkom týchto štyroch rovín:
 a)
 roviny naklonenej smerom nahor od osi X o 7° prechádzajúcej cez bod V1 a rovnobežnej s osou Y (rovina 5);
 b)
 roviny naklonenej smerom nadol od osi X o 5° prechádzajúcej cez bod V2 a rovnobežnej s osou Y (rovina 6);
 c)
 vertikálnej roviny prechádzajúcej cez body V1 a V2 a naklonenej o 17° smerom doľava od osi X v prípade vozidiel s riadením na ľavej strane a smerom doprava v prípade vozidiel s riadením na pravej strane (rovina 7);
 d)
 roviny symetrickej vzhľadom na rovinu 7 vo vzťahu k pozdĺžnej stredovej rovine vozidla (rovina 8).
 2.4.
 „Zmenšená skúšobná oblasť B“ je skúšobná oblasť B s výnimkou týchto oblastí (1) (pozri obrázky 2 a 3):
 2.4.1.
 skúšobná oblasť A vymedzená podľa bodu 2.2 rozšírená podľa bodu 9.2.2.1 prílohy 3;
 2.4.2.
 podľa uváženia výrobcu vozidla sa môže uplatňovať jeden z týchto dvoch bodov:
 2.4.2.1.
 akékoľvek nepriehľadné zatemnenie ohraničené zdola rovinou 1 a zboku rovinou 4 a oblasťou s ňou symetrickou vo vzťahu k pozdĺžnej stredovej rovine vozidla (rovina 4');
 2.4.2.2.
 akékoľvek nepriehľadné zatemnenie ohraničené zdola rovinou 1 za predpokladu, že je vpísaná do oblasti širokej 300 mm so stredom na pozdĺžnej stredovej rovine vozidla a za predpokladu, že nepriehľadné zatemnenie pod stopou roviny 5 je vpísané do oblasti ohraničenej zboku stopami rovín prechádzajúcich hranicami segmentu širokého 150 mm (2) a rovnobežných so stopami rovín 4 a 4';
 2.4.3.
 akékoľvek nepriehľadné zatemnenie ohraničené priesečníkom vonkajšieho povrchu čelného skla:
 a)
 s rovinou naklonenou smerom nadol od osi X o 4° prechádzajúcej cez bod V2 a rovnobežnej s osou Y (rovina 9);
 b)
 s rovinou 6;
 c)
 s rovinami 7 a 8 alebo s okrajom vonkajšieho povrchu čelného skla, ak priesečník roviny 6 s rovinou 7 (roviny 6 s rovinou 8) nepretína vonkajší povrch čelného skla;
 2.4.4.
 akékoľvek nepriehľadné zatemnenie ohraničené priesečníkom vonkajšieho povrchu čelného skla:
 a)
 s horizontálnou rovinou prechádzajúcou cez bod V1 (rovina 10);
 b)
 s rovinou 3 (3) ;
 c)
 s rovinou 7 (4) alebo s okrajom vonkajšieho povrchu čelného skla, ak priesečník roviny 6 s rovinou 7 (roviny 6 s rovinou 8) nepretína vonkajší povrch čelného skla;
 d)
 s rovinou 9;
 2.4.5.
 oblasť najviac 25 mm od okraja vonkajšieho povrchu čelného skla alebo od akéhokoľvek nepriehľadného zatemnenia. Táto oblasť nesmie zasahovať do rozšírenej skúšobnej oblasti A.
 2.5.
 Vymedzenie nulových bodov (pozri obrázok 3)
 Nulové body sú body ležiace v priesečníku vonkajšieho povrchu čelného skla so spojnicami vychádzajúcimi z bodov V:
 2.5.1.
 horný vertikálny nulový bod pred bodom V1 a 7° nad horizontálou (Pr1);
 2.5.2.
 dolný vertikálny nulový bod pred bodom V2 a 5° pod horizontálou (Pr2);
 2.5.3
 horizontálny nulový bod pred bodom V1 a 17° doľava (Pr3);
 2.5.4.
 tri dodatočné nulové body symetrické s bodmi vymedzenými podľa bodov 2.5.1 až 2.5.3 vo vzťahu k pozdĺžnej stredovej rovine vozidla (P'r1, P'r2, P'r3 v uvedenom poradí).
 Obrázok 1
 Skúšobná oblasť „A“ (príklad vozidla s riadením na ľavej strane)
 Obrázok 2a
 Zmenšená skúšobná oblasť „B“ (príklad vozidla s riadením na ľavej strane) – horná oblasť zatemnenia vymedzeného v bode 2.4.2.2.
 Obrázok 2b
 Zmenšená skúšobná oblasť „B“ (príklad vozidla s riadením na ľavej strane) – horná oblasť zatemnenia vymedzeného v bode 2.4.2.1.
 Obrázok 3
 Určenie nulových bodov (príklad vozidla s riadením na ľavej strane)
 (1) / Ale s prihliadnutím na skutočnosť, že nulové body vymedzené podľa bodu 2.5 sa musia nachádzať v priehľadnej oblasti.
 (2) /Meraný na vonkajšom povrchu čelného skla a na stope roviny 1.
 (3) / V prípade druhej strany čelného skla s rovinou symetrickou s rovinou 3 vo vzťahu k pozdĺžnej stredovej rovine vozidla.
 (4) /V prípade druhej strany čelného skla s rovinou 8.
 PRÍLOHA 19
 Postup na určenie bodu „H“ a skutočného uhla trupu pre polohy sedenia v motorových vozidlách
 1. ÚČEL
 Postup opísaný v tejto prílohe sa používa na určenie polohy bodu „H“ a skutočného uhla trupu pre jednu alebo viac polôh sedenia v motorovom vozidle a na overenie vzťahu meraných údajov ku konštrukčným špecifikáciám uvedeným výrobcom vozidla (1).
 2. VYMEDZENIE POJMOV
 Na účely tejto prílohy:
 2.1.
 „Referenčné údaje“ sú jedna alebo viaceré z týchto charakteristík polohy sedenia:
 2.1.1.
 bod „H“ a bod „R“ a ich vzťah;
 2.1.2.
 skutočný uhol trupu a konštrukčný uhol trupu a ich vzťah.
 2.2.
 „Trojrozmerný mechanizmus na určenie bodu H“ je zariadenie používané na určenie bodov H a skutočných uhlov trupu. Toto zariadenie je opísané v dodatku 1 k tejto prílohe.
 2.3.
 „Bod H“ je stred otáčania trupu a stehna trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H namontovaného na sedadle vozidla v súlade s postupom opísaným v bode 3. Bod H leží v strede stredovej čiary zariadenia, ktorý je medzi priezorníkmi bodu H na každej strane trojrozmerného mechanizmu. Bod H teoreticky zodpovedá bodu R (pozri tolerancie v bode 3.2.2). Len čo je bod H určený v súlade s postupom opísaným v bode 4, považuje sa za pevný vo vzťahu ku konštrukcii čalúnenia sedadla a má sa pohybovať spolu s ním pri nastavovaní sedadla.
 2.4.
 „Bod R“ alebo „referenčný bod sedenia“ je konštrukčný bod vymedzený výrobcom vozidla pre každú polohu sedenia a určený vo vzťahu k trojrozmernému referenčnému systému.
 2.5.
 „Čiara trupu“ je stredová čiara sondy trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H s tyčou v úplne zadnej polohe.
 2.6.
 „Skutočný uhol trupu“ je uhol meraný medzi vertikálnou čiarou prechádzajúcou bodom H a čiarou trupu s použitím kvadrantu uhla chrbta na trojrozmernom mechanizme. Skutočný uhol trupu teoreticky zodpovedá konštrukčnému uhlu trupu (pozri tolerancie v bode 3.2.2).
 2.7.
 „Konštrukčný uhol trupu“ je uhol medzi vertikálnou čiarou prechádzajúcou bodom R a čiarou trupu v polohe, ktorá zodpovedá konštrukčnej polohe operadla sedadla špecifikovanej výrobcom vozidla.
 2.8.
 „Stredová rovina cestujúceho“ je stredová rovina trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H umiestnená v každej určenej polohe sedenia; je reprezentovaná súradnicou bodu H na osi Y. V prípade individuálnych sedadiel sa stredová rovina sedadla zhoduje so stredovou rovinou cestujúceho. Pre ostatné sedadlá špecifikuje stredovú rovinu cestujúceho výrobca.
 2.9.
 „Trojrozmerný referenčný systém“ je systém opísaný v dodatku 2 k tejto prílohe.
 2.10.
 „Východiskové značky“ sú fyzické body (otvory, plochy, značky alebo zárezy) na karosérii vozidla vymedzené výrobcom.
 2.11.
 „Meracia poloha vozidla“ je poloha vozidla určená súradnicami východiskových značiek v trojrozmernom referenčnom systéme.
 3. POŽIADAVKY
 3.1. Predkladanie údajov
 Pre každú polohu sedenia, kde sa vyžadujú referenčné údaje na preukázanie zhody s ustanoveniami tohto predpisu, sa vo forme uvedenej v dodatku 3 k tejto prílohe predkladajú všetky nasledujúce údaje alebo ich adekvátna časť:
 3.1.1.
 súradnice bodu R vo vzťahu k trojrozmernému referenčnému systému;
 3.1.2.
 konštrukčný uhol trupu;
 3.1.3.
 všetky indikácie potrebné na nastavenie sedadla (ak je nastaviteľné) do meracej polohy uvedenej v bode 4.3.
 3.2. Vzťah medzi nameranými hodnotami a konštrukčnými špecifikáciami
 3.2.1.
 Súradnice bodu H a hodnota skutočného uhla trupu získané postupom uvedeným v bode 4 sa porovnávajú príslušne so súradnicami bodu R a hodnotou konštrukčného uhla trupu uvedenou výrobcom vozidla.
 3.2.2.
 Vzájomné polohy bodu R a bodu H a vzťah medzi konštrukčným uhlom trupu a skutočným uhlom trupu sa považujú za vyhovujúce pre danú polohu sedenia, ak bod H určený svojimi súradnicami leží vnútri štvorca so stranou 50 mm s horizontálnymi a vertikálnymi stranami, ktorého uhlopriečky sa pretínajú v bode R, a ak je skutočný uhol trupu v rozmedzí 5° konštrukčného uhla trupu.
 3.2.3.
 Ak sú tieto podmienky splnené, bod R a konštrukčný uhol trupu sa použijú na preukázanie súladu s ustanoveniami tohto predpisu.
 3.2.4.
 Ak bod H alebo skutočný uhol trupu nespĺňajú požiadavky uvedené v bode 3.2.2, bod H a skutočný uhol trupu sa určia ešte dvakrát (spolu trikrát). Ak výsledky dvoch z týchto troch operácií spĺňajú požiadavky, uplatňujú sa podmienky uvedené v bode 3.2.3.
 3.2.5.
 Ak výsledky aspoň dvoch z troch operácií opísaných v bode 3.2.4 nespĺňajú požiadavky uvedené v bode 3.2.2 alebo ak sa overenie nemôže uskutočniť, pretože výrobca vozidla neposkytol informácie týkajúce sa polohy bodu R alebo konštrukčného uhla trupu, použije sa ťažisko troch nameraných bodov alebo aritmetický priemer troch nameraných uhlov, ktoré sa považujú za uplatniteľné vo všetkých prípadoch, keď sa v tomto predpise odkazuje na bod R alebo konštrukčný uhol trupu.
 4. POSTUP NA URČENIE BODU H A SKUTOČNÉHO UHLU TRUPU
 4.1.
 Vozidlo sa podľa uváženia výrobcu predkondicionuje pri teplote 20 °C ± 10 °C s cieľom zabezpečiť, aby materiál sedadla dosiahol izbovú teplotu. Ak sedadlo, ktoré sa má skontrolovať, nebolo nikdy použité, na sedadlo sa dvakrát na jednu minútu posadí osoba alebo zariadenie s hmotnosťou 70 až 80 kg, aby sa ohla sedacia časť aj operadlo sedadla. Na žiadosť výrobcu zostanú všetky zostavy sedadiel nezaťažené minimálne 30 minút pred montážou trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H.
 4.2.
 Vozidlo musí byť v meracej polohe vymedzenej v bode 2.11.
 4.3.
 Sedadlo, ak je nastaviteľné, sa najprv nastaví do najzadnejšej normálnej polohy na riadenie alebo na jazdu podľa údajov výrobcu vozidla, pričom sa berie do úvahy len pozdĺžne nastavenie sedadla s vylúčením posunu sedadla používaného na iné účely, ako sú normálne polohy na riadenie alebo jazdu. Ak existujú iné spôsoby nastavenia sedadla (vertikálne, uhlové, nastavenie operadla sedadla atď.), tieto sa nastavia do polohy špecifikovanej výrobcom vozidla. Pri zavesených sedadlách sa napevno zafixuje vertikálna poloha tak, aby zodpovedala normálnej polohe pri riadení špecifikovanej výrobcom.
 4.4.
 Oblasť polohy sedenia, ktorá je v kontakte s trojrozmerným mechanizmom na určenie bodu H, je prikrytá bavlnenou tkaninou dostatočného rozmeru a vhodnej štruktúry opísanou ako hladká bavlnená tkanina s 18,9 vláken na cm2 a vážiaca 0,228 kg/m2 alebo pletená alebo netkaná tkanina s rovnocennými vlastnosťami. Ak skúška prebieha na sedadle mimo vozidla, podlaha, na ktorej je sedadlo umiestnené, má tie isté základné charakteristiky (2) ako podlaha vozidla, na ktorej sa má sedadlo používať.
 4.5.
 Zostava sedacej a chrbtovej časti trojrozmerného mechanizmu sa umiestni tak, aby stredová rovina cestujúceho (SRC) bola totožná so stredovou rovinou trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H. Na žiadosť výrobcu môže byť trojrozmerný mechanizmus posunutý smerom dovnútra vzhľadom na SRC, ak je trojrozmerný mechanizmus umiestnený tak ďaleko smerom von, že okraj sedadla nedovolí vyrovnanie mechanizmu.
 4.6.
 Pripevnite zostavy chodidla a dolnej časti nohy k zostave sedacej panvy buď jednotlivo alebo pomocou zostavy T-tyče a dolnej časti nohy. Čiara prechádzajúca priezorníkmi bodu H je rovnobežná so základňou a kolmá na pozdĺžnu stredovú rovinu sedadla.
 4.7.
 Poloha chodidiel a nôh trojrozmerného mechanizmu sa nastaví takto:
 4.7.1.
 Sedadlo vodiča a predné krajné sedadlo cestujúceho
 4.7.1.1.
 Obidve zostavy chodidiel a nôh sa posunú dopredu tak, že chodidlá zaujmú, ak je to potrebné, prirodzenú polohu na podlahe medzi ovládacími pedálmi. Ak je to možné, ľavé chodidlo sa umiestni približne v tej istej vzdialenosti vľavo od stredovej roviny trojrozmerného mechanizmu, ako je pravé chodidlo nohy umiestnenej vpravo. Vodováha na overenie priečnej orientácie trojrozmerného mechanizmu sa uvedie do horizontálnej polohy prestavením sedacej panvy, ak je to potrebné, alebo nastavením zostáv chodidiel a nôh smerom dozadu. Čiara prechádzajúca priezorníkmi bodu H sa ponechá kolmá na pozdĺžnu stredovú rovinu sedadla.
 4.7.1.2.
 Ak sa ľavá noha nemôže udržať v polohe rovnobežnej s pravou nohou a ľavé chodidlo sa nemôže podoprieť konštrukciou podlahy, posúvajte ľavé chodidlo dovtedy, kým nie je podoprené. Vyrovnanie priezorníkov sa zachová.
 4.7.2.
 Krajné zadné sedadlá
 Pri zadných alebo pomocných sedadlách sa nohy umiestnia tak, ako určil výrobca. Ak potom chodidlá spočívajú na častiach podlahy v rozdielnych výškach, chodidlo, ktoré ako prvé príde do kontaktu s predným sedadlom, slúži ako referenčné a druhé chodidlo sa nastaví tak, aby vodováha udávajúca priečnu orientáciu sedacej časti zariadenia ukazovala horizontálnu polohu.
 4.7.3.
 Ostatné sedadlá
 Treba sa riadiť všeobecným postupom uvedeným v bode 4.7.1, s tým rozdielom, že chodidlo sa umiestni tak, ako to určil výrobca vozidla.
 4.8.
 Nasaďte holenné a stehenné závažie a vyrovnajte sa trojrozmerný mechanizmus.
 4.9.
 Nakloňte chrbtovú panvu dopredu proti prednej zarážke a odtiahnite trojrozmerný mechanizmus od operadla sedadla pomocou T-tyče. Znovu umiestnite trojrozmerný mechanizmus na sedadlo jednou z nasledujúcich metód:
 4.9.1.
 Ak má trojrozmerný mechanizmus tendenciu kĺzania dozadu, použite nasledujúci postup: nechajte mechanizmus skĺznuť dozadu, až kým už nie je potrebné vyvíjať horizontálne zadržiavajúce zaťaženie na T-tyč, t. j. až sa sedacia panva nedotkne operadla sedadla. V prípade potreby upravte polohu dolnej časti nohy.
 4.9.2.
 Ak trojrozmerný mechanizmus nemá tendenciu kĺzania dozadu, použite nasledujúci postup: posuňte trojrozmerný mechanizmus dozadu pôsobením horizontálneho zaťaženia na T-tyč smerom dozadu, pokiaľ sa sedacia panva nedotkne operadla sedadla (pozri obrázok 2 dodatku 1 k tejto prílohe).
 4.10.
 Na zostavu chrbtovej časti a panvy trojrozmerného mechanizmu v priesečníku kvadrantu bedrového uhla a puzdra T-tyče použite zaťaženie 100 ±10 N. Smer pôsobenia zaťaženia sa udržiava pozdĺž čiary prechádzajúcej uvedeným priesečníkom k bodu tesne nad puzdrom stehennej tyče (pozri obrázok 2 dodatku 1 k tejto prílohe). Potom chrbtovú panvu opatrne vráťte na operadlo sedadla. Počas tejto poslednej časti postupu sa dbá na to, aby sa zabránilo skĺznutiu trojrozmerného mechanizmu smerom dopredu.
 4.11.
 Nasaďte pravé a ľavé závažie sedacej časti a potom striedavo osem závaží trupu. Udržujte vodorovnú polohu trojrozmerného mechanizmu.
 4.12.
 Chrbtovú panvu sklopte dopredu, aby sa uvoľnilo napätie na operadle sedadla. Trojrozmerným mechanizmom kývte zo strany na stranu v rozsahu 10° (5° na každú stranu od vertikálnej stredovej roviny) počas troch úplných cyklov, aby došlo k uvoľneniu akéhokoľvek nahromadeného trenia medzi mechanizmom a sedadlom.
 Počas kývania môže mať T-tyč trojrozmerného mechanizmu tendenciu k odklonu od určeného horizontálneho a vertikálneho nastavenia. T-tyč musí byť preto počas kývavých pohybov pridržaná s použitím primeraného bočného zaťaženia. Je potrebné dbať na to, aby pri držaní T-tyče a kývaní mechanizmom bolo zabezpečené, že nebudú neúmyselne vnášané vonkajšie sily vo vertikálnom smere alebo v smere dopredu-dozadu.
 Chodidlá trojrozmerného mechanizmu sa nemajú pri tomto kroku pridržiavať ani držať. Ak chodidlá zmenia polohu, mali by sa v tejto polohe na chvíľu ponechať.
 Chrbtovú panvu opatrne vráťte na operadlo sedadla a skontrolujte, či sú obe vodováhy v nulovej polohe. Ak došlo počas kývavých pohybov trojrozmerného mechanizmu k akémukoľvek posunu chodidiel, musia byť znovu uvedené do polohy takto:
 striedavo zdvihnite každé chodidlo nad podlahu o najmenšiu nevyhnutnú mieru, až kým už nedochádza k žiadnemu dodatočnému pohybu chodidla. Počas tohto zdvíhania sa chodidlá môžu otáčať; nemá sa na ne aplikovať žiadne predné alebo bočné zaťaženie. Keď sa každé chodidlo vráti späť do svojej dolnej polohy, päta má byť v kontakte s konštrukciou určenou na tento účel.
 Skontrolujte nulovú polohu na bočnej vodováhe; ak je to potrebné, použite bočné zaťaženie v hornej časti chrbtovej panvy tak, aby bola vyrovnaná sedacia panva trojrozmerného mechanizmu na sedadle.
 4.13.
 Pri držaní T-tyče proti skĺznutiu trojrozmerného mechanizmu dopredu po sedacej časti sedadla sa postupuje takto:
 a)
 vráťte chrbtovú panvu na operadlo sedadla;
 b)
 na chrbtovú uhlovú tyč približne v strede závažia trupu striedavo pôsobte vodorovným zadným zaťažením nepresahujúcim 25 N, až kým kvadrant bedrového uhla neukáže, že sa po uvoľnení zaťaženia dosiahla stabilná poloha. Malo by sa dbať na to, aby bolo zabezpečené, že na trojrozmerný mechanizmus nebude pôsobiť žiadne vonkajšie dolné alebo bočné zaťaženie. Ak je potrebné iné nastavenie úrovne trojrozmerného mechanizmu, natočte chrbtovú panvu dopredu, znova vykonajte vyrovnanie a opakujte postup podľa bodu 4.12.
 4.14.
 Vykonajte všetky merania:
 4.14.1.
 súradnice bodu H sa merajú vzhľadom na trojrozmerný referenčný systém.
 4.14.2.
 Skutočný uhol trupu sa odčíta na kvadrante chrbtového uhla trojrozmerného mechanizmu sondou v úplne zadnej polohe.
 4.15.
 Ak sa vyžaduje opätovná montáž trojrozmerného mechanizmu, zostava sedadiel zostane nezaťažená aspoň 30 minút pred opätovnou montážou. Trojrozmerný mechanizmus nesmie byť zaťažený na zostave sedadla dlhšie, ako je čas potrebný na vykonanie skúšky.
 4.16.
 Ak sa sedadlá v tom istom rade môžu považovať za podobné (lavicové sedadlo, identické sedadlá atď.), určí sa len jeden bod H a jeden skutočný uhol trupu pre každý rad sedadiel, pričom trojrozmerný mechanizmus opísaný v dodatku 1 k tejto prílohe je usadený na mieste, ktoré sa považuje pre tento rad za reprezentatívne. Týmto miestom je:
 4.16.1.
 v prípade predného radu sedadlo vodiča;
 4.16.2.
 v prípade zadného radu alebo radov krajné sedadlo.
 (1) Ak nemôže byť v ktorejkoľvek polohe sedenie iné ako na predných sedadlách, určený bod „H“ s použitím trojrozmerného mechanizmu alebo postupov sa môže, podľa uváženia príslušného orgánu, brať ako referenčný bod „R“ udaný výrobcom.
 (2) Uhol sklonu, rozdiely vo výške montáže sedadla, štruktúra povrchu atď.
 DODATOK 1
 Opis trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H
 (1)
 (trojrozmerný mechanizmus)
 1. CHRBTOVÁ PANVA A SEDACIA PANVA
 Chrbtová panva a sedacia panva sú skonštruované z vystuženého plastu a kovu; simulujú ľudský trup a stehná a sú mechanicky zavesené v bode H. K sonde zavesenej v bode H je pripojený kvadrant na meranie skutočného uhla trupu. Nastaviteľná stehenná tyč pripojená k sedacej panve určuje stredovú čiaru stehna a slúži ako základná čiara pre kvadrant bedrového uhla.
 2. PRVKY TELA A NOHY
 Segmenty dolnej časti nohy sú pripojené k zostave sedacej panvy pri T-tyči spájajúcej kolená, ktorá je bočným predĺžením nastaviteľnej stehennej tyče. Kvadranty sú zabudované do segmentov dolnej časti nohy na meranie uhlov kolena. Zostavy obuvi a chodidla sú kalibrované na meranie uhla chodidla. Dve vodováhy orientujú zariadenie v priestore. Závažia prvkov tela sú umiestnené v príslušných ťažiskách, aby bolo vyvolané zaťaženie sedadla zodpovedajúce mužovi s hmotnosťou 76 kg. Všetky spoje trojrozmerného mechanizmu by mali byť kontrolované, či sú voľne pohyblivé bez viditeľného trenia.
 Obrázok 1
 Označenie komponentov trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H
 Obrázok 2
 Rozmery komponentov trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H a rozloženie zaťaženia
 (1) Údaje o konštrukcii trojrozmerného mechanizmu na určenie bodu H poskytuje spoločnosť Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvánia 15096, Spojené štáty americké.
 Mechanizmus zodpovedá mechanizmu opísanému v norme ISO 6549-1980.
 DODATOK 2
 TROJROZMERNÝ REFERENČNÝ SYSTÉM
 1.
 Trojrozmerný referenčný systém je vymedzený troma ortogonálnymi rovinami, ktoré určil výrobca vozidla (pozri obrázok) (1).
 2.
 Meraciu polohu vozidla určuje umiestnenie vozidla na nosnej ploche tak, aby súradnice východiskových značiek zodpovedali hodnotám uvedeným výrobcom.
 3.
 Súradnice bodu R a bodu H sú určené vzhľadom na východiskové značky vymedzené výrobcom vozidla.
 Obrázok
 Trojrozmerný referenčný systém
 (1) Referenčný systém zodpovedá norme ISO 4130 - 1978
 DODATOK 3
 REFERENČNÉ ÚDAJE TÝKAJÚCE SA POLÔH SEDENIA
 1. KÓDOVANIE REFERENČNÝCH ÚDAJOV
 Referenčné údaje sa zaznamenávajú za sebou pre každú polohu sedenia. Polohy sedenia sú identifikované kódmi pozostávajúcimi z dvoch znakov. Prvý znak je arabská číslica, ktorá označuje rad sedadiel počítajúc od prednej k zadnej časti vozidla. Druhý znak je veľké písmeno, ktoré označuje umiestnenie polohy sedenia v rade pri pohľade v smere pohybu vozidla dopredu; používajú sa tieto písmená:
 L = vľavo,
 C = uprostred,
 R = vpravo.
 2. OPIS MERACEJ POLOHY VOZIDLA
 2.1. Súradnice východiskových značiek
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. ZOZNAM REFERENČNÝCH ÚDAJOV
 3.1. Poloha sedenia: ...
 3.1.1. Súradnice bodu R:
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Konštrukčný uhol trupu: ...
 3.1.3. Špecifikácie pre nastavenie sedadla (1)
 horizontálne: ...
 vertikálne: ...
 uhlové: ...
 uhol trupu: ...
 Poznámka:
 Zoznam referenčných údajov pre ďalšie polohy sedenia je uvedený v bodoch 3.2, 3.3 atď.
 (1) Nehodiace sa prečiarknuť.
 PRÍLOHA 20
 KONTROLY ZHODY VÝROBY
 1. VYMEDZENIE POJMOV
 Na účely tejto prílohy:
 1.1.
 „typ výrobku“ sú všetky sklené tabule s tými istými hlavnými charakteristikami;
 1.2.
 „trieda hrúbky“ sú všetky sklené tabule, ktorých zložkové časti majú tú istú hrúbku v rámci povolených tolerancií;
 1.3.
 „výrobná jednotka“ sú všetky výrobné zariadenia pre jeden alebo niekoľko typov sklených tabúľ zriadené na tom istom mieste; môže zahŕňať niekoľko výrobných liniek;
 1.4.
 „zmena“ je doba výroby realizovanej tou istou výrobnou linkou počas denných pracovných hodín;
 1.5.
 „výrobný cyklus“ je nepretržitá doba výroby toho istého typu výrobku na rovnakej výrobnej linke;
 1.6.
 „Ps“ je počet sklených tabúľ toho istého typu výrobku vyrobených na tej istej zmene;
 1.7.
 „Pr“ je počet sklených tabúľ toho istého typu výrobku vyrobených počas výrobného cyklu.
 2. SKÚŠKY
 Sklené tabule sa musia podrobiť týmto skúškam:
 2.1. Čelné sklá z tvrdeného skla
 2.1.1.
 Skúška trieštivosti v súlade s požiadavkami prílohy 4 bodu 2.
 2.1.2.
 Meranie priepustnosti svetla v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.1.
 2.1.3.
 Skúška optického skreslenia v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.2.
 2.1.4.
 Skúška oddelenia sekundárneho obrazu v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.3.
 2.2. Rovnomerne tvrdené sklené tabule
 2.2.1.
 Skúška trieštivosti v súlade s požiadavkami prílohy 5 bodu 2.
 2.2.2.
 Meranie priepustnosti svetla v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.1.
 2.2.3.
 V prípade sklených tabúľ používaných ako čelné sklá:
 2.2.3.1.
 Skúška optického skreslenia v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.2.
 2.2.3.2.
 Skúška oddelenia sekundárneho obrazu v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.3.
 2.3. Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla a skloplastové čelné sklá
 2.3.1.
 Skúška s maketou hlavy v súlade s požiadavkami prílohy 6 bodu 3.
 2.3.2.
 Skúška s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g v súlade s požiadavkami prílohy 6 bodu 4.2 a prílohy 3 bodu 2.2.
 2.3.3.
 Skúška odolnosti voči vysokej teplote v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 5.
 2.3.4.
 Meranie priepustnosti svetla v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.1.
 2.3.5.
 Skúška optického skreslenia v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.2.
 2.3.6.
 Skúška oddelenia sekundárneho obrazu v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.3.
 2.3.7.
 Iba v prípade skloplastových čelných skiel:
 2.3.7.1.
 Skúška odolnosti voči abrázii v súlade s požiadavkami prílohy 9 bodu 2.1.
 2.3.7.2.
 Skúška odolnosti voči vlhkosti v súlade s požiadavkami prílohy 9 bodu 3.
 2.3.7.3.
 Skúška odolnosti voči chemickým látkam v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 11.2.1.
 2.4. Tabule z obyčajného vrstveného skla a skloplastové tabule iné ako čelné sklá
 2.4.1.
 Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g v súlade s požiadavkami prílohy 7 bodu 4.
 2.4.2.
 Skúška odolnosti voči vysokej teplote v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 5.
 2.4.3.
 Meranie priepustnosti svetla v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.1.
 2.4.4.
 Iba v prípade skloplastových tabúľ:
 2.4.4.1.
 Skúška odolnosti voči abrázii v súlade s požiadavkami prílohy 9 bodu 2.1.
 2.4.4.2.
 Skúška odolnosti voči vlhkosti v súlade s požiadavkami prílohy 9 bodu 3.
 2.4.4.3.
 Skúška odolnosti voči chemickým látkam v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 11.2.1.
 2.4.5.
 Uvedené ustanovenia sa považujú za splnené vtedy, ak boli príslušné skúšky vykonané na čelnom skle rovnakého zloženia.
 2.5. Čelné sklá z upraveného vrstveného skla
 2.5.1.
 Popri skúškach predpísaných v bode 2.3 tejto prílohy sa vykonáva skúška trieštivosti v súlade s požiadavkami prílohy 8 bodu 4.
 2.6. Sklené tabule pokryté vrstvou plastového materiálu
 Popri skúškach predpísaných v rôznych bodoch tejto prílohy sa vykonávajú tieto skúšky:
 2.6.1.
 Skúška odolnosti voči abrázii v súlade s požiadavkami prílohy 9 bodu 2.1.
 2.6.2.
 Skúška odolnosti voči vlhkosti v súlade s požiadavkami prílohy 9 bodu 3.
 2.6.3.
 Skúška odolnosti voči chemickým látkam v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 11.2.1.
 2.7. Jednotky s dvojitým zasklením
 2.7.1.
 Skúšky, ktoré sa majú vykonať, sú uvedené v tejto prílohe pre každú sklenú tabuľu tvoriacu jednotku s dvojitým zasklením, s rovnakou frekvenciou a v súlade s rovnakými požiadavkami.
 2.7.2.
 V prípade jednotiek s dvojitým zasklením sa meranie priepustnosti svetla vykonáva v súlade s požiadavkami prílohy 3 bodu 9.1.
 2.8. Pevné plastové tabule iné ako čelné sklá
 2.8.1.
 Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g v súlade s prílohou 14 bodom 5.
 2.8.2.
 Meranie priepustnosti svetla v súlade s prílohou 3 bodom 9.1.
 2.8.3.
 Skúška odolnosti voči abrázii v súlade s prílohou 14 bodom 6.1.
 2.8.4.
 Skúška priečnym rezom v súlade s prílohou 14 bodom 6.3.
 Poznámka: Skúška uvedená v bode 2.8.2 sa uplatňuje iba vtedy, ak sa má zasklenie použiť v mieste vyžadovanom pre výhľad vodiča.
 Skúška uvedená v bode 2.8.4 sa vykonáva na vzorkách, ktoré neboli podrobené skúške v súlade s bodom 6.2 prílohy 14.
 2.8.5.
 Skúška odolnosti voči chemickým látkam v súlade s prílohou 3 bodom 11.
 2.9. Pružné plastové tabule iné ako čelné sklá
 2.9.1.
 Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g v súlade s prílohou 15 bodom 4.
 2.9.2.
 Meranie priepustnosti svetla v súlade s prílohou 3 bodom 9.1.
 Poznámka: Skúška uvedená v bode 2.9.2 sa uplatňuje iba vtedy, ak sa má zasklenie použiť v mieste vyžadovanom pre výhľad vodiča.
 2.9.3.
 Skúška odolnosti voči chemickým látkam v súlade s prílohou 3 bodom 11.2.1.
 2.10. Pevné plastové jednotky s dvojitým zasklením
 2.10.1.
 Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g v súlade s prílohou 16 bodom 5.
 2.10.2.
 Meranie priepustnosti svetla v súlade s prílohou 3 bodom 9.1.
 Poznámka: Skúška uvedená v bode 2.10.2 sa uplatňuje iba vtedy, ak sa má zasklenie použiť v mieste vyžadovanom pre výhľad vodiča.
 2.10.3.
 Skúška odolnosti voči chemickým látkam v súlade s prílohou 3 bodom 11.
 3. FREKVENCIA SKÚŠOK A VÝSLEDKY
 3.1. Skúška trieštivosti
 3.1.1. Skúšky
 3.1.1.1.
 Prvá séria skúšok spočívajúca v rozbití v každom bode nárazu špecifikovaná týmto predpisom sa vykonáva na začiatku výroby každého nového typu sklenej tabule s cieľom určiť bod najväčšieho zlomu. Výsledky skúšok sa zaznamenajú.
 V prípade čelných skiel z tvrdeného skla sa však prvá séria skúšok vykoná iba v prípade, ak ročná výroba tohto typu sklenej tabule prekročí 200 jednotiek.
 3.1.1.2.
 Počas výrobného cyklu sa vykoná kontrolná skúška s použitím bodu zlomu určeného v bode 3.1.1.1.
 3.1.1.3.
 Na začiatku každého výrobného cyklu alebo po zmene farby sa vykonáva kontrola.
 3.1.1.4.
 Počas výrobného cyklu sa kontrolné skúšky vykonávajú pri tejto minimálnej frekvencii:
 Čelné sklá z tvrdeného skla
 Tvrdené sklené tabule iné ako čelné sklá
 Čelné sklá z upraveného vrstveného skla
 Ps ≤200: jeden zlom za výrobný cyklus
 Pr ≤ 500: jedna za zmenu
 0,1 percenta za typ
 Ps > 200: jeden zlom každé štyri hodiny výroby
 Pr > 500: dve za zmenu
 3.1.1.5.
 Na konci výrobného cyklu sa vykoná kontrolná skúška na jednej z posledných vyrobených sklených tabúľ.
 3.1.1.6.
 V prípade Pr < 20 sa vykoná za každý výrobný cyklus iba jedna skúška trieštivosti.
 3.1.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa zaznamenajú vrátane výsledkov bez trvalého zaznamenávania charakteru trieštivosti.
 Okrem toho sa skúška s trvalým zaznamenaním charakteru fragmentácie vykoná raz za zmenu s výnimkou Pr ≤ 500. V tomto poslednom prípade sa vykoná za výrobný cyklus len jedna skúška s trvalým zaznamenaním charakteru fragmentácie.
 3.2. Skúška s maketou hlavy
 3.2.1. Skúšky
 Táto skúška sa vykoná na vzorkách predstavujúcich aspoň 0,5 percenta dennej výroby čelných skiel z vrstveného skla na jednej výrobnej linke. skúša sa maximálne 15 čelných skiel denne.
 Výber vzoriek musí predstavovať výrobu rôznych typov čelných skiel.
 So súhlasom správneho orgánu sa môžu tieto skúšky prípadne nahradiť skúškou s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g (pozri bod 3.3 ďalej). Správanie sa počas nárazu hlavy je v každom prípade potrebné skontrolovať pre každú triedu hrúbky aspoň pre na dvoch vzorkách ročne.
 3.2.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia zaznamenať.
 3.3. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 2 260 g
 3.3.1. Skúšky
 Minimálna frekvencia kontroly je jedna úplná skúška jedenkrát za mesiac pre každú triedu hrúbky.
 3.3.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia zaznamenať.
 3.4. Skúška s použitím gule s hmotnosťou 227 g
 3.4.1. Skúšky
 Zo vzoriek sa vyrežú skúšobné kusy. Z praktických dôvodov sa však skúšky môžu vykonávať na hotových výrobkoch alebo na ich častiach.
 Kontrola sa musí vykonať na vzorkách predstavujúcich aspoň 0,5 percenta výroby za jednu zmenu pri maximálnom počte 10 vzoriek za deň.
 3.4.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia zaznamenať.
 3.5. Skúška odolnosti voči vysokej teplote
 3.5.1. Skúšky
 Zo vzoriek sa vyrežú skúšobné kusy. Z praktických dôvodov sa však skúšky môžu vykonávať na hotových výrobkoch alebo na ich častiach. Tie sa vyberú tak, aby boli všetky medzivrstvy skúšané úmerne ich používaniu.
 Kontrola sa musí vykonať minimálne na troch vzorkách pre každú farbu medzivrstvy odobratej z dennej výroby.
 3.5.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia zaznamenať.
 3.6. Priepustnosť svetla
 3.6.1. Skúšky
 Skúške sa podrobia reprezentatívne vzorky tónovaných hotových výrobkov.
 Kontrola sa musí vykonať minimálne na začiatku každého výrobného cyklu, ak nastane akákoľvek zmena v charakteristikách zsklievacej tabule, ktorá má vplyv na výsledky skúšky.
 Čelné sklá a iné zasklievacie tabule, ktoré majú bežnú priepustnosť svetla zmeranú počas typového schvaľovania najmenej 75 percent, a sklené tabule, ktorých symbol je V, (pozri bod 5.5.2 tohto predpisu) sú vyňaté z tejto skúšky.
 V prípade tabúľ z tvrdeného skla môže osvedčenie o zhode s vyššie uvedenými požiadavkami prípadne predložiť dodávateľ skla.
 3.6.2. Výsledky
 Hodnota bežnej priepustnosti svetla sa musí zaznamenať. Okrem toho v prípade čelných skiel s nepriehľadným zatemnením sa musí overiť z výkresov uvedených v bode 3.2.1.2.2.4 tohto predpisu, že takéto pásy sú mimo skúšobnej oblasti B alebo zóny i podľa kategórie vozidla, pre ktorú je čelné sklo určené. Každé nepriehľadné zatemnenie musí byť v súlade s ustanoveniami v prílohe 18.
 3.7. Optické skreslenie a oddelenie sekundárneho obrazu
 3.7.1. Skúšky
 Každé čelné sklo sa musí skontrolovať z hľadiska vizuálnych defektov. Okrem toho sa s použitím metód špecifikovaných v tomto predpise alebo akejkoľvek metódy poskytujúcej podobné výsledky musia vykonať merania v rôznych oblastiach výhľadu s týmito minimálnymi frekvenciami:
 ak Ps ≤ 200, jedna vzorka za zmenu,
 alebo ak Ps > 200, dve vzorky za zmenu,
 alebo 1 percento celkovej výroby tak, aby boli vybraté vzorky reprezentatívne pre celú výrobu.
 3.7.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia zaznamenať.
 3.8. Skúška odolnosti voči abrázii
 3.8.1. Skúšky
 Tejto skúške sa podrobia iba tabule s plastovým povrchom, skloplastové tabule a plastové zasklievacie tabule. Musí sa vykonať minimálne jedna kontrola mesačne pre každý typ plastového povrchu alebo plastového materiálu.
 3.8.2. Výsledky
 Musí sa zaznamenať meranie rozptylu svetla.
 3.9. Skúška odolnosti voči vlhkosti
 3.9.1. Skúšky
 Tejto skúške sa podrobia iba tabule s plastovým povrchom a skloplastové zasklievacie tabule. Musí sa vykonať minimálne jedna kontrola mesačne pre každý typ plastového povrchu alebo plastového materiálu.
 3.9.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia zaznamenať.
 3.10. Skúška odolnosti voči chemickým látkam
 3.10.1. Skúšky
 Tejto skúške sa podrobia iba tabule s plastovým povrchom, skloplastové tabule a plastové zasklievacie tabule. Musí sa vykonať minimálne jedna kontrola mesačne pre každý typ plastového povrchu alebo plastového materiálu.
 3.10.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia zaznamenať.
 3.11. Skúška priečnym rezom
 3.11.1. Skúšky
 Tejto skúške sa podrobí iba pevné plastové zasklenie s vrstvou odolnou voči abrázii. Musí sa vykonať minimálne jedna kontrola týždenne pre každý typ plastového materiálu a jeho povrchovej vrstvy na vzorkách, ktoré boli podrobené skúške odolnosti voči simulovanému zvetrávaniu (príloha 14 bod 6.2).
 Skúška na zvetraných vzorkách sa vykonáva každé 3 mesiace.
 3.11.2. Výsledky
 Všetky výsledky sa musia sa zaznamenať.
 PRÍLOHA 21
 Ustanovenia týkajúce sa montáže bezpečnostného zasklenia na vozidlá
 1. ROZSAH PÔSOBNOSTI
 V tejto prílohe sa stanovujú ustanovenia týkajúce sa montáže bezpečnostného zasklenia vo vozidlách kategórií M, N a O (1) s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň bezpečnosti cestujúcich, a najmä poskytnúť vodičovi vysoký stupeň výhľadu vo všetkých podmienkach cestnej premávky, a to nielen výhľadu dopredu, ale aj dozadu a po bokoch.
 Táto príloha sa nevzťahuje na pancierové vozidlá vymedzené v bode 2.3.
 2. VYMEDZENIE POJMOV
 Na účely tejto prílohy:
 2.1.
 „vozidlo“ je motorové vozidlo a jeho príves určené na použitie na ceste, ktoré má aspoň štyri kolesá a ktorého maximálna konštrukčná rýchlosť presahuje 25 km/h, s výnimkou vozidiel pohybujúcich sa po koľajniciach a všetkých pojazdných strojov;
 2.2.
 „kategória vozidiel“ je súbor vozidiel, ktoré patria do príslušnej kategórie klasifikácie prijatej v prílohe 7 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (1);
 2.3.
 „vozidlo na osobitný účel“, „obytný automobil“, „pancierové vozidlo“, „sanitka“, „pohrebné vozidlo“, „kabriolet“ sú v uvedenom poradí vymedzené v prílohe 7 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (1).
 2.4.
 „dvojposchodové vozidlo“ je vymedzené v bode 2.1.2 predpisu 107.
 3. VŠEOBECNÉ USTANOVENIA UPLATNITEĽNÉ NA VOZIDLÁ KATEGÓRIÍ M, N A O
 3.1.
 Bezpečnostné zasklenie sa montuje tak, aby si vozidlo napriek otrasom, ktorým je vystavené za normálnych prevádzkových podmienok, udržalo svoju polohu a naďalej zabezpečovalo výhľad a bezpečnosť cestujúcim vo vozidle;
 3.2.
 Bezpečnostné zasklenie sa označuje schvaľovacou značkou príslušnej zložky uvedenou v bode 5.4 tohto predpisu, za ktorou v prípade potreby nasleduje jeden z dodatočných symbolov stanovených v bode 5.5.
 4. OSOBITNÉ USTANOVENIA UPLATNITEĽNÉ NA VOZIDLÁ KATEGÓRIÍ M A N (1)
 4.1. Čelné sklá
 4.1.1.
 Bežná priepustnosť svetla nesmie byť menšia ako 70 percent.
 4.1.2.
 Čelné sklo musí byť typovo schválené pre typ vozidla, do ktorého sa má namontovať.
 4.1.3.
 Čelné sklo musí byť správne namontované vo vzťahu k bodu „R“ vodiča vozidla.
 4.1.4.
 Do vozidiel s maximálnou konštrukčnou rýchlosťou väčšou ako 40 km/h sa nesmie montovať tvrdené čelné sklo.
 4.2. Bezpečnostné zasklenie iné ako čelné sklá a prepážkové zasklenie
 4.2.1. Bezpečnostné zasklenie vyžadované pre výhľad vodiča dopredu
 4.2.1.1.
 Bezpečnostné zasklenie, cez ktoré sa realizuje výhľad vodiča dopredu, ako sa vymedzuje v bode 2.18.1 tohto predpisu, musí mať bežnú priepustnosť svetla najmenej 70 percent.
 4.2.1.2.
 Plastové bezpečnostné zasklenie je označené dodatočným symbolom /B/L vymedzeným v bode 5.5.5 a 5.5.7 tohto predpisu.
 4.2.2. Bezpečnostné zasklenie vyžadované pre výhľad vodiča dozadu
 4.2.2.1.
 Bezpečnostné zasklenie vymedzené v bode 2.18.2 tohto predpisu musí mať priepustnosť svetla minimálne 70 percent, ale ak sú namontované dve vonkajšie spätné zrkadlá, zasklenie môže mať priepustnosť svetla aj menšiu ako 70 percent za predpokladu, že je označené symbolom V špecifikovanom v bode 5.5.2 tohto predpisu.
 4.2.2.2.
 Plastové bezpečnostné zasklenie je označené dodatočným symbolom A/L alebo B/L vymedzeným v bode 5.5.5 a 5.5.7 tohto predpisu.
 Zadné zasklenie v sklápacej streche kabrioletu môže byť prípadne označené dodatočným symbolom /B/M.
 Zadné zasklenie v sklápacej streche kabrioletu môže byť vyrobené z pružnej plastovej tabule.
 4.2.3. Iné bezpečnostné zasklenia
 4.2.3.1.
 Bezpečnostné zasklenie, na ktoré sa nevzťahujú vymedzenia bodu 2.18.1 a 2.18.2 tohto predpisu, sa označuje dodatočným symbolom V špecifikovaným v bode 5.5.2 tohto predpisu, ak je priepustnosť svetla nižšia ako 70 percent.
 4.2.3.2.
 Plastové bezpečnostné zasklenia sa označujú jedným z dodatočných symbolov vymedzených v bodoch 5.5.5, 5.5.6 a 5.5.7 tohto predpisu. Ak je však vozidlo určené na prepravu cestujúcich, zasklenia s dodatočnými symbolmi /C/L alebo /C/M nie sú povolené na miestach, kde existuje riziko nárazu hlavy.
 4.2.4. Výnimky
 V prípade plastových bezpečnostných zasklení sa ustanovenia týkajúce sa odolnosti voči abrázii, ako sa uvádza v bodoch 4.2.2.2 a 4.2.3.2 tejto prílohy, nevzťahujú na tieto vozidlá a miesta zasklenia:
 a)
 sanitky;
 b)
 pohrebné vozidlá;
 c)
 prípojné vozidlá vrátane obytných prívesov;
 d)
 posuvné strechy a zasklenia umiestnené v streche vozidla;
 e)
 všetky zasklenia horného poschodia dvojposchodového vozidla.
 Nevyžaduje sa žiadna skúška odolnosti voči abrázii/symbol.
 4.3. Osobitné požiadavky
 4.3.1.
 Akékoľvek zasklenie smerujúce dopredu iné ako čelné sklo musí byť tvorené buď vrstveným sklom alebo plastovou tabuľou označenou dodatočným symbolom /A vymedzeným v bode 5.5.5 a 5.5.7 tohto predpisu.
 4.3.2.
 Bod 4.3.1 sa nevzťahuje na vozidlá, ktorých maximálna konštrukčná rýchlosť je nižšia ako 40 km/h.
 (1) V zmysle vymedzenia v prílohe 7 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).