type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 11/Sv. 110
 HR
 Službeni list Europske unije
 284
 22007D0142
 L 100/70
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a
 br. 142/2007
 od 26. listopada 2007.
 o izmjeni Priloga VII. (Uzajamno priznavanje stručnih kvalifikacija) i Protokola 37 uz Sporazum o EGP-u
 ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
 uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, kako je izmijenjen Protokolom o prilagodbi Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, dalje u tekstu „Sporazum”, a posebno njegove članke 98 i 101.,
 budući da:
 (1)
 Prilog VII. Sporazumu izmijenjen je Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 43/2005 od 11. ožujka 2005. (1).
 (2)
 Protokol 37 uz Sporazum izmijenjen je Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 115/2007 od 28. rujna 2007. (2).
 (3)
 Direktivu 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (3) treba unijeti u Sporazum.
 (4)
 Direktiva Vijeća 2006/100/EZ od 20. studenoga 2006. o prilagodbi određenih direktiva u području slobode kretanja osoba zbog pristupanja Bugarske i Rumunjske (4) unesena je u Sporazum Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 132/2007 od 26. listopada 2007. i zato treba biti dodana kao alineja u Direktivu 2005/36/EZ.
 (5)
 Odluku Komisije 2007/172/EZ od 19. ožujka 2007. o osnivanju skupine koordinatora za priznavanje stručnih kvalifikacija (5) treba unijeti u Sporazum.
 (6)
 Protokol 37 uz Sporazum treba proširiti kako bi uključio skupinu koordinatora za priznavanje stručnih kvalifikacija osnovanu Odlukom 2007/172/EZ, a Prilog VII. treba izmijeniti kako bi se odredili postupci za pridruživanje s tom skupinom, a sve s ciljem da Sporazum dobro funkcionira.
 (7)
 Direktiva 2005/36/EZ stavlja izvan snage, s učinkom od 20. listopada 2007., direktive Vijeća 77/452/EEZ (6), 77/453/EEZ (7), 78/686/EEZ (8), 78/687/EEZ (9), 78/1026/EEZ (10), 78/1027/EEZ (11), 80/154/EEZ (12), 80/155/EEZ (13), 85/384/EEZ (14), 85/432/EEZ (15), 85/433/EEZ (16), 89/48/EEZ (17), 92/51/EEZ (18), 93/16/EEZ (19) i Direktivu 1999/42/EZ (20) Europskog parlamenta i Vijeća, koje su unesene u Sporazum, i koje se stoga treba staviti izvan snage sukladno Sporazumu s učinkom od 20. listopada 2007.
 (8)
 Direktiva Vijeća 81/1057/EEZ (21), koja je uključena u Sporazum, ne služi više svrsi te ju je stoga potrebno staviti izvan snage u skladu sa Sporazumom s učinkom od 20. listopada 2007.
 (9)
 Direktiva Vijeća 85/368/EEZ (22) i većina akata pod naslovom „Akti koje ugovorne stranke uzimaju u obzir” zastarjeli su te ih je stoga potrebno staviti izvan snage u skladu sa Sporazumom s učinkom od 20. listopada 2007.,
 DONIO JE ODLUKU:
 Članak 1.
 Prilog VII. Sporazumu mijenja se kako je određeno u Prilogu ovoj Odluci.
 Članak 2.
 Protokol 37 (koji sadržava popis predviđen člankom 101.) uz Sporazum mijenja se kako slijedi:
 1.
 Tekst iz točke 9. (Koordinacijska skupina za uzajamno priznavanje diploma visokih učilišta (Direktiva Vijeća 89/48/EEZ)) briše se.
 2.
 Umeće se sljedeća točka:
 „20.
 Skupinu koordinatora za priznavanje stručnih kvalifikacija (Odluka Komisije 2007/172/EZ).”
 Članak 3.
 Tekst Direktive 2005/36/EZ i Odluke 2007/172/EZ na islandskom i norveškom jeziku, koji se objavljuje u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije, vjerodostojan je.
 Članak 4.
 Ova Odluka stupa na snagu 27. listopada 2007., pod uvjetom da su sve obavijesti iz članka 103. stavka 1. Sporazuma podnesene Zajedničkom odboru EGP-a (23).
 Članak 5.
 Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.
 Sastavljeno u Bruxellesu 26. listopada 2007.
 Za Zajednički odbor EGP-a
 Predsjednik
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) SL L 198, 28.7.2005., str. 45.
 (2) SL L 47, 21.2.2008., str. 36.
 (3) SL L 255, 30.9.2005., str. 22.
 (4) SL L 363, 20.12.2006., str. 141.
 (5) SL L 79, 20.3.2007., str. 38.
 (6) SL L 176, 15.7.1977., str. 1.
 (7) SL L 176, 15.7.1977., str. 8.
 (8) SL L 233, 24.8.1978., str. 1.
 (9) SL L 233, 24.8.1978., str. 10.
 (10) SL L 362, 23.12.1978., str. 1.
 (11) SL L 362, 23.12.1978., str. 7.
 (12) SL L 33, 11.2.1980., str. 1.
 (13) SL L 33, 11.2.1980., str. 8.
 (14) SL L 223, 21.8.1985., str. 15.
 (15) SL L 253, 24.9.1985., str. 34.
 (16) SL L 253, 24.9.1985., str. 37.
 (17) SL L 19, 24.1.1989., str. 16.
 (18) SL L 209, 24.7.1992., str. 25.
 (19) SL L 165, 7.7.1993., str. 1.
 (20) SL L 201, 31.7.1999., str. 77.
 (21) SL L 385, 31.12.1981., str. 25.
 (22) SL L 199, 31.7.1985., str. 56.
 (23) Ustavni su zahtjevi navedeni.
 PRILOG
 Prilog VII. Sporazumu mijenja se kako slijedi:
 1.
 Naslov „Uzajamno priznavanje stručnih kvalifikacija” zamjenjuje se s „Priznavanje stručnih kvalifikacija”.
 2.
 Naslov „A. Opći sustav” zamjenjuje se s „A. Opći sustav, priznavanje stručnog iskustva i automatsko priznavanje”.
 3.
 Točke 1., 1.a i 1.b renumeriraju se kao točke 1.a, 1.b i 1.c.
 4.
 Ispred nove točke 1.a (Direktiva Vijeća 89/48/EEZ) umeće se sljedeća točka:
 „1.
 32005 L 0036: Direktiva 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (SL L 255, 30.9.2005., str. 22.)., kako je izmijenjena:
 —
 32006 L 0100: Direktiva Komisije 2006/100/EZ od 20. studenoga 2006. (SL L 363, 20.12.2006., str. 141.).
 Odredbe Direktive, u smislu ovog Sporazuma, sadržavaju sljedeće prilagodbe:
 (A)
 članak 9. točka (e) ne primjenjuje se u odnosu na države EFTA-e;
 (B)
 u članak 49. stavak 2. dodaje se sljedeće:
 ‚(d)
 1. siječnja 1994. za Island i Norvešku;
 (e)
 1. svibnja 1995. za Lihtenštajn.’
 (C)
 Prilogu II. ‚Popis programa s posebnom strukturom navedenih u članku 11. točki (c) podtočki ii.’ dodaje se sljedeće:
 (a)
 pod naslovom ‚2. Majstorski sektor (Mester/Meister/Maître), koji zahtijeva programe obrazovanja i tečajeve osposobljavanja za vještine koje nisu pokrivene glavom III. poglavljem II. ove Direktive’:
 ‚u Norveškoj:
 —
 nastavnik za tehničke i strukovne predmete (yrkesfaglærer),
 koje obuhvaća obrazovanje i osposobljavanje u ukupnom trajanju od 18 do 20 godina, uključujući 9 do 10 godina osnovnog i nižeg srednjoškolskog obrazovanja, najmanje tri do četiri godine naučničkog osposobljavanja – alternativno dvije godine strukovnoga višeg srednjoškolskog obrazovanja i dvije godine naučničkog osposobljavanja – na kraju kojega se stječe svjedodžba o završnom naučničkom ispitu, najmanje četiri godine stručnog iskustva kao obrtnika, daljnji teorijski obrtnički studij u trajanju od najmanje jedne godine i jednogodišnji studijski program pedagoške teorije i prakse.’;
 (b)
 pod naslovom ‚3. Sektor pomorstva’:
 i.
 pod podnaslovom ‚(a) Pomorski prijevoz’:
 ‚u Norveškoj:
 —
 glavni brodski kuhar (skipskokk),
 koje obuhvaća devetogodišnje osnovnoškolsko obrazovanje nakon kojeg slijedi osnovno osposobljavanje i minimalno tri godine specijaliziranoga strukovnog osposobljavanja uključujući tromjesečnu pomorsku službu.’;
 ii.
 pod podnaslovom ‚(b) Morski ribolov’:
 ‚na Islandu:
 —
 zapovjednik broda (skipstjóri),
 —
 prvi časnik palube (stýrimaður),
 —
 časnik plovidbene straže (undirstýrimaður),
 koje obuhvaća desetogodišnje osnovnoškolsko obrazovanje nakon kojeg slijedi dvije godine pomorske službe, dopunjene dvogodišnjim specijaliziranim strukovnim osposobljavanjem koje završava ispitom i priznato je prema Torremolinoškoj konvenciji (Međunarodna konvencija o sigurnosti ribarskih brodova iz 1977.).’;
 iii.
 pod novim podnaslovom ‚(c) Osoblje mobilne platforme za bušenje’:
 ‚u Norveškoj:
 —
 upravitelj platforme (plattformsjef),
 —
 upravitelj sektora za stabilnost (stabilitetssjef),
 —
 operater kontrolnog prostora (kontrollromoperatør),
 —
 voditelj tehničkog sektora (teknisk sjef),
 —
 pomoćnik voditelja tehničkog sektora (teknisk sjef),
 koje obuhvaća devetogodišnje osnovnoškolsko obrazovanje nakon kojeg slijedi dvogodišnje osnovno osposobljavanje dopunjeno barem jednogodišnjom službom na moru, i
 —
 jednogodišnjim specijaliziranim strukovnim osposobljavanjem za operatera kontrolnog prostora,
 —
 za ostale, dvoipogodišnjim specijaliziranim strukovnim osposobljavanjem.’;
 (c)
 pod naslovom ‚4. Tehnički sektor’:
 ‚u Lihtenštajnu:
 —
 fiducijarni stručnjak (Treuhänder)
 Duljina, razina i zahtjevi
 Osposobljavanje se temelji na devet godina obveznog školovanja – osim ako nije stečena svjedodžba o položenoj maturi – trogodišnje komercijalno pripravništvo s osposobljavanjem u pogledu praktičnih vještina u poduzetništvu, dok se potrebno teorijsko znanje kao i opće obrazovanje stječe kroz strukovno obrazovanje, oboje zajedno vodi nacionalnom ispitu (nacionalna svjedodžba o stručnoj osposobljenosti za komercijalnog zaposlenika).
 Nakon tri godine praktičnog iskustva u poduzetništvu u kombinaciji s daljnjim četverogodišnjim teorijskim obrazovanjem, što se može obaviti istodobno, može se steći nacionalna diploma, što vodi gore navedenom profesionalnom nazivu.
 Općenito, cjelokupno trajanje tog osposobljavanja je između 16 i 19 godina.
 Propisi
 Profesija se regulira nacionalnim zakonodavstvom. Svaki je kandidat slobodan izabrati način na koji se želi pripremiti za ispit (strukovne škole, privatne škole, učenje na daljinu).
 —
 stručnjak za reviziju (Wirtschaftsprüfer)
 Duljina, razina i zahtjevi
 Osposobljavanje se temelji na devet godina obveznog školovanja, nakon kojeg slijedi trogodišnje komercijalno pripravništvo s osposobljavanjem u pogledu praktičnih vještina u poduzetništvu, dok se potrebno teorijsko znanje kao i opće obrazovanje stječe kroz strukovno obrazovanje.
 Nakon tri godine praktičnog iskustva u poduzetništvu i daljnjeg petogodišnjeg teorijskog obrazovanja, što se može obaviti istodobno pomoću učenja na daljinu, može se steći nacionalna diploma, što vodi gore navedenom profesionalnom nazivu.
 Cjelokupno trajanje osposobljavanja je između 17 i 18 godina. Kandidati koji su svoje praktično iskustvo stekli u inozemstvu moraju samo podnijeti dokaz o daljnjem jednogodišnjem praktičnom iskustvu u Lihtenštajnu.
 Propisi
 Profesija se regulira nacionalnim zakonodavstvom.’;
 (D)
 sljedeće se dodaje u Prilog V. ‚Priznavanje na temelju usklađivanja minimalnih uvjeta osposobljavanja’:
 (a)
 Pod naslovom ‚V.1. DOKTOR MEDICINE’:
 i.
 Pod podnaslovom ‚5.1.1. Dokaz o formalnoj osposobljenosti za liječnika s osnovnom medicinskom osposobljenosti’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje kvalifikacije
 Svjedodžba priložena uz kvalifikacije
 Referentni datum
 Ísland
 Embættispróf í læknisfræði, candidatus medicinae (cand. med.)
 Háskóli Íslands
 Vottorð um viðbótarnám (kandidatsár) útgefið af Heilbrigðis- og tryggingamála-ráðuneytinu
 1. siječnja 1994.
 Liechtenstein
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Svjedodžba o dovršenom praktičnom osposobljavanju koju je izdalo nadležno tijelo
 1. svibnja 1995.
 Norge
 Vitnemål for fullført grad candidata/
 candidatus medicinae, short form cand.med.
 Medisinsk universitetsfakultet
 Bekreftelse på praktisk tjeneste som lege utstedt av kompetent offentlig myndighet
 1. siječnja 1994.’
 ii.
 pod podnaslovom ‚5.1.2. Dokaz o formalnoj osposobljenosti liječnika specijalista’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje kvalifikacije
 Referentni datum
 Ísland
 Sérfræðileyfi
 Heilbrigðis- og tryggingamálaráðuneyti
 1. siječnja 1994.
 Liechtenstein
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 1. svibnja 1995.
 Norge
 Spesialistgodkjenning
 Den norske lægeforening
 1. siječnja 1994.’
 iii.
 pod podnaslovom ‚5.1.3. Nazivi programa osposobljavanja u specijalističkoj medicini’:
 ‚Zemlja
 Anesteziologija, reanimatologija i intenzivna medicina
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Opća kirurgija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Svæfinga- og gjörgæslulæknisfræði
 Skurðlækningar
 Liechtenstein
 Anästhesiologie
 Chirurgie
 Norge
 Anestesiologi
 Generell kirurgi
 Zemlja
 Neurokirurgija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Porodništvo i ginekologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Taugaskurðlækningar
 Fæðingar- og kvenlækningar
 Liechtenstein
 Neurochirurgie
 Gynäkologie und Geburtshilfe
 Norge
 Nevrokirurgi
 Fødselshjelp og kvinnesykdommer
 Zemlja
 Opća (interna) medicina
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Oftalmologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Lyflækningar
 Augnlækningar
 Liechtenstein
 Innere Medizin
 Augenheilkunde
 Norge
 Indremedisin
 Øyesykdommer
 Zemlja
 Otorinolaringologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Pedijatrija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Háls-, nef- og eyrnalækningar
 Barnalækningar
 Liechtenstein
 Hals-, Nasen- und Ohrenkrankheiten
 Kinderheilkunde
 Norge
 Øre-nese-halssykdommer
 Barnesykdommer
 Zemlja
 Pulmologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Urologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Lungnalækningar
 Þvagfæraskurðlækningar
 Liechtenstein
 Pneumologie
 Urologie
 Norge
 Lungesykdommer
 Urologi
 Zemlja
 Ortopedija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Patologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Bæklunarskurðlækningar
 Vefjameinafræði
 Liechtenstein
 Orthopädische Chirurgie
 Pathologie
 Norge
 Ortopedisk kirurgi
 Patologi
 Zemlja
 Neurologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Psihijatrija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Taugalækningar
 Geðlækningar
 Liechtenstein
 Neurologie
 Psychiatrie und Psychotherapie
 Norge
 Nevrologi
 Psykiatri
 Zemlja
 Klinička radiologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Onkologija i radioterapija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Geislagreining
 Liechtenstein
 Medizinische Radiologie/Radiodiagnostik
 Medizinische Radiologie/Radio-Onkologie
 Norge
 Radiologi
 Zemlja
 Plastična, rekonstrukcijska i estetska kirurgija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Klinička biologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Lýtalækningar
 Liechtenstein
 Plastische- und Wiederherstellungschirurgie
 Norge
 Plastikkirurgi
 Zemlja
 Klinička mikrobiologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Biokemija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Sýklafræði
 Klínísk lífefnafræði
 Liechtenstein
 Norge
 Medisinsk mikrobiologi
 Klinisk kjemi
 Zemlja
 Alergologija i klinička imunologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Torakalna kirurgija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Ónæmisfræði
 Brjóstholsskurðlækningar
 Liechtenstein
 Allergologie und klinische Immunologie
 Herz- und thorakale Gefässchirurgie
 Norge
 Immunologi og transfusjonsmedisin
 Thoraxkirurgi
 Zemlja
 Dječja kirurgija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Vaskularna kirurgija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Barnaskurðlækningar
 Æðaskurðlækningar
 Liechtenstein
 Kinderchirurgie
 Norge
 Barnekirurgi
 Karkirurgi
 Zemlja
 Kardiologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Gastroenterologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Hjartalækningar
 Meltingarlækningar
 Liechtenstein
 Kardiologie
 Gastroenterologie
 Norge
 Hjertesykdommer
 Fordøyelsessykdommer
 Zemlja
 Reumatologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Hematologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Gigtarlækningar
 Blóðmeinafræði
 Liechtenstein
 Rheumatologie
 Hämatologie
 Norge
 Revmatologi
 Blodsykdommer
 Zemlja
 Endokrinologija i dijabetologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Fizikalna medicina i rehabilitacija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Efnaskipta- og innkirtlalækningar
 Orku- og endurhæfingarlækningar
 Liechtenstein
 Endokrinologie-Diabetologie
 Physikalische Medizin und Rehabilitation
 Norge
 Endokrinologi
 Fysikalsk medisin og rehabilitering
 Zemlja
 Neuropsihijatrija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Dermatologija i venerologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Húð- og kynsjúkdómalækningar
 Liechtenstein
 Dermatologie und Venereologie
 Norge
 Hud- og veneriske sykdommer
 Zemlja
 Klinička radiologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Dječja i adolescentna psihijatrija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Geislalækningar
 Barna- og unglingageðlækningar
 Liechtenstein
 Kinder- und Jugendpsychiatrie und psychotherapie
 Norge
 Barne- og ungdomspsykiatri
 Zemlja
 Gerijatrija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Nefrologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Öldrunarlækningar
 Nýrnalækningar
 Liechtenstein
 Geriatrie
 Nephrologie
 Norge
 Geriatri
 Nyresykdommer
 Zemlja
 Infektologijai
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Javnozdravstvena medicina
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Smitsjúkdómar
 Félagslækningar
 Liechtenstein
 Infektiologie
 Prävention und Gesundheitswesen
 Norge
 Infeksjonssykdommer
 Samfunnsmedisin
 Zemlja
 Klinička farmakologija s toksikologijom
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Medicina rada i športa
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Lyfjafræði
 Atvinnulækningar
 Liechtenstein
 Klinische Pharmakologie und Toxikologie
 Arbeitsmedizin
 Norge
 Klinisk farmakologi
 Arbeidsmedisin
 Zemlja
 Alergologija i klinička imunologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 3 godine
 Nuklearna medicina
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Ofnæmislækningar
 Ísótópagreining
 Liechtenstein
 Allergologie und klinische Immunologie
 Nuklearmedizin
 Norge
 Nukleærmedisin
 Zemlja
 Venerologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Tropska medicina
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Liechtenstein
 Tropenmedizin
 Norge
 Zemlja
 Gastroenterološka kirurgija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Hitna medicina
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 5 godina
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Liechtenstein
 Norge
 Gastroenterologisk kirurgi
 Zemlja
 Klinička neurofiziologija
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Oralna i maksilofacijalna kirurgija (osnovno medicinsko osposobljavanje i osposobljavanje doktora dentalne medicine)
 Minimalno razdoblje osposobljavanja: 4 godine
 Naziv
 Naziv
 Ísland
 Klínísk taugalífeðlisfræði
 Liechtenstein
 Kiefer- und Gesichtschirurgie
 Norge
 Klinisk nevrofysiologi
 Kjevekirurgi og munnhulesykdommer’
 iv.
 pod podnaslovom ‚5.1.4. Dokaz o formalnoj osposobljenosti liječnika opće prakse’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Profesionalni naziv
 Referentni datum
 Ísland
 Almennt heimilislækningaleyfi (Evrópulækningaleyfi)
 Almennur heimilislæknir (Evrópulæknir)
 31. prosinca 1994.
 Liechtenstein
 Norge
 Bevis for kompetanse som allmenpraktiserende lege
 Allmennpraktiserende lege
 31. prosinca 1994.’
 (b)
 pod naslovom ‚V.2. MEDICINSKA SESTRA OPĆE ZDRAVSTVENE NJEGE’:
 i.
 pod podnaslovom ‚5.2.2. Dokazi o formalnoj osposobljenosti za medicinske sestre opće zdravstvene njege’
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Profesionalni naziv
 Referentni datum
 Ísland
 1.
 B.Sc. í hjúkrunarfræði
 2.
 B.Sc. í hjúkrunarfræði
 3.
 Hjúkrunarpróf
 1.
 Háskóli Íslands
 2.
 Háskólinn á Akureyri
 3.
 Hjúkrunarskóli Íslands
 Hjúkrunarfræðingur
 1. siječnja 1994.
 Liechtenstein
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Krankenschwester – Krankenpfleger
 1. svibnja 1995.
 Norge
 Vitnemål for bestått sykepleierutdanning
 Høgskole
 Sykepleier
 1. siječnja 1994.’
 (c)
 pod naslovom ‚V.3. DOKTOR DENTALNE MEDICINE’
 i.
 pod podnaslovom ‚5.3.2. Dokaz o formalnoj osposobljenosti doktora dentalne medicine’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Svjedodžba priložena uz dokaz o kvalifikacijama
 Profesionalni naziv
 Referentni datum
 Ísland
 Próf frá tannlæknadeild Háskóla Íslands
 TannlæknadeildHáskóla Íslands
 Tannlæknir
 1. siječnja 1994.
 Liechtenstein
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Svjedodžba o dovršenom praktičnom osposobljavanju koju je izdalo nadležno tijelo
 Zahnarzt
 1. svibnja 1995.
 Norge
 Vitnemål for fullført grad candidata/
 candidatus odontologiae, short form: cand.odont.
 Odontologisk universitets-fakultet
 Tannlege
 1. siječnja 1994.’
 ii.
 pod podnaslovom ‚5.3.3. Dokaz o formalnoj osposobljenosti doktora dentalne medicine specijalista’:
 Ortodoncija
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Referentni datum
 Ísland
 Liechtenstein
 Norge
 Bevis for gjennomgått spesialistutdanning i kjeveortopedi
 Odontologisk universitetsfakultet
 1. siječnja 1994.
 Oralna kirurgija
 Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Referentni datum
 Ísland
 Liechtenstein
 Norge
 Bevis for gjennomgått spesialistutdanning i oralkirurgi
 Odontologisk universitetsfakultet
 1. siječnja 1994.’
 (d)
 pod naslovom ‚V.4. Doktor veterinarske medicine’:
 i.
 pod podnaslovom „5.4.2. Dokaz o formalnoj osposobljenosti doktora veterinarske medicine”:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Svjedodžba priložena uz dokaz o kvalifikacijama
 Referentni datum
 Ísland
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Svjedodžba o dovršenom praktičnom osposobljavanju koju je izdalo nadležno tijelo
 1. siječnja 1994.
 Liechtenstein
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Svjedodžba o dovršenom praktičnom osposobljavanju koju je izdalo nadležno tijelo
 1. svibnja 1995.
 Norge
 Vitnemål for fullført grad candidata/
 candidatus medicinae veterinariae, short form: cand.med.vet.
 Norges veterinærhøgskole
 1. siječnja 1994.’
 (e)
 pod naslovom ‚V.5. PRIMALJA’:
 i.
 pod podnaslovom ‚5.5.2. Dokaz o formalnoj osposobljenosti primalja’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Profesionalni naziv
 Referentni datum
 Ísland
 1.
 Embættispróf í ljósmóðurfræði
 2.
 Próf í ljósmæðrafræðum
 1.
 Háskóli Íslands
 2.
 Ljósmæðraskóli Íslands
 Ljósmóðir
 1. siječnja 1994.
 Liechtenstein
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Hebamme
 1. svibnja 1995.
 Norge
 Vitnemål for bestått jordmorutdanning
 Høgskole
 Jordmor
 1. siječnja 1994.’
 (f)
 pod naslovom ‚V.6. MAGISTAR FARMACIJE’:
 i.
 pod podnaslovom ‚5.6.2. Dokaz o formalnoj osposobljenosti magistra farmacije’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Svjedodžba priložena uz diplomu
 Referentni datum
 Ísland
 Próf í lyfjafræði
 Háskóli Íslands
 1. siječnja 1994.
 Liechtenstein
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Svjedodžba o dovršenom praktičnom osposobljavanju koju je izdalo nadležno tijelo
 1. svibnja 1995.
 Norge
 Vitnemål for fullført grad candidata/
 candidatus pharmaciae, short form: cand.pharm.
 Universitetsfakultet
 1. siječnja 1994.’
 (g)
 pod naslovom ‚V.7. ARHITEKT’:
 i.
 pod podnaslovom ‚5.7.1. Dokazi o formalnoj osposobljenosti za arhitekte priznate u skladu s člankom 46.’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Tijelo koje dodjeljuje dokaz o kvalifikacijama
 Svjedodžba priložena uz dokaz o kvalifikacijama
 Referentna akademska godina
 Ísland
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu
 Nadležna tijela
 Svjedodžba o dovršenom praktičnom osposobljavanju koju je izdalo nadležno tijelo
 Liechtenstein
 Dipl.-Arch. FH
 Für Architekturstudien-kurse, die im akademischen Jahr 1999/2000 aufgenommen wurden, einschliesslich für Studenten, die das Studienprogramm Model B bis zum akademischen Jahr 2000/2001 belegten, vorausgesetzt dass sie sich im akademischen Jahr 2001/2002 einer zusätzlichen und kompensatorischen Ausbildung unterzogen.
 Fachhochschule Liechtenstein
 1999./2000.
 Norge
 —
 Sivilarkitekt
 1.
 Norges teknisk-naturvitenskaplige universitet (NTNU);
 2.
 Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO) (before 29 October 2004 Arkitekthøgskolen i Oslo);
 3.
 Bergen Arkitekt Skole (BAS)
 1997./1998.
 —
 Master i arkitektur
 1.
 Norges teknisk-naturvitenskaplige universitet (NTNU);
 1999./2000.
 2.
 Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO) (prije 29. listopada 2004. Arkitekthøgskolen i Oslo);
 1998./1999.
 3.
 Bergen Arkitekt Skole (BAS)
 2001./2002.’
 (E)
 sljedeće se dodaje u Prilog VI. ‚Stečena prava primjenjiva na profesije koje su podložne priznavanju na temelju usklađivanja minimalnih uvjeta osposobljavanja’:
 ‚Zemlja
 Dokazi o formalnoj osposobljenosti
 Referentna akademska godina
 Ísland
 Diplome, svjedodžbe i ostali nazivi dodijeljeni u drugoj državi, na koju se ova Direktiva primjenjuje, i koji su navedeni u ovom Prilogu, uz koje je priložena svjedodžba o dovršenom praktičnom osposobljavanju koje je izdalo nadležno tijelo
 Liechtenstein
 Diplome koje dodjeljuje „Fachhochschule” (Dipl.-Arch. (FH))
 1997./1998.
 Norge
 —
 Diplome (sivilarkitekt) koje dodjeljuje ‚Norges tekniske høgskole (NTH)’, od 1. siječnja 1996.‚Norges teknisk-naturvitenskaplige universitet (NTNU)’, ‚Arkitekt-høgskolen i Oslo’ i ‚Bergen Arkitekt Skole (BAS)’,
 —
 potvrda o članstvu u ‚Norske Arkitekters Landsforbund’ (NAL) ako su osobe završile osposobljavanje u državi na koju se primjenjuje ova Direktiva
 1996./1997.’
 ”
 5.
 Iza nove točke 1.c (Direktiva 1999/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća) umeće se sljedeća točka:
 „1.d
 32007 D 0172: Odluka Komisije 2007/172/EZ od 19. ožujka 2007. o osnivanju skupine koordinatora za priznavanje stručnih kvalifikacija (SL L 79, 20.3.2007., str. 38.).
 Postupci za pridruživanje Lihtenštajna, Islanda i Norveške u skladu s člankom 101. Sporazuma:
 Svaka država EFTA-e, u skladu s člankom 4. stavkom 1. Odluke Komisije 2007/172/EZ, može imenovati osobu koja će kao promatrač sudjelovati na sastancima skupinu koordinatora za priznavanje stručnih kvalifikacija.
 Komisija EZ-a pravodobno obavještava sudionike od datumu sastanaka Skupine i prosljeđuje ih odgovarajuću dokumentaciju.”
 6.
 Tekstovi točaka 1.a (Direktiva Vijeća 89/48/EEZ), 1.b (Direktiva Vijeća 92/51/EEZ), 1.c (Direktiva Vijeća 1999/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća), 3. (Direktiva Vijeća 81/1057/EEZ) i 18. (Direktiva Vijeća 85/384/EEZ), 58. (Odluka Vijeća 85/368/EEZ), 62. (Preporuka Vijeća 75/366/EEZ), 63. (Preporuka Vijeća 75/367/EEZ), 64. (375 Y 0701(01): izjave Vijeća) i 65. (Preporuka Vijeća 86/458/EEZ) brišu se.
 7.
 Tekstovi, i pripadajući naslovi, točke 4. (Direktiva Vijeća 93/16/EEZ), 8. (Direktiva Vijeća 77/452/EEZ), 9. (Direktive Vijeća 77/453/EEZ), 10. (Direktiva Vijeća 78/686/EEZ), 11. (Direktiva Vijeća 78/687/EEZ), 12. (Direktiva Vijeća 78/1026/EEZ), 14. (Direktiva Vijeća 80/154/EEZ), 15. (Direktiva Vijeća 80/155/EEZ), 16. (Direktiva Vijeća 85/432/EEZ), 17. (Direktiva Vijeća 85/433/EEZ), 59. (C/81/74/str. 1: Komunikacija Komisije), 60. (374 Y 0820(01): Rezolucija Vijeća), 61. (389 L 0048: Izjava Vijeća i Komisije), 67. (378 Y 0824(01): izjave Vijeća), 68. (Preporuka Vijeća 78/1029/EEZ), 69. (378 Y 1223(01): izjave Vijeća), 70. (Preporuka Vijeća 85/435/EEZ) i 71. (Preporuka Vijeća 85/386/EEZ) brišu se.


text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 21997D1120(08)
 Hivatalos Lap L 316 , 20/11/1997 o. 0020 - 0020
 Az EGT-Vegyesbizottság 58/97 határozata(1997. július 31.)az EGT-megállapodás II. mellékletének (műszaki előírások, szabványok, vizsgálatok és tanúsítás) módosításárólAZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG,tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított megállapodásra (a továbbiakban: a Megállapodás), és különösen annak 98. cikkére,mivel a Megállapodás II. mellékletét az 1997. március 26-i 15/97 EGT-vegyesbizottsági határozat [1] módosította;mivel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 1996. március 8-i 96/12/EK bizottsági irányelvet [2] be kell építeni a Megállapodásba;mivel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 1996. július 16-i 96/46/EK bizottsági irányelvet [3] be kell építeni a Megállapodásba,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA Megállapodás II. melléklete XV. fejezetének 12. pontja (91/414/EGK tanácsi irányelv) a következő francia bekezdésekkel egészül ki:"- 396 L 0012: A Bizottság 1996. március 8-i 96/12/EK irányelve (HL L 65., 1996.3.15., 20. o.).- 396 L 0046: A Bizottság 1996. július 16-i 96/46/EK irányelve (HL L 214., 1996.8.23., 18. o.)."2. cikkA 96/12/EK és a 96/46/EK irányelv izlandi és norvég nyelvű szövegei, melyek e határozat megfelelő nyelvi változatának mellékletét képezik, hitelesek.3. cikkEz a határozat 1997. augusztus 1-jén lép hatályba, amennyiben a Megállapodás 103. cikkének (1) bekezdése szerint előírt összes értesítést eljuttatták az EGT-Vegyesbizottsághoz.4. cikkEzt a határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészítésében közzé kell tenni.Kelt Brüsszelben, 1997. július 31-én.az EGT-Vegyesbizottság részérőlaz elnökE. Bull[1] HL L 182., 1997.7.10., 47. o.[2] HL L 65., 1996.3.15., 20. o.[3] HL L 214., 1996.8.23., 18. o.--------------------------------------------------


text:
 17.12.2009
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 L 334/10
 BESCHLUSS DES GEMEINSAMEN EWR-AUSSCHUSSES
 Nr. 110/2009
 vom 22. Oktober 2009
 zur Änderung von Anhang XIII (Verkehr) des EWR-Abkommens
 DER GEMEINSAME EWR-AUSSCHUSS —
 gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, geändert durch das Anpassungsprotokoll zum Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, nachstehend „Abkommen“ genannt, insbesondere auf Artikel 98,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Anhang XIII des Abkommens wurde durch den Beschluss des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 100/2009 vom 25. September 2009 (1) geändert.
 (2)
 Die Verordnung (EG) Nr. 619/2009 der Kommission vom 13. Juli 2009 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 474/2006 zur Erstellung der gemeinschaftlichen Liste der Luftfahrtunternehmen, gegen die in der Gemeinschaft eine Betriebsuntersagung ergangen ist (2), ist in das Abkommen aufzunehmen —
 BESCHLIESST:
 Artikel 1
 In Anhang XIII des Abkommens wird unter Nummer 66zab (Verordnung (EG) Nr. 474/2006 der Kommission) folgender Gedankenstrich angefügt:
 „—
 32009 R 0619: Verordnung (EG) Nr. 619/2009 der Kommission vom 13. Juli 2009 (ABl. L 182 vom 15.7.2009, S. 4)“.
 Artikel 2
 Der Wortlaut der Verordnung (EG) Nr. 619/2009 in isländischer und norwegischer Sprache, der in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht wird, ist verbindlich.
 Artikel 3
 Dieser Beschluss tritt am 23. Oktober 2009 in Kraft, sofern dem Gemeinsamen EWR-Ausschuss alle Mitteilungen nach Artikel 103 Absatz 1 des Abkommens vorliegen (3).
 Artikel 4
 Dieser Beschluss wird im EWR-Abschnitt und in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Union veröffentlicht.
 Geschehen zu Brüssel am 22. Oktober 2009.
 Für den Gemeinsamen EWR-Ausschuss
 Die Vorsitzende
 Oda Helen SLETNES
 (1) ABl. L 304 vom 19.11.2009, S. 16.
 (2) ABl. L 182 vom 15.7.2009, S. 4.
 (3) Ein Bestehen verfassungsrechtlicher Anforderungen wurde nicht mitgeteilt.


type: caselaw

text:
 25 . 1 . 97 1 NL 1 Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen Nr. C 26/ 1
 I
 (Mededelingen)
 HOF VAN JUSTITIE
 HOF VAN JUSTITIE
 ARREST VAN HET HOF gehele of gedeeltelijke betaling van een goed dat wordt ge
 ( Zesde Kamer) kocht door een klant die niet de koper van de bon was en
 in beginsel de door de leverancier verkregen werkelijke
 van 24 oktober 1996 verkoopprijs van de bon niet kent, de in de bon beli
 in zaak C-288/94 (verzoek om een prejudiciële beslissing chaamde tegenprestatie bestaat in het door de leverancier
 van het Value Added Tax Tribunal): Argos Distributors bij de verkoop van de bon werkelijk ontvangen bedrag.
 Ltd tegen Commissioners of Customs & Excise i 1 )
 f 1 ) PB nr. C 380 van 31 . 12 . 1994 .
 (Belasting over toegevoegde waarde — Zesde richtlijn — ( 2 ) PB nr. L 145 van 13 . 6 . 1977, blz . 1 .
 Maatstaf van heffing)
 ( 97IC 26/01 )
 (Procestaai: Engels)
 ARREST VAN HET HOF
 (Voorlopige vertaling; de definitieve vertaling verschijnt in (Vierde Kamer)
 de Jurisprudentie van het Hof)
 van 24 oktober 1996
 In zaak C-288/94, Argos Distributors Ltd tegen Commissi in zaak C-l 72/95 (verzoek van het Tribunal administratif
 oners of Customs ÖC Excise, betreffende een prejudiciële d'Amiens om een prejudiciële beslissing): Société sucrière
 beslissing over de uitlegging van artikel 11 van Zesde agricole de Maizy, Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne
 Richtlijn 77/388/EEG van de Raad van 17 mei 1977 be tegen Directeur régional des impôts ( ] )
 treffende de harmonisatie van de wetgevingen der Lid-Sta (Gemeenschappelijke ordening der markten in de sector
 ten inzake omzetbelasting — Gemeenschappelijk stelsel suiker — Feit dat verplichting tot betaling van opslagbij
 van belasting over de toegevoegde waarde : uniforme dragen, produktieheffingen en compensatieheffingen doet
 grondslag (2 ), heeft het Hof ( Zesde Kamer ), samengesteld ontstaan — Tijdvak van verschuldigdheid van compensa
 als volgt: G. F. Mancini, kamerpresident, C. N. Kakouris tieheffingen)
 ( rapporteur) en G. Hirsch, rechters; advocaat-generaal : N.
 Fennelly; griffier: H. von Holstein, adjunct-griffier, op ( 97/C 26/02 )
 24 oktober 1996 een arrest gewezen waarvan het dictum
 luidt als volgt: (Procestaai: Frans)
 Artikel 11 A, lid 1 , onder a), van Zesde Richtlijn 771388/
 (Voorlopige vertaling; de definitieve vertaling verschijnt in
 EEG van de Raad van 17 mei 1977 betreffende de harmo de Jurisprudentie van het Hof)
 nisatie van de wetgevingen der Lid-Staten inzake omzetbe
 lasting — Gemeenschappelijk stelsel van belasting over de
 toegevoegde waarde: uniforme grondslag, moet aldus wor In zaak C- 172/95, betreffende een verzoek aan het Hof
 den uitgelegd, dat wanneer een leverancier aan een koper krachtens artikel 177 EG-Verdrag van het Tribunal admi
 met korting een bon heeft verkocht met de belofte die bon nistratif d'Amiens (Frankrijk ), in het aldaar aanhangig ge
 nadien tegen de nominale waarde ervan te accepteren als ding tussen Société sucrière agricole de Maizy, Société
 ---pagebreak--- Nr. C 26/2 [ NL | Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen 25.1.97
 sucrière de Berneuil-sur-Aisne en Directeur régional des ARREST VAN HET HOF
 impöts, om een prejudiciële beslissing over de uitlegging ( Derde Kamer )
 van de bepalingen van de communatuaire regelgeving be
 treffende verschillende bijdragen en heffingen in de sector van 24 oktober 1996
 suiker, heeft het Hof (Vierde Kamer ), samengesteld als
 in zaak C-335/95 (verzoek om een prejudiciële beslissing
 volgt: C. N. Kakouris, waarnemend voor de president van
 van het Arbeidshof te Luik): Rijksinstituut voor de sociale
 de Vierde Kamer ( rapporteur ), P. J. G. Kapteyn en H. Rag
 nemalm, rechters; advocaat-generaal : M. B. Elmer; griffier: verzekeringen der zelfstandigen ( RSVZ ) tegen M. Pi
 card ( 1 )
 H. A. Rühl , hoofdadministrateur, op 24 oktober 1996 een
 arrest gewezen waarvan het dictum luidt als volgt: (Sociale zekerheid van migrerende werknemers — Ouder
 doms- en overlijdensverzekering — Uitkeringen — Gelijk
 tijdige vaststelling van pensioenen krachtens wettelijke re
 I. Artikel 8, lid 2, derde alinea, onder a), van Verorde geling van twee Lid-Staten — Automatische vaststelling
 ning (EEG) nr. 1785/81 van de Raad van 30 juni 1981 wanneer aanvraag tot bevoegd orgaan van één Lid-Staat
 houdende een gemeenschappelijke ordening der mark wordt gericht — Verplichting om, teneinde gelijktijdige
 ten in de sector suiker, en artikel 6, lid 4, van Verorde vaststelling van pensioenen te verkrijgen, aanvraag in te
 ning (EEG) nr. 1358/77 van de Raad van 20 juni 1977 dienen bij orgaan van Lid-Staat van woonplaats)
 houdende de algemene voorschriften inzake verevening
 van de opslagkosten in de sector suiker en houdende ( 97/C 26/03 )
 intrekking van Verordening (EEG) nr. 750/68, moeten
 aldus worden uitgelegd, dat aan de voorwaarden voor (Procestaai: Frans)
 het ontstaan van de verplichting tot betaling van de
 opslagbijdrage is voldaan op het moment van de afzet
 van de suiker.
 (Voorlopige vertaling; de definitieve vertaling verschijnt in
 de Jurisprudentie van het Hof)
 2 . Artikel 28, leden 3 en 4, van Verordening (EEG)
 nr. 1785/81 moet aldus worden uitgelegd, dat aan de In zaak C-335/95 , betreffende een verzoek aan het Hof
 voorwaarden voor het ontstaan van de verplichting tot krachtens artikel 177 EG-Verdrag van het Arbeidshof te
 betaling van de in deze bepaling bedoelde productie Luik ( België ), in het aldaar aanhangig geding tussen Rijks
 heffingen is voldaan bij de berekening van de suiker instituut voor de sociale verzekeringen der zelfstandigen
 productie na elk verkoopseizoen. ( RSVZ ) en M. Picard, betreffende een prejudiciële beslis
 sing over de uitlegging van artikel 36 van Verordening
 ( EEG ) nr. 574/72 van de Raad van 21 maart 1972 tot
 3 . Artikel 32 bis, lid 1 , van Verordening (EEG) nr. 1785/ vaststelling van de wijze van toepassing van Verordening
 81 , zoals gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 934/86 nr. 1408/71 betreffende de toepassing van de sociale zeker
 van de Raad van 24 maart 1986, en artikel 1 , lid 1 ,
 heidsregelingen op werknemers en zelfstandigen, alsmede
 van Verordening (EEG) nr. 3046/86 van de Commissie op hun gezinnen die zich binnen de Gemeenschap ver
 van 3 oktober 1986 tot vaststelling van de uitvoerings plaatsen, zoals gewijzigd en aangepast bij Verordening
 bepalingen met betrekking tot de inning van de com ( EEG ) nr. 2001/83 van de Raad van 2 juni 1983 ( PB
 pensatieheffing in de sector suiker, moeten aldus wor 1983 , L 230, blz . 86 ), heeft het Hof ( Derde Kamer ), sa
 den uitgelegd, dat aan de voorwaarden voor het mengesteld als volgt: J. C. Moitinho de Almeida ( rappor
 ontstaan van de verplichting tot betaling van de com teur), kamerpresident, C. Gulmann en J.-P. Puissochet,
 pensatieheffing is voldaan bij de berekening van de sui rechters; advocaat-generaal : A. La Pergola; griffier: R.
 kerproductie na elk van de verkoopseizoenen 1986/ Grass, op 24 oktober 1996 een arrest gewezen waarvan
 1987 tot en met 1990/1991 .
 het dictum luidt als volgt:
 4 . Artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 1914/87 van de Artikel 36, lid 4, van Verordening (EEG) nr. 574/72 van
 Raad van 2 juli 1987 tot instelling van een speciale de Raad van 21 maart 1972 tot vaststelling van de wijze
 compensatieheffing in de sector suiker voor het ver van toepassing van Verordening (EEG) nr. 1408/71 betref
 koopseizoen 1986/1987, en de artikelen 1 en 2 van fende de toepassing van de sociale zekerheidsregelingen op
 Verordening (EEG) nr. 3061 /87 van de Commissie van werknemers en zelfstandigen, alsmede op hun gezinnen,
 13 oktober 1987 tot vaststelling van de coëfficiënt die zich binnen de Gemeenschap verplaatsen, zoals gewij
 voor de berekening van de speciale compensatieheffing zigd en aangepast bij Verordening (EEG) nr. 2001 /83 van
 voor het verkoopseizoen 1986/1987 in de sector suiker, de Raad van 2 juni 1983, dat bepaalt dat de uitkeringen
 moeten aldus worden uitgelegd, dat aan de voorwaar gelijktijdig worden vastgesteld wanneer een aanvraag om
 den voor het ontstaan van de verplichting tot betaling uitkeringen tot het orgaan van een Lid-Staat wordt ge
 van de speciale compensatieheffing is voldaan bij de richt, is een autonome procedureregel die van toepassing is
 berekening van de suikerproductie na het verkoopsei ongeacht of de bepalingen van de leden 1 tot en met 3 van
 zoen 1986/1987. hetzelfde artikel in acht zijn genomen.
 ( i ) PB nr. C 189 van 22 . 7 . 1995 . 0 ) PB nr. C 351 van 30 . 12 . 1995 .


type: other

text:
Virolainen: 26. Päätoimittajalle potkut lesbosuhteen takia?
 1. Rovaniemellä ilmestyvää Lapin Kansaa kustantava Alma Media pestasi 5.9. tehdyllä johtajasopimuksella lehden uudeksi päätoimittajaksi Journalisti-lehden päätoimittaja Johanna Korhosen. Sopimuksen mukaan Korhosen piti aloittaa uudessa tehtävässään 15.12.2008.
 2. Tänään 1.10. Johanna Korhonen tuli julkisuuteen ja ilmoitti, että Alma Media oli 29.9. ilmoittanut hänelle purkavansa työsopimuksen. Korhosen mukaan sopimus purettiin siksi, että Alma Media ei hyväksynyt sitä, että hänen puolisonsa on nainen. Alma Median toimitusjohtaja Kai Telanne oli ilmoittanut palaverissa 29.9. Korhoselle, että tämä oli menettänyt Alman luottamuksen, koska Korhonen oli tietoisesti johtanut työhaastatteluissa Almaa harhaan ja valehdellut Alman edustajille perhetilanteestaan ja puolisonsa sukupuolesta. Korhosen mukaan Telanne oli todennut, että on täysin mahdoton ajatus, että Lapin Kansassa työskentelisi Korhosen kaltainen henkilö, jolla on tällainen perhe ja nainen puolisona. Korhonen kertoo, ettei hän ollut väittänyt työhaastatteluissa puolisonsa olevan mies, ja että se, ettei hän ei ollut aktiivisesti korjannut Alman edustajien mahdollista virheolettamaa ("onko miehesi halukas muuttamaan"), ei ole valehtelua eikä harhaanjohtamista.
 3. Alman toimitusjohtaja Kai Telanne väittää, että Korhonen valehtelee työsopimuksen purkuperusteesta. Korhosen sopimusta ei purettu suinkaan siksi, että hänen puolisonsa on nainen, vaan syynä on johtajasopimuksen allekirjoittamisen jälkeen syntynyt luottamuspula. Oli ilmennyt, että Korhonen oli ollut epärehellinen ja antanut haastatteluissa valheellisia tietoja mm. puolisonsa poliittisesta aktiivisuudesta. Telanteen mukaan Almalle on erittäin tärkeää, että Alman omistamien maakuntalehtien päätoimittajat ja heidän puolisonsa ovat poliittiselta vakaumukseltaan neutraaleja ja puolueettomia. Tätä asiaa oli Telanteen mukaan kysytty työhaastattelussa Korhoselta, jolloin tämä oli kertonut, ettei hän eikä hänen puolisonsa ole politiikassa mukana. Vasta maanantaiaamuna 29.9. Telanteelle oli selvinnyt, että Korhosen puoliso onkin kunnallisvaaliehdokkaana Espoossa; oikeastaan Vantaalla.
 4.Korhosen mukaan Telanne oli kyllä kysynyt häneltä haastattelutilaisuudessa, oliko hän (Korhonen) tai hänen puolisonsa mukana politiikassa. Korhonen oli vastannut
 kysymykseen kieltävästi, eikä hän ollut kertomansa mukaan edes oikein muistanut puolisonsa "vaatimatonta" suunnitelmaa osallistua Vantaalla ehdokkaana kunnallisvaaleihin. Lapin kunnallispolitiikkaan Korhosen puolisolla ei ollut missään tapauksessa tarkoitus osallistua, jos Korhonen tulisi valituksi Lapin Kansan päätoimittajaksi.
 5. Korhonen on väittänyt, että Alma Media oli työsopimuksen purkamisen jälkeen ja ilmeisesti vielä tänä aamuna 1.10. tarjonnut hänelle "läksiäisiksi" 90 000 -100 000 euroa, jos hän olisi suostunut irtisanoutumaan tehtävästä "kaikessa hiljaisuudessa" omasta aloitteestaan tai ilmoittamaan julkisuudessa irtisanoutuneensa tai vetäytyneensä päätoimittajan tehtävästä jonkin tekosyyn varjolla. Tähän Korhonen ei ollut kuitenkaan suostunut, koska hän oli kokenut Alman ehdotuksen painostukseksi. Telanne on kiistänyt tämänkin Korhonen väitteen viitaten siihen, että johtajasopimuksessa määritellään tarkemmin työsopimuksen päättyessä mahdollisesti maksettavasta korvauksesta.
 6. Tässä ovat tiivistettynä tapauksen faktat. Tapaus on on jo ehtinyt herättää varsin laajaa huomiota, sillä riidan molemmat osapuolet ovat median ammattilaisia, jotka osaavat hyödyntää julkisuutta. Korhonen aikoo viedä asiansa ilmeisesti siviilioikeudellisella kanteella Helsingin käräjäoikeuteen ja vaatia Almalta vahingonkorvausta syrjinnän perusteella.
 7. Tapaus soveltuisi hyvin myös yliopistolliseksi tenttikysymykseksi työoikeuden tenttiin, mutta se tultaisiin ja tullaan ilmeisesti myös Helsingin käräjäoikeudessa ratkaisemaan lopulta prosessioikeudellisella eli lähemmin sanottuna todistustaakan jakoa koskevalla perusteella. Miten siis tapausta on oikeudellisesti arvioitava?
 8. Selvää on, että työsyrjintä kuten muukin syrjintä on laissa kielletty. Perustuslakiin otetun syrjintäkiellon (PL 6.2 §) mukaan ketään ei saa ilman hyväksyttävää perustetta asettaa eri asemaan sukupuolen, iän, alkuperän, kielen, uskonnon, vakaumuksen, mielipiteen, terveydentilan, vammaisuuden tai muun henkilöön liittyvään syyn perusteella. Näihin nimenomaan lueteltuihin perusteisiin rinnastettavia ovat m. seksuaalinen suuntautuminen, yhteiskunnallinen asema, perhesuhteet sekä asuinpaikka.
 9. Työhönottoperusteisiin, josta tapauksessa on kysymys, sovelletaan myös yhdenvertaisuuslain syrjinnän kieltoa koskevaa säännöstöä (6 §). Siinä mainitaan samanlaisia henkilöön liittyviä syrjinnän perusteita kuin perustuslaissakin, sukupuolinen suuntautuminen mainitaan yhdenvertaisuuslaissa nimenomaan kiellettynä syrjinnän perusteena.
 10. On selvää, että tapauksessa on ollut kielletystä seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvasta syrjinnästä, jos oikeusjutun kantajaksi tulevan Korhosen työsopimus on todellakin purettu hänen puolisonsa sukupuolen perusteella. Mutta tästä seikasta on juuri jutussa riitaa, sillä tulevan oikeusjutun vastaaja Alma Media kiistää jyrkästi Korhosen sanotun väitteen paikkansapitävyyden.
 11. Kyse on siis näytöstä ja sen arvioinnista. Jutussa tullaan varmasti kuulemaan useita todistajia ja lisäksi Alman edustajia todistelutarkoituksessa. Tässä suhteessa Alma näyttäisi olevan ainakin lähtökohtaisesti niskan päällä, sillä viime maanantain 29.9. palaverissa oli toimitusjohtaja Telanteen lisäksi paikalla kaksi muuta Alman edustajaa. Johanna Korhonen olisi voinut ottaa tilaisuuteen mukaansa juristin tai muun avustajan, mutta tähän ei ilmeisesti osannut varautua, koska hänelle ei luultavasti ollut etukäteen ilmoitettu, mistä asioista palaverissa tultaisiin keskustelemaan. Myös Korhosta voidaan kuulla jutussa todistelutarkoituksessa, ja käräjäoikeus arvioi hänen kertomuksensa uskottavuutta ja näyttöarvoa vapaasti. Se, ettei Korhosta voida kuulla todistajana, ei siis välttämättä alenna hänen kertomuksensa näyttöarvoa.
 12. Kyse on tilanteessa, jossa on "sana sanaa vastaan", kuten asia on tapana ilmaista. Liikutaan siis todistelun "harmaalla alueella, jossa asianosaisten puntit todistelun suhteen näyttäisivät olevan jotakuinkin tasan. Tällaisessakin tapauksessa, jossa siis ei pystytä luotettavasti selvittämään totuutta, tuomioistuin joutuu kuitenkin ratkaisemaan jutun ja arvioimaan, onko näyttö riittävä.
 13. Tämän kysymyksen tuomioistuin ratkaisee todistustaakkanormien avulla. Todistustaakka on juridinen käsite, joka tarkoittaa jommallekummalle riidan osapuolelle lankeavaa riskiä siitä, että jokin hänelle edullinen relevantti tosiseikka jää vaille riittävää näyttöä. Todistustaakan rasittama asianosainen, kantaja tai vastaaja, häviää jutun, jollei hän kykene esittämään jutussa riittävää näyttöä hänelle edullisesta seikasta.
 14. Todistustaakka vaihtelee juttutyypistä riippuen, eikä laissa ole useinkaan nimenomaista säännöstä, kummalla osapuolella on todistustaakka tietyistä seikoista. Mutta yhdenvertaisuuslaista tällainen todistustaakkanormi onneksi löytyy. Lain 17 §:ssä nimittäin säädetään, että jos joku, joka katsoo joutuneensa lain 6 §:n vastaisen menettelyn eli syrjinnän kohteeksi, esittää asiaa tuomioistuimessa käsiteltäessä selvitystä, jonka perusteella voidaan olettaa, että 6 §:ssä mainittua syrjinnän kieltoa on rikottu, vastaajan on osoitettava, että kieltoa ei ole rikottu.
 15. Syrjintään ja syrjintäväitteeseen perustuvassa siviilioikeudellisessa oikeusriidassa vastaajalla on siten todistustaakka siitä, ettei syrjinnän kieltoa ole esimerkiksi seksuaalisen suuntautumisen perusteella rikottu. Kuitenkin kantajan eli puheena olevassa tapauksessa siis Johanna Korhosen on ensin esitettävä selvitystä, jonka perusteella voidaan olettaa, että tapauksessa on ollut kyse syrjinnästä. Kyse on syrjintää koskevasta presumptiosta. Jos tällainen olettama kantajan esittämän näytön perusteella syntyy, siirtyy todistustaakka vastaajalle eli tässä tapauksessa Alma Medialle, jonka tulee puolestaan näyttää, ettei syrjinnän kieltoa ole rikottu.
 16. Kyseisessä tapauksessa on tietenkin ennenaikaista arvioida, miten jutussa tulee käymään. Mutta tämänhetkisen aineiston perusteella näyttäisi siltä, että Korhonen kykenisi esittämään näyttöä, joka riittää syrjintää koskevaan presumptioon.
 17. Korhonen kertoo saaneensa perjantaina 26.9. nimettömän tekstiviestin Lapin Kansan toimitukselta, jossa ihmeteltiin, miksi Alman henkilöstölehdessä Allakassa oli kerrottu, että Korhosen mies ja kaksi lasta muuttavat Rovaniemelle, vaikka viestin lähettäjä sanoi tietävänsä, että Korhosen puoliso on nainen, joka on kunnallisvaaliehdokkaana Vantaalla. Sama tekstiviesti oli lähetetty myös Alman viestintäjohtajalle, jonka kanssa Korhonen oli keskustellut puhelimessa perjantaina ja jolle Korhonen oli ilmoittanut, että Allakan jutussa oli hänen puolisoaan koskeva väärinkäsitys, joka pitää oikaista. Tämä tekstiviesti ja viestintäjohtajan kanssa käyty keskustelu johti sitten palaveriin 29.9., jossa Korhosen työsopimus käytännöllisesti katsoen purettiin.
 18. Voin ehkä olla väärässä, mutta minusta näyttäisi edellä kerrotulla perusteella siltä, että Korhonen ei ollut sopimukseen johtaneissa haastatteluissa salannut puolisonsa sukupuolta, mutta toisaalta juuri tätä seikkaa koskevan oikean asianlaidan paljastuminen Almalle 26.9. on ollut ratkaiseva tekijä, jonka perusteella työsopimus purettiin. Ilmeisesti kyseinen seikka eli tehtävään valitun uuden päätoimittajan avoliitto samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa on Lapin Kansan levikkialueella lukijakuntaa ja myös lehden yhteistyökumppaneita ajatellen melkoisen merkittävä asia, kun otetaan huomioon, että tietty ja ilmeisesti vielä aika suuri osa lehden tilaajista ja lehdessä mainostavien yritysten omistajista on lestadiolaisia, jotka eivät aina suhtaudu kovinkaan myötämielisesti samaa sukupuolta olevien puolisoiden yhteiseloon. Sen sijaan se, että Korhosen puoliso on kunnallisvaaliehdokkaana muualla Suomessa, ei todennäköisesti olisi ollut tältä kannalta katsottuna yhtä painava peruste Korhosen sopimuksen purkamiseen.
 19. Jos olettama syrjinnästä kantajan esittämän aineiston perusteella syntyy, siirtyy todistustaakka vastaajalle. Alman pitää siis pystyä esittämään näyttö siitä, ettei sopimusta purettu Korhosen puolison sukupuolen perusteella, vaan muulla perusteella eli siksi, että Korhonen oli pettänyt yhtiön luottamuksen ja valehdellut haastatteluissa Alman edustajille, ettei hänen puolisonsa ole mukana politiikassa.
 20. Riittääkö viimeksi mainittu seikka työsopimuksen purkamisen perusteeksi, on jo toinen asia ja vastaus siihen riippuu lähinnä siitä, mitä johtajasopimuksessa on sovittu tai edellytetty tai mikä on tavanmukainen käytäntö ja edellytys vastaavanlaisten johtajasopimusten ehtojen mukaan. Mainittu purkuperuste ei kuitenkaan riko syrjinnän kieltoa.
 21. Tähän liittyen voidaan todeta, että julkisuudessa olleen tiedon mukaan Kemissä ilmestyvän Pohjolan Sanomien päätoimittajan aviopuoliso (kesk) on toiminut muutama vuosi sitten Kemin kaupunginvaltuutettuna. Julkisuudessa ei ole kerrottu, minkä puolueen ehdokkaana Korhosen puoliso on Vantaalla, mutta voitaneen olettaa, ettei kysymyksessä ole ainakaan keskusta tai kokoomus.
 22. Oikeuskäytäntöä eli tuomioistumien ratkaisuja ja etenkään KKO:n ennakkopäätöksiä syrjinnän kiellon rikkomisesta on Suomessa yllättävän vähän eikä ilmeisesti yhtään sellaista, joka olisi samanlainen kuin Korhosen tapaus. Ruotsissa löytyy yksi Högsta domstolenin ratkaisu vuodelta 2006 (NJA 2006 s. 170). Siinä oli kysymys syrjintään perustuvasta koskevasta vahingonkorvausjutusta, jossa tuomittiin korvausvelvolliseksi ravintolanomistaja, joka oli suivaantunut ravintolassa toisiaan suutelevaan kahteen lesboon ja poistanut heidät ja heidän seurueensa mainitulla perusteella ravintolasta. Käräjäoikeus hylkäsi kanteen, mutta sekä hovioikeus että korkein oikeus hyväksyivät sen. Hovioikeus tuomitsi vastaajan maksamaan kantajille korvausta 50 000 kruunua, mutta korkein oikeus alensi summan 15 000 kruunuksi.
 Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 10/01/2008
 Tunnisteet: Alma Media, Korhonen Johanna, media, syrjintäkielto, todistustaakka, yhdenvertaisuus
 Huudan salista seuraavan välihuudon:
 Tapaus Korhosella ei ole mitään tekemistä työlainopin kanssa!
 Katso "Suomen työoikeuden käsite ja järjestelmä sekä suhde sosiaaliseen lainsäädäntöön / Arvo Sipilä 1938"
 Tai sitten jotain lakipykälää on muutettu minun sitä havaitsematta. Kirjoittaja voisi käydä koputtamassa herra Koskisen ovea siellä Rovaniemellä kysyen seuraavaa: Koska työsuhde alkaa? Kerroitko toimittajille, koska Korhonen ei ole vielä aloittanut työntekoa lehdessä, niin tämä ei ole työlainoppia?
 Pohditko voiko päätoimittaja edes olla työsuhteessa? Laiska opettaja laatii tietenkin näistä tenttikysymyksen, oikea vastaus on sitten jonkun ylioppilaan perusteltu mielipide.
 Lisätään nyt yksi nippelitieto, "ainaluotettavien"(sarkasmia) lehtitietojen mukaan puoliso on 219 Kotila Pirkko (vas)
 Poliittisen historian tekeillä olevat jatko-opinnäytteet(HY/valt)
 Kotila, Pirkko: Hertta Kuusinen (KVG)
 Mielestäni kysymys ei ole suoranaisesti sukupuolisesta syrjinnästä, koska irtisanominen johtuu Korhosen puolison sukupuolesta eikä itse Korhosen sukupuolesta.
 Mika Lakolle
 Tapaus Korhosen tekemisellä tai tekemättömyydellä työnlainopin kanssa ei mielestäni ole mitään relevanssia arvioitaessa Alma Median menettelyä.
 Kysymys vaikuttaisi ratkeavan, kuten blogisti aivan oikein toteaa, yhdenvertaisuuslain ja ennen muuta sen todistustaakkasäännön (YhdenvertaisuusL 17 §) nojalla.
 Yhdenvertaisuuslakia sovelletaan lain 2 § 1 mom mukaan "sekä julkisessa että yksityisessä toiminnassa". Erityistä merkitystä on saman säännöksen 2-kohdalla, jonka mukaan lakia sovelletaan "työhönottoperusteisiin".
 Edellyttäen, että Korhonen nostaa kanteen, hänen tulee lain 17 §:n nojalla esittää näyttöä, jonka perusteella "voidaan olettaa", että hän on joutunut lain 6 §:ssä tarkoitetun kielletyn (välittömän tai välillisen) syrjinnän kohteeksi.
 Syrjinnällä tarkoitetaan ko. säännöksen 1 momentin kieltämättä hieman kryptisen sanamuodon mukaan:
 Lisäksi luonnollisesti edellytetään, että syrjintä perustuu (tässä tapauksessa) sukupuoliseen suuntautumiseen. Ts. että Korhosen sopimus päätettiin nimenomaan hänen sukupuolisen suuntautumisensa perusteella.
 Jos Korhonen onnistuu todistelussa, ja näyttö siis riittää muodostamaan presumption syrjinnästä, todistustaakka siirtyy vastaajalle, jonka tulee osoittaa, että syrjinnän kieltoa ei ole rikottu.
 Tässä tapauksessa Alma Median tulisi siis näyttää, että sopimuksen päättämisellä olisi ollut jokin "asiallinen" syy. Uutisoinnissahan on vedottu jo Korhosen puolison poliittiseen aktiivisuuteen, joka sekin on sopimuksen päättämisperusteena jokseenkin kyseenalainen.
 Jos tuomioistuin katsoo, että syrjintäkieltoa on rikottu, se voi tuomita Alma Median maksamaan hyvitystä, jonka määrän on (loukkauksen laadusta riippuen) enintään 15 000 euroa. Tämä enimmäismäärä perustuu lakiin (Yhdenvertaisuuslaki 9.1).
 On tietysti oma kysymyksensä, miten tuota soveltamisalasäännöstä tulkitaan. Ts. onko Korhosen tapauksessa kysymys lain tarkoittamasta "työhönottoperusteesta".
 Siinäkin tapauksessa, että katsottaisiin, että ns. johtajasopimusta ei tule arvioida tällaiseksi, voidaan perustellusti argumentoida perusoikeusmyönteisellä laintulkinnalla.
 Ts. että yhdenvertaisuuslain todistustaakkasäännöksen ilmentämiä periaatteita tulisi niiden perusoikeusliitännän vuoksi soveltaa analogisesti myös johtajasopimusten päättämisen arviointiin (ks. vähän tämänsuuntaisesta argumentoinnista Rovaniemen hovioikeuden ratkaisu 2007:7, joka ei tosin ole lainvoimainen - KKO on myöntänyt valitusluvan 28.8.08).
 Sinänsä on huomattava, että johtajasopimuksiakaan ei voitane päättää "täysin mielivaltaisesti", hyvän tavan vastaisilla perusteilla.
 Molemmat argumentointitavat näyttäisivät johtavan samaan lopputulokseen, ts. Alma Median tuomitsemiseen korvausvelvolliseksi, jos katsotaan, että se on päättänyt sopimuksen sukupuolisen suuntautumisen perusteella.
 Tapauksesta mielenkiintoisen tekee paitsi todistustaakkakysymys, myös se, minkä normiston nojalla tapausta oikeastaan tulisi arvioida. Tällä kysymyksellä on relevanssia ennen muuta mahdollisen hyvityksen kannalta.
 Jos tapausta arvioidaan yhdenvertaisuuslain nojalla, Korhonen vaikuttaa menetelleen tyhmästi kieltäytyessään (väitetystä) 100 000 euron rikkojaisrahasta - lain nojalla Alma Median maksettavaksi voidaan näet tuomita enintään tuo 15 000 euroa.
 Vaikuttaisi siltä, että tässä tapauksessa Korhonen ei voisi tehokkaasti vaatia sopimukseen mahdollisesti sisältyvän päättämisehdon mukaista korvausta, jos kannetta ajetaan yhdenvertaisuuslain perusteella. Toisaalta edellä mainitsemistani perusteista huolimatta ei liene itsestään selvää, että jutussa tulisi soveltaa yhdenvertaisuuslain todistustaakkanormia, jos kannetta ajetaan sopimusperusteisesti.
 Eli kakkua ei voida samalla syödä ja säilyttää. Jään mielenkiinnolla odottamaan, mitä seuraavaksi tapahtuu.
 Asser Salolle, saatat hyvinkin olla oikeassa. Tosin taidat olla toinen Virolaisen lisäksi, joka perustelee kantaansa "yhdenvertaisuuslailla". Minkä oppiaineen vaatimuksiin tämä säädös kuuluu? Herrat K-P.Tiitinen ja S.Koskinen, eivät ole minun havaintojeni perusteella antaneet lausuntoja vedoten tähän lakiin, heidän lausuntonsa ovat perustuneet nähdäkseni ”työsopimuslakiin”. Mikäli olen väärässä, herrat Tiitinen ja Koskinen varmasti oikaisevat tämän väitteeni. Mielenkiintoista on myös havaita, ettei kukaan näe tapauksella olevan yhtäläisyyksiä ratkaisuun KKO:1999:97, jossa oli myös kyse luottamuspulasta. Rissasen kanne taisi minun tulkintani mukaan kaatua tosiasiassa lähtöviivalla, vaikka ratkaisu tuli maalikameralla. Kun työlainopissa viitataan naapurin päätöksiin, niin kannattaa muistaa, ettei naapurissa edes ole sellaista lakia kuin ”työsopimuslaki”. Ellei tätä ole säädetty sen jälkeen kuin tentin Folken Löntagarrättin.
 Itse näen tämän pelkkänä sopimusriitana, jolloin päänäyttövelvollisuus on kantajalla, ei vastaajalla. Tosin sopimuksen sisällön tuntevat vain asiaosaiset, joten näyttövelvollisuuskysymyksiin on hieman ennenaikaista ottaa kantaa. Alman Median vaihtoehdot ovat voineet olla vaikka seuraavat:
 a) Vastapuoli on harhauttanut meitä -> riittävä peruste purkaa sopimus-> ei korvauksia.
 b) Vastapuolen menettely aiheutti luottamuspulan -> ei perustetta purkaa sopimusta ->
 tarjotaan korvauksia osa siitä, mitä on sovittu johtajasopimuksessa.
 c) Ei sanota mitään, irtisanotaan sopimus, maksetaan sopimuksessa mainittu summa kokonaisuudessaan.
 Mielestäni johtajasopimuksen tärkein ominaisuus on juuri oikeus nostaa johtaja pihalle ilman mitään perusteluja. Historia tuntee lukuisia tapauksia, joissa lehteen on tullut ulkopuolinen päätoimittaja, jonka valinta on ollut virhe omistajan mielestä, joskus myös alaiset ovat olleet aktiivisesti vaihtamassa päätoimittajaa.
 Mikäli muistini ei petä, niin ei tämä ole edes vuoden ensimmäinen tapaus.
 ”Turun Sanomien päätoimittaja vaihtuu epäselvissä oloissa” sekä hakukone kertoo tarkemmin.
 Koska tapauksesta ei noussut suurta hälinää, niin oletan, ettei Markku ollut parisuhteessa miehen kanssa?
 Eräs ”hauska” yhdenvertaisuustapaus on Helsingin Yliopiston harjoittama apteekkielinkeino. Kun ihminen harjoittaa tätä elinkeinoa, hän maksaa kaikki normaalit verot, sekä kymmenen senttiä jokaisesta lääke-eurosta apteekkimaksua. Huipputehdas laittaa nämä maksut omaan taskuun. Herra Kari.S.Tikan mielestä tämä ei ollut syrjintää.
 Tosin herralla taisi olla tällöin päässä YA:n hallituksen puheenjohtajan myssy, mutta sanat olivat professorin arvovallalla lausutut. Eduskunnan valiokuntamietinnöstä oli ”sattumalta” unohtunut maininta tästä kaksoisroolista.
 Nämä näyttökysymykset kiinnostavat minua ei-lainopillisesta näkökulmasta.
 Miten ihminen(juristi) tekee päätökseensä? Valitettavasti ainoa suomalainen lähde taitaa olla Jaakko Jonkan tekemä kyselysarja syyttäjille. Nämä löytyvät esimerkiksi Jonkan väitöskirjan loppuosasta. Klamin aihetta sivuavista kirjoituksista en tarkoituksella lausu mitään.
 Lopuksi kysyisin Asser Salolta, käytätkö omaa nimeäsi, vai oletko vuonna 1938 Neuvosto-
 käytätkö omaa nimeäsi, vai oletko vuonna 1938 Neuvosto-Karjalan puhdistuksissa ammutun hovioikeuden auskultanttin inkarnaatio?
 Yhdenvertaisuuslailla on yhtymäkohtia niin työoikeuteen, valtiosääntöoikeuteen kuin (todistustaakkasäännön vuoksi) prosessioikeuteenkin.
 Sillä, mille oikeudenalalle tuo laki yliopistollisessa oppainejaottelussa kuuluu, ei kuitenkaan ole merkitystä arvioitaessa sitä, millä argumenteilla tapaus Korhonen ratkeaa. Yliopistollinen oppiainejaottelu on täysin sopimuksenvarainen asia ja historiallisen kehityksen tulos.
 En tiedä, oletko tenttinyt prosessioikeutta, mutta jos olet, tiedät sen, että tuomioistuimen toimivaltaa rajaa ensisijaisesti kanne. Kantaja ts. määrää, mistä riidellään.
 Korhosella on mahdollisuus nostaa hyvityskanne yhdenvertaisuuslain nojalla: tällä ei ole mitään tekemistä työlainsäädännön kanssa. Asiaa ratkeaa yhdenvertaisuuslain määräyksiä soveltaen (edellyttäen, että kysymyksen tulkitaan olevan "työhönottoperusteista"), eikä asiassa tarvitse pohtia työlainsäädännön määräyksiä saati sen soveltamista.
 Eri asia on, että työoikeudella saattaa olla tulkintavaikutusta arvioitaessa esim. sitä, täyttääkö Alma Median menettely jonkin yhdenvertaisuuslain 7 §:ssä tarkoitetuista vapautumisperusteista (ts. onko kysymys menettelystä, jota ei lain nojalla pidetä syrjivänä).
 Korhonen voi toki nostaa myös sopimukseen perustuvan kanteen, mutta kuten toteat itsekin, yksityiskohtaisempien tietojen puuttuessa sopimusehdoista, ei ole tarkoituksenmukaista kommentoida asiaa enemmälti.
 Sen verran kuitenkin totean, että siinäkin tapauksessa, että jutussa nostettaisiin kanne asianosaisten sopimukseen perustuen, ei mielestäni ole yksiselitteisen selvää, että Alma Medialla olisi ollut asiallinen syy sopimuksen päättämiseen, vaikka kysymys johtajasopimuksesta onkin.
 Sopimusoikeuden yleisiin oppeihin parhaan ymmärrykseni mukaan kuuluu kielto päättää sopimus hyvän tavan vastaisilla perusteilla.
 Tässä tapauksessa hyvän tavan vastaista olisi, kiitos kysymyksen perusoikeusliitännän, sopimuksen päättäminen sopijapuolen seksuaalisen suuntauksen perusteella. Näin on ainakin mahdollista väittää.
 Näyttökysymysten osalta niistä kiinnostuneena juristina totean, että erityisesti siviiliprosessuaalisen todistusoikeuden tutkimus on Suomessa ollut Klamin tutkijaryhmän jälkeen hataralla pohjalla. Rikosprosessinkaan puolella ei ole samanlaisia empiirisiä tutkimuksia tehty, kuin Jonkan tutkimuksessa oli.
 Empiiristen tutkimusten laatimisen ongelma on toisaalta se, että erilaiset kyselyt saattavat mitata varsin huonosti sitä, miten "todellisuudessa" toimitaan. Lisäksi todistusharkinnan suorittamiseen vaikuttavat olennaisesti menettelyperiaatteet. Siksi esim. Klamin ryhmän eräisiin artikkeleihin sisältyvät tutkimustulokset saattavat vaikuttaa perin erikoisilta. Enempää en lausu ryhmän töistä minäkään.
 Eräitä KKO:n ennakkoratkaisuja voidaan kuitenkin tulkita prosessioikeuden yleisten oppien kannalta niin, että KKO olisi jos ei soveltanut, niin ainakin tietoinen eräistä todistusoikeudellisista teorioista.
 Ja mitä nimimerkkiin tulee, niin kysymyksessä on todellakin pseudonyymi, joka viittaa edesmenneeseen Asseriin syistä, joita en tässä enemmälti yksilöi. Sen verran voin kuitenkin paljastaa, että kysymys ei ole vasemmistosympatioista millään muotoa.
 Koska minulle pitää mennä nyt nukumaan, niin lyhyestä virsi kaunis. Olen kyllä joskus kai tenttinyt jotakin Taunoa ja Erkkiä, Erkki varmaan tunnistaa minut viikonloppuna, jos satumme samaan turnauspaikkaan.
 Ovatko nämä foorumisäännöt sitten muuttuneet viime aikoina? Korhosen johtajasopimuksessa nimittäin voi olla vaikka kohta välimiesmenettelystä?
 Miksi tämä kanne kuuluisi Helsinkiin, wikipedian mukaan Lapin Kansan kotipaikka on Rovaniemi. Lisämausteen tarjoaa eräs lainoppinut, joka vaatii rikostutkintaa. Missä tämän rikosprosessin kotipaikka olisi?
 LAPPI Päivitetty: 2.10. 18:08, julkaistu 2.10. klo 13:58
 Professori: Syyttäjä pikaisesti töihin Alma Median kohussa
 21 suositusta3 kommenttia
 Lapin yliopiston työoikeuden professori Seppo Koskinen katsoo, että syyttäjän pitäisi alkaa tutkia Alma Mediassa syntynyttä.... en tiedä toimiko tässä linkitys, normaalisti ei
 http://www.lapinkansa.fi/cs/Satellite?c=AMArticle_C&childpagename=LKA_newssite%2FAMLayout&cid=1194605359764&p=1192553175594&pagename=LKAWrapper
 Kaikenlaista kivaahan tästä Lapin Kansan tapauksesta vielä saattaa kehittyä: rikosprosessia, siviiliprosessia, välimiesmenettelyä ja ties mitä ja millä kaikilla perusteilla. Mutta tuskinpa tällä palstalla kannattaa alkaa pitää prosessioikeuden peruskurssia!
 Jäädään vain odottelemaan kaikessa rauhassa, missä kanne nostetaan ja millä perusteella!
 Nyt hyvää yötä - ja sanopa Erkille viikonloppuna terveisiä, jos näet hänet!
 Kohta 18:
 "Ilmeisesti kyseinen seikka eli tehtävään valitun uuden päätoimittajan avoliitto samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa"
 Eikö kyseessä ollut kuitenkin laillisesti rekisteröidystä parisuhteesta, joka rinnastetaan avioliittoon?
 Aivan, rekisteröidystä parisuhteestahan todella on kysymys!
 Tuppaavat tässä menemään nuo erilaiset "liitot ja suhteet" välillä sekaisin. Sorry.
 Olisiko päätoimittaja kuitenkin työsuhteessa kun ei ole toimitusjohtaja.
 Laissa säädetty syrjintähyvitys on enintään 15 000 euroa, minkä lisäksi voi tulla vahingonkorvaus.
 Suomessa saanee siis syrjiä, jos on rahaa maksaa siitä. Työ/palvelussuhdetta perustuslaki ei palauttane.
 Syrjintänä ei toisaalta pidetä
 erilaista kohtelua, "jonka perusteena on työtehtävien laatuun ja niiden suorittamiseen liittyvä todellinen ja ratkaiseva vaatimus."
 Kommunistiksi paljastuneen päätoimittajan saattaisi voida erottaa oikeistolehdestä poliittisten mielipiteidensä vuoksi. Säätoimittajan ura ei olisi kai sellaisesta vielä katkolla. Entä jos säätoimittaja olisi rekisteröinyt vääränlaisen parisuhteen. Kansa tietää, entä Lapissa.
 Miten paljon tällaisessa Korhosen tapaisessa johtajasopimuksessa voidaan soveltaa työlainsäädäntöä ja yhdenvertaisuuslakia? Onko sanomalehti sellainen kaksipäinen hirviö, jossa sekä toimitusjohtaja että päätoimittaja ovat yhtiön elimiä? Sehän rajaisi päätoimittajan toimarin lisäksi yhdenvertaisuuslain soveltamisalan ulkopuolelle.
 Kommunisti päätoimittajana kokoomuslehdessä. Ehkä niin.
 Jostain syystä Korhonen ei halunnut, että Alman edustajat tietävät hänen puolisonsa olevan mukana politiikassa. Oman muistionsa mukaan hän arveli oli unohtaneensa koko jutun. Siis sen mitä puoliso tekee työkseen, mitä hän opiskeli, mistä väitteli, kuka maksoi opiskelut ja kaiken muun ohessa kuntavaaliehdokkuden.
 Jostain syystä puoliso, joka Korhosen mukaan oli muuttamassa hänen mukanaan Roihin eikä osallistu politiikkaan, päätti kuitenkin ryhtyä vielä kunnallisvaaliehdokkaaksi Cantaalla. Toista viikkoa sen jälkeen, kun Korhosen sopimus oli solmittu ja se oli julkistettu.
 Tiesikö Korhonen jo haastattelussa, että puoliso ei ole tulossa Roihin? Vai ajatteliko hän, että mieli muuttuu jos ja kun hänet valitaan?
 No, vaimon ehdokkuus sinetöitiin viime viikon keskiviikkona. Torstaina asia tuli julkiseksi, ja perjantaina joku vasikka Lapin Kansan toimituksesta narautti Korhosen.
 Oman muistionsa mukaan Korhonen tiesi tässä vaiheessa varsin hyvin, mitä oli tulossa. Hän lähetti selittelymailin Lapin Kansan toimarille, jossa kertoi että ehdokkuutta ei enää voi perua ja kuntavaalikampanja vedetään matalalla profiilillla ja varavaltuutetulla. (Korhosen muistiossa ei kerrottu, että ehdokkuuden olisi voinut perua vielä keskiviikkona 24.9. ennen kello 16.00).
 Korhosen muistio vahvistaa Alman johdon kertomuksen maanantain tapahtumista. Korhosen muistion mukaan Alman johto ilmoittaa hänelle, että syy sopimuksen purkuun on luottamuspula, Korhonen on valehdellut heille, ollut petollinen ja vilpillinen sekä salaillut asioita. Kun Korhonen muistion mukaan kysyy, onko syynä eroon puolison sukupuoli, vastaus kieltävä. Kun Korhonen kysyy, olsivatko he palkannet Korhosen, jos olisivat tienneet sen mitä nyt tietävät puolisosta ja Korhosesta, vastaus oli Korhosen mukaan myöskin kieltävä.
 Minä haluaisin tietää, mihin kysymykseen Talanne Korhosen mukaan vastasi.


type: legislation

text:
 25.11.2014
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 338/1
 DÉCISION 2014/829/PESC DU CONSEIL
 du 25 novembre 2014
 modifiant la décision 2010/413/PESC concernant des mesures restrictives à l'encontre de l'Iran
 LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
 vu le traité sur l'Union européenne, et notamment son article 29,
 considérant ce qui suit:
 (1)
 Le 26 juillet 2010, le Conseil a adopté la décision 2010/413/PESC (1) concernant des mesures restrictives à l'encontre de l'Iran.
 (2)
 Le 24 novembre 2013, la Chine, la France, l'Allemagne, la Fédération de Russie, le Royaume-Uni et les États-Unis, avec le soutien du haut représentant de l'Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité, sont parvenus à un accord avec l'Iran sur un plan d'action conjoint qui définit une marche à suivre pour trouver une solution globale à long terme à la question du nucléaire iranien. Il a été convenu que le processus menant à cette solution globale comprendrait, comme première étape, des mesures initiales convenues d'un commun accord à prendre par les deux parties pour une durée de six mois et renouvelables par consentement mutuel.
 (3)
 Dans le cadre de cette première étape, l'Iran prendrait un certain nombre de mesures volontaires définies dans le plan d'action conjoint. En contrepartie, un certain nombre de mesures volontaires seraient prises qui incluraient, pour ce qui concerne l'Union, la suspension des mesures restrictives relatives à l'interdiction de la fourniture de produits d'assurance et de réassurance et de services de transport pour le pétrole brut iranien, l'interdiction de l'importation, de l'achat ou du transport de produits pétrochimiques iraniens et de la fourniture de services associés, et l'interdiction du commerce de l'or et de métaux précieux avec le gouvernement iranien, ses organismes publics et la Banque centrale d'Iran ou des personnes et des entités agissant pour leur compte. La suspension de ces mesures restrictives devrait durer six mois durant lesquels les contrats concernés devraient être exécutés.
 (4)
 En outre, le plan d'action conjoint prévoit aussi de multiplier par dix les seuils d'autorisation en matière de transferts de fonds à destination et en provenance de l'Iran.
 (5)
 Le 20 janvier 2014, le Conseil a adopté la décision 2014/21/PESC (2) modifiant la décision 2010/413/PESC afin de mettre en œuvre les dispositions relatives aux mesures restrictives de l'Union figurant dans le plan d'action conjoint.
 (6)
 Le 19 juillet 2014, la Chine, la France, l'Allemagne, la Fédération de Russie, le Royaume-Uni et les États-Unis, avec le soutien du haut représentant de l'Union pour les affaires étrangères et la politique de sécurité, se sont mis d'accord avec l'Iran pour prolonger, jusqu'au 24 novembre 2014, la mise en œuvre des mesures prévues dans le plan d'action conjoint.
 (7)
 Le 21 juillet 2014, le Conseil a adopté la décision 2014/480/PESC (3) modifiant la décision 2010/413/PESC afin de prolonger les dispositions relatives aux mesures restrictives de l'Union figurant dans le plan d'action conjoint.
 (8)
 Le 24 novembre 2014, la Chine, la France, l'Allemagne, la Fédération de Russie, le Royaume-Uni et les États-Unis, avec le soutien du coordinateur et négociateur de l'UE pour le groupe E3/UE+3 dans les négociations sur le nucléaire iranien, se sont mis d'accord avec l'Iran pour prolonger, jusqu'au 30 juin 2015, la mise en œuvre des mesures prévues dans le plan d'action conjoint.
 (9)
 La suspension des mesures restrictives de l'Union précisées dans le plan d'action conjoint devrait par conséquent être prolongée jusqu'au 30 juin 2015. Les contrats concernés devraient être exécutés avant cette date.
 (10)
 Il y a donc lieu de modifier la décision 2010/413/PESC en conséquence,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
 Article premier
 L'article 26 bis de la décision 2010/413/PESC est remplacé par le texte suivant:
 «Article 26 bis
 1. L'interdiction énoncée à l'article 3 bis, paragraphe 1, est suspendue jusqu'au 30 juin 2015 pour ce qui concerne le transport de pétrole brut iranien.
 2. L'interdiction énoncée à l'article 3 bis, paragraphe 2, est suspendue jusqu'au 30 juin 2015 pour ce qui concerne la fourniture de produits d'assurance et de réassurance, en lien avec l'importation, l'achat ou le transport de pétrole brut iranien.
 3. L'interdiction énoncée à l'article 3 ter est suspendue jusqu'au 30 juin 2015.
 4. L'interdiction énoncée à l'article 4 quater est suspendue jusqu'au 30 juin 2015 pour ce qui concerne l'or et les métaux précieux.
 5. À l'article 10, paragraphe 3, les points a), b) et c) sont remplacés par les points ci-après jusqu'au 30 juin 2015:
 “a)
 les transferts relatifs à des opérations concernant des vivres, des soins de santé ou des équipements médicaux ou répondant à des besoins agricoles ou humanitaires inférieurs à 1 000 000 EUR, ainsi que les transferts de fonds individuels, d'un montant inférieur à 400 000 EUR, sont effectués sans autorisation préalable. Le transfert est notifié à l'autorité compétente de l'État membre concerné s'il est supérieur à 10 000 EUR;
 b)
 les transferts relatifs à des opérations concernant des vivres, des soins de santé ou des équipements médicaux ou répondant à des besoins agricoles ou humanitaires supérieurs à 1 000 000 EUR, ainsi que les transferts de fonds individuels, d'un montant supérieur à 400 000 EUR, nécessitent une autorisation préalable de l'autorité compétente de l'État membre concerné. L'État membre concerné informe les autres États membres des autorisations qu'il a accordées;
 c)
 tout autre transfert d'un montant supérieur à 100 000 EUR nécessite une autorisation préalable de l'autorité compétente de l'État membre concerné. L'État membre concerné informe les autres États membres des autorisations qu'il a accordées.”
 .6. À l'article 10, paragraphe 4, les points b) et c) sont remplacés par les points ci-après jusqu'au 30 juin 2015:
 “b)
 tout autre transfert d'un montant inférieur à 400 000 EUR est effectué sans autorisation préalable. Le transfert est notifié à l'autorité compétente de l'État membre concerné s'il est supérieur à 10 000 EUR;
 c)
 tout autre transfert d'un montant supérieur à 400 000 EUR nécessite une autorisation préalable de l'autorité compétente de l'État membre concerné. Cette autorisation est réputée accordée dans un délai de quatre semaines, à moins que l'autorité compétente de l'État membre concerné n'ait formulé une objection dans ce délai. L'État membre concerné informe les autres États membres des autorisations qu'il a refusées.”
 .7. Les interdictions énoncées à l'article 18 ter sont suspendues jusqu'au 30 juin 2015.
 8. Les interdictions visées à l'article 20, paragraphe 1, points b) et c), et à l'article 20, paragraphe 2, pour ce qui concerne le ministère du pétrole figurant sur la liste de l'annexe II, sont suspendues jusqu'au 30 juin 2015 dans la mesure nécessaire aux fins de l'exécution, jusqu'au 30 juin 2015, des contrats d'importation ou d'achat de produits pétrochimiques iraniens.»
 Article 2
 La présente décision entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
 Fait à Bruxelles, le 25 novembre 2014.
 Par le Conseil
 Le président
 S. GOZI
 (1) JO L 195 du 27.7.2010, p. 39.
 (2) Décision 2014/21/PESC du Conseil du 20 janvier 2014 modifiant la décision 2010/413/PESC du Conseil concernant des mesures restrictives à l'encontre de l'Iran (JO L 15 du 20.1.2014, p. 22).
 (3) Décision 2014/480/PESC du Conseil du 21 juillet 2014 modifiant la décision 2010/413/PESC concernant des mesures restrictives à l'encontre de l'Iran (JO L 215 du 21.7.2014, p. 4).


text:
25 Cdo 197/2010
 Dotčené předpisy: § 14 odst. 3 předpisu č. 82/1998Sb., § 104 odst. 2 o. s. ř.
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Petra Vojtka a soudců JUDr. Marty Škárové a JUDr. Roberta Waltra v právní věci žalobce Ing. F. N. , zastoupeného Mgr. Janem Kindlem, advokátem se sídlem v Kladně, Huťská 1383, proti žalované České republice Ministerstvu průmyslu a obchodu, se sídlem v Praze 1, Na Františku 32, o náhradu škody, vedené u Okresního soudu v Kladně pod sp. zn. 9 C 200/2008, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 11. června 2009, č. j. 24 Co 218/2009-185, takto:
 Rozsudek Krajského soudu v Praze ze dne 11. června 2009, č. j. 24 Co 218/2009-185, a rozsudek Okresního soudu v Kladně ze dne 9. března 2009, č. j. 9 C 200/2008-162, se zrušují a věc se vrací Okresnímu soudu v Kladně k dalšímu řízení.
 Okresní soud v Kladně rozsudkem ze dne 9. 3. 2009, č. j. 9 C 200/2008-162, zamítl žalobu na zaplacení 330.000,- Kč a rozhodl o náhradě nákladů řízení ve vztahu mezi účastníky a vůči státu. Ve sporu o náhrady škody, která měla podle žaloby vzniknout tím, že v důsledku nezákonného rozhodnutí živnostenského úřadu byla žalobci v období od 1. 12. 2006 do 1. 11. 2007 znemožněna podnikatelská činnost, vyzval soud žalobce k doplnění žalobních tvrzení a předložení důkazů o tom, že uplatnil vůči žalované žádost o náhradu škody. Žalobce nedoložil, že by podle ustanovení § 14 odst. 1 zákona č. 82/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem a o změně zákona České národní rady č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (dále též jen zákon ), uplatnil svůj nárok na náhradu škody u příslušného úřadu, soud proto již dále neprováděl důkazy stran uplatněného nároku a dospěl k závěru, že žaloba není důvodná, neboť nebyla splněna podmínka předběžného projednání nároku u žalované.
 K odvolání žalobce Krajský soud v Praze rozsudkem ze dne 11. 6. 2009, č. j. 24 Co 218/2009-185, ve spojení s opravným usnesením ze dne 24. 7. 2009, č. j. 24 Co 218/2009-194, rozsudek soudu prvního stupně potvrdil, a rozhodl o náhradě nákladů odvolacího řízení. Ztotožnil se se závěrem, že žalobce nesplnil hmotněprávní podmínku stanovenou v § 14 odst. 3 zákona spočívající v předběžném uplatnění nároku na náhradu škody způsobenou nezákonným rozhodnutím u příslušného úřadu, jímž je v daném případě Ministerstvo průmyslu a obchodu [§ 14 odst. 1 za použití § 6 odst. 1 a 2 písm. b) zákona], neboť nárok uplatnil přímo u soudu, přičemž ani po výzvě a poučení soudu prvního stupně podle § 118a odst. 1 a 3 o.s.ř. neprokázal, že by tak učinil. S poukazem na speciální úpravu obsaženou v § 14 a 15 zákona odvolací soud odmítl názor žalobce, že nárok na náhradu škody byl uplatněn u žalované nejpozději doručením žaloby, které má hmotně právní účinky požadovaného uplatnění nároku, neboť zákon stanoví zvláštní postup uplatnění nároku na náhradu škody vůči státu a nepřipouští z něho výjimku; smyslem tzv. předběžného uplatnění nepochybně je poskytnout státu možnost posoudit oprávněnost nároku a uspokojit jej, aniž by bylo třeba podávat žalobu. Jestliže tedy žalobce nedodržel zákonný postup pro uplatnění nároku, nemohla být žaloba již z tohoto důvodu úspěšná a soud nebyl oprávněn zabývat se vlastními předpoklady vzniku odpovědnosti státu za škodu způsobenou nezákonným rozhodnutím.
 Proti tomuto rozsudku podal žalobce dovolání, jehož přípustnost dovozuje z ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., neboť rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení. Dovolatel namítá, že způsob, jakým se soudy obou stupňů vypořádaly s procesní povinností důkazní, resp. s povinností prokázat tvrzené skutečnosti, je v rozporu s principy vyjádřenými příslušnými ustanoveními občanského soudního řádu. Podle dovolatele byl nárok u žalované uplatněn nejpozději doručením žaloby, které má hmotněprávní účinky požadovaného uplatnění nároku, a žaloba byla podána důvodně. Navíc podle dovolatele je nedostatek uplatněného nároku, tak jak vyžaduje ustanovení § 14 odst. 1 zákona, odstranitelným nedostatkem podmínek řízení, který bylo možné v průběhu řízení zhojit, žalobce mohl být soudem prvního stupně vyzván v rámci jeho poučovací povinnosti k uplatnění svého nároku a v případě nevyhovění pak bylo možné pokračovat v řízení. Navrhuje proto, aby dovolací soud rozsudek odvolacího soudu v napadeném výroku zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení.
 Žalovaná navrhla, aby dovolání bylo jako nedůvodné zamítnuto, neboť přijetím názoru žalobce, že nárok byl uplatněn u žalovaného nejpozději doručením žaloby, by docházelo k obcházení smyslu zákonem stanovené specifické úpravy formy jedině možného uplatnění nároku na náhradu škody vůči státu spočívající v jednoznačně stanoveném pořadí posloupnosti jednotlivých procesních úkonů. Úvaha žalobce o doručení žaloby, jež má hmotněprávní účinky požadovaného uplatnění nároku, je neudržitelná a činila by specifickou právní úprava nadbytečnou. Současně namítá, že nejsou splněny ani hmotněprávní předpoklady pro přiznání žalobcem požadované náhrady škody, když Obecní živnostenský úřad postupoval v souladu se zákonem a mezi jeho postupem a tvrzeným vznikem škody nelze dovodit příčinnou souvislost.
 Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno proti pravomocnému rozsudku odvolacího soudu oprávněnou osobou (účastníkem řízení) v zákonné lhůtě (§ 240 odst. 1 o.s.ř.), rozhodnutí přezkoumal a rozhodl o něm podle dosavadních předpisů (tj. podle občanského soudního řádu ve znění účinném před 1. 7. 2009 srov. bod 12, čl. II zákona č. 7/2009 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony) vzhledem k datu vydání napadeného rozhodnutí. Dovolání je přípustné podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., neboť odvolací soud vyložil ustanovení § 14 odst. 3 zákona č. 82/1998 Sb. nesprávně a v rozporu s ustálenou soudní praxí; z tohoto důvodu je pak i důvodné.
 Podle § 14 odst. 1
 zákona č. 82/1998 Sb., ve znění zákona č. 160/2006 Sb., nárok na náhradu škody se uplatňuje u úřadu uvedeného v § 6. Podle § 14 odst. 2 byl-li nárok uplatněn u úřadu, který není příslušný, postoupí tento úřad žádost poškozeného příslušnému úřadu. Účinky předběžného uplatnění jsou v tomto případě zachovány. Podle § 14 odst. 3 uplatnění nároku na náhradu škody podle tohoto zákona je podmínkou pro případné uplatnění nároku na náhradu škody u soudu.
 Podle § 15 odst. 2 zákona domáhat se náhrady škody u soudu může poškozený pouze tehdy, pokud do šesti měsíců ode dne uplatnění nebyl jeho nárok plně uspokojen.
 Zákonný požadavek na předběžné projednání nároku na náhradu škody u ústředního orgánu je sice obligatorní podmínkou pro uplatnění tohoto nároku u soudu, neboť poškozený se může se svým nárokem obrátit na soud pouze tehdy, jestliže do šesti měsíců ode dne uplatnění nebyl jeho nárok příslušným úřadem plně uspokojen, jde však o podmínku procesněprávní, jejíž nedostatek má toliko procesní důsledky a nemůže být důvodem pro zamítnutí žaloby z věcného hlediska. Jak ostatně již dříve soudní praxe dovodila a jak vyplývá z ustanovení § 14 odst. 3 zákona, byl-li nárok na náhradu škody uplatněn u soudu bez předběžného projednání u příslušného ústředního správního úřadu, jedná se o odstranitelný nedostatek podmínky řízení ve smyslu ustanovení § 103 a 104 o.s.ř. a namístě je postup soudu podle § 104 odst. 2 o.s.ř., jenž v případě neodstranění tohoto nedostatku vede k zastavení řízení (srov. např. Zprávu o zhodnocení dalších poznatků soudů o účinnosti zákona č. 58/1969 Sb. občanskoprávního kolegia Nejvyššího soudu ČSSR ze dne 15. 1. 1980, sp. zn. Cpjf 145/78, publikovanou pod č. 20 ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek, ročník 1981, rozsudek téhož soudu ze dne 30. 12. 1976, sp. zn. 2 Cz 38/76, uveřejněný tamtéž pod č. 28, ročník 1978, či rozsudek Nejvyššího soudu ČR ze dne 17. 6. 2009, sp. zn. 25 Cdo 1891/2007, publikovaný tamtéž pod č. 13, ročník 2010). Od těchto závěrů nemá dovolací soud důvod se odchýlit.
 Jestliže v projednávané věci nárok na náhradu škody odůvodněné nezákonným rozhodnutím nebyl před podáním žaloby u soudu předběžně projednán u příslušného ministerstva, měl soud po marném opatření k odstranění tohoto nedostatku postupovat podle § 104 odst. 2 o.s.ř. a řízení zastavit; jelikož však namísto toho o žalobcově nároku věcně rozhodl a žalobu zamítl, vyložil ustanovení § 14 odst. 3 zákona č. 82/1998 Sb., ve znění zákona č. 160/2006 Sb., nesprávně. Nejvyšší soud proto rozhodnutí odvolacího soudu podle § 243b odst. 2 části věty za středníkem o.s.ř. zrušil; vzhledem k tomu, že důvody, pro které byl rozsudek zrušen, platí i pro rozhodnutí soudu prvního stupně, zrušil i jeho rozsudek a věc vrátil Okresnímu soudu v Kladně k dalšímu řízení (§ 243b odst. 2 věta druhá o.s.ř.).


text:
ORDIN 164 03/03/2003 - Portal Legislativ
 ORDIN nr. 164 din 3 martie 2003pentru aprobarea Normei sanitare veterinare care stabileşte criteriile ce guvernează înscrierea în registre genealogice a ovinelor şi caprinelor de reproducţie în rasa pura
 În temeiul prevederilor art. 31 alin. 1 din Legea sanitară veterinara nr. 60/1974, republicată, cu modificările şi completările ulterioare,în baza Hotărârii Guvernului nr. 362/2002 privind organizarea şi funcţionarea Ministerului Agriculturii, Alimentaţiei şi Pădurilor, cu modificările şi completările ulterioare,vazand Referatul de aprobare nr. 151.397 din 20 februarie 2003, întocmit de Agenţia Naţionala Sanitară Veterinara,ministrul agriculturii, alimentaţiei şi pădurilor emite următorul ordin: + Articolul 1Se aprobă Norma sanitară veterinara care stabileşte criteriile ce guvernează înscrierea în registre genealogice a ovinelor şi caprinelor de reproducţie în rasa pura, prevăzută în anexa care face parte integrantă din prezentul ordin. + Articolul 2Direcţiile sanitare veterinare judeţene şi a municipiului Bucureşti vor duce la îndeplinire prevederile prezentului ordin. + Articolul 3Agenţia Naţionala Sanitară Veterinara va controla modul de ducere la îndeplinire a prezentului ordin. + Articolul 4Prezentul ordin va fi publicat în Monitorul Oficial al României, Partea I, şi va intra în vigoare în termen de 15 zile de la data publicării.Ministrul agriculturii, alimentaţiei şi pădurilor,Ilie SarbuBucureşti, 3 martie 2003.Nr. 164. + Anexa NORMA SANITARĂ VETERINARAcare stabileşte criteriile ce guvernează înscrierea în registre genealogice a ovinelor şi caprinelor de reproducţie în rasa pura + Articolul 1Pentru a fi înscrisă clar în secţiunea principala a registrului rasei sale, o ovina sau caprina de reproducţie de rasa pura trebuie: a) să fie descendenta din părinţi şi bunici ce au fost înscrişi într-un registru genealogic al aceleiaşi rase, ... b) să fie identificata după naştere în conformitate cu regulile registrului, ... c) să aibă un pedigree stabilit în conformitate cu regulile registrului. ... + Articolul 2Secţiunea principala a registrului genealogic poate fi împărţită în câteva clase, în conformitate cu caracteristicile animalelor. Doar ovinele şi caprinele de reproducţie în rasa pura care întrunesc criteriile stabilite la art. 1 pot fi înscrise într-una dintre clase. + Articolul 3 (1) O organizaţie sau o asociaţie de crescatori care deţine un registru genealogic poate hotărî ca o femela care nu întruneşte criteriile stabilite la art. 1 să poată fi înscrisă într-o anexa a registrului genealogic. Femela trebuie să întrunească următoarele: ... a) să fie identificata, după naştere, în conformitate cu regulile registrului genealogic, ... b) să fie evaluată ca fiind conformă standardului rasei, ... c) să aibă caracteristicile minime rasei, conform regulilor stabilite în registrului genealogic. ... (2) O femela a carei mama şi bunica pe linie maternă sunt înscrise în anexa registrului genealogic, conform prevederilor alin. (1) şi al carei tata şi cei doi bunici sunt înscrişi în secţiunea principala a registrului, în conformitate cu art. 1, este considerată femela de rasa pura şi este înscrisă în secţiunea principala a registrului, asa cum este prevăzut la art. 1. ... (3) Condiţiile menţionate la lit. b) şi c) ale alin. (1) pot fi diferenţiate după situaţia în care femela aparţine rasei, dar are origine necunoscută, sau a fost obţinută printr-un program de incrucisare autorizat de organizaţii sau asociaţii de reproducatori. ... + Articolul 4O organizaţie sau asociaţie de crescatori care deţine un registru genealogic, poate hotărî ca un mascul care nu întruneşte criteriile stabilite la art. 1, să poată fi înscris într-o anexa a registrului genealogic. Masculul trebuie să întrunească următoarele cerinţe: a) să fie identificat, după naştere, în conformitate cu regulile registrului genealogic, ... b) să fie evaluat ca fiind conform standardului rasei, ... c) să aibă caracteristicile minime rasei, asa cum este stabilit de regulile registrului genealogic, ... d) sa răspundă condiţiilor stabilite de anexa. ... + Articolul 5Când un registru conţine mai multe clase, o ovina sau caprina de reproducţie de rasa pura dintr-un alt registru genealogic al aceleiaşi rase şi care are caracteristici specifice ce o deosebesc de populaţia aceleiaşi rase în registrul genealogic de destinaţie, trebuie să fie înscrisă în secţiunea registrului ale carei caracteristici le întruneşte. + Articolul 6 (1) Autoritatea veterinara centrala a României prin Ministerul Agriculturii, Alimentaţiei şi Pădurilor poate adopta acte normative sau prevederi administrative suplimentare prezentei norme sanitare veterinare pentru a se asigura implementarea şi conformitatea cu prevederile acesteia. ... (2) Autoritatea veterinara centrala a României va lua măsurile necesare potrivit legii şi va sanctiona orice încălcare a prevederilor prezentei norme sanitare veterinare. ... (3) Atunci când autoritatea veterinara centrala a României adopta cele menţionate la alineatele precedente, trebuie să facă o referire expresă la prezenta norma sanitară veterinara. ... + Anexa la norma sanitară veterinaraCondiţii prevăzute la art. 4 lit. d)Masculul trebuie să apartina unei rase stabilizate de ovine ce nu este destinată în mod normal pentru producţie de lapte şi aparţine uneia dintre următoarele rase:
 1. Alcarrena 2. Appenninica 3. Bergamasca 4. Biellese 5. Blackface 6. Campanica 7. Cheviot 8. Churra Algarvia 9. Churra de Terra Quente 10. Dalesbred 11. Dartmoor 12. Derbyshire Gritstone 13. Exmoor Horn 14. Eppynt Hill şi Beulah Speckled Face 15. Galega Bragancana 16. Gallega 17. Gentile di Puglia 18. Gotland 19. Hardwick 20. Lonk 21. Merina 22. Merino Beira Baixa 23. Merino Branco 24. Montesina 25. North Country Cheviot 26. Ojalada 27. Resa Aragonesa 28. Ripollesa 29. Ronaldsay 30. Rough Fell 31. Segurena 32. Shetland 33. Soay 34. Sopravissana 35. St Kilda 36. Swaledale 37. Talaverana 38. Welsh Mountain


type: wikipedia

text:
RUS Binche is een Belgische voetbalclub uit Binche. De club is aangesloten bij de KBVB met stamnummer 3835. De club in haar huidige vorm ontstond in 2019 uit de fusie van een tweetal clubs in de gemeente.
 Geschiedenis
 In 1942 werd Sporting Club Leval opgericht in Leval-Trahegnies. De club sloot zich aan bij de Belgische Voetbalbond en ging er van start in de laagste provinciale reeksen. Leval had rood en blauw als clubkleuren.
 RSC Leval bleef de volgende decennia in de verschillende provinciale reeksen spelen. Op het eind van de jaren 90 zakte de club van Tweede Provinciale naar Derde Provinciale en in 2000 verder naar Vierde Provinciale, het allerlaagste niveau. Leval werd daar in 2002 al kampioen en steeg terug naar Derde. De volgende jaren zou men verder opklimmen, eerst weer naar Tweede en ten slotte in 2008 naar het hoogste provinciale niveau.
 In 2012 ging RSC Leval samen met andere clubs uit de gemeente, om een grote club in Binche te vormen. Naast Leval waren in de fusie nog twee andere clubs betrokken, RFC Ressaix en JS de Bray. RFC Ressaix was een oude club, aangesloten bij de KBVB met stamnummer 528. Ressaix was een voormalige eersteprovincialer die het voorbije decennia was weggezakt van Eerste naar Vierde Provinciale, en op het moment van de fusie al een jaar was teruggekeerd in Derde Provinciale. JS de Bray was een jongere club, in 2003 aangesloten met stamnummer 9437, en opgeklommen tot in Tweede Provinciale. Andere clubs uit de gemeente Binche deden niet mee met de fusie, waaronder RUS Binchoise, dat in zijn bestaan ruim anderhalf decennium in de nationale reeksen had gespeeld, maar op dat moment was weggezakt in de provinciale reeksen. De fusieclub werd Royale Jeunesse Entente Binchoise genoemd en speelde verder met stamnummer 3835 van het hoogst gerangschikte Leval in Eerste Provinciale. De stamnummers van Ressaix en Bray werden geschrapt. Als fusieclub kende men al in het eerste seizoen succes. RJE Binchoise werd kampioen en promoveerde zo al voor het eerst naar de nationale reeksen, 18 jaar nadat stadsgenoot RUS Binchoise daaruit was verdwenen.
 RJE Binchoise kon zich het eerst seizoen handhaven in de middenmoot in Vierde Klasse. In het tweede seizoen strandde men echter op een laatste plaats en zo zakte de club na twee seizoenen nationaal voetbal weer naar de provinciale reeksen.
 Op 30 januari 2019 fuseerde RJEB met RUS Binchoise tot RUS Binche. De club bleef in Derde Klasse Amateurs spelen.
 Resultaten
 Externe links
 Officiële website
 Binchoise, Jeunesse Entente
 Binche
 Sportvereniging in Henegouwen


text:
C 26/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 Ð Det pålñgges fùlgelig sagsùgte yderligere at betale dag- Slettelse af sag T-181/95 (1)
 penge for en periode på seks måneder, idet sagsùgeren (98/C 26/19)
 allerede har modtaget sine dagpenge for en periode på
 fire måneder.
 (Processprog: fransk)
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Ved kendelse af 25. november 1997 har formanden for
 Anden Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter er de Fùrste Instans besluttet, at sag T-181/95, P mod Kommissi-
 samme som i sag T-132/97 (1). onen for De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af regi-
 stret.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997, s. 35.
 (1) EFT C 333 af 9.12.1995.