text:
politiikka – The straight line
 Luottamus ja ilmapiiri
 Posted by sam – May 27, 2013
 HS referoi rikosylikomisario Thomas Elfgrenin haastattelua Hufvudstadsbladetissa. Elfgren on pyrkinyt erilaisiin luottamustehtäviin RKP:n listoilta, ja voisin kuvitella että tämä haastattelu on jonkinlaista hännännostoa vuoden 2014 europarlamenttivaaleja silmälläpitäen, mutta tästä ei ole jutussa mainintaa.
 Elfgren on huolissaan siitä, että osa yhteiskunnasta ei luota poliisiin ja että tämän seurauksena myös Suomessa voisi esiintyä samanlaista levottomuutta kuin kuluneella viikolla Ruotsin maahanmuuttajavaltaisissa lähiöissä. Hän näkee, että äärioikeistolaisen liikehdinnän suvaitseminen myrkyttää yhteiskunnallisen ilmapiirin ja erityisesti leimaa poliisin, joka ei tällaista liikehdintää pane kuriin, myös maahanmuuttajavastaiseksi.
 HBL: Skyddspolisen säger att högerextremismen inte är ett problem i Finland?
 [HBL: Mutta Suojelupoliisin mukaan äärioikeistolaisuus ei ole Suomessa ongelma?]
 Elfgren: Vad måste hända för att man ska kalla något ett problem? Jag tycker redan att samhällsklimatet är ett problem. Om vi inte motarbetar den här utvecklingen så har vi snart andra slags problem. Diskussionerna i den virtuella världen är i många fall extrema och det är ett problem.
 [Elfgren: Mitä täytyy tapahtua että jotain aletaan pitää ongelmana? Mielestäni jo nyt yhteiskunnallinen ilmapiiri on ongelmallinen. Jos emme vastusta tätä kehitystä, meillä on pian muitakin ongelmia. Keskustelut virtuaalimaailmassa ovat usein äärimielisiä ja se on ongelma.
 Minun täytyi lukea juttua pariin kertaan ennen kuin ymmärsin (jos nyt ymmärsin) Elfgrenin idean. Husbyssä mellakoitiin, ja kun poliisi ja palokunta tulivat paikalle, mellakoijat suhtautuivat näihin tahoihin vihamielisesti. He eivät siis jostain syystä pidä poliisista. Mistä se johtuu? Mm. siitä, että he eivät koe poliisin olevan heidän puolellaan. Esimerkiksi ei olla päästy todistamaan poliisin toimivan äärioikeistolaista keskustelua vastaan. Hyvässä tapauksessa tilanne olisi voinut siis olla jotenkin tällainen:
 Abdulrahman: Eikö vaan ole hauskaa sytyttää autoja tuleen?
 Abdulkadir: Joo! Tai siis, enhän mä tätä tekis jos en olisi niin turhautunut tähän yhteiskunnalliseen ilmapiiriin...
 Abdulrahman: Joo. Hei tuolta tulee poliisi!
 Abdulkadir: Kivitetään niitä!
 Abdulrahman: Hei, äläs nyt. Muistatko kun poliisi sulki Sverigedemokraternan keskustelupalstan? Se kyllä kasvatti tosi paljon mun luottamusta niitä kohtaan ja muutenkin silleen turvallisuudentunnetta.
 Abdulkadir: Hm, ihan totta. Ehkä pitäis lopettaa tää autojenkin polttaminen...
 Göran: [Rullaa poliisiauton ikkunan alas] Onko täällä näkynyt äärioikeistolaisia?
 No, hupailu on halpaa. Mutta täytyy sanoa että näin rankkaan vastakkainasetteluun en ole aiemmin törmännyt. Autot savuavat vielä, ja poliisi käytännössä rientää mellakoitsijoiden puolelle ja toivoo, että koko juttuun reagoitaisiin rajoittamalla (lisää) Internet-keskusteluja käyvien ihmisten sananvapautta. Mitähän mieltä Elfgren on Mikko Ellilän (60 päiväsakkoa, määrättiin poistamaan kirjoituksensa yleisön saatavilta) ja Halla-ahon (50 päiväsakkoa, määrättiin poistamaan osa kirjoituksestaan yleisön saatavilta) tapauksista? Eivätkö nämä ole juuri sitä mitä hän toivoi? Vai eikö riittävän montaa kirjoittajaa ole saatu edesvastuuseen?
 Ymmärrän sinänsä Elfgrenin kokemaa mielipahaa. Se on luonnollista, ja hänellä on vieläpä erityisen henkilökohtainen suhde rasismiin ja antirasismiin. Elfgren on poikamiehenä adoptoinut 6 ruandalaista, joten rasistiseksi tulkittava kirjoittelu loukkaa käytännössä hänen koko omaa perhettään. Ehkä vielä enemmän kuin maahanmuuttajia, koska useimpia maahanmuuttajia ei kiinnosta etsiä netistä vihapuhetta luettavaksi. Toivottavasti tämä ei kuitenkaan täysin suojaa häntä siltä kritiikiltä, että poliisin ei ole sopivaa tulla julkisuuteen vastustamaan suomalaisten kansalaisoikeuksia.
 Helsingissä asumisen kalleudesta
 Posted by sam – November 16, 2012
 Asumisen kalleus on varmaankin suurin yksittäinen poliittinen kysymys Helsingissä. Vuokralla asuminen vie keskituloisen yksineläjän nettopalkasta hyvinkin puolet. Hintaero muihin Suomen kaupunkeihin on järjettömän suuri, ja monessa merkittävämmässä ja rikkaammassa Eurooppalaisessa kaupungissa pääsee asumaan halvemmalla.
 Kalleutta ihmetellään suurena mysteerinä, ja yleisesti epäillään että rakennusyhtiöt ulosmittaavat kartellinomaisesti itselleen ylisuuria voittoja asuntoja omistavan luokan poliittisella hyväksynnällä. Miten Helsingissä voi olla kallista asua kun lentokoneesta katsottuna tilaa riittää? Hinnanmuodostuksessa on pohjimmiltaan kyse kysynnästä ja tarjonnasta, ja vaikka rakennusyhtiöiden maltillinen asenne keskinäiseen kilpailuun siihen todennäköisesti vaikuttaa, muitakin vaikuttavia tekijöitä on. Vaikeampaa on arvioida, miten suuri vaikutus kullakin tekijällä on.
 Havaitsin viime kunnallisvaalien aikaan että moni poliitikko haluaisi puuttua asumisen kalleuteen, mutta heillä ei tuntunut olevan mielessä realistisia keinoja. Luettelen seuraavassa hintatekijöitä joilla on jokin poliittinen kytkös – kunnallispoliittinen tai valtakunnallinen. Ne eivät välttämättä ole asioita joihin mielestäni pitää tehdä muutos, mutta ovat kuitenkin kiistämättömiä taloudellisia tosiasioita asumisen hinnanmuodostuksen takana.
 Tarjonnan vähentäminen Helsingin omalla sääntelyllä. Edullisia, markkinoiden vaatimia asuntoja on sitä vaikeampi rakentaa mitä enemmän epätehokkaita reunaehtoja annetaan. Osmo Soininvaara on kirjoittanut monesti:
 Pysäköintinormista (asuntojen yhteydessä on pakko rakentaa pysäköintipaikkoja, joista maksavat myös autottomat asukkaat) sekä
 Pinta-alanormista (rakennuttajilta edellytetään että aluekohtaiset asuntojen pinta-alakeskiarvot ovat 75 neliötä, mikä on epätehokasta, sillä pienempiä asuntoja halutaan enemmän).
 On myös tekijöitä joista ei poliittisista syistä kannata pitää niin paljon melua:
 Tiukat esteettömyysvaatimukset ovat kalliita ja tekevät jotkut rakennusratkaisut kokonaan mahdottomiksi. Tähän kuuluu myös hissipakko (tosin varmaankin uudisrakentamisessa hissejä rakennettaisiin aika universaalisti ilman pakkoakin).
 Kaupunki lisää tontinluovutusehtoihin tiettyjä energiatehokkuusnormeja, joiden noudattaminen ei välttämättä olisi asukkaan kannalta kannattavaa.
 Autoilun ulkoishaittojen maksattaminen ei-autoilijoilla, esimerkiksi melunormein. Aiheesta on kirjoittanut ansiokkaasti Ihmisten Kaupunki.
 Tämä on valtakunnallinen vaatimus, mutta sopii kuitenkin samaan sarjaan: väestönsuojavelvoite, joka on hintava ja mahdollisesti epätarkoituksenmukainen. Sitä on kritisoitu tarkemmin täällä.
 Tarjonnan vähentäminen asunnonvuokrauksen sääntelyllä. Helsingissä on runsaasti asuntoja tyhjillään. Yleinen syy sille, että niitä ei haluta antaa vuokralle, on huoli hankalasta vuokralaisesta joka voi vahingoittaa huoneistoa, aiheuttaa häiriötä ja josta voi olla vaikea päästä eroon. Laki asunnonvuokrauksesta asettaa reunaehtoja sille, millaisia vuokrasopimuksia voidaan tehdä ja milloin asukkaan voi häätää. Lain on tarkoitus suojella vuokralla asuvia, mutta sen vaatimukset epäilemättä myös vähentävät vuokraamisen houkuttelevuutta, ja siten vaikuttavat tyhjien asuntojen määrään ja siten asumisen hintaan.
 Kaavoitus. Kaupungilla on omat näkemyksensä siitä, millaista Helsinkiin rakennetaan, eikä se välttämättä osu yhteen Helsingissä asumisesta kiinnostuneiden ja rakentajien intressien kanssa. Helsinkiä on rakennettava melko harvaksi, liiaksi autojen ehdoilla ja ylipäätään liian hitaasti. Jos Helsinki todella on ilmasta katsottuna pelkkää korpea, eikö voisi ajatella että jossain olisi aina kaavoitettuna aluetta johon halukkaat voisivat rakentaa sellaista aluetta jolle kysyntää on?
 Mikko Särelä on kirjoittanut harvuuden merkityksestä erittäin havainnollisesti.
 Kysynnän nostaminen asumisen subventoimisella. Poliitikot usein keksivät itsenäisesti tämän ajatuksen asumisen hinnan laskemiseksi, mutta se ei yleensä ottaen toimi. Jos asumisen subventoiminen ei suoraan lisää asuntojen rakentamista tai asuntojen vuokraamisen kannattavuutta, se vain nostaa hintoja ja vaikuttaa siihen, ketkä voivat Helsingissä asua.
 Kaupungin vuokra-asunnot. Noin joka kuudes helsinkiläinen asuu kaupungin omistamassa asunnossa. He asuvat kohtuullisen halvalla, mutta muut asunnot, ne joihin kuka tahansa voi muuttaa, kallistuvat. Koska tämä väite usein herättää hämmennystä ja kovaa vastustusta, selitän mekanismin yksityiskohtaisesti.
 Kuvitellaan että kaupunki luopuisi vuokra-asunnoista. Jos kuka tahansa voisi tehdä tarjouksen kaupungin vuokra-asunnosta, siellä nyt asuvista osa ei pystyisi kilpailemaan muiden halukkaiden kanssa, vaan he joutuisivat etsimään asuntoa jostain halvemmalta alueelta. Helsinkiin tällöin muuttavat olisivat niitä, joilla ei olisi aiemmin ollut varaa asua yksityisessä asunnossa Helsingissä – asumisen markkinahinta olisi siis laskenut.
 HITAS-järjestelmä. Sitä koskee käsittääkseni vastaava logiikka kuin edellistä kohtaa, sillä erotuksella että HITAS-asuntoja ei jaeta kaupungin poliittisen näkemyksen perusteella vaan sokeasti arpomalla se, ketkä pääsevät osalliseksi joskus räikeänkin alihintaisista asunnoista. Vaikka en kannata uhkapelejä, tämä on tavallaan kreisiydessään sympaattista verrattuna byrokratioiden yleensä läpitunkemattomaan ja mystiseen toimintaan.
 Muut asumisen tuet. Asumisen tukeminen lisää asumisen mahdollisuuksia Helsingissä vain sikäli kuin sen myötä kasvava hintataso tuo markkinoille ennen tyhjillään olleita asuntoja tai tekee uusien asuntojen rakentamisesta kannattavampaa. Muutoin se lähinnä on mekanismi järjestellä sitä, ketkä asuvat Helsingissä ja ketkä joutuvat asumaan heitä vähemmän miellyttävässä paikassa jossa hintataso on alempi.
 Eräs merkittävä mekanismi (tosin ei asukkaita järjestelevä) on se, että kaupunki omistaa suuren osan asuintonteista Helsingissä ja vuokraa niitä varsin huokeasti. Halvat vuokrat kapitalisoituvat korkeisiin asuntojen hintoihin. Niiden helsinkiläisten osuus joka asuu “täysin markkinaehtoisesti” on lopulta hyvin pieni.
 Kysynnän nostaminen omistusasunnon asuntolainan korkojen verovähennysoikeudella. Tämä verovähennysoikeus menee etenkin Helsingissä suoraan asuntojen hintoihin, ja se ollaan ilmeisesti yleisesti havaittu huonoksi ideaksi ja siitä ollaan todennäköisesti luopumassa.
 Tarjonnan vähentäminen verotuksella. Asunnon vuokratuotoista peritään pääomatulovero, joka on 30% tai 32% riippuen tulojen määrästä. Mitä korkeampi vero on, sitä houkuttelevampaa on pitää asuntoa tai ylimääräistä huonetta tyhjillään verrattuna sen vuokraamiseen.
 Liberalismi, vaikuttaminen ja Edistyspuolue
 Posted by sam – October 20, 2011
 Suomeen ollaan perustamassa uutta liberaalia puoluetta nimellä Edistyspuolue. Kyseessä on vanhan Kansallisen Edistyspuolueen reboot – samalla kyse on paljolti poliittisen toiminnan siirtymisestä Liberaalit ry:stä, joka jää taustajärjestöksi.
 Onko Edistyspuolueella realistisia vaikutusmahdollisuuksia? Miten Edistyspuolue voisi onnistua paremmin kuin edeltäjänsä? Onko vaivan arvoista edistää jotenkin Edistyspuolueen asiaa? Seuraavassa esitän muutamia olennaisia seikkoja, joilla Edistyspuolue saattaa pilata mahdollisuutensa. Ne eivät liity niinkään asiakysymyksiin ja poliittiseen filosofiaan kuin kommunikaatioon ja imagoon – valitettavasti jälkimmäiset ovat politiikassa keskeisiä.
 Vapaus on pelottavaa
 Liberaaleissa puolueissa vaikuttavat ihmiset ovat yleensä vapaudenjanoisia. He haluavat olla itsenäisiä ja toimia itsenäisesti. Tämä pyrkimys värittää heidän näkemystään politiikasta yleensä. Implisiittinen oletus on että ihmiset haluavat pohjimmiltaan olla vapaita – ja ne jotka eivät halua, eivät ole liberaaleja. Suomessa aiemmin näkyvämmin vaikuttaneet liberaalit liikkeet ovat perustaneet kommunikaationsa tälle idealle. “Jokaisen ihmisen täytyy olla vapaa tekemään mitä haluaa!”
 Tosiasiassa ihmiset eivät yleensä ottaen kaipaa vapautta, vaan turvallisuutta. Ajatus maailmasta, jossa pitäisi päättää asioistaan itse ja olla itsenäinen ei ole vetoava. Elämä on monimutkaista ja raskasta – pitäisikö luopua vielä niistäkin turvarakenteista joita on olemassa? Ei kiitos!
 Edistyspuolueen tämänhetkisen ohjelmaluonnoksen (v 1.7) tavoitteet-osio alkaa seuraavasti:
 Yksilönvapaudet on turvattava
 Jokaisen täysi-ikäisen ja täysivaltaisen ihmisen tulee voida elää omaa elämäänsä itse haluamallaan tavalla, niin kauan kuin se ei loukkaa muiden vastaavaa vapautta eikä aiheuta selvää haittaa muille.
 Tässä on kaksi ongelmaa:
 Ihmiset eivät halua elää omaa elämäänsä, vaan perheensä, sukunsa, ystäväpiirinsä, viiteryhmänsä, uskontonsa jne. elämää.
 “Tulee voida elää”. Ei siis ole pakko ellei halua! Eikö liberalismilla ole annettavaa ihmisille jotka haluavat yhteisöllisyyttä ja ohjausta?
 Kuka tahansa Edistyspuolue-aktiivi voisi vastata tähän – aivan oikein – että suurempi vapaus yhdenlaisesta valtarakenteesta (keskusvalta jolla on väkivaltamonopoli) ei välttämättä tarkoita muiden olemassaolevien, vapaaehtoisten rakenteiden hävittämistä. Päinvastoin, moni toivoo ja olettaa että ne vahvistuisivat. Tämä ei kuitenkaan ole viesti jonka liberaalit onnistuneesti antavat.
 Mikä sitten olisi parempi viesti? Vaikka ihmiset eivät halua olla vapaita, he eivät myöskään pidä kielloista ja esteistä. On parempi sanoa “ei pidä estää” tai “ei pidä rajoittaa” kuin “jokaisen on voitava olla vapaa”. Mielestäni tämä on myös fundamentaalisempi liberaali lähtökohta.
 Ei pidä vastata siihen kysymykseen johon haluaa vastata, vaan siihen jota kysytään
 Ehkä standardein liberaali näkemys kansallisvaltioista ja maahanmuutosta on, että ihmisten vapautta olla Suomessa ei pidä rajoittaa riippumatta siitä, ovatko he sattuneet syntymään suomalaisiksi. Tämän kanssa sopusoinnussa on tavoite minimoida elinympäristön ja tuotantovälineiden (valtionyhtiöt) kollektiivinen omistus ja ihmisten keskinäinen elatusvelvollisuus: ihmisten ei tarvitse rajoittaa Suomeen pääsemistä kun he voivat rajoittaa omaa elinpiiriään siten kuin itse tahtovat.
 Ohjelmaluonnoksessa kirjoitetaan:
 Edistyspuolueen mielestä kaikki lakia noudattavat ihmiset, jotka elättävät itsensä tai jotka joku toinen vapaaehtoisesti elättää ovat tervetulleita muuttamaan Suomeen.
 On täysin mahdotonta tunnistaa ketkä haluavat muuttaa Suomeen sen tarjoaman sosiaaliturvan vuoksi. Tämän vuoksi kannatamme sitä, että kaikki tuet, kuten työttömyys- ja toimeentulotuki, rajataan vain Suomen kansalaisille. Tällöin maahanmuuttobyrokratiaa voidaan keventää huomattavasti ja esimerkiksi perheenyhdistämisiä ei tarvitse alistaa vuosien karenssille.
 Edistyspuolueen kannat A:sta Ö:hön -luonnosdokumentissa kirjoitetaan:
 Edistyspuolueen mielestä kaikki sellaiset lakia noudattavat ihmiset, jotka elättävät itsensä tai jotka joku vapaaehtoisesti elättää, ovat tervetulleita muuttamaan Suomeen. Toisin sanoen kannatamme maahanmuuttobyrokratian purkamista ja maahanmuuton vapauttamista mutta vain sillä ehdolla, että kaikki tuet, kuten työttömyystuki ja toimeentulotuki, rajataan vain Suomen kansalaisille. Samalla tulee vapauttaa työmarkkinoita, jolloin työllistyminen helpottuu ja syrjäytyminen vähenee. Näin Suomi ei enää karkottaisi “isoäitejä” ja muita lainkuuliaisia asukkaita turhaan maasta ja perheet saisivat yhdistää itsensä haluamallaan tavalla omalla kustannuksellaan tai vapaaehtoisten ihmisten ja järjestöjen tuella. Työteliäiden ihmistenkin virta Suomeen helpottuisi – siltä osin kuin todella pystyvät elättämään itsensä ja maksamaan veronsa. Mielestämme tämä olisi paitsi toimivin myös oikeudenmukaisin järjestelmä maahanmuuttoon, sekä ratkaisisi käytännössä katsoen kaikki nykyisen maahanmuuton ongelmat.
 Nämä eivät ole kannanottoja Suomessa käytävään maahanmuuttokeskusteluun, vaan koko kysymyksen totaalinen uudelleenasettelu. Tämä on sinänsä vilpitöntä, mutta ohittaa täysin sen mitä “maahanmuutto” -käsitteellä ymmärretään. Maahanmuuttokeskustelun ääripäiksi mielletään sosiaalidemokraattinen humanitaarisuus yhtäältä ja halla-aholainen kansallismielinen kieltäymys humanitaariseen maahanmuuttoon liittyvistä kollektiivisista velvoitteista toisaalta. Tässä Edistyspuolueen kanta maahanmuuton vapauteen on yksiselitteinen “kyllä”, mutta nykykeskustelun näkökulmasta se on lähinnä Halla-ahoa.
 Halla-ahokin todennäköisesti pitkälti allekirjoittaisi Edistyspuolueen tarjoamat kannat täysin erilaisessa poliittisessa todellisuudessa. Nykyinen todellisuus on se, että suuri osa ihmisten elinympäristöstä on kollektiivisesti omistettua ja Suomen sosiaaliturvajärjestelmä perustuu maassa oleskeluun. Nälkään ja pakkaseen kuolemista ei Suomessa voida sietää, eikä lasten kouluttamatta jättämistä tai sairauksista kärsimistä. Edistyspuolue saattaa haluta muutosta näihin asioihin, mutta tämä tavoite on jossain erittäin kaukana. Kulttuurin muuttaminen on vaikeaa tai mahdotonta, ja poliittiseen kysymykseen vastaaminen sillä oletuksella että kulttuuri muutetaan ei kerro juuri mitään.
 Edistyspuolueen on asetuttava jollain tavalla joko nykyisenkaltaisen humanitaarisen maahanmuuton puolelle tai sitä vastaan.
 Ei pidä räjäyttää ihmisten tajuntaa
 Liberaalit ajavat suomalaiseen yhteiskuntaan varsin suuria muutoksia. Moni asia halutaan lopettaa tai yksityistää mieluiten täysin – kulttuurin rahoitus, YLE, terveydenhoito, ... Liberaalisuudella on paljon tarjottavaa näissä asioissa, ja vapaus todellakin ravitsisi näitä aloja ja koko yhteiskuntaa. Tällaisia muutoksia on kuitenkin vaikea edes kuvitella. En tarkoita että Edistyspuolueen kannattaisi olla muuta kuin vilpitön näissä tavoitteissa, mutta konkreettisina ehdotuksina olisi parempi tarjota osittaisia, kuviteltavissa olevia ratkaisuja. Sen sijaan että “Musiikkitaloa ei olisi pitänyt rakentaa” voi sanoa “Musiikkitaloa olisi voitu edellyttää rahoitettavan ainakin osittain kansalaiskeräyksellä”.
 Liberaalius tarkoittaa nykytilanteessa paljolti vallitsevien rakenteiden maahan repimistä. Tämän rinnalla kannattaa advokoida muutoksia, jotka eivät heikennä kenenkään asemaa vaan näyttävät edullisilta kaikille – Pareto-parannuksia. Tässä kannattaa ryöstöviljellä erityisesti Osmo Soininvaaraa, joka puutteistaan riippumatta on ansioitunut näiden parannuksien tunnistamisessa. Esimerkkinä osittainen työkyvyttömyyseläke (sen sijaan että osittain työkykyiset ihmiset ajetaan joko liian raskaaseen työhön tai täyteen eläketoimettomuuteen, pitäisi mahdollisimman pitkälle sallia työ joka vähentää eläkeriippuvuutta). Tällaisen muutoksen Edistyspuolue tekisi ehkä mieluiten perustulolla, mutta on hyvä jos on tarjottavaa myös siinä tapauksessa että perustuloa ei ole.
 Posted by sam – June 8, 2009
 Europarlamenttivaaleisssa 2009 aatteet ottivat toisistaan mittaa seuraavasti:
 Vasemmistolaisuus (SDP+VAS): 2 paikkaa
 Ruotsinkielisyys (RKP): 1 paikka
 Voidaan myös todeta että puolet vasemmiston paikoista meni ortodoksipapistolle.
 Ennustan että seuraavissa geimeissä 2013 Vasemmistoliitto ei ole mukana omalla listallaan. Teknisessä vaaliliitossa yhteislista olisi saanut puolueista suurimman äänimäärän, 389948, minkä neljäsosalla 97487 (neljäs vertailuluku) lista olisi ollut lähimpänä neljättä paikkaa.
 Posted by sam – February 13, 2009
 Suvi Lindénin, Kimmo Sasin ja muiden hallituspoliitikkojen interaktiossa EFFI-väen kanssa törmäävät kaksi hyvin erilaista kunnioituskäsitettä. Molemmat osapuolet kokevat ettei heitä kunnioiteta ja tämän seurauksena molemminpuolisen vittuilun määrä kasvaa Suomen politiikassa epätavallisiin mittoihin.
 Hallituksen kunnioituskäsite on sama kuin suurimmalla osalla ihmisistä. Ministerit ovat korkeassa asemassa, ja muiden tulee lähteä siitä että he tietävät asiansa ja toimivat järkevästi. Jos näin ei satu olemaan, kansalaisjärjestön ei tule sanoa tätä suoraan vaan viestittää asiansa kulissien takana esimerkiksi virkamiehille. Eri mieltä saa toki olla julkisesti, mutta kyseessä täytyy olla leimallisesti mielipide-ero, ei vihjaus tai suora väite siitä että ministeri on epäpätevä, tyhmä tai epärehellinen. Tällaiset vihjaukset voivat heikentää julkisen vallan imagoa ja tehdä julkisesta keskustelusta vihamielisempää.
 Hakkerit elävät erilaisessa, ajattelu-meritokraattisessa maailmassa. Ministeriasema on työkalu, jonka avulla voi saada asioita aikaan, mutta tehokkaan työkalun huono käyttö saa osakseen vain halveksuntaa. On nolompaa olla ministeri ja väärässä kuin muuten vaan väärässä. Vääräksi arvioitujen argumenttien kumoamiseen käytetään tehokkaimpia mahdollisia vasta-argumentteja riippumatta siitä, miten tyhmältä se saa vastapuolen näyttämään, koska tarkoituksena on löytää mahdollisimman nopeasti oikeat argumentit. Kunnioitusta saa vain näytöillä ja oikeassa olemisella, ja sekään ei toimi oikeassaolemisluottokorttina. Väärässä olemisen ei hakkereiden mielestä pitäisi olla mikään big deal, koska kaikki ovat koko ajan väärässä. Kunhan pystyy hyväksymään tosiasiat ja ymmärtämään kuulemansa, päästään eteenpäin. Ministerille tämä olisi arvovaltatappio.
 Nyt hakkereita ärsyttää se, että ministerit alentuvasti pahoittelevat etteivät ammattihakkerit ymmärrä lakiehdotuksia ja niiden seurauksia, vaikka hakkereiden näkökulmasta nimenomaan julkinen valta on sössinyt tietoverkkoihin liittyvät lakinsa yksi toisensa jälkeen. Hallitusta ei enää huvita edes kuunnella hakkereita, koska kritiikki on niin tyrmäävää joka asiassa. Poliitikot näkevät tällaisen epäkunnioittavana uhkailuna, joka on todennäköisesti ennemmin politikointia kuin asiasta puhumista. What you gonna do.
 Onko meiltä kuulunut ääniä?
 Posted by sam – November 25, 2008
 Oli tarkoitus jo aiemmin jatkaa Halla-Aho -lätinää, mutta motivaatiota laski toisaalta seuraavan päivän pettymys jo kirjoittamaani ja toisaalta havainto siitä että asiasta on kuin onkin kirjoitettu ihan järkevästi. Jos on näistä asioista kiinnostunut, kannattaa lukea esimerkiksi tämä Saija Jokelan kirjoitus. Minua huvittaisi kuitenkin jonkin verran tarkemmin käydä läpi Halla-Ahon argumentteja ja erityisesti rasismin käsitettä, joten palaan asiaan myöhemmin.
 En lähtenyt eilisiltaiseen Vanhan valtaukseen. Siellä kuulemma keskusteltiin opiskelijatoiminnasta (siitä miten voidaan järjestää parempaa toimeentuloa opiskelijoille sekä tiloja asumiseen ja bilettämiseen) ja biletettiin. More...
 Pelkoa, vihaa, lietsomista ja kiihotusta #2
 Ennen kuin jatkan keskustelua keskustelusta, haluan hieman perustella ryhtymistäni siihen.
 Random post:When a red hot man meets a white hot lady


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 7.2.2019
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 36/44
 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP
 št. 93/2017
 z dne 5. maja 2017
 o spremembi Priloge IV (Energetika) k Sporazumu EGP [2019/205]
 SKUPNI ODBOR EGP JE –
 ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) in zlasti člena 98 Sporazuma EGP,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Uredbo (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o ustanovitvi Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (1) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (2)
 Uredbo (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003 (2) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (3)
 Uredbo (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005 (3), kakor je bila popravljena z UL L 229, 1.9.2009, str. 29 in UL L 309, 24.11.2009, str. 87, je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (4)
 Uredbo Komisije (EU) št. 543/2013 z dne 14. junija 2013 o predložitvi in objavi podatkov na trgih z električno energijo ter spremembi Priloge I k Uredbi (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (4) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (5)
 Direktivo 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (5) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (6)
 Direktivo 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (6) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (7)
 Sklep Komisije 2010/685/EU z dne 10. novembra 2010 o spremembi poglavja 3 Priloge I k Uredbi (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina (7) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (8)
 Sklep Komisije 2012/490/EU z dne 24. avgusta 2012 o spremembi Priloge I k Uredbi (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina (8) je treba vključiti v Sporazum EGP.
 (9)
 Uredba (ES) št. 714/2009 razveljavlja Uredbo (ES) št. 1228/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (9), ki je vključena v Sporazum EGP in jo je zato treba v okviru Sporazuma EGP razveljaviti.
 (10)
 Uredba (ES) št. 715/2009 razveljavlja Uredbo (ES) št. 1775/2005 Evropskega parlamenta in Sveta (10), ki je vključena v Sporazum EGP in jo je zato treba v okviru Sporazuma EGP razveljaviti.
 (11)
 Direktiva 2009/72/ES razveljavlja Direktivo 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta (11), ki je vključena v Sporazum EGP in jo je zato treba v okviru Sporazuma EGP razveljaviti.
 (12)
 Direktiva 2009/73/ES razveljavlja Direktivo 2003/55/ES Evropskega parlamenta in Sveta (12), ki je vključena v Sporazum EGP in jo je zato treba v okviru Sporazuma EGP razveljaviti.
 (13)
 Sklep Komisije 2011/280/EU (13) razveljavlja Sklep Komisije 2003/796/ES (14), ki je vključen v Sporazum EGP in ga je zato treba v okviru Sporazuma EGP razveljaviti.
 (14)
 Operaterji prenosnih omrežij iz držav Efte se ne bi smeli šteti za operaterje iz tretjih držav za namen Evropske mreže sistemskih operaterjev prenosnih omrežij za električno energijo in Evropske mreže sistemskih operaterjev prenosnih omrežij zemeljskega plina.
 (15)
 Prilogo IV k Sporazumu EGP bi bilo zato treba ustrezno spremeniti –
 SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
 Člen 1
 Priloga IV k Sporazumu EGP se spremeni:
 1.
 besedilo točke 20 (Uredba (ES) št. 1228/2003 Evropskega parlamenta in Sveta) se nadomesti z naslednjim:
 „32009 R 0714: Uredba (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do omrežja za čezmejne izmenjave električne energije in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1228/2003 (UL L 211, 14.8.2009, str. 15), kakor jo spreminja:
 —
 32013 R 0543: Uredba Komisije (EU) št. 543/2013 z dne 14. junija 2013 (UL L 163, 15.6.2013, str. 1).
 V tem sporazumu veljajo določbe Uredbe v skladu z naslednjimi prilagoditvami:
 (a)
 v členih 3(3) in 15(6) se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘;
 (b)
 določbe v zvezi z zavezujočimi odločitvami Agencije iz člena 17(5) nadomestijo naslednje določbe v primerih, ki zadevajo državo Efte:
 ‚(i)
 V primerih, ki zadevajo eno ali več držav Efte Nadzorni organ Efte sprejme odločitev, naslovljeno na nacionalne regulativne organe zadevne države Efte oziroma zadevnih držav Efte.
 (ii)
 Agencija ima pravico v celoti sodelovati pri delu Nadzornega organa Efte in njegovih pripravljalnih organov, kadar Nadzorni organ Efte, kar zadeva države Efte, izvaja naloge Agencije, kakor je določeno v tem sporazumu, vendar nima glasovalne pravice.
 (iii)
 Nadzorni organ Efte ima pravico v celoti sodelovati pri delu Agencije in njenih pripravljalnih organov, vendar nima glasovalne pravice.
 (iv)
 Agencija in Nadzorni organ Efte tesno sodelujeta pri sprejemanju odločitev, mnenj in priporočil.
 Odločitve Nadzornega organa Efte se nemudoma sprejmejo na podlagi osnutkov, ki jih pripravi Agencija na lastno pobudo ali na zahtevo Nadzornega organa Efte.
 Agencija o pripravi osnutka za Nadzorni organ Efte v skladu s to uredbo obvesti Nadzorni organ Efte. Slednji določi rok, v katerem lahko nacionalni regulativni organi držav Efte izrazijo svoja stališča glede zadeve, pri čemer v celoti upošteva nujnost, kompleksnost in potencialne posledice zadeve.
 Nacionalni regulativni organi držav Efte lahko od Nadzornega organa Efte zahtevajo, da znova presodi o svoji odločitvi. Nadzorni organ Efte to zahtevo posreduje Agenciji. V tem primeru Agencija presodi o pripravi novega osnutka za Nadzorni organ Efte in brez nepotrebnega odlašanja odgovori.
 Če Agencija spremeni, odloži ali umakne kateri koli sklep, ki je vzporeden sklepu, ki ga sprejme Nadzorni organ Efte, Agencija nemudoma pripravi ustrezen osnutek za Nadzorni organ Efte.
 (v)
 V primeru nesoglasja med Agencijo in Nadzornim organom Efte v zvezi z uporabo teh določb direktor Agencije in kolegij Nadzornega organa Efte ob upoštevanju nujnosti zadeve nemudoma skličeta sestanek za dosego soglasja. Če soglasje ni doseženo, lahko direktor Agencije ali kolegij Nadzornega organa Efte zaprosita pogodbenice, naj zadevo predložijo Skupnemu odboru EGP, ki jo obravnava v skladu s členom 111 tega sporazuma, ki se uporablja smiselno. V skladu s členom 2 Sklepa Skupnega odbora EGP št. 1/94 z dne 8. februarja 1994 o sprejetju poslovnika Skupnega odbora EGP (*1) lahko posamezna pogodbenica v nujnih primerih zahteva takojšnjo organizacijo sestankov. Ne glede na ta odstavek se v skladu s členoma 5 oziroma 111 tega sporazuma pogodbenica lahko kadar koli obrne na Skupni odbor EGP na lastno pobudo.
 (vi)
 Postopek pred sodiščem Efte zoper Nadzorni organ Efte lahko začnejo države Efte ali katera koli fizična ali pravna oseba v skladu s členoma 36 in 37 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču.
 (*1) UL L 85, 30.3.1994, str. 60.‘;"
 (c)
 členu 20 se doda naslednje:
 ‚Zahtevo Komisije glede informacij iz člena 20(2) in (5) za države Efte zadevnemu podjetju pošlje Nadzorni organ Efte.‘;
 (d)
 členu 22(2) se doda naslednje:
 ‚Naloge iz člena 22(2) za zadevna podjetja iz držav Efte izvaja Nadzorni organ Efte.‘;
 (e)
 členu 23 se doda naslednje:
 ‚Predstavniki držav Efte v celoti sodelujejo pri delu odbora iz člena 23, vendar nimajo glasovalne pravice.‘;“
 (*1) UL L 85, 30.3.1994, str. 60.‘;"
 2.
 besedilo točke 22 (Direktiva 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta) se nadomesti z naslednjim:
 „32009 L 0072: Direktiva 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 2003/54/ES (UL L 211, 14.8.2009, str. 55).
 Za namene tega sporazuma se določbe Direktive uporabljajo z naslednjimi prilagoditvami:
 (a)
 sklicevanja na določbe Pogodbe se razumejo kakor sklicevanja na ustrezne določbe Sporazuma;
 (b)
 Direktiva se ne uporablja za električne daljnovode in povezane obrate s povezovalne točke na kopnem do obratov za črpanje nafte;
 (c)
 člen 7(2)(j) se ne uporablja za države Efte;
 (d)
 člen 9(1) se uporablja za države Efte od enega leta po začetku veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. 93/2017 z dne 5. maja 2017;
 (e)
 v členu 10(7) se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘;
 (f)
 člena 11(3)(b) in 11(5)(b) ter člen 11(7) se ne uporabljajo za države Efte;
 (g)
 v členu 37(1)(d) se za besedo ‚Agencije‘ doda besedilo ‚Nadzornega organa Efte‘;
 (h)
 člen 37(1)(s) se ne uporablja za države Efte;
 (i)
 v členu 40(1) se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘;
 (j)
 člen 44(2) se nadomesti z naslednjim:
 ‚Člen 9 se ne uporablja za Ciper, Luksemburg, Malto, Lihtenštajn in/ali Islandijo. Poleg tega se za Malto ne uporabljajo členi 26, 32 in 33.
 Če lahko Islandija po začetku veljavnosti tega sklepa dokaže, da ima hujše težave pri obratovanju svojih sistemov, lahko zaprosi za odstopanja od členov 26, 32 in 33, ki ji jih lahko odobri Nadzorni organ Efte. Nadzorni organ Efte ob spoštovanju zaupnosti obvesti države Efte in Komisijo o takšnih vlogah, preden sprejme odločitev. Ta odločitev se objavi v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.‘;
 (k)
 predstavniki držav Efte v celoti sodelujejo pri delu odbora, ustanovljenega s členom 46, vendar nimajo glasovalne pravice.“;
 3.
 besedilo točke 23 (Direktiva 2003/55/ES Evropskega parlamenta in Sveta) se nadomesti z naslednjim:
 „32009 L 0073: Direktiva 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 2003/55/ES (UL L 211, 14.8.2009, str. 94).
 Za namene tega sporazuma se določbe Direktive uporabljajo z naslednjimi prilagoditvami:
 (a)
 sklicevanja na določbe Pogodbe se razumejo kakor sklicevanja na ustrezne določbe Sporazuma;
 (b)
 Direktiva se ne uporablja za Islandijo;
 (c)
 členu 2(11) se doda naslednje:
 ‚‚Obrat za UZP‘ ne zajema obratov za utekočinjenje zemeljskega plina, ki se izvaja kot del projekta priobalne proizvodnje nafte ali plina, kot je v primeru obrata Melkøya.‘;
 (d)
 členu 2(12) se doda naslednje:
 ‚‚Operater sistema za UZP‘ ne zajema operaterjev obratov za utekočinjenje zemeljskega plina, ki se izvaja kot del projekta priobalne proizvodnje nafte ali plina, kot je v primeru obrata Melkøya.‘;
 (e)
 člen 6 se ne uporablja za države Efte;
 (f)
 v členu 10(7) se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘;
 (g)
 člena 11(3)(b) in 11(5)(b) ter člen 11(7) se ne uporabljajo za države Efte;
 (h)
 določbe v zvezi z zavezujočimi odločitvami Agencije iz tretjega pododstavka člena 36(4) nadomestijo naslednje določbe v primerih, ki zadevajo državo Efte:
 ‚(i)
 V primerih, ki zadevajo eno ali več držav Efte Nadzorni organ Efte sprejme odločitev, naslovljeno na nacionalne regulativne organe zadevne države Efte oziroma zadevnih držav Efte.
 (ii)
 Agencija ima pravico v celoti sodelovati pri delu Nadzornega organa Efte in njegovih pripravljalnih organov, kadar Nadzorni organ Efte, kar zadeva države Efte, izvaja naloge Agencije, kakor je določeno v tem sporazumu, vendar nima glasovalne pravice.
 (iii)
 Nadzorni organ Efte ima pravico v celoti sodelovati pri delu Agencije in njenih pripravljalnih organov, vendar nima glasovalne pravice.
 (iv)
 Agencija in Nadzorni organ Efte tesno sodelujeta pri sprejemanju odločitev, mnenj in priporočil.
 Odločitve Nadzornega organa Efte se nemudoma sprejmejo na podlagi osnutkov, ki jih pripravi Agencija na lastno pobudo ali na zahtevo Nadzornega organa Efte.
 Agencija o pripravi osnutka za Nadzorni organ Efte v skladu s to direktivo obvesti Nadzorni organ Efte. Slednji določi rok, v katerem lahko nacionalni regulativni organi držav Efte izrazijo svoja stališča glede zadeve, pri čemer v celoti upošteva nujnost, kompleksnost in potencialne posledice zadeve.
 Nacionalni regulativni organi držav Efte lahko od Nadzornega organa Efte zahtevajo, da znova presodi o svoji odločitvi. Nadzorni organ Efte to zahtevo posreduje Agenciji. V tem primeru Agencija presodi o pripravi novega osnutka za Nadzorni organ Efte in brez nepotrebnega odlašanja odgovori.
 Če Agencija spremeni, odloži ali umakne kateri koli sklep, ki je vzporeden sklepu, ki ga sprejme Nadzorni organ Efte, Agencija nemudoma pripravi ustrezen osnutek za Nadzorni organ Efte.
 (v)
 V primeru nesoglasja med Agencijo in Nadzornim organom Efte v zvezi z uporabo teh določb direktor Agencije in kolegij Nadzornega organa Efte ob upoštevanju nujnosti zadeve nemudoma skličeta sestanek za dosego soglasja. Če soglasje ni doseženo, lahko direktor Agencije ali kolegij Nadzornega organa Efte zaprosita pogodbenice, naj zadevo predložijo Skupnemu odboru EGP, ki jo obravnava v skladu s členom 111 tega sporazuma, ki se uporablja smiselno. V skladu s členom 2 Sklepa Skupnega odbora EGP št. 1/94 z dne 8. februarja 1994 o sprejetju poslovnika Skupnega odbora EGP (*2) lahko posamezna pogodbenica v nujnih primerih zahteva takojšnjo organizacijo sestankov. Ne glede na ta odstavek se v skladu s členoma 5 oziroma 111 tega sporazuma pogodbenica lahko kadar koli obrne na Skupni odbor EGP na lastno pobudo.
 (vi)
 Postopek pred sodiščem Efte zoper Nadzorni organ Efte lahko začnejo države Efte ali katera koli fizična ali pravna oseba v skladu s členoma 36 in 37 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču.
 (*2) UL L 85, 30.3.1994, str. 60.‘;"
 (i)
 v členu 36(8) in (9) se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘;
 (j)
 v členu 41(1)(d) besedo ‚Agencije‘ nadomesti besedilo ‚Nadzornega organa Efte‘;
 (k)
 v členu 44(1) in členu 49(4) in (5) se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘;
 (l)
 v členu 49(5) se doda:
 ‚Naslednji geografsko omejeni območji na Norveškem sta izvzeti iz členov 24, 31 in 32 za največ 20 let po začetku veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. 93/2017 z dne 5. maja 2017:
 i)
 Jæren in Ryfylke;
 ii)
 Hordaland.
 O potrebi po nadaljevanju odstopanja bo vsakih pet let po začetku veljavnosti Sklepa Skupnega odbora EGP št. 93/2017 z dne 5. maja 2017 odločal norveški regulativni organ, pri čemer bo upošteval merila iz tega člena. Norveški regulativni organ bo obvestil Skupni odbor EGP in Nadzorni organ Efte o svoji odločitvi in oceni, na kateri ta temelji. Nadzorni organ Efte lahko v dveh mesecih od dne po prejemu odločitve sprejme odločitev, s katero od norveškega regulativnega organa zahteva, da spremeni ali prekliče svojo odločitev. To obdobje se lahko podaljša ob soglasju Nadzornega organa Efte in norveškega regulativnega organa. Norveški regulativni organ v enem mesecu izpolni odločitev Nadzornega organa Efte ter skladno s tem obvesti Skupni odbor EGP in Nadzorni organ Efte.‘;
 (m)
 člen 49(6) se nadomesti z naslednjim:
 ‚Člen 9 se ne uporablja za Ciper, Luksemburg, Malto in/ali Lihtenštajn.‘;
 (n)
 predstavniki držav Efte v celoti sodelujejo pri delu odbora, ustanovljenega s členom 51, vendar nimajo glasovalne pravice.“;
 (*2) UL L 85, 30.3.1994, str. 60.‘;"
 4.
 besedilo točke 27 (Uredba (ES) št. 1775/2005 Evropskega parlamenta in Sveta) se nadomesti z naslednjim:
 „32009 R 0715: Uredba (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o pogojih za dostop do prenosnih omrežij zemeljskega plina in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1775/2005 (UL L 211, 14.8.2009, str. 36), kakor je bila popravljena z UL L 229, 1.9.2009, str. 29 in UL L 309, 24.11.2009, str. 87, kakor jo spreminja:
 —
 32010 D 0685: Sklep Komisije 2010/685/EU z dne 10. novembra 2010 (UL L 293, 11.11.2010, str. 67),
 —
 32012 D 0490: Sklep Komisije 2012/490/EU z dne 24. avgusta 2012 (UL L 231, 28.8.2012, str. 16).
 V tem sporazumu veljajo določbe Uredbe v skladu z naslednjimi prilagoditvami:
 (a)
 Uredba se ne uporablja za Islandijo;
 (b)
 v členu 3(3) in členu 20 se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘;
 (c)
 predstavniki držav Efte v celoti sodelujejo pri delu odbora iz člena 28, vendar nimajo glasovalne pravice;
 (d)
 v členu 30 se beseda ‚Komisija‘ za države Efte glasi ‚Nadzorni organ Efte‘.“;
 5.
 za točko 46 (Sklep Komisije 2013/114/EU) se vstavi naslednja točka:
 „47.
 32009 R 0713: Uredba (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o ustanovitvi Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (UL L 211, 14.8.2009, str. 1).
 V tem sporazumu veljajo določbe Uredbe v skladu z naslednjimi prilagoditvami:
 (a)
 nacionalni regulativni organi držav Efte v celoti sodelujejo pri delu Agencije za sodelovanje energetskih regulatorjev (v nadaljnjem besedilu: Agencija) ter so udeleženi v vseh pripravljalnih organih, tudi delovnih skupinah, odborih in projektnih skupinah Agencije, v upravi in odboru regulatorjev brez glasovalne pravice;
 (b)
 ne glede na določbe Protokola 1 k Sporazumu, se razume, da izraz ‚država(-e) članica(-e)‘ iz Uredbe poleg pomena v Uredbi vključuje tudi države Efte;
 (c)
 kar zadeva države Efte, Agencija po potrebi pomaga pri opravljanju nalog Nadzornega organa Efte ali Stalnega odbora;
 (d)
 določbe v zvezi z zavezujočimi odločitvami Agencije iz členov 7, 8 in 9 nadomestijo naslednje določbe v primerih, ki zadevajo državo Efte:
 ‚(i)
 V primerih, ki zadevajo eno ali več držav Efte Nadzorni organ Efte sprejme odločitev, naslovljeno na nacionalne regulativne organe zadevne države Efte oziroma zadevnih držav Efte.
 (ii)
 Agencija ima pravico v celoti sodelovati pri delu Nadzornega organa Efte in njegovih pripravljalnih organov, kadar Nadzorni organ Efte, kar zadeva države Efte, izvaja naloge Agencije, kakor je določeno v tem sporazumu, vendar nima glasovalne pravice.
 (iii)
 Nadzorni organ Efte ima pravico v celoti sodelovati pri delu Agencije in njenih pripravljalnih organov, vendar nima glasovalne pravice.
 (iv)
 Agencija in Nadzorni organ Efte tesno sodelujeta pri sprejemanju odločitev, mnenj in priporočil.
 Odločitve Nadzornega organa Efte se nemudoma sprejmejo na podlagi osnutkov, ki jih pripravi Agencija na lastno pobudo ali na zahtevo Nadzornega organa Efte.
 Agencija o pripravi osnutka za Nadzorni organ Efte v skladu s to uredbo obvesti Nadzorni organ Efte. Slednji določi rok, v katerem lahko nacionalni regulativni organi držav Efte izrazijo svoja stališča glede zadeve, pri čemer v celoti upošteva nujnost, kompleksnost in potencialne posledice zadeve.
 Nacionalni regulativni organi držav Efte lahko od Nadzornega organa Efte zahtevajo, da znova presodi o svoji odločitvi. Nadzorni organ Efte to zahtevo posreduje Agenciji. V tem primeru Agencija presodi o pripravi novega osnutka za Nadzorni organ Efte in brez nepotrebnega odlašanja odgovori.
 Če Agencija spremeni, odloži ali umakne kateri koli sklep, ki je vzporeden sklepu, ki ga sprejme Nadzorni organ Efte, Agencija nemudoma pripravi ustrezen osnutek za Nadzorni organ Efte.
 (v)
 V primeru nesoglasja med Agencijo in Nadzornim organom Efte v zvezi z uporabo teh določb direktor Agencije in kolegij Nadzornega organa Efte ob upoštevanju nujnosti zadeve nemudoma skličeta sestanek za dosego soglasja. Če soglasje ni doseženo, lahko direktor Agencije ali kolegij Nadzornega organa Efte zaprosita pogodbenice, naj zadevo predložijo Skupnemu odboru EGP, ki jo obravnava v skladu s členom 111 tega sporazuma, ki se uporablja smiselno. V skladu s členom 2 Sklepa Skupnega odbora EGP št. 1/94 z dne 8. februarja 1994 o sprejetju poslovnika Skupnega odbora EGP (*3) lahko posamezna pogodbenica v nujnih primerih zahteva takojšnjo organizacijo sestankov. Ne glede na ta odstavek se v skladu s členoma 5 oziroma 111 tega sporazuma pogodbenica lahko kadar koli obrne na Skupni odbor EGP na lastno pobudo.
 (vi)
 Postopek pred sodiščem Efte zoper Nadzorni organ Efte lahko začnejo države Efte ali katera koli fizična ali pravna oseba v skladu s členoma 36 in 37 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču.
 (*3) UL L 85, 30.3.1994, str. 60.‘;"
 (e)
 členu 12 se doda naslednje:
 ‚Nacionalni regulativni organi držav Efte v celoti sodelujejo pri delu upravnega odbora, vendar nimajo glasovalne pravice. Poslovnik upravnega odbora polno upošteva sodelovanje nacionalnih regulativnih organov držav Efte.‘;
 (f)
 členu 14 se doda naslednje:
 ‚Nacionalni regulativni organi držav Efte so v celoti udeleženi v odboru regulatorjev in vseh pripravljalnih organih Agencije. V odboru regulatorjev nimajo glasovalne pravice. Poslovnik odbora regulatorjev polno upošteva sodelovanje nacionalnih regulativnih organov držav Efte.‘;
 (g)
 določbe člena 19 se nadomestijo z naslednjim:
 ‚Če se pritožba nanaša na odločitev Agencije v zadevi, kjer so v nesoglasje vpleteni nacionalni regulativni organi ene ali več držav Efte, odbor za pritožbe povabi vpletene nacionalne regulativne organe Efte, da v določenih rokih podajo pripombe o sporočilih zadevnih strank iz pritožbenega postopka. Vpleteni nacionalni regulativni organi držav Efte imajo pravico do ustnih izjav. Če odbor za pritožbe spremeni, odloži ali umakne kateri koli sklep, ki je vzporeden sklepu, ki ga sprejme Nadzorni organ Efte, Agencija nemudoma pripravi ustrezen osnutek za Nadzorni organ Efte.‘;
 (h)
 določbe člena 20 se ne uporabljajo v primerih, ki vključujejo eno ali več držav Efte;
 (i)
 členu 21 se doda naslednje:
 ‚Države Efte finančno prispevajo k Agenciji. Za ta namen se uporabljajo postopki, določeni v členu 82(1)(a) in Protokolu 32 k Sporazumu.‘;
 (j)
 členu 27 se doda naslednje:
 ‚Države Efte Agenciji podelijo privilegije in imunitete, enakovredne tistim, ki jih vsebuje Protokol o privilegijih in imunitetah Evropske unije.‘;
 (k)
 členu 28 se doda naslednje:
 ‚Z odstopanjem od členov 12(2)(a) in 82(3)(a) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, lahko državljani držav Efte, ki uživajo vse državljanske pravice, z direktorjem Agencije sklenejo pogodbo o zaposlitvi.
 Z odstopanjem od členov 12(2)(e) in 82(3)(e) ter člena 85(3) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Agencija, kar zadeva njeno osebje, jezike iz člena 129(1) Sporazuma EGP šteje kot jezike Unije iz člena 55(1) Pogodbe o Evropski uniji.‘;
 (l)
 v členu 30(1) se doda naslednje:
 ‚Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije se za namen uporabe te uredbe uporablja tudi za vse dokumente Agencije v zvezi z državami Efte.‘;
 (m)
 členu 32 se doda naslednje:
 ‚Predstavniki držav Efte v celoti sodelujejo pri delu odbora, ustanovljenega s členom 32, vendar nimajo glasovalne pravice.‘“;
 (*3) UL L 85, 30.3.1994, str. 60.‘;"
 6.
 za točko 47 (Uredba (ES) št. 713/2009 Evropskega parlamenta in Sveta) se vstavi naslednja točka:
 „48.
 32013 R 0543: Uredba Komisije (EU) št. 543/2013 z dne 14. junija 2013 o predložitvi in objavi podatkov na trgih z električno energijo ter spremembi Priloge I k Uredbi (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 163, 15.6.2013, str. 1).“;
 7.
 besedilo točke 21 (Sklep Komisije 2003/796/ES) se črta.
 Člen 2
 Besedila uredb (ES) št. 713/2009, (ES) št. 714/2009, (ES) št. 715/2009, kakor je bila spremenjena z UL L 229, 1.9.2009, str. 29 in UL L 309, 24.11.2009, str. 87, ter (EU) št. 543/2013, direktiv 2009/72/ES in 2009/73/ES ter sklepov 2010/685/EU in 2012/490/EU v islandskem in norveškem jeziku, ki se objavijo v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije, so verodostojna.
 Člen 3
 Ta sklep začne veljati 6. maja 2017 ali dan po zadnjem uradnem obvestilu Skupnemu odboru EGP v skladu s členom 103(1) Sporazuma EGP, pri čemer se upošteva poznejši datum (*4).
 Člen 4
 Ta sklep se objavi v sklopu EGP Uradnega lista Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.
 V Bruslju, 5. maja 2017
 Za Skupni odbor EGP
 Predsednik
 Claude MAERTEN
 (1) UL L 211, 14.8.2009, str. 1.
 (2) UL L 211, 14.8.2009, str. 15.
 (3) UL L 211, 14.8.2009, str. 36.
 (4) UL L 163, 15.6.2013, str. 1.
 (5) UL L 211, 14.8.2009, str. 55.
 (6) UL L 211, 14.8.2009, str. 94.
 (7) UL L 293, 11.11.2010, str. 67.
 (8) UL L 231, 28.8.2012, str. 16.
 (9) UL L 176, 15.7.2003, str. 1.
 (10) UL L 289, 3.11.2005, str. 1.
 (11) UL L 176, 15.7.2003, str. 37.
 (12) UL L 176, 15.7.2003, str. 57.
 (13) UL L 129, 17.5.2011, str. 14.
 (14) UL L 296, 14.11.2003, str. 34.
 (*4) Navedene so ustavne zahteve.


type: legislation

text:
 |
 52013PC0427
 Togra le haghaidh RIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS ÓN gCOMHAIRLE lena leasaítear Rialachán (CE) Uimh 2368/2002 maidir le cuimsiú na Graonlainne i gcur chun feidhme scéim deimhniúcháin Phróiseas Kimberley /* COM/2013/0427 final - 2013/0198 (COD) */
 MEABHRÁN MÍNIÚCHÁIN
 1. COMHTHÉACS AN TOGRA
 Is é is aidhm don togra seo cur ar chumas na
 Graonlainne páirt a ghlacadh i scéim deimhniúcháin Phróiseas Kimberley um
 dhiamaint gharbha trína comhar leis an Aontas Eorpach. Cheadódh an scéim atá
 leagtha amach sa togra diamaint gharbha a allmhairiú agus a onnmhairiú idir an
 Ghraonlainn agus an tAontas agus rannpháirtithe eile sa scéim deimhniúcháin, ar
 choinníoll go ndéanfadh údaráis an Aontais na hallmhairithe agus na
 honnmhairithe uile de dhiamaint gharbha a fhíorú agus, i gcás onnmhairithe, a
 dheimhniú de bhun na rialacha a leagtar amach i Rialachán (CE) Uimh. 2368/2002
 lena gcuirtear chun feidhme scéim deimhniúcháin Phróiseas Kimberley um thrádáil
 idirnáisiúnta i ndiamaint gharbha.
 Neartódh an comhlachas sin an caidreamh
 eacnamaíoch idir an tAontas Eorpach agus an Ghraonlainn i dtionscal na
 ndiamant, agus go háirithe chuirfeadh sé ar chumas na Graonlainne diamaint
 gharbha a onnmhairiú agus Deimhniú an Aontais Eorpaigh arna eisiúint chun
 críocha na scéime deimhniúcháin ag gabháil leo, d'fhonn forbairt eacnamaíoch na
 Graonlainne a chur chun cinn.
 2. TORTHAÍ AN CHOMHAIRLIÚCHÁIN
 LEIS NA PÁIRTITHE LEASMHARA AGUS NA MEASÚNUITHE TIONCHAIR
 D'aontaigh an Ghraonlainn agus an Danmhairg
 leis an gcur chuige a glacadh faoin togra agus gabhfaidh siad ar láimh
 forálacha ábhartha Rialachán (CE) Uimh. 2368/2002 maidir leis na
 coinníollacha agus na foirmiúlachtaí d'allmhairithe agus onnmhairithe diamant
 garbh, a dtrasdul chuig rannpháirtí eile seachas an tAontas, rannpháirtíocht an
 Aontais, lena n‐áirítear an Ghraonlainn, i scéim deimhniúcháin Phróiseas
 Kimberley, oibleagáidí a bhaineann le dícheall cuí, frith‐imchéimniú,
 malartú faisnéise, agus comhlíonadh na bhforálacha sin a áirithiú, a thrasuí
 agus a chur chun feidhme sa reachtaíocht is infheidhme maidir leis an
 nGraonlainn.
 3. EILIMINTÍ DLÍ AN TOGRA
 Is é Airteagal 207 bunús dlí an togra seo. Leathnaíonn
 an togra críoch an Aontais le críoch na Graonlainne a chumhdach freisin chun
 críocha scéim deimhniúcháin Phróiseas Kimberley. Dá réir sin, beidh toirmeasc
 ar an nGraonlainn glacadh le hallmhairí nó onnmhairí de dhiamaint gharbha chuig
 aon áit lasmuigh de chríoch an Aontais, nó ó na háiteanna sin, gan deimhniú
 bailí Phróiseas Kimberley (KP). Ceadóidh na leasuithe onnmhairiú diamant garbh
 ón nGraonlainn chuig tríú tíortha fad a bheidh deimhniú KP AE ag gabháil leo. Roimhe
 seo, faoi na coinníollacha do dheimhniú, theastaigh fianaise gur allmhairíodh
 na diamaint gharbha go dleathach isteach san Aontas. Do dhiamaint a baineadh
 agus a eastóscadh sa Ghraonlainn agus nár onnmhairíodh cheana, tugtar coinníoll
 eile isteach leis an togra seo, eadhon cruthúnas a léiriú i dtaca leis sin.
 Ina theannta sin, leagann an togra amach na
 rialacha mionsonraithe le diamaint gharbha a chur faoi bhráid údaráis an
 Aontais chun críocha fíorúcháin, leathnaíonn sé na rialacha speisialta maidir
 le trasdul chuig an nGraonlainn, cumasaíonn sé rannpháirtíocht na Graonlainne
 sa Choiste do chur chun feidhme an Rialacháin agus cumasaíonn sé ionadaíocht na
 Graonlainne i bPróiseas Kimberley agus comhar leis na Ballstáit eile tríd an
 gCoimisiún.
 Tá an togra nasctha go dlúth le togra le
 haghaidh Cinnidh ón gComhairle lena leagtar amach rialacha sonracha maidir le
 cúrsaíocht diamant garbh idir an tAontas agus an Ghraonlainn. Mar a moladh sa
 Chinneadh sin, is iad is príomhcheanglais do dhiamaint gharbha atá ag dul
 isteach nó ag imeacht ó chríoch na Graonlainne (i) cineál éigin de dhoiciméad
 oifigiúil a bheith ag gabháil leo, bíodh sé ina dhoiciméad lena bhfianaítear
 gur sa Ghraonlainn a baineadh iad, nó cóip de dheimhniú Phróiseas Kimberley
 arna bhailíochtú ag údarás de chuid an Aontais, agus (ii) a bheith i
 gcoimeádáin chrioscaíl‐fhriotaíoch shéalaithe.
 Mar a moladh sa Chinneadh sin, féadfaidh
 diamaint gharbha a baineadh nó a eastóscadh sa Ghraonlainn, ar choinníoll nár
 onnmhairíodh roimhe sin chuig tríú tír iad, dul isteach i gcríoch custaim an
 Aontais agus doiciméad fianúcháin arna eisiúint ag na húdaráis sa Ghraonlainn
 ag gabháil leo. Chomh luath agus a onnmhairítear diamaint gharbha a baineadh nó
 a eastóscadh sa Ghraonlainn chuig tríú tír, tar éis teacht ar ais dóibh
 féadfaidh siad dul i gcúrsaíocht idir an tAontas agus an Ghraonlainn i
 gcomhréir leis na rialacha céanna atá infheidhme maidir le gach diamant garbh
 eile a allmhairítear isteach san Aontas.
 Tá sé i gceist cur i bhfeidhm an Chinnidh a
 chur ar comhréim le teacht i bhfeidhm an leasaithe seo.
 2013/0198 (COD)
 Togra le haghaidh
 RIALACHÁIN Ó PHARLAIMINT NA hEORPA AGUS
 ÓN gCOMHAIRLE
 lena leasaítear Rialachán (CE) Uimh 2368/2002
 maidir le cuimsiú na Graonlainne i gcur chun feidhme scéim deimhniúcháin
 Phróiseas Kimberley
 TÁ PARLAIMINT NA hEORPA AGUS
 COMHAIRLE AN AONTAIS EORPAIGH,
 Ag féachaint don Chonradh ar Fheidhmiú an
 Aontais Eorpaigh, agus go háirithe Airteagal 207 de,
 Ag féachaint don togra ón gCoimisiún,
 Tar éis dóibh an dréachtghníomh reachtach a
 chur chuig na Parlaimintí náisiúnta,
 Ag gníomhú dóibh i gcomhréir leis an
 ngnáthnós imeachta reachtach,
 De bharr an méid seo a leanas:
 (1) Rialachán (CE) Uimh. 2368/2002
 lena gcuirtear chun feidhme scéim deimhniúcháin Phróiseas Kimberley um thrádáil
 idirnáisiúnta i ndiamaint gharbha[1],
 bunaíonn sé Córas Comhphobail deimhniúcháin agus rialuithe allmhairithe agus
 onnmhairithe do dhiamaint gharbha chun críocha scéim deimhniúcháin Phróiseas
 Kimberley a chur chun feidhme.
 (2) Ní cuid de chríoch an Aontais
 an Ghraonlainn, ach tá sí san áireamh i liosta na dtíortha agus na gcríoch thar
 lear atá leagtha amach in Iarscríbhinn II a ghabhann leis na Conarthaí. I
 gcomhréir le hAirteagal 198 den Chonradh ar Fheidhmiú an Aontais Eorpaigh, is é
 is cuspóir le comhlachas na dtíortha agus na gcríoch thar lear leis an Aontas
 forbairt eacnamaíoch agus shóisialta na dtíortha agus na gcríoch thar lear a
 chur chun cinn agus dlúthchaidreamh eacnamaíoch a bhunú idir na tíortha agus na
 críocha sin agus an tAontas ina iomláine.
 (3) I gCinneadh [...] ón
 gComhairle leagtar amach na rialacha agus na nósanna imeachta trína
 gcumasaítear don Ghraonlainn páirt a
 ghlacadh i scéim deimhniúcháin Phróiseas Kimberley um dhiamaint gharbha trína
 comhar leis an Aontas Eorpach. Neartódh an comhlachas sin an caidreamh
 eacnamaíoch idir an tAontas Eorpach agus an Ghraonlainn i dtionscal na
 ndiamant, agus go háirithe chuirfeadh sé ar chumas na Graonlainne diamaint gharbha
 a onnmhairiú agus Deimhniú an Aontais Eorpaigh arna eisiúint chun críocha na
 scéime deimhniúcháin ag gabháil leo, d'fhonn forbairt eacnamaíoch na
 Graonlainne a chur chun cinn.
 (4) Ba cheart Rialachán (CE) Uimh. 2368/2002
 a leasú ionas go bhféadfaidh an cinneadh seo teacht i bhfeidhm agus go háirithe
 le foráil a dhéanamh maidir le cuimsiú na Graonlainne sa scéim deimhniúcháin.
 (5) Dá réir sin, beidh toirmeasc
 ar an nGraonlainn glacadh le hallmhairí nó onnmhairí de dhiamaint gharbha chuig
 aon rannpháirtí, nó uaidh, seachas an tAontas gan deimhniú bailí Phróiseas
 Kimberley (KP). Ceadóidh na leasuithe onnmhairiú diamant garbh ón nGraonlainn
 chuig tríú tíortha fad a bheidh deimhniú Phróiseas Kimberley ón Aontas Eorpach
 ag gabháil leo.
 (6) Ba cheart coinníoll a chur
 leis an gcoinníoll atá ann cheana féin a éilíonn fianaise gur allmhairíodh na
 diamaint gharbha go dleathach isteach san Aontas i gcás diamant a baineadh agus
 a eastóscadh sa Ghraonlainn agus nár onnmhairíodh riamh cheana, eadhon
 cruthúnas ina leith sin a sholáthar.
 (7) Ina theannta sin, ba cheart
 leasuithe a dhéanamh ar na rialacha mionsonraithe le diamaint gharbha a chur
 faoi bhráid údaráis an Aontais chun críocha fíorúcháin, chun na rialacha
 speisialta maidir le trasdul chuig an nGraonlainn a leathnú, rannpháirtíocht na
 Graonlainne sa Choiste do chur chun feidhme an Rialacháin a chumasú agus foráil
 a dhéanamh maidir le hionadaíocht na Graonlainne i bPróiseas Kimberley agus
 maidir le comhoibriú le Ballstáit eile tríd an gCoimisiún.
 (8) Ba cheart, dá bhrí sin,
 Rialachán (CE) Uimh. 2368/2008 a leasú dá réir sin,
 TAR ÉIS AN RIALACHÁN SEO A
 GHLACADH:
 Airteagal 1
 Leasaítear Rialachán (CE) Uimh. 2368/2002
 mar seo a leanas:
 (1)
 Cuirtear an méid seo a leanas in ionad
 Airteagal 1:
 "Airteagal 1
 Leis an Rialachán seo bunaítear córas Aontais
 deimhniúcháin agus rialuithe allmhairithe agus onnmhairithe do dhiamaint
 gharbha, chun críocha scéim deimhniúcháin Phróiseas Kimberley a chur chun
 feidhme.
 Chun críocha na scéime deimhniúcháin, déanfar
 críoch an Aontais agus críoch na Graonlainne a mheas mar eintiteas amháin gan
 teorainneacha inmheánacha.
 Ní dhéanann an Rialachán seo dochar d'aon
 fhorálacha atá i bhfeidhm maidir le foirmiúlachtaí agus rialuithe custaim, agus
 ní théann sé ina n‐ionad. "
 (2)
 In Airteagal 3, cuirtear an méid seo a leanas
 in ionad na habairte tosaigh:
 "Déanfar allmhairiú na ndiamant garbh isteach
 i gcríocha an Aontais nó sa Ghraonlainn a thoirmeasc mura gcomhlíontar gach
 ceann de na coinníollacha seo a leanas:"
 (3)
 Cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 1
 d'Airteagal 4:
 "1. "Déanfar coimeádáin agus na
 deimhnithe a ghabhann leo a chur isteach gan mhoill le haghaidh fíorúcháin le
 chéile, chuig údarás Aontais sa Bhallstát ina n‐allmhairítear iad nó sa
 Bhallstát dá mbíonn siad ceaptha, mar a léirítear sna doiciméid a ghabhann leo.
 Déanfar coimeádáin atá ceaptha don Ghraonlainn a chur isteach le haghaidh
 fíorúcháin chuig ceann de d'údaráis an Aontais, bíodh sé sin sa Bhallstát ina n‐allmhairítear
 iad, nó i gceann de na Ballstáit eile ina bhfuil údarás Aontais bunaithe.
 "
 (4)
 Cuirtear an méid seo a leanas in ionad mhír 1
 d'Airteagal 8:
 "1. Rachaidh an Coimisiún i gcomhairle leis
 na rannpháirtithe i dtaobh na socruithe praiticiúla le deimhniú na n‐allmhairí
 isteach i gcríoch an Aontais nó sa Ghraonlainn a chur ar fáil d'údarás inniúil
 an rannpháirtí onnmhairithe a bhailíochtaigh an deimhniú."
 (5)
 In Airteagal 11, cuirtear an méid seo a leanas
 in ionad na habairte tosaigh:
 "Déanfar onnmhairiú na ndiamant garbh ó
 chríocha an Aontais nó ón nGraonlainne a thoirmeasc mura gcomhlíontar an dá
 choinníoll seo a leanas:"
 (6)
 In Airteagal 12(1), cuirtear an méid seo a
 leanas in ionad phointe (a):
 "(a) gur chuir an t‐onnmhaireoir
 fianaise dhochloíte ar fáil:
 (i) gur onnmhairíodh na diamaint gharbha a bhfuil
 deimhniú á iarraidh ina leith go dleathach i gcomhréir le forálacha Airteagal
 3; nó
 (ii) gur baineadh nó gur eastóscadh na diamaint
 gharbha a bhfuil deimhniú á iarraidh ina leith sa Ghraonlainn i gcás nár
 onnmhairíodh na diamaint gharbha roimhe sin chuig rannpháirtí eile seachas an
 tAontas. "
 (7)
 Cuirtear an méid seo a leanas in ionad
 Airteagal 18:
 "Airteagal 18
 Ní bheidh feidhm le hAirteagail 4, 11, 12, ná14
 maidir le diamaint gharbha a thagann isteach i gcríocha an Aontais nó sa
 Ghraonlainn chun críocha trasdula amháin chuig rannpháirtí atá lasmuigh de na
 críocha sin, ar choinníoll nach ndearnadh crioscaíl ar an gcoimeádán bunaidh
 ina bhfuil na diamaint gharbha á n‐iompar ná ar an deimhniú bunaidh a
 ghabhann leo agus a d'eisigh údarás inniúil de chuid rannpháirtí ag an bpointe
 iontrála nó imeachta i gcríocha an Aontais nó sa Ghraonlainn agus go bhfuil
 cuspóir an trasdula fianaithe go soiléir ar an deimhniú a ghabhann leo. "
 (8)
 Cuirtear an méid seo a leanas in ionad
 Airteagal 21:
 "Airteagal 21
 1. Beidh an tAontas, lena n‐áirítear an
 Ghraonlainn, ina rannpháirtí i scéim deimhniúcháin KP.
 2. Féachfaidh an Coimisiún, a dhéanann ionadaíocht
 thar ceann an Aontsis, lena n‐áirítear an Ghraonlainn, i scéim
 deimhniúcháin KP, le cur chun feidhme optamach na scéim deimhniúcháin KP a
 áirithiú, go háirithe trí chomhar leis na rannpháirtithe. Chun na críche sin,
 déanfaidh an Coimisiún, go háirithe, faisnéis a mhalartú leis na rannpháirtithe
 ar an trádáil idirnáisiúnta i ndiamaint gharbha agus, nuair is iomchuí, dul i
 gcomhar le gníomhaíochtaí faireacháin agus i socrú aon díospóidí a d'fhéadfadh
 teacht chun cinn. "
 (9)
 Cuirtear an méid seo a leanas in ionad
 Airteagal 23:
 "Airteagal 23
 Féadfaidh an Coiste dá dtagraítear in Airteagal 22
 aon cheist a bhaineann le cur i bhfeidhm an Rialacháin seo a scrúdú. Féadfaidh
 an cathaoirleach nó ionadaí de chuid Ballstáit nó na Graonlainne ceisteanna den
 sórt sin a tharraingt anuas."
 Airteagal 2
 Tiocfaidh an Rialachán seo i bhfeidhm an
 fichiú lá tar éis lá a fhoilsithe in Iris Oifigiúil an Aontais Eorpaigh.
 Beidh an Rialachán seo ina cheangal
 go huile agus go hiomlán agus beidh sé infheidhme go díreach i ngach Ballstát.
 Arna dhéanamh sa Bhruiséil,
 Thar ceann Pharlaimint na hEorpa Thar
 ceann na Comhairle
 An tUachtarán An
 tUachtarán
 [1] IO L 358, 31.12.2002, lch. 28.


type: caselaw

text:
4.5.2002 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 109/65
 Die Klägerin habe an dem Treffen vom 15.10.1997 nicht Klage der Deutsche Verkehrsbank AG gegen die Kommis-
 teilgenommen. Der Mitarbeiter der Klägerin, der zu diesem sion der Europäischen Gemeinschaften, eingereicht am
 Treffen eine Einladung erhalten hatte, habe von seinem 1. März 2002
 Vorgesetzten keine Genehmigung zur Teilnahme erhalten. Ein
 Mitarbeiter der Vereins- und Westbank, an der die Klägerin
 mehrheitlich beteiligt sei, habe ausschließlich für diese teilge- (Rechtssache T-60/02)
 nommen. Das Markverhalten der Vereins- und Westbank sei
 von dem der Klägerin unabhängig, und die gesellschaftsrechtli- (2002/C 109/123)
 che Verflechtung könne deshalb keine Basis für die Zurech-
 nung der Beteiligung eines Mitarbeiters dieser Bank an dem
 inkriminierten Treffen sein. (Verfahrenssprache: Deutsch)
 Bei der Bußgeldbemessung sei die Kommission in eklatanter
 Die Deutsche Verkehrsbank AG, Frankfurt am Main (Deutsch-
 Weise von ihren Leitlinien abgewichen und sie habe das
 land), hat am 1. März 2002 eine Klage gegen die Kommission
 Gleichbehandlungsgebot verletzt.
 der Europäischen Gemeinschaften beim Gericht erster Instanz
 der Europäischen Gemeinschaften eingereicht. Prozessbe-
 volmächtigte der Klägerin sind Rechtsanwälte M. Klusmann
 Weder in der Mitteilung der Beschwerdepunkte noch im und F. Wiemer.
 Rahmen der Anhörung vor dem Anhörungsbeauftragen sein
 davon die Rede gewesen, dass die Klägerin selbst an den
 angeblichen Absprachen beteiligt gewesen sei. Die Kommis- Die Klägerin beantragt,
 sion hätte die Klägerin vor der Entscheidung auf die Änderung
 ihres Standpunktes hinweisen müssen. — die angegriffene Entscheidung für nichtig zu erklären,
 soweit sie die Klägerin betrifft,
 Die Verteidigungsrechte der Klägerin seien verletzt worden, — hilfsweise, die Höhe des der Klägerin in der angegriffenen
 weil der Klägerin keine vollständige Akteneinsicht gewährt Entscheidung auferlegten Bußgeldes angemessen herab-
 worden sei. Sie habe insbesondere nicht die Stellungnahmen zusetzen,
 der übrigen Beteiligten und die Akten der Parallelverfahren
 einsehen können, obwohl die Klägerin begründeten Anlaß — der Beklagten die Kosten des Verfahrens aufzuerlegen.
 für die Vermutung gehabt habe, dass diese Akten Material
 enthielten, das für die Verteidigung der Klägerin von Bedeutung
 gewesen wäre.
 Klagegründe und wesentliche Argumente
 Die Entscheidung leide unter Begründungsmängeln, weil sie zu
 einer Reihe von Punkten keine nachvollziehbaren Erwägungen Die Klage richtet sich gegen die Entscheidung C (2001) 3693
 anstelle. Insbesondere fehlten Begründungen zur Zurechnung vom 11. Dezember 2001 in der Sache COMP-1/37.919
 des Verhaltens des Vertreters der Vereins- und Westbank (ex 37.391) — Bankgebühren für den Umtausch von Währun-
 zur unterlassenen Anwendung der Regeln über mildernde gen des Eurogebietes, mit der die Kommission eine Beteiligung
 Umstände und zur Abweichung von dem Prinzip, dass die der Klägerin an einer Vereinbarung während der Euro-Über-
 Initiatoren eines Kartells nicht in den Genuß eines Bußgeldver- gangsphase vom 1.1.1999 bis 31.12.2001 über die Erhebung
 zichts kommen sollten. einer Prozentprovision mit einem Zielpreis von rund 3 % als
 Gebühren für den Umtausch von Banknoten der Teilneh-
 merwährungen festgestellt und gegen die Klägerin eine Geldbu-
 ße in Höhe von 14 Millionen Euro verhängt hat.
 Das Verhalten der Kommission im Verlauf des Verfahrens
 zeige, dass es ihr nicht um die Ahndung eines Kartellverstoßes
 gegangen sei, sondern aus politischen Gründen um die Sen- Die Klägerin macht geltend:
 kung der von ihr zu hoch empfundenen Umtauschgebühren.
 Die Banken, die sich unter diesem Druck zu einer Gebühren-
 senkung bereit erklärt hätten, seien unabhängig von ihrer Sie betreibe das hier betroffene Sortenendgeschäft nicht,
 Rolle bei dem angeblichen Kartellverstoß aus dem Verfahren sondern sei ausschließlich im Interbankenhandel, also dem
 entlassen worden. Die Kommission habe mithin das Wettbe- Großhandel mit Sorten, und im Devisenhandel, also dem
 werbsrecht zur Preisregulierung missbraucht, für die sie keine bargeldlosen Handel mit ausländischen Währungen tätig.
 Kompetenz habe. Dies sei ein Ermessensmissbrauch.
 Die Kommission habe Beweismittel verwendet, zu denen sie
 der Klägerin kein rechtliches Gehör gewährt habe. Sie habe die
 Akteneinsicht in entlastende Dokumente verweigert. Sie habe
 die Klägerin im Rahmen der Entscheidung über eine informelle
 Verfahrenseinstellung willkürlich diskriminiert.
 ---pagebreak--- C 109/66 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 4.5.2002
 Die Entscheidung sei ermessensfehlerhaft, weil die Kommission Die Klägerin beantragt,
 außerrechtliche politische Ziele, nämlich die Setzung eines
 Zeichens für die Öffentlichkeit im Zusammenhang mit der
 Euro-Einführung verfolgt habe. Solange im laufenden Verwal- — die an die Klägerin gerichtete Entscheidung der Kommis-
 tungsverfahren in der Rechtssache T-216/01 R noch unbe- sion vom 11. Dezember 2001, der Klägerin am 20. De-
 schiedene Anträge gerichtlich anhängig gewesen seien, sei der zember 2001 zugegangen, in der Sache COMP/
 Erlass einer Endentscheidung unzulässig gewesen. E-1/37.919 (ex 37.391) betreffend die Verhängung einer
 Geldbuße für nichtig zu erklären und
 Eine spürbare Beeinträchtigung des zwischenstaatlichen Han-
 dels sei nicht nachgewiesen. — die Kommission zu verurteilen, die Kosten des Verfahrens
 zu tragen.
 Die Klägerin habe weder an einer Absprache über die Art der
 Erhebung von Gebühren noch an einer Absprache über die
 Höhe eines Zielpreises teilgenommen. Das Provisionensystem
 haben schon deshalb nicht Gegenstand einer Absprache sein
 können, weil es dazu nach dem Inkrafttreten der Verordnung Klagegründe und wesentliche Argumente
 Nr. 1103/97 keine rechtlich zulässige Alternative gegeben
 haben. Die von der Beklagten zitierten Beweismittel seien
 unergiebig und in sich widersprüchlich. Das letzte von der Die Kommission habe die Verteidigungsrechte der Klägerin
 Beklagten angeführte Beweismittel datiere vom 15.10.1997, verletzt. Sie habe der Klägerin keine Gelegenheit gegeben,
 also etwa 4,5 Jahre vor Abschluss der vermeintlichen Vereinba- die Kriterien zu erfahren, nach denen sie Parallelverfahren
 rung. Seitdem habe es keinerlei Kontakte zwischen den eingestellt habe. Die Kommission habe nicht in allen Fällen
 betroffenen Banken gegeben. An dem angeblichen Kartelltref- auf Gebührensenkungen bestanden und verschiedene Banken
 fen habe ein Vertreter der Deutschen Bundesbank teilgenom- hinsichtlich der Höhe der Gebührensenkungen unterschiedlich
 men und diese sei über die Ergebnisse der Treffen offiziell behandelt. Die Kommission hätte der Klägerin mitteilen müs-
 informiert worden. sen, nach welchen diskriminierungsfreien Kriterien sie über
 die Fortführung oder Einstellung des Verfahrens entscheiden
 Zur Dauer der vermeintlichen Absprache sei die Entscheidung würde. Außerdem enthalte die Entscheidung der Kommission
 in sich widersprüchlich, weil im Entscheidungstenor eine im Vergleich zu den mitgeteilten Beschwerdepunkten neue
 andere Dauer als bei der Bußgeldbemessung zugrundegelegt belastende Elemente, zu denen sich die Klägerin nicht habe
 werde. äußern können. Schließlich sei der Klägerin die Einsicht in die
 Akten der Parallelverfahren verweigert. Der Kommission sei
 Die verhängten Grundbeträge für die Bußgeldbemessung seien die beschleunigte Verhängung einer Geldbuße aus politischen
 willkürlich und unverhältnismäßig. Gründen wichtiger gewesen als ein faires Verfahren.
 Die Klägerin bestreitet, dass es bei einem Treffen der Sor-
 tenhändler am 15. Oktober 1997 zu wettbewerbsbeschränken-
 den Abmachungen gekommen sei. Gegenstand dieses Treffens
 seien die Marktrends und die Diskussion allgemein bekannter
 Fakten gewesen. Diese Besprechung reihe sich ein in eine
 Vielwahl von Konferenzen in den Jahren 1996 bis 1998
 zur Vorbereitung der Euro-Einführung, an denen oft auch
 Klage der Commerzbank AG gegen die die Kommission Notenbankvertreter und teilweise auch Vertreter der Kommis-
 der Europäischen Gemeinschaften, eingereicht am 1. März sion teilgenommen hätten. Die Klägerin habe sich, wie sich aus
 2002 internen Unterlagen ergebe, schon vor dem Treffen vom
 15. Oktober 1997 durch eine autonome Entscheidung für eine
 (Rechtssache T-61/02) prozentuale Gebühr entschieden. Der Vorwurf der Kommis-
 sion sei unschlüssig und die Kommission beschreibe den Inhalt
 der angeblichen Vereinbarung nicht. Die von der Kommission
 (2002/C 109/124) dafür angeführten Beweise, vor allem der interne Vermerk
 eines Mitarbeiters der niederländischen GWK Bank N.V.,
 seien untauglich. Die Entscheidung der Kommission zeige
 (Verfahrenssprache: Deutsch) mangelnde Fachkenntnis und Objektivität. Die Kommission
 habe den Unterschied zwischen Sortenhandel und Devisenhan-
 del sowie die damals geltende Rechtslage verkannt und die
 Tatsachen einseitig in einer die Klägerin belastenden Weise
 Die Commerzbank AG, Frankfurt am Main (Deutschland), hat dargestellt.
 am 1. März 2002 eine Klage gegen die Kommission der
 Europäischen Gemeinschaften beim Gericht erster Instanz der
 Europäischen Gemeinschaften eingereicht. Prozessbevoll-
 mächtigte der Klägerin sind Rechtsanwälte H. Satzky und
 B. Maassen.


text:
 1.3.2017
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 54/14
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2017/361
 z dne 28. februarja 2017
 o določitvi standardnih uvoznih vrednosti za določitev uvozne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1),
 ob upoštevanju Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (2) ter zlasti člena 136(1) Izvedbene uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 na podlagi izida večstranskih trgovinskih pogajanj urugvajskega kroga določa merila, po katerih Komisija določi standardne vrednosti za uvoz iz tretjih držav za proizvode in obdobja iz dela A Priloge XVI k tej uredbi.
 (2)
 Standardna uvozna vrednost se izračuna vsak delovni dan v skladu s členom 136(1) Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 ob upoštevanju spremenljivih dnevnih podatkov. Zato bi morala ta uredba začeti veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 Standardne uvozne vrednosti iz člena 136 Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 so določene v Prilogi k tej uredbi.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 28. februarja 2017
 Za Komisijo
 V imenu predsednika
 Jerzy PLEWA
 Generalni direktor
 Generalni direktorat za kmetijstvo in razvoj podeželja
 (1) UL L 347, 20.12.2013, str. 671.
 (2) UL L 157, 15.6.2011, str. 1.
 PRILOGA
 Standardne uvozne vrednosti za določitev uvozne cene za nekatere vrste sadja in zelenjave
 (EUR/100 kg)
 Oznaka KN
 Oznaka tretje države (1)
 Standardna uvozna vrednost
 0702 00 00
 EG
 232,7
 IL
 243,7
 MA
 100,2
 TR
 94,5
 ZZ
 167,8
 0707 00 05
 MA
 64,9
 TR
 204,0
 ZZ
 134,5
 0709 91 00
 EG
 113,1
 ZZ
 113,1
 0709 93 10
 MA
 54,1
 TR
 161,7
 ZZ
 107,9
 0805 10 22 , 0805 10 24 , 0805 10 28
 EG
 54,7
 IL
 77,6
 MA
 45,7
 TN
 49,3
 TR
 74,6
 ZZ
 60,4
 0805 50 10
 EG
 82,4
 TR
 71,7
 ZZ
 77,1
 0808 30 90
 CL
 102,0
 CN
 100,4
 ZA
 114,9
 ZZ
 105,8
 (1) Nomenklatura držav, določena v Uredbi Komisije (EU) št. 1106/2012 z dne 27. novembra 2012 o izvajanju Uredbe (ES) št. 471/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o statistiki Skupnosti o zunanji trgovini z državami nečlanicami v zvezi s posodabljanjem nomenklature držav in ozemelj (UL L 328, 28.11.2012, str. 7). Oznaka „ZZ“ predstavlja „druga porekla“.


text:
 IL-KUMMISSJONI EWROPEA
 Brussell, 6.7.2021
 COM(2021) 369 final
 2021/0183(NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 li tawtorizza lill-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea li jaċċettaw, fl-interess tal-Unjoni Ewropea, l-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 dwar l-Aspetti Ċivili tal-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri
 MEMORANDUM TA’ SPJEGAZZJONI
 1.KUNTEST TAL-PROPOSTA
 •Raġunijiet u objettivi tal-proposta
 L-għan tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-25 ta’ Ottubru 1980 dwar l-Aspetti Ċivili tal-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri (minn issa ’l quddiem: “il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980”), li sa issa hija rratifikata minn 101 pajjiż, inklużi l-Istati Membri kollha tal-UE, huwa li jerġa’ jkun hemm l-istatus quo permezz tar-ritorn immedjat ta’ minuri mneħħija jew miżmuma b’mod illeċitu permezz ta’ sistema ta’ kooperazzjoni fost l-awtoritajiet ċentrali maħtura mill-Partijiet Kontraenti tagħha.
 Billi l-prevenzjoni tal-ħtif tal-minuri hija parti essenzjali mill-politika tal-UE biex tippromwovi d-drittijiet tat-tfal, l-Unjoni Ewropea hija attiva fil-livell internazzjonali biex ittejjeb l-applikazzjoni tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 u tħeġġeġ lill-Istati terzi biex jaderixxu magħha.
 Il-Bolivja ddepożitat l-istrument tal-adeżjoni mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 fit-13 ta’ Lulju 2016. Il-Konvenzjoni daħlet fis-seħħ fil-Bolivja fl-1 ta’ Ottubru 2016.
 L-Artikolu 38(4) tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 jistipula li l-Konvenzjoni tapplika bejn il-pajjiż aderenti u dawk l-Istati Kontraenti li jkunu ddikjaraw li aċċettaw l-adeżjoni.
 L-eżistenza tal-kompetenza esklużiva tal-UE fil-kwistjoni tal-aċċettazzjoni tal-adeżjoni ta’ Stat terz mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 ġiet ikkonfermata mill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea, li ġiet ikkonsultata fuq inizjattiva tal-Kummissjoni.
 Fl-14 ta’ Ottubru 2014, l-Opinjoni 1/13 tal-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea ddikjarat li l-kompetenza esklużiva tal-Unjoni Ewropea tinkorpora l-aċċettazzjoni tal-adeżjoni ta’ Stat terz mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 dwar l-Aspetti Ċivili tal-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri.
 Il-Qorti insistiet fuq il-ħtieġa għall-uniformità dwar il-kwistjoni fil-livell tal-UE, sabiex tiġi evitata ġeometrija varjabbli fost l-Istati Membri.
 Billi l-kwistjoni tal-ħtif internazzjonali ta’ minuri taqa’ taħt il-kompetenza esterna esklużiva tal-Unjoni Ewropea, id-deċiżjoni jekk taċċettax l-adeżjoni tal-Bolivja għandha tittieħed fil-livell tal-UE permezz ta’ Deċiżjoni tal-Kunsill. B’hekk, jenħtieġ li l-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea jiddepożitaw id-dikjarazzjoni ta’ aċċettazzjoni rigward l-adeżjoni tal-Bolivja fl-interess tal-Unjoni Ewropea.
 L-aċċettazzjoni tal-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea tagħmel il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 applikabbli bejn il-Bolivja u l-Istati Membri tal-UE ħlief id-Danimarka.
 •Konsistenza mad-dispożizzjonijiet eżistenti fil-qasam ta’ politika
 Sa fejn jikkonċerna l-ħtif ta’ minuri mill-ġenituri, il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 hija l-kontroparti internazzjonali tar-Regolament tal-Kunsill Nru 2201/2003 (magħruf bħala r-Regolament Brussell IIa) li huwa l-element ċentrali tal-kooperazzjoni ġudizzjarja tal-UE fi kwistjonijiet matrimonjali u kwistjonijiet ta’ responsabbiltà tal-ġenituri.
 Wieħed mill-objettivi tar-Regolament huwa li jiskoraġġixxi l-ħtif ta’ minuri bejn l-Istati Membri billi jistabbilixxi proċeduri biex jiżgura r-ritorn immedjat tal-minuri fl-Istat Membru tar-residenza abitwali tagħhom. Għal dan il-għan, ir-Regolament Brussell IIa jinkorpora fl-Artikolu 11 tiegħu il-proċedura stipulata fil-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 u jikkomplementaha billi jiċċara wħud mill-aspetti tagħha, b’mod partikolari s-smigħ tal-minuri, il-perjodu ta’ żmien biex tittieħed deċiżjoni wara li tiġi ppreżentata applikazzjoni għar-ritorn u r-raġunijiet li ma jsirx ir-ritorn tal-minuri. Jintroduċi wkoll dispożizzjonijiet li jirregolaw ordnijiet kunfliġġenti ta’ ritorn u ta’ kontra r-ritorn maħruġa fi Stati Membri differenti.
 Fil-livell internazzjonali, l-Unjoni Ewropea tappoġġa l-adeżjoni tal-Istati terzi mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 sabiex l-Istati Membri tagħha jiddependu fuq qafas legali komuni biex jindirizzaw il-ħtif internazzjonali ta’ minuri.
 Bejn Ġunju 2015 u Frar 2019 diġà ġew adottati 18-il Deċiżjoni tal-Kunsill sabiex tiġi aċċettata l-adeżjoni tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 dwar il-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri ta’ 26 pajjiż terz (il-Marokk, Singapore, il-Federazzjoni Russa, l-Albanija, Andorra, is-Seychelles, l-Armenja, ir-Repubblika tal-Korea, il-Każakistan, il-Perù, il-Georgia, l-Afrika t’Isfel, iċ-Ċilì, l-Iżlanda, il-Bahamas, il-Panama, l-Urugwaj, il-Kolombja, El Salvador u San Marino, ir-Repubblika Dominicana, il-Belarussja, l-Użbekistan, il-Honduras, l-Ekwador u l-Ukrajna)
 1
 .
 •Konsistenza ma’ politiki oħra tal-Unjoni
 Din il-proposta hija marbuta b’mod evidenti mal-objettiv ġenerali minqux fl-Artikolu 3 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea għall-protezzjoni tad-drittijiet tat-tfal. Is-sistema tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 hija mfassla biex tipproteġi lill-minuri mill-effetti ta’ ħsara ta’ ħtif mill-ġenituri u tiżgura li l-minuri jkunu jistgħu jżommu kuntatt maż-żewġ ġenituri, pereżempju billi tiżgura l-eżerċizzju effettiv tad-drittijiet ta’ aċċess.
 Ta’ min isemmi wkoll ir-rabta mal-promozzjoni tal-użu tal-medjazzjoni fis-soluzzjoni tat-tilwim familjari transfruntier. Id-Direttiva dwar ċerti aspetti ta’ medjazzjoni f’materji ċivili u kummerċjali
 2
 tapplika wkoll għal-liġi tal-familja fl-ispazju ġudizzjarju Ewropew komuni. Il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 tħeġġeġ ukoll ir-riżoluzzjoni amikevoli tat-tilwim familjari. Waħda mill-Gwidi ta’ Prattika Tajba skont il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 ippubblikata mill-Konferenza tal-Aja dwar id-Dritt Internazzjonali Privat hija ddedikata għall-użu tal-medjazzjoni għar-riżoluzzjoni tat-tilwim familjari internazzjonali li jikkonċerna l-minuri li taqa’ fil-kamp ta’ applikazzjoni tal-Konvenzjoni. Fuq l-inizjattiva tal-Kummissjoni Ewropea, minbarra fl-Ingliż u l-Franċiż din il-Gwida ġiet tradotta fil-lingwi kollha tal-UE u anki fl-Għarbi, biex tappoġġa d-djalogu mal-Istati li għadhom ma rratifikawx/aderewx mal-Konvenzjoni u tgħinhom isibu modi konkreti kif jindirizzaw il-problemi maħluqa mill-ħtif internazzjonali ta’ minuri
 3
 .
 2.BAŻI ĠURIDIKA, SUSSIDJARJETÀ U PROPORZJONALITÀ
 •Bażi ġuridika
 L-Artikolu 38 tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 jipprovdi li “[l]-adeżjoni [tal-Istati aderenti] jkollha effett biss fir-relazzjonijiet bejn l-Istat aderenti u dawk l-Istati Kontraenti li jkunu jiddikjaraw li aċċettaw il-adeżjoni”. Minħabba l-fatt li d-deċiżjoni tirrigwarda l-aċċettazzjoni espliċita tal-adeżjoni ta’ Stat aderenti mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 mill-Istati Membri fl-interess tal-Unjoni, il-bażi ġuridika applikabbli hija l-Artikolu 218(6) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea. Il-bażi ġuridika sostantiva hija l-Artikolu 81(3) tat-TFUE, għaldaqstant il-Kunsill għandu jaġixxi b’mod unanimu wara li jikkonsulta mal-Parlament Ewropew.
 L-Irlanda hija marbuta bir-Regolament (KE) Nru 2201/2003 u għaldaqstant qed tieħu sehem fl-adozzjoni u fl-applikazzjoni ta’ din id-Deċiżjoni.
 F’konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 22 dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka, anness mat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u mat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, id-Danimarka mhijiex qed tieħu sehem fl-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni u mhijiex marbuta biha jew soġġetta għall-applikazzjoni tagħha.
 •Proporzjonalità
 Din il-proposta hija mfassla fuq il-mudell tad-Deċiżjonijiet tal-Kunsill diġà adottati dwar l-istess suġġett u ma tmurx lil hinn minn dak li huwa meħtieġ biex jintlaħaq l-objettiv ta’ azzjoni koerenti tal-UE fil-qasam tal-ħtif internazzjonali ta’ minuri billi tiżgura li l-Istati Membri kollha tal-UE jaċċettaw l-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 f’perjodu ta’ żmien stabbilit.
 3.RIŻULTATI TAL-EVALWAZZJONIJIET EX POST, TAL-KONSULTAZZJONIJIET MAL-PARTIJIET IKKONĊERNATI U TAL-VALUTAZZJONIJIET TAL-IMPATT
 •Konsultazzjonijiet mal-partijiet ikkonċernati
 Il-maġġoranza l-kbira tal-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea, ikkonsultati mill-Kummissjoni dwar ir-rieda tagħhom li jaċċettaw l-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980, taw opinjoni favorevoli.
 Id-diskussjonijiet li saru waqt Laqgħa tal-esperti tat-2 ta’ Lulju 2019 urew li ma hemm l-ebda oġġezzjoni min-naħa tal-Istati Membri għall-aċċettazzjoni tal-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980.
 Il-Kummissjoni għandha fiduċja li aktar diskussjonijiet fil-livell tekniku fil-Grupp ta’ Ħidma tal-Kunsill dwar Materji ta’ Dritt Ċivili se jwasslu għall-unanimità meħtieġa għall-adozzjoni tad-Deċiżjoni tal-Kunsill.
 •Ġbir u użu tal-għarfien espert
 Bħala tħejjija għal-Laqgħa tal-esperti tat-2 ta’ Lulju 2019 u matul is-segwitu tagħha, il-Kummissjoni kienet f’kuntatt mill-qrib mal-Konferenza tal-Aja dwar id-Dritt Internazzjonali Privat u mad-Delegazzjoni tal-UE fil-Bolivja.
 •Valutazzjoni tal-impatt
 Rigward it-18-il Deċiżjoni tal-Kunsill dwar l-aċċettazzjoni tal-adeżjoni ta’ diversi Stati terzi mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980, li diġà ġew adottati fl-2015 u fl-2019, ma twettqet l-ebda valutazzjoni tal-impatt minħabba n-natura ta’ dan l-att leġiżlattiv. Madankollu, il-livell ta’ implimentazzjoni tal-Konvenzjoni mill-Bolivja ġie eżaminat fil-Laqgħa tal-esperti tat-2 ta’ Lulju 2019 li fiha kienu rrappreżentati l-Istati Membri kollha tal-UE. Bħala segwitu għal-laqgħa, il-Kummissjoni segwiet mill-qrib aktar żviluppi fil-Bolivja.
 Il-pekuljarità tal-Bolivja hija li l-Awtorità Ċentrali maħtura skont il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 hija l-Ministeru għall-Affarijiet Barranin, filwaqt li t-tħaddim reali tal-Konvenzjoni jsir f’uffiċċju differenti fil-Ministeru għall-Ġustizzja. Fl-2018, dan wassal għal xi lmenti minħabba n-nuqqas ta’ rispons immedjat mill-Awtorità Ċentrali tal-Bolivja. Madankollu, dan ma reġax seħħ fl-2019. L-Uffiċċju Reġjonali tal-Konvenzjoni tal-Aja dwar id-Dritt Internazzjonali Privat (Hague Convention on Private International Law, HCCH) jinsab f’kuntatt mill-qrib mal-Awtorità Ċentrali, iżda f’Novembru 2020 ħa l-kariga Gvern ġdid u l-Kap tal-Awtorità Ċentrali nbidel f’Frar 2021. Il-Bolivja esprimiet ir-rieda tagħha li tindirizza wħud mill-problemi strutturali, bħall-burokrazija u d-dewmien, u talbet lill-Uffiċċju Reġjonali tal-HCCH għall-appoġġ u kkuntattjat ukoll f’dan ir-rigward il-Kwartieri Ġenerali tal-HCCH f’Aja permezz tal-Ambaxxata tagħha. Dan juri interess politiku fil-kwistjoni u l-impenn li jiġu assigurati aktar Partijiet Kontraenti bil-ħsieb ta’ aktar aċċettazzjonijiet tal-adeżjoni tagħhom.
 L-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 ġiet aċċettata minn 13-il Parti Kontraenti, inkluż l-Iżvizzera.
 4.IMPLIKAZZJONIJIET BAĠITARJI
 Id-deċiżjoni proposta ma għandha l-ebda implikazzjoni baġitarja.
 5.ELEMENTI OĦRA
 •Pjanijiet ta’ implimentazzjoni u arranġamenti dwar il-monitoraġġ, l-evalwazzjoni u r-rapportar
 Billi l-proposta tikkonċerna biss l-awtorizzazzjoni lill-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea biex jaċċettaw l-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980, il-monitoraġġ tal-implimentazzjoni tagħha huwa limitat għar-rispett mill-Istati Membri tal-kliem tad-dikjarazzjoni, l-iskeda taż-żmien biex jiddepożitawha u l-komunikazzjoni tad-depożitu tagħha lill-Kummissjoni, kif stabbilit fid-Deċiżjoni tal-Kunsill.
 2021/0183 (NLE)
 Proposta għal
 DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
 li tawtorizza lill-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea li jaċċettaw, fl-interess tal-Unjoni Ewropea, l-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 dwar l-Aspetti Ċivili tal-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri
 IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
 Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 81(3), flimkien mal-Artikolu 218(6) tiegħu,
 Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
 Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Parlament Ewropew
 4
 ,
 Billi:
 (1)L-Unjoni Ewropea stabbiliet bħala wieħed mill-għanijiet tagħha l-promozzjoni tal-protezzjoni tad-drittijiet tat-tfal, kif iddikjarat fl-Artikolu 3 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea. Il-miżuri għall-protezzjoni tal-tfal kontra t-tneħħija jew iż-żamma b’mod illeċitu huma parti essenzjali minn dik il-politika.
 (2)Il-Kunsill adotta r-Regolament (KE) Nru 2201/2003
 5
 (“ir-Regolament Brussell IIa”), li għandu l-għan li jipproteġi lill-minuri mill-effetti ta’ ħsara tat-tneħħija jew taż-żamma b’mod illeċitu u li jistabbilixxi proċeduri biex jiżgura r-ritorn immedjat tagħhom lejn l-Istat tar-residenza abitwali tagħhom, kif ukoll li jiżgura l-ħarsien tad-drittijiet tal-aċċess u tad-drittijiet tal-kustodja.
 (3)Ir-Regolament Brussell IIa jikkomplementa u jirrinforza l-Konvenzjoni tal-Aja tal-25 ta’ Ottubru 1980 dwar l-Aspetti Ċivili tal-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri (“il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980”) li tistabbilixxi, fil-livell internazzjonali, sistema ta’ obbligi u kooperazzjoni fost l-Istati kontraenti u bejn l-awtoritajiet ċentrali u għandha l-għan li tiżgura r-ritorn immedjat ta’ minuri mneħħija jew miżmuma.
 (4)L-Istati Membri kollha tal-Unjoni huma parti għall-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980.
 (5)L-Unjoni tħeġġeġ lil Stati terzi biex jaderixxu mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 u tappoġġa l-implimentazzjoni korretta tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 billi tieħu sehem, flimkien mal-Istati Membri, fost oħrajn, fil-Kummissjonijiet Speċjali organizzati fuq bażi regolari mill-Konferenza tal-Aja dwar id-Dritt Internazzjonali Privat.
 (6)Qafas legali komuni applikabbli bejn l-Istati Membri tal-Unjoni u Stati terzi jista’ jkun l-aħjar soluzzjoni għal każijiet sensittivi ta’ ħtif internazzjonali ta’ minuri.
 (7)Il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 tistipula li hija tapplika bejn l-Istat aderenti u dawk l-Istati kontraenti li jkunu ddikjaraw li aċċettaw l-adeżjoni.
 (8)Il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 ma tippermettix li organizzazzjonijiet reġjonali għall-integrazzjoni ekonomika bħall-Unjoni jsiru partijiet għaliha. Għaldaqstant, l-Unjoni la tista’ taderixxi ma’ dik il-Konvenzjoni, u lanqas ma tista’ tressaq dikjarazzjoni ta’ aċċettazzjoni ta’ Stat aderenti.
 (9)Skont l-Opinjoni 1/13 tal-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea, id-dikjarazzjonijiet ta’ aċċettazzjoni skont il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 huma parti mill-kompetenza esterna esklużiva tal-Unjoni.
 (10)Il-Bolivja ddepożitat l-istrument tagħha tal-adeżjoni mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 fit-13 ta’ Lulju 2016. Il-Konvenzjoni daħlet fis-seħħ fil-Bolivja fl-1 ta’ Ottubru 2016.
 (11)Valutazzjoni tas-sitwazzjoni fil-Bolivja wasslet għall-konklużjoni li l-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea jinsabu f’pożizzjoni li jaċċettaw, fl-interess tal-Unjoni, l-adeżjoni tal-Bolivja skont it-termini tal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980.
 (12)Għaldaqstant, jenħtieġ li l-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea jkunu awtorizzati jiddepożitaw id-dikjarazzjonijiet tagħhom ta’ aċċettazzjoni tal-adeżjoni tal-Bolivja fl-interess tal-Unjoni f’konformità mat-termini stipulati f’din id-Deċiżjoni.
 (13)L-Irlanda hija marbuta bir-Regolament Brussell IIa u għaldaqstant qed tieħu sehem fl-adozzjoni u l-applikazzjoni ta’ din id-Deċiżjoni.
 (14)F’konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 22 dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka, anness mat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u mat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, id-Danimarka mhijiex qed tieħu sehem fl-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni u mhijiex marbuta biha jew soġġetta għall-applikazzjoni tagħha,
 ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
 Artikolu 1
 L-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea huma b’dan awtorizzati li jaċċettaw l-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-25 ta’ Ottubru 1980 dwar l-Aspetti Ċivili tal-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri (“il-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980”) fl-interess tal-Unjoni.
 L-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea għandhom, sa mhux aktar tard minn ... [12-il xahar wara d-data tal-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni], jiddepożitaw dikjarazzjoni ta’ aċċettazzjoni tal-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 fl-interess tal-Unjoni, ifformulata kif ġej:
 “[L-isem sħiħ tal-ISTAT MEMBRU] jiddikjara li jaċċetta l-adeżjoni tal-Bolivja mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-25 ta’ Ottubru 1980 dwar l-Aspetti Ċivili tal-Ħtif Internazzjonali ta’ Minuri, f’konformità mad-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2021/...”
 L-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea għandhom jinfurmaw lill-Kunsill u lill-Kummissjoni bid-depożitu tad-dikjarazzjoni tagħhom ta’ aċċettazzjoni tal-adeżjoni tal-Bolivja u għandhom jikkomunikaw lill-Kummissjoni t-test ta’ dik id-dikjarazzjoni fi żmien xahrejn minn meta jiddepożitawha.
 Artikolu 2
 Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fi jum wara dak tal-pubblikazzjoni tagħha f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
 Artikolu 3
 Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Istati Membri.
 Magħmul fi Brussell,
 Għall-Kunsill
 Il-President
 (1)
 Diġà ġew adottati 18-il Deċiżjoni tal-Kunsill li jawtorizzaw lill-Istati Membri biex jaċċettaw l-adeżjoni ta’ Andorra mal-Konvenzjoni tal-Aja tal-1980 (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2015/1023 li ġiet adottata fil-15 ta’ Ġunju 2015); is-Seychelles (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2015/2354 li ġiet adottata fl-10 ta’ Diċembru 2015); ir-Russja (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2015/2355 li ġiet adottata fl-10 ta’ Diċembru 2015); l-Albanija (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2015/2356 li ġiet adottata fl-10 ta’ Diċembru 2015); Singapore (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2015/1024 li ġiet adottata fil-15 ta’ Ġunju 2015); il-Marokk (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2015/2357 li ġiet adottata fl-10 ta’ Diċembru 2015); l-Armenja (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2015/2358 li ġiet adottata fl-10 ta’ Diċembru 2015); ir-Repubblika tal-Korea (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2016/2313 li ġiet adottata fit-8 ta’ Diċembru 2016), il-Każakistan(id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2016/2311 li ġiet adottata fit-8.12.2016), il-Perù (id-Deċiżjoni tal-Kunsill 2016/2312 li ġiet adottata fit-8.12.2016); il-Georgia u l-Afrika t’Isfel (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2017/2462 tat-18 ta’ Diċembru 2017); iċ-Ċilì, l-Iżlanda u l-Bahamas (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2017/2424 tat-18 ta’ Diċembru 2017); il-Panama, l-Urugwaj, il-Kolombja u El Salvador (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2017/2464 tat-18 ta’ Diċembru 2017); San Marino (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2017/2463 tat-18 ta’ Diċembru 2017); ir-Repubblika Dominicana (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2019/305 tat-18 ta’ Frar 2019); l-Ekwador u l-Ukrajna (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2019/306 tat-18 ta’ Frar 2019); il-Honduras (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2019/307 tat-18 ta’ Frar 2019); il-Belarussja u l-Użbekistan (id-Deċiżjoni tal-Kunsill (UE) 2019/308 tat-18 ta’ Frar 2019).
 (2)
 Id-Direttiva 2008/52/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tal-21 ta’ Mejju 2008 dwar ċerti aspetti ta’ medjazzjoni f’materji ċivili u kummerċjali (ĠU L 136 tal-24 ta’ Mejju 2008, p. 3);
 (3)
 https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3
 (4)
 ĠU C , , p. .
 (5)
 Ir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 2201/2003 tas-27 ta’ Novembru 2003 dwar il-ġuriżdizzjoni u r-rikonoxximent u l-infurzar ta’ sentenzi fi kwistjonijiet matrimonjali u kwistjonijiet ta’ responsabbiltà tal-ġenituri, u li jirrevoka r-Regolament (KE) Nru 1347/2000 (ĠU L 338, 23.12.2003, p. 1).


type: wikipedia

text:
Um house show é um show de wrestling profissional realizado por uma grande promoção (como a WWE ou a TNA), que não é transmitido na televisão. As promoções usam os house shows essencialmente para aproveitar economicamente a exposição que elas e os seus wrestlers recebem durante os eventos televisivos. As promoções também usam os house shows para promover futuros eventos televisivos, especialmente os PPVs. Tipicamente, os wrestlers que têm um combate no PPV seguinte, preparam-se lutando entre si em house shows. Isto também permite-lhes testar certas partes dos combates antes do pay-per-view.
 Ver também
 Termos de wrestling profissional
 Termos de luta profissional


type: other

text:
Afskedigelse ikke usaglig, og den gennemførte partshøring var tilstrækkelig
 Medarbejderen blev ansat i Udenrigsministeriet i august 1976 og havde siden september 2000 udført arbejde som ambassaderåd på en ambassade.
 På grund af finanslovsforslaget for 2002 blev Udenrigsministeriet nødt til at afskedige medarbejdere. Kriterierne, for udvælgelsen af hvem der skulle afskediges, var fastsat på baggrund af en overordnet vurdering af personalestrukturen sammenholdt med de fremtidige opgaver, der skulle varetages.
 Den 6. februar 2006 modtog medarbejderen en skrivelse fra Udenrigsministeriet, hvori det blev varslet, at ministeriet overvejede at afskedige ham, og medarbejderen blev i den forbindelse givet en frist på 14 dage til at fremkomme med en udtalelse. Skrivelsen indeholdt derudover de kriterier, som forventedes anvendt ved udvælgelsesproceduren. Medarbejderen anførte hertil, at Udenrigsministeriet burde lægge høj vægt på hans anciennitet og alder ved vurderingen af, om han skulle afskediges. Derudover anmodede medarbejderen om aktindsigt i sin sag.
 Udenrigsministeriet besvarede ikke medarbejderens anmodning om aktindsigt, før ministeriet den 21. februar 2006 afskedigede medarbejderen. Medarbejderen anførte herefter, at den skete afskedigelse var usaglig, og at der ved afskedigelsesproceduren ikke var foretaget fornøden partshøring.
 Højesteret lagde til grund, at opsigelsen af medarbejderen skete som led i afskedigelsen af et større antal medarbejdere, hvilket var begrundet i nedskæringer som følge af manglende bevillinger. Højesteret udtalte herefter, at skrivelsen af den 6. februar 2006 oplyste medarbejderen om de kriterier, der ville blive fulgt ved afgørelsen af, hvem der skulle afskediges.
 Højesteret fandt efter bevisførelsen, at afskedigelsen af medarbejderen ikke var usaglig, hvorfor denne ikke havde krav på godtgørelse efter funktionærlovens § 2b.
 Højesteret udtalte derudover, at ministeriet burde have besvaret medarbejderens anmodning om aktindsigt. Dette fandtes dog ikke efter Højesterets vurdering konkret at have haft væsentlig betydning.
 Sluttelig udtalte Højesteret, at sagsbehandlingsreglerne skal bidrage til saglige beslutninger i afskedigelsessager. Når afskedigelsen var saglig, kan tilsidesættelsen af sagsbehandlingsreglerne – her medarbejderens adgang til aktindsigt – ikke i sig selv udløse et krav på kompensation.
 Dommen slår fast, at offentligt ansatte med høj anciennitet ikke nyder samme beskyttelse mod opsigelse, som den der følger af Afskedigelsesnævnets praksis på LO/DA’s område. Dette er i overensstemmelse med gældende praksis på området.
 Derimod er Højesterets afsluttende bemærkning om, at tilsidesættelsen af sagsbehandlings-reglerne ikke i sig selv kan udløse et krav på kompensation, værd at hæfte sig ved. Der kan enten være tale om en ny praksis, hvor overholdelse af de forvaltningsretlige regler ved afskedigelser indenfor det offentlige er sekundær i forhold til afskedigelsens saglighed eller en understregning af den gældende praksis, hvor manglende iagttagelse af de forvaltningsretlige regler kun giver ret til kompensation, hvis der kan dokumenteres konkret væsentlighed.
 Den endelige afklaring af, rækkevidden af Højesterets afsluttende bemærkninger vil formentlig foreligge, når Højesteret tager stilling til den af DJØF mod Arbejdsmarkedsstyrelsen anlagte sag, hvor DJØF i to instanser har fået medhold i at der skulle kompenseres for forvaltningsretlige sagsbehandlingsfejl til trods for, at et afskedigelsesnævn havde erklæret afskedigelsen for saglig. Denne sag domsforhandles i Højesteret den 29. maj 2007.
 I sager mod Staten fremføres allerede nu ofte den første af de ovenfor nævnte mulige konsekvenser af dommen som et standpunkt. Det er derfor særligt vigtigt allerede nu, at overveje tilrettelæggelsen af sager, hvor forvaltningens sagsbehandling ønskes prøvet, så der tages højde for, om Staten har opnået Højesterets tiltrædelse af dette standpunkt.
 Højesterets dom er afsagt den 27. november 2006 og kan rekvireres ved henvendelse til receptionist Birte Fisker
 Schebye Jacobsen har ikke ført sagen.