text:
 16.12.2005
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 330/169
 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 112 — Ühtsed sätted mootorsõidukite selliste esilaternate tunnustamise kohta, mis kiirgavad asümmeetrilist lähituld või kaugtuld või mõlemat ja on varustatud hõõglampidega (1)
 A. RAKENDUSSÄTTED
 0. REGULEERIMISALA (2)
 Käesolevat määrust kohaldatakse mootorsõidukite esilaternate suhtes, mis kiirgavad asümmeetrilist lähituld ja/või kaugtuld, millel võivad olla klaasist või plastmaterjalist hajutiklaasid ning mis on varustatud asendatavate hõõglampidega.
 1. MÕISTED
 Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
 1.1. hajutiklaas – esilaterna või laterna üksuse välimine osa, mis kannab valgust läbi valgustava pinna;
 1.2. kate – toode või tooted, mis paigaldatakse ühes või mitmes kihis esilaterna välispinnale;
 erinevat “tüüpi” esilaternad – esilaternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste näitajate poolest:
 1.3.1. kaubanimi või -märk;
 1.3.2. optilise süsteemi omadused;
 1.3.3. niisuguste osade lisamine või kõrvaldamine, mis võivad seadmete töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste tõttu muuta optilist mõju;
 1.3.4. sobivus parempoolseks või vasakpoolseks liikluseks või mõlemaks;
 1.3.5. tekitatava valgusvihu laad (lähituli, kaugtuli või mõlemad);
 1.3.6. olemasolul hajutiklaaside ja võimaliku katte materjalid;
 1.3.7. kasutatavate hõõglampide kategooria;
 1.4. erineva “klassi” (A või B) esilaternad – teatavate fotomeetriliste omaduste järgi määratletavad esilaternad.
 1.5. Käesoleva määruse suhtes kohaldatakse määruses nr 48 ja muudatuste seerias esitatud mõistete määratlusi, mis kehtiavd tüübikinnituse taotlemise ajal.
 2. ESILATERNA TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
 Tüübikinnituse taotluse peab esitama kaubanime või -märgi omanik või tema ametlik esindaja. Selles tuleb märkida:
 2.1.1. andmed selle kohta, kas laternat kavatsetakse kasutada nii lähi- kui kaugtuledes või ainult ühes neist;
 2.1.2. kui esilatern on mõeldud kiirgama ainult lähituld, siis kas see on projekteeritud nii vasak- kui parempoolseks liikluseks, ainult vasakpoolseks liikluseks või ainult parempoolseks liikluseks;
 2.1.3. kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, laterna paigaldusasend(id) maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes;
 2.1.4. kas taotluses käsitletakse A või B klassi esilaternat;
 2.1.5. kasutatava(te) hõõglambi(-lampide) kategooria määruse nr 37 loetelu järgi.
 Igale tüübikinnitustaotlusele tuleb lisada:
 kolmes eksemplaris piisavalt üksikasjalikud joonised, mis võimaldavad kindlaks teha laterna tüübi ja millel on kujutatud esilaterna eestvaade, olemasolu korral koos klaaside rihvelmustriga, ning ristlõige; joonistel peab olema näidatud tüübikinnitusmärgi asukoht;
 2.2.1.1. kui esilatern on varustatud kohaldatava peegeldiga, märge esilaterna paigaldusasendi(te) kohta maapinna ja sõiduki keskmise pikitasapinna suhtes, kui esilaternat kasutatakse ainult selles asendi/nendes asendites;
 2.2.2. tehniliste omaduste lühikirjeldus, sh juhul, kui esilaternaid kasutatakse pöörduva tule jaoks, punkti 6.2.9 kohased äärmusasendid;
 2.2.3. esilaterna tüübi kaks näidist.
 Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks:
 kolmteist hajutiklaasi;
 2.2.4.1.1. kuus klaasi kõnealustest hajutiklaasidest võib asendada kuue, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune põhiliselt lame ala (kõveruse raadiusega vähemalt 300 mm);
 2.2.4.1.2. iga selline hajutiklaas või materjalinäidis peab olema saadud masstoodangu valmistamisel kasutatava meetodi kohaselt;
 2.2.4.2. peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada.
 2.3. Hajutiklaaside ja katete (olemasolu korral) juba katsetatud materjalide juures peab olema katseprotokoll, milles kirjeldatakse nende materjalide ja katete omadusi.
 3. MÄRGISTUSED (3)
 3.1. Tüübikinnituse saamiseks esitatud esilaternatel peab olema taotleja kaubanimi või -märk.
 3.2. Hajutiklaasil ja korpusel (4) peavad olema piisava suurusega alad punktis 4 nimetatud tüübikinnitusmärgi jaoks; kõnealused alad märgitakse punktis 2.2.1 nimetatud joonistele.
 3.3. Esilaternatel, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui vasakpoolse liikluse nõuetele, peab olema märgistatud kaks optilise osa asendit sõidukil või kaks valgusallika asendit peegeldil; kõnealused märgised koosnevad trükitähtedest R/D parempoolse liikluse puhul ning L/G vasakpoolse liikluse puhul.
 4. KINNITUS
 4.1. Üldosa
 4.1.1. Kui kõik vastavalt eespool toodud punktile 2 esitatud esilaterna tüübi näidised vastavad käesoleva määruse sätetele, antakse sellele tüübile kinnitus.
 4.1.2. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad enam kui ühe määruse nõuetele, võib laternale kanda ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele.
 4.1.3. Igale kinnituse saanud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 00) näitavad kinnituse andmise ajaks käesolevasse määrusesse viimati tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmavat muudatuste seeriat. Sama kokkuleppeosaline ei või anda sama numbrit teisele käesoleva määrusega hõlmatud esilaternatüübile.
 Käesolevat määrust kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistle esitatakse teade esilaternatüübile käesoleva määruse kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, kinnituse andmisest keeldumise, kinnituse tühistamise või tootmise lõpliku lõpetamise kohta käesoleva määruse 1. lisa vormi kasutades, millel on punktiga 2.2.1.1 ettenähtud teave;
 4.1.4.1. kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga ja kui seda tohib kasutada ainult punkti 2.2.1.1 kohasele märgistusele vastavates paigaldusasendites, kohustub kinnituse taotleja kasutajat nõuetekohasel viisil õige(te)st paigaldusasendi(te)st teavitama.
 4.1.5. Peale punktis 3.1 kirjeldatud märgi peab igale käesoleva määruse kohaselt kinnitatud esilaternale kandma punktis 3.2 nimetatud aladele punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärgi.
 4.2. Tüübikinnitusmärgi sisu
 Tüübikinnitusmärgil on:
 rahvusvaheline tüübikinnitusmärgistus, millel on:
 4.2.1.1. e-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber; (5)
 4.2.1.2. punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumber;
 järgmine lisatähis (või -tähised):
 4.2.2.1. ainult vasakpoolses liikluses kasutatavate esilaternate puhul horisontaalne nool, mille teravik on suunatud näoga esilaterna poole seisva vaataja suhtes paremale, st liiklussuuna poole;
 4.2.2.2. esilaternate puhul, mis optilise osa või hõõglambi asjakohaselt reguleeritava asendi tõttu vastavad mõlema liiklussüsteemi nõuetele, horisontaalne nool teravikuga mõlemas otsas, mis näitavad vastavalt paremale ja vasakule;
 4.2.2.3. esilaternate puhul, mis vastavad ainult käesolevas määruses lähitule kohta kehtestatud nõuetele, täht “C” A klassi esilaterna puhul või tähed “HC” B klassi esilaterna puhul;
 4.2.2.4. esilaternate puhul, mis vastavad ainult käesolevas direktiivis kaugtule kohta kehtestatud nõuetele, täht “R” A klassi esilaterna puhul või tähed “HR” B klassi esilaterna puhul;
 4.2.2.5. esilaternate puhul, mis vastavad käesolevas direktiivis lähi- ja kaugtule kohta kehtestatud nõuetele, tähed “CR” A klassi esilaterna puhul või tähed “HCR” B klassi esilaterna puhul;
 4.2.2.6. plastist laternaklaasiga varustatud esilaternate puhul kinnitatakse punktidega 4.2.2.3 ja 4.2.2.5 ettenähtud tähiste lähedale tähed “PL”;
 4.2.2.7. esilaternate puhul, mis vastavad käesolevas määruses kaugtule kohta kehtestatud nõuetele, maksimaalse valgustugevuse tähis edaspidi punktis 6.3.2.1.2 nimetatud viitemärgi kujul, mis asetatakse e-tähte ümbritseva ringjoone lähedale.
 Grupeeritud või vastastikku ühendatud kaugtule esilaternate puhul märgitakse eespool kirjeldatud viisil kaugtulede valgustugevus kokku.
 Igal juhul peavad katsemenetluse ajal vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.1 kasutatud asjakohane töötamismoodus ning vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.2 lubatud pinge/pinged olema kantud tüübikinnitusvormidele ja teatistele, mis saadetakse kokkuleppe osalisteks olevatele ja käesolevat määrust kohaldavatele riikidele.
 Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt:
 4.2.3.1. käesolevas määruse nõuetele vastavate esilaternate puhul, mis on konstrueeritud nii, et lähitulelaterna hõõgniit ei sütti samaaegselt mis tahes muu valgustusseadme hõõgniidiga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse kaldjoon (/) tüübikinnitusmärgil oleva lähitulelaterna tähise taha;
 4.2.3.2. käesoleva määruse 4. lisa nõuetele vastavate esilaternate puhul ainult juhul, kui nende toitepinge on 6 V või 12 V, märgitakse hõõglambipesa lähedale tähis, mis koosneb pealejoonistatud ristiga (×) numbrist 24.
 4.2.4. Ülalkirjeldatud lisatähiste lähedale võib märkida tüübikinnitusnumbri need kaks numbrit (praegu 00), mis näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse määrusesse tehtud viimast peamisi tehnilisi muudatusi hõlmavat muudatuste seeriat, ja vajadusel nõutava noole.
 4.2.5. Punktides 4.2.1–4.2.3 nimetatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustutamatud. Neid võib kinnitada esilaterna sisemisele või välimisele osale (pole tähtis, kas see on läbipaistev või mitte), mida ei saa esilaterna läbipaistvast valgust kiirgavast osast eraldada. Igal juhul peavad need olema nähtavad, kui esilatern on sõidukile paigaldatud või kui liikuv osa, nt kapott, on avatud.
 4.3. Tüübikinnitusmärgi kujundus
 4.3.1. Sõltumatud laternad
 Käesoleva määruse 2. lisa joonistes 1–10 on esitatud tüübikinnitusmärgi kujunduse näited koos eespool nimetatud lisatähistega.
 4.3.2. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad
 Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate kohta on leitud, et need vastavad mitme määruse nõuetele, võib neile kanda ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on e-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb kinnituse andnud riigi eraldusnumber ja tüübikinnitusnumber. See kinnitusmärk võib asuda ükskõik kus grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatel, tingimusel et:
 4.3.2.1.1. tüübikinnitusmärk on punktis 4.2.5 kirjeldatud olukorras nähtav;
 4.3.2.1.2. ühtegi grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust ülekandvat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt tüübikinnitusmärki.
 Iga laterna tunnusmärk, mis on tüübikinnituse andmise aluseks olnud määruse suhtes asjakohane, nagu ka vastava kinnituse andmise ajaks määrusesse viimasena tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmav muudatuste seeria ning vajaduse korral nõuetekohane nool märgitakse kas:
 4.3.2.2.1. asjakohasele valgustavale pinnale või
 4.3.2.2.2. laternarühmale selliselt, et grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks iga latern selgesti kindlaksmääratav (vt 2. lisas esitatud neli võimalikku näidet).
 4.3.2.3. Ühe tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud määruses üksikmärkidest väikseima jaoks ette nähtud miinimummõõtmed.
 4.3.2.4. Igale kinnitatud tüübile antakse kinnitusnumber. Sama kokkulepeosaline ei tohi anda sama numbrit käesoleva määrusega hõlmatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud teist tüüpi laternatele.
 4.3.2.5. Käesoleva määruse 2. lisa joonisel 11 esitatakse grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübikinnitusmärkide näited koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.
 4.3.3. Laternate suhtes, mille klaase saab kasutada ka muude esilaternatüüpide juures ja mis võivad olla muude laternatega vastastikku ühendatud või kombineeritud
 kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.
 4.3.3.1. Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternaüksuste eri tüüpidele, tingimusel et ka esilaterna klaasidega lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.2. kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid.
 Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.
 4.3.3.2. 2. lisa joonisel 12 esitatakse eespool nimetatud juhtumiga seotud tüübikinnitusmärkide näited.
 B. ESILATERNATELE ESITATAVAD TEHNILISED NÕUDED (6)
 5. ÜLDNÕUDED
 5.1. Iga näidis peab vastama punktides 6–8 esitatud nõuetele.
 Esilaternad tuleb valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, vaatamata neile mõjuda võivale vibratsioonile, säiliksid ettenähtud fotomeetrilised omadused ja need oleksid heas töökorras.
 5.2.1. Esilaternate paigaldamisel tuleb kasutada seadet, mis võimaldab sõidukil esilaternate reguleerimist vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadet ei ole vaja üksustele, mille puhul peegeldit ja hajutiklaasi ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et selliste üksuste kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul esilaterna seadistust saab reguleerida teistmoodi.
 Kui lähituld kiirgav esilatern ja kaugtuld kiirgav esilatern, mis mõlemad on varustatud eraldi hõõglambiga, on ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseade võimaldama iga optilist süsteemi eraldi nõuetekohaselt reguleerida.
 5.2.2. Nimetatud nõudeid ei kohaldata siiski püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi esilaternakoostude suhtes kohaldatakse käesoleva määruse punkti 6.3 nõudeid.
 5.3. Esilatern peab olema varustatud vastavalt määrusele nr 37 kinnitatud hõõglambiga (-lampidega). Kasutada võib kõiki määruses nr 37 esitatud hõõglampe, tingimusel et määruse nr 37 sisukorras ei ole nende kasutamise kohta tehtud mingit piirangut. (7)
 5.4. Osad, mille abil hõõglamp on kinnitatud peegeldi külge, peavad olema valmistatud nii, et hõõglambi saab ka pimedas asetada ainult õigesse asendisse. (8)
 5.5. Hõõglambi pesa peab vastama IEC trükises 61-2 (kolmas trükk, 1969) nimetatud omadustele. Kohaldatakse asjakohast kasutatava hõõglambikategooria pesa andmelehte.
 5.6. Esilaternaid, mis on konstrueeritud nii parem- kui vasakpoolse liikluse nõuetele vastavalt, võib reguleerida konkreetsele liiklussüsteemile sobivaks kas sobiva algseadistusega sõidukile paigaldamisel või kasutaja valitava seadistusega. Niisugune algseadistus või kasutaja valitud seadistus võib hõlmata näiteks valgusti kinnitamist sõidukile kindla nurga all või hõõglambi seadmist kindlanurgaliselt valgusti suhtes. Kõigil juhtudel tohib olla ainult kaks võimalikku erinevat ja selgelt eristuvat seadistusasendit, üks parempoolse ja üks vasakpoolse liikluse jaoks, ning konstruktsioon peab välistama soovimatu ümberasetuse ühelt seadistuselt teisele või vahepealsesse asendisse. Kui hõõglambi jaoks on kaks erinevat seadistusasendit, peavad hõõglambi peegeldile kinnitamise detailid olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et kummagi seadistuse puhul hoitaks hõõglampi asendis sama täpsusega, nagu on nõutav vaid ühe liiklussüsteemi jaoks ettenähtud esilaternate puhul. Käesoleva punkti nõuete täitmist tuleb kontrollida visuaalse vaatlusega ja vajadusel katselise paigaldamisega.
 5.7. Veendumaks et kasutamisel ei muutu fotomeetrilised tööparameetrid ülemääraselt, viiakse läbi 4. lisa nõuetele vastavad lisakatsed.
 5.8. Kui esilaterna klaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 6. lisa nõuetele.
 Vaheldumisi kaug- ja lähituld andvatel esilaternatel või lähituld ja/või pöörduvaks tuleks lülituma projekteeritud kaugtuld andvatel esilaternatel peab esilaternaga kokkuehitatud mehaaniliste, elektromehaaniliste või muude nende eesmärkide jaoks ettenähtud seade olema konstrueeritud niisugusel viisil, et:
 5.9.1. seade on piisavalt tugev normaalsetes tingimustes 50 000 lülituseks, ilma et seadmel tekiks esineda võivale vibratsioonile vaatamata kahjustusi;
 5.9.2. rikke korral ei tohi valgustugevus joonest H-H kõrgemal ületada punktis 6.2.5 kaugtule jaoks ettenähtud väärtuseid; lisaks peab esilaternate puhul, mis on mõeldud andma lähituld ja/või pöörduvaks tuleks lülituma projekteeritud kaugtuld, olema täidetud 5 luksi miinimumnõue katsepunktis 25 V (joon VV, D 75 cm);
 5.9.3. nii lähi- kui kaugtuld saaks alati sisse lülitada, välistades mehhanismi seiskumise kahe asendi vahel;
 5.9.4. kasutaja ei saaks tavaliste tööriistadega liikuvate detailide kuju või asendit muuta.
 6. VALGUSTATUS
 6.1. Üldnõuded
 6.1.1. Esilaternad tuleb valmistada nii, et need valgustavad piisavalt ja pimestamata lähitulerežiimis ning hästi kaugtulena. Pöörduva tule võib tekitada, aktiveerides ühe täiendava valgusallika, mis on osa lähitule esilaternast.
 6.1.2. Esilaterna antavat valgustatust tuleb kontrollida vertikaalekraanil, mis paigaldatakse esilaterna ette 25 m kaugusele ja selle telje suhtes täisnurkselt, nagu on näidatud käesoleva määruse 3. lisas.
 6.1.3. Esilaternaid tuleb kontrollida värvitu standardse (võrdlus-)hõõglambi abil, mis on projekteeritud nimipinge 12 V jaoks. Esilaterna kontrollimisel tuleb hõõglambi klemmidele rakendatav pinge reguleerida niisuguseks, et saavutatakse määruse nr 37 asjakohasel andmelehel näidatud etalonvalgusvoog.
 6.1.4. Esilatern loetakse nõuetekohaseks, kui see vastab lõike 6 nõuetele vähemalt ühe standardse (võrdlus-)hõõglambi kasutamisel, mille võib esitada koos esilaternaga.
 6.2. Lähitulele esitatavad nõuded
 6.2.1. Lähitule valgusvihk peab moodustama piisavalt terava valgustatud ja valgustamata ala piiri, et selle abil oleks võimalik esilaternat seadistada. Valgustatud ja valgustamata ala piir peab olema horisontaalne sirgjoon sellel poolel, mis on vastupidine liiklussuunale, mille jaoks esilatern mõeldud on; teisel pool ei tohi see ületada kas horisontaalse sirgjoonega H1 H4 45°-se nurga all oleva sirgjoone HV H1 moodustatavat murtud joont HV H1 H4, mis on 25 cm kõrgemal joonest HH, või sirgjoont HV H3, mis moodustab horisontaaliga 15° nurga (vt 3. lisa). Valgustatud ja valgustamata ala piir, mis ületab nii jooni HV H2 kui H2 H4 ja tuleneb kahe ülalkirjeldatud võimaluse kombinatsioonist, ei ole mingil juhul lubatud.
 Esilatern tuleb joondada järgmiselt:
 6.2.2.1. parempoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on valgustatud ja valgustamata ala piir horisontaalne ekraani vasakul poolel (9) ning vasakpoolseks liikluseks ettenähtud esilaternate puhul on valgustatud ja valgustamata ala piir horisontaalne ekraani paremal poolel;
 6.2.2.2. valgustatud ja valgustamata ala piiri horisontaalne osa asub ekraanil 25 cm tasemest HH allpool (vt 3. lisa);
 6.2.2.3. valgustatud ja valgustamata ala piiri paindumiskoht on joonel VV. (10)
 6.2.3. Selliselt joondatud esilatern peab, juhul kui kinnitust soovitakse ainult lähitulele, (11) vastama ainult punktides 6.2.5–6.2.7 ja punktis 6.2.9. esitatud nõuetele; kui latern on aga mõeldud kiirgama nii lähi- kui kaugtuld, peab see vastama punktides 6.2.5–6.2.7 ja punktis 6.3 esitatud nõuetele.
 6.2.4. Kui eespool kirjeldatud viisil joondatud esilatern ei vasta punktides 6.2.5, 6.2.7 ja 6.3 esitatud nõuetele, võib seadistust muuta tingimusel, et valgusvihu telge ei viida külgsuunas paremale ega vasakule rohkem kui 1° (= 44 cm) võrra. (12)
 Valgustatud ja valgustamata ala piiri abil teostatava reguleerimise lihtsustamiseks on lubatud selle piiri teravamaks muutmiseks esilatern osaliselt kinni katta.
 6.2.5. Lähitule valgusvihuga ekraanil saavutatav valgustatus peab vastama järgmistele valgustatuse nõuetele:
 Punkt mõõteekraanil
 Nõutav valgustatus luksides
 Parempoolseks liikluseks mõeldud esilaternad
 Vasakpoolseks liikluseks mõeldud esilaternad
 A klassi esilatern
 B klassi esilatern
 Punkt B 50 L
 Punkt B 50 R
 ≤ 0,4
 ≤ 0,4
 Punkt 75 R
 Punkt 75 L
 ≥ 6
 ≥ 12
 Punkt 75 L
 Punkt 75 R
 ≤ 12
 ≤ 12
 Punkt 50 L
 Punkt 50 R
 ≤ 15
 ≤ 15
 Punkt 50 R
 Punkt 50 L
 ≥ 6
 ≥ 12
 Punkt 50 V
 Punkt 50 V
 —
 ≥ 6
 Punkt 25 L
 Punkt 25 R
 ≥ 1,5
 ≥ 2
 Punkt 25 R
 Punkt 25 L
 ≥ 1,5
 ≥ 2
 Mis tahes punkt III piirkonnas
 ≤ 0,7
 ≤ 0,7
 Mis tahes punkt IV piirkonnas
 ≥ 2
 ≥ 3
 Mis tahes punkt I piirkonnas
 ≤ 20
 ≤ 2E (13)
 6.2.6. Mitte üheski I, II, III ega IV piirkonnas ei tohi esineda nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid külgsuunas.
 6.2.7. Valgustatuse väärtuseid A ja B piirkonnas, nagu näidatud 3. lisa joonisel C, tuleb kontrollida selle joonise punktide 1–8 mõõtmise teel; need väärtused peavad jääma järgmistesse piiridesse: (14)
 1 + 2 + 3 ≥ 0,3 lx, ja
 4 + 5 + 6 ≥ 0,6 lx, ja
 0,7 lx ≥ 7 ≥ 0,1 lx ja
 0,7 lx ≥ 8 ≥ 0,2 lx.
 6.2.8. Nii parem- kui vasakpoolse liikluse nõuete kohaseiks projekteeritud esilaternad peavad valgusti või hõõglambi kummagi seadistuse puhul täitma vastava liiklussuuna jaoks eespool näidatud nõudeid.
 Punkti 6.2.5 nõudeid kohaldatakse ka pöörduva valgustuse andmiseks projekteeritud esilaternate suhtes.
 Kui pöörduv valgustus saavutatakse:
 6.2.9.1. lähitule pööramisega või valgustatud ja valgustamata ala piiri paindumiskoha väände horisontaalse ümberasetamisega, tuleb mõõtmised läbi viia kogu esilaternakoostu horisontaalse goniomeetri abil teostatava ümberjoondamise järel;
 6.2.9.2. ühe või mitme esilaterna optilise osa liigutamisega ilma valgustatud ja valgustamata ala piiri paindumiskoha väände horisontaalse liigutamiseta, tuleb mõõtmised läbi viia nii, et need detailid on oma äärmusasendites;
 6.2.9.3. ühe või mitme valgusallika liigutamisega ilma valgustatud ja valgustamata ala piiri paindumiskoha väände horisontaalse liigutamiseta, tuleb mõõtmised läbi viia nii, et see valgusallikas on aktiveeritud.
 6.3. Kaugtulele esitatavad nõuded
 6.3.1. Kui esilatern on projekteeritud andma nii kaug- kui lähituld, tehakse kaugtule poolt ekraanil tekitatava valgustatuse mõõtmised sama esilaterna joondusega kui punktide 6.2.5–6.2.7 tingimuste puhul; kui esilatern annab ainult kaugtuld, reguleeritakse see nii, et maksimaalse valgustatuse ala keskendub joonte H-H ja V-V ristumiskohta; niisugune esilatern peab vastama ainult punkti 6.3 nõuetele. Kui kaugtule jaoks on kasutusel rohkem kui 1 valgusallikas, kasutatakse maksimaalse valgustugevuse (EM) kindlaksmääramiseks kombineeritud talitlusi.
 Kaugtule poolt ekraanile tekitatav valgustatus peab vastama järgmistele tingimustele.
 Joonte H-H ja V-V lõikumispunkt HV peab asuma alal, kus isoluks on 80 % maksimumvalgustusest. See maksimumväärtus (EM) ei tohi olla alla 32 luksi A klassi esilaternate puhul ja alla 48 luksi B klassi esilaternate puhul. Maksimumväärtus ei tohi mingil juhul ületada 240 luksi; lisaks ei tohi kombineeritud lähi- ja kaugtule esilaterna puhul see maksimumväärtus ületada rohkem kui 16 korda lähitule puhul punktis 75 R (või 75 L) mõõdetud valgustugevust.
 6.3.2.1.1. See kaugtule maksimaalne valgustugevus (IM) väljendatuna 1 000 cd-s arvutatakse järgmise valemi abil:
 IM = 0,625 EM
 6.3.2.1.2. Selle maksimumtugevuse viitemärk (I'M), mida nimetatakse punktis 4.2.2.7, leitakse järgmise suhte abil:
 See väärtus ümardatakse üheni järgmistest väärtustest: 7,5 — 10 — 12,5 — 17,5 — 20 — 25 — 27,5 — 30 — 37,5 — 40 — 45 — 50.
 6.3.2.2. Alates punktist HV ei tohi valgustatus piki horisontaaljoont paremal ega vasakul olla A klassi esilaterna puhul alla 16 luksi ja B klassi esilaterna puhul alla 24 luksi kuni kauguseni 1,125 m ning A klassi esilaterna puhul alla 4 luksi ja B klassi esilaterna puhul alla 6 luksi kuni kauguseni 2,250 m.
 Reguleeritava peegeldiga esilaternate puhul kohaldatakse iga punkti 2.1.3 järgi näidatud paigaldusasendi suhtes punktide 6.2 ja 6.3 nõudeid. Kontrollimiseks tuleb kasutada järgmist menetlust:
 6.4.1. Katsegoniomeetril realiseeritakse iga kasutatav paigaldusasend valgusallika keskpunkti joondusekraani punkti HV-ga ühendava joone suhtes. Seejärel viiakse reguleeritav peegeldi asendisse, kus valgusmuster ekraanil vastab punktide 6.2.1–6.2.2.3. ja/või punkti 6.3.1 joondusettekirjutustele;
 6.4.2. kui peegeldi on algselt punkti 6.4.1 järgi fikseeritud, peab esilatern täitma asjaomaseid punktide 6.2 ja 6.3 fotomeetrilisi nõudeid;
 6.4.3. teha tuleb lisakatseid pärast peegeldi asendi muutmist selle reguleerimisseadme abil ± 2° võrra vertikaalsuunas või vähemalt maksimumasendisse, kui see on vähem kui 2° oma algasendist. Kogu esilaterna vastava ümberjoonduse järel (nt goniomeetrit kasutades) vastassuunas tuleb kontrollida valgusväljundit järgmistes suundades ja see peab jääma järgmistesse piiridesse:
 lähituli: punktid HV ja 75 R (75 L);
 kaugtuli: EM ja punkt HV (% EM-ist).
 6.4.4. kui taotleja ei ole märkinud rohkem kui ühte paigaldusasendit, korratakse punktide 6.4.1–6.4.3 menetlust kõigi teiste asenditega;
 6.4.5. kui taotleja ei ole küsinud konkreetseid paigaldusasendeid, joondatakse esilatern selle reguleerimisseadme abil punktide 6.2 ja 6.3 mõõtmiseks oma keskmisesse asendisse. Punktiga 6.4.3 ettenähtud lisakatsed tuleb läbi viia, kui peegeldi on esilaterna reguleerimisseadme abil liigutatud äärmusasenditesse (± 2° asemel).
 6.5. Punktides 6.2.5–6.2.7 ja punktis 6.3 nimetatud valgustusväärtusi ekraanil mõõdetakse fotoretseptori abil, mille tõhus ala asub 65 mm küljepikkusega ruudu sees.
 7. VÄRVUS
 7.1. Kiiratava valguse värvus peab olema valge. Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) trikromaatilistes koordinaatides väljendatult peab tulede valgus jääma järgmistesse piiridesse:
 piirväärtus sinise suunas
 x ≥ 0,310
 piirväärtus kollase suunas
 x ≤ 0,500
 piirväärtus rohelise suunas
 y ≤ 0,150 + 0,640 x
 piirväärtus rohelise suunas
 y ≤ 0,440
 piirväärtus punakaslilla suunas
 y ≥ 0,050 + 0,750 x
 piirväärtus punase suunas
 y ≥ 0,382
 8. EBAMUGAVUSE HINDAMINE
 Hinnata tuleb esilaternate lähitule põhjustatavat ebamugavust. (15)
 C. TÄIENDAVAD HALDUSSÄTTED
 9. ESILATERNA TÜÜBI MUUTMINE JA KINNITUSE LAIENDAMINE
 Igast esilaternatüübi muutmisest tuleb teatada esilaternatüübi kinnitanud ametiasutusele. Kõnealune asutus võib:
 9.1.1. leida, et tehtud muudatused tõenäoliselt ei avalda märgatavat kõrvaltoimet ja et esilatern vastab igal juhul nõuetele, või
 9.1.2. nõuda tüübikinnituskatseid tegevalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.
 9.2. Tüübimuutmist lubav või keelav teade edastatakse käesolevat määrust kohaldavatele kokkuleppe osalistele punktiga 4.1.4 ettenähtud korras.
 9.3. Tüübikinnituse laienduse andnud asutus määrab igale sellise laienduse puhul koostatud teatisevormile seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat määrust kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva määruse 1. lisa nõuetele vastava teatisevormiga.
 10. TOODETE VASTAVUS NÕUETELE
 Toodete nõuetele vastavuse menetlused peavad olema kooskõlas kokkuleppe 2. liites (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kehtestatuga järgmistel tingimustel:
 10.1. Käesoleva määruse raames tüübikinnituse saanud esilaternaid tuleb toota nii, et need vastaksid kinnitatud tüübile, täites punktides 6 ja 7 nimetatud nõudeid.
 10.2. Täita tuleb käesoleva määruse 5. lisaga ettenähtud tootmise vastavuskontrolli miinimumnõudeid.
 10.3. Täita tuleb käesoleva määruse 7. lisaga ettenähtud kontrollijapoolse proovivõtu miinimumnõudeid.
 10.4. Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida kõikides tooteüksustes kasutatavaid vastavuskontrolli meetodeid. Kõnealuste kontrollide tavaline sagedus on kord kahe aasta jooksul.
 10.5. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.
 10.6. Viitemärki ei võeta arvesse.
 11. KARISTUSED TOODETE NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL
 11.1. Esilaternatüübile käesoleva määruse kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõudeid ei täideta või kui tüübikinnitusmärki kandev esilatern ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.
 11.2. Kui käesolevat määrust kohaldav kokkuleppeosaline tühistab varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat määrust kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva määruse 1. lisa vastavat teatisevormi.
 12. TOOTMISE LÕPLIK LÕPETAMINE
 Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva määruse kohaselt kinnituse saanud esilaternatüübi tootmise, peab ta tüübikinnituse andnud asutustele sellest kohe teatama. Asjakohase teatise saamisel teatab asutus sellest kohe teistele käesolevat määrust kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades selleks käesoleva määruse 1. lisa vastavat teatisevormi.
 13. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TALITUSTE NING HALDUSTALITUSTE NIMED JA AADRESSID
 Käesolevat määrust kohaldavad 1958. a kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste talituste ning nende haldustalituste, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata teistes riikides väljaantud tüübikinnituse andmise või laiendamise, selle andmisest keeldumise, tühistamise või tootmise lõpliku lõpetamise teatised, nimed ja aadressid.
 (1) millega inkorporeeritakse
 Määruse algversiooni 1. täiendus — jõustumise kuupäev:11. august 2002.
 Määruse algversiooni 2. täiendus — jõustumise kuupäev:10. detsember 2002.
 Määruse algversiooni 3. täiendus — jõustumise kuupäev:30. oktoober 2003
 (2) Käesolev määrus ei takista määrust kohaldaval kokkuleppe osalisel keelata käesolevas määruses kinnitatud esilaterna kombinatsiooni, mis on varustatud plastist hajutiklaasiga ning mehaanilise esilaterna puhastusseadmega (klaasipuhastitega).
 (3) Ühepoolse liikluse (parem- või vasakpoolse liikluse) nõuetele vastavalt projekteeritud esilaternate puhul soovitatakse esiklaasile kustutamatult märkida ala piirjooned, mida võib varjata, et mitte tekitada kasutajatele ebamugavusi vastupidise liiklussüsteemiga riigis. Sellist märkimist ei ole siiski vaja juhul, kui ala on disainilahenduses selgesti eristatav.
 (4) Kui hajutiklaasi ei saa korpusest eraldada, piisab punkti 4.2.5 kohasest ühisest märgistusest.
 (5) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Slovenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad liikmesriigid, kasutades oma ECE sümboleid), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika Vabariik ja 48 – Uus-Meremaa. Teistele riikidele antakse järgmised numbrid selle kronoloogilise järjekorra alusel, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning nendele paigaldatavatele ja/või nendel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikust tunnustamist, või ühinevad sellega, ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab nii antud numbrid kokkuleppe osalistele.
 (6) Hõõglampidele esitatavad tehnilised nõuded: vt määrust nr 37.
 (7) HIR1 ja/või H9 hõõglambid on lubatud ainult koos määruse nr 45 nõuetele vastava(te) esilaterna puhastusseadme(te) paigaldamisega. Lisaks kohaldatakse selliste laternate paigaldamisel vertikaalkalde osas määruse nr 48 muudatuste seeriaga 01muudetud versiooni punkti 6.2.6.2.2. sätet.
 (8) Esilatern loetakse käesoleva punkti nõuetele vastavaks, kui ka pimedas saab hõõglampi esilaternale ja paigaldusotsikud õigesti avadesse paigaldada.
 (9) Katseekraan peab olema piisavalt lai, et võimaldada valgustatud ja valgustamata ala piiri uurimist vähemalt 5° ulatuses kummalegi poole joont VV.
 (10) Kui valgusvihul ei ole selge paindumiskohaga valgustatud ja valgustamata ala piiri, tuleb külgsuunaline reguleerimine teostada sellisel viisil, mis rahuldab kõige paremini punktide 75 R ja 50 R (parempoolse liikluse puhul) ja punktide 75 L ja 50 L (vasakpoolse liikluse puhul) valgustatuse nõudeid.
 (11) Niisuguse spetsiaalse “lähitule” esilaterna juurde võib kuuluda kaugtuli, mille suhtes nõudeid ei kohaldata.
 (12) Reguleerimise piir 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse üles- ja allasuunalise reguleerimisega. Viimane on piiratud ainult punkti 6.3 nõuetega. Valgustatud ja valgustamata ala piiri horisontaalne osa ei tohiks aga minna üle joone HH (punkti 6.3 sätteid ei kohaldata esilaternate suhtes, mis peavad vastama käesoleva määrusega ainult lähitule kiirgamiseks esitatavatele nõuetele).
 (13) E on tegelikult mõõdetud väärtus vastavalt punktides 50 R ja 50 L.
 (14) Valgustatuse näitajad A või B piirkonna mis tahes punktis, mis asub ka III piirkonnas, ei tohi ületada 0,7 lx.
 (15) See nõue on ametkondadele soovituslik.
 1. LISA
 TEATIS
 (maksimumformaat: A4 (210 × 297 mm))
 2. LISA
 KINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄITED
 Üht eespool kujutatud tüübikinnitusmärke kandev esilatern on saanud Madalmaades (E4) määruse nr XXX kohase kinnituse tüübikinnitusnumbriga 243 ja see vastab kõnealuse määruse algversiooni (00) nõuetele. Lähituli on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks. Tähed CR (joonis 1) näitavad, et tegemist on A klassi lähi- ja kaugtulega, ja tähed HCR (joonis 2) näitavad, et tegemist on B klassi lähi- ja kaugtulega.
 Arv 30 näitab, et kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250–101 250 cd.
 Märkus: Tüübikinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või E-tähest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas.
 Rooma numbrite kasutamist tüübikinnitusnumbrites tuleks vältida, et vältida segiajamist teiste tähistega.
 Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva määruses lähi- ja kaugtule suhtes kehtestatud nõuetele ning on projekteeritud järgmiseks seadmeks:
 Joonis 3: A klass, ainult vasakpoolseks liikluseks.
 Joonised 4a ja 4b: B klass, mõlema liiklussüsteemi jaoks, kasutades valgusti või hõõglambi sobivat seadistuse reguleerimist sõidukil.
 Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern on varustatud plastist hajutiga, vastab ainult käesolevas määruses lähitule kohta kehtestatud nõuetele ja on projekteeritud järgmiseks seadmeks:
 Joonis 5: A klass, mõlema liiklussüsteemi jaoks.
 Joonis 6: B klass, ainult parempoolse liikluse jaoks.
 Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva määruse nõuetele:
 Joonis 7: B klass, ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks.
 Joonis 8: A klass, ainult seoses kaugtulega.
 Märgistus esilaternal, mis on varustatud plastist hajutiga ja vastab käesoleva määruse nõuetele:
 Joonis 9: B klass, seoses lähi- ja kaugtulega ning on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks.
 Joonis 10: B klass; ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks.
 Lähituld ei tohi kasutada samaaegselt kaugtulega ega muu vastastikku ühendatud esilaternaga.
 Lihtsustatud märgistus grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate jaoks
 (Vertikaal- ja horisontaaljooned näitavad valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osa).
 Näide A
 Näide B
 Näide C
 Näide D
 Märkus: Neli ülalkujutatud näidet vastavad järgmistele tüübikinnitusmärgiga valgustusseadmetele:
 Määruse nr 7 muudatuste seeriaga 02 muudetud versiooni kohaselt kinnitatud eesmine ääretulelatern,
 Käesoleva määruse algversiooni (00) kohaselt kinnitatud plastist hajutiklaasiga, lähitulega, mis on projekteeritud parem- ja vasakpoolse liikluse jaoks, ning kaugtulega B klassi esilatern maksimaalse valgustugevusega vahemikus 86 250–101 250 cd (nagu näitab nr 30),
 Määruse nr 19 muudatuste seeriaga 02 muudetud versiooni kohaselt kinnitatud eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastist hajutiklaasiga,
 Määruse nr 6 muudatuste seeriaga 01 muudetud versiooni kohaselt kinnitatud kategooria 1a esisuunatulelatern.
 Eespool toodud näide vastab eri esilaternatüüpidel kasutamiseks mõeldud plastist hajutiklaaside märgistustele, nimelt:
 Kas B klassi esilatern lähitulega, mis on projekteeritud mõlema liiklussüsteemi jaoks, ning kaugtulega, maksimaalse valgustugevusega vahemikus 86 250–101 250 cd (nagu näitab nr 30), mis on saanud käesoleva määruse algversiooni (00) kohase tüübikinnituse Saksamaalt (E1),
 mis on vastastikku ühendatud
 määruse nr 7 muudatuste seeriaga 02 muudetud versiooni kohaselt kinnitatud eesmise ääretulelaternaga;
 või A klassi esilatern lähitulega, mis on projekteeritud mõlema liiklussüsteemi jaoks, ning kaugtulega, maksimaalse valgustugevusega vahemikus 33 750–45 000 cd (nagu näitab nr 12.5), mis on saanud käesoleva määruse algversiooni (00) kohase tüübikinnituse Saksamaalt (E1),
 mis on vastastikku ühendatud
 samasuguse eesmise ääretulelaternaga, nagu ülal kirjeldatud;
 või kumbki ülalmainitud esilaternatest, mis on saanud kinnituse ühe laternana.
 Esilaterna korpusel peab olema ainus kehtiv tüübikinnitusnumber, näiteks:
 Näide ülal vastab Prantsusmaal (E2) kinnitusnumbri 81151 all antud kahest esilaternast koosnevas koostus kasutatud plastist hajutiklaasi märgistusele, ja need laternad on:
 B klassi esilatern, mis kiirgab lähi- ja kaugtuld maksimaalse valgustugevusega vahemikus x kuni y cd, ja vastab käesoleva määruse nõuetele, ning
 B klassi esilatern, mis kiirgab mõlema liiklussüsteemi jaoks projekteeritud kaugtuld, maksimaalse valgustugevusega vahemikus w kuni z cd, ja vastab käesoleva määruse nõuetele, kusjuures kaugtulede maksimaalsed valgustugevused kokku jäävad vahemikku 86 250–101 250 cd.
 3. LISA
 MÕÕTEEKRAAN
 A. Esilatern parempoolse liikluse jaoks
 (mõõdud mm-s ja ekraan 25 m kaugusel)
 B. Esilatern vasakpoolse liikluse jaoks
 (mõõdud mm-s ja ekraan 25 m kaugusel)
 Märkus: Joonis C näitab mõõtepunkte parempoolse liikluse jaoks. Vasakpoolse liikluse puhul asuvad punktid 7 ja 8 vastavates kohtades pildi paremal poolel.
 4. LISA
 TÖÖTAVATE ESILATERNATE FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE
 ESILATERNAKOOSTUDE KATSETAMINE
 Pärast fotomeetriliste näitajate mõõtmist käesoleva määruse ettekirjutuste kohaselt kaugtule puhul väärtusele Emax vastavas punktis ja lähitule puhul punktides HV, 50 R, 50 L ja B 50 (või HV, 50 L, B 50 R vasakpoolseks liikluseks määratud esilaternate puhul) katsetatakse töötava esilaternakoostu fotomeetriliste näitajate püsivust. Esilaternakoostu all mõeldakse valgustikoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja laternatega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi.
 1. FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE
 Katsed viiakse läbi kuivas ja tuuletus keskkonnas temperatuuril 23 °C ± 5 °C, kusjuures komplektne esilatern asetatakse statiivile viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil.
 1.1. Puhas esilatern
 Esilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2.
 1.1.1. Katse käik (1)
 Esilaternal lastakse töötada ettenähtud aja järgmisel viisil:
 a)
 kui tüübikinnitus tuleb anda ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele või eesmisele udutulelaternale), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse, (2)
 b)
 lähitule ja ühe või mitme kaugtule puhul või lähitulega ja eesmise udutulega esilaterna puhul:
 i)
 lastakse esilaternal töötada ettenähtud aja vältel järgmise tsükli järgi:
 15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;
 5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid;
 ii)
 kui taotleja teatab, et esilatern on mõeldud kasutamiseks nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult kaugtuli(-tuled), (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähituld ning kaugtuld (või kaugtulesid, samaaegselt) ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. ettenähtust;
 c)
 kui esilaternakoostu kuulub eesmine udutulelatern ja üks või mitu kaugtuld:
 i)
 lastakse esilaternal töötada ettenähtud aja vältel järgmise tsükli järgi:
 15 minutit on sisse lülitatud udutuli;
 5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid;
 ii)
 kui taotleja teatab, et esilatern on mõeldud kasutamiseks nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult eesmine udutulelatern või ainult kaugtuli(-tuled), (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi eesmist udutulelaternat ning kaugtuld (või kaugtulesid, samaaegselt) ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. ettenähtust;
 d)
 kui esilaternakoostu kuulub lähituli, üks või mitu kaugtuld ja eesmine udutuli:
 i)
 lastakse esilaternal töötada ettenähtud aja vältel järgmise tsükli järgi:
 15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit;
 5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid;
 ii)
 kui taotleja teatab, et esilatern on mõeldud kasutamiseks nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult kaugtuli(-tuled), (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähituld ja kaugtuld (või kaugtulesid, samaaegselt) ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. ettenähtust, ning eesmisel udutulel lastakse töötada kogu ajast poole vältel – kaugtule töötamise ajal, sellise tsükli järgi, kus see on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud;
 iii)
 kui taotleja teatab, et esilatern on mõeldud kasutamiseks nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult eesmine udutuli, (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähituld ja eesmist udutuld ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. ettenähtust, ning lastakse kaugtule(de)l töötada kogu ajast poole vältel – lähitule töötamise ajal, sellise tsükli järgi, kus see on 15 minutit väljalülitatud ja 5 minutit sisselülitatud;
 iv)
 kui taotleja teatab, et esilatern on mõeldud kasutamiseks nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult kaugtuli(-tuled) (3) või ainult eesmine udutuli, viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähituld, kaugtuld (või kaugtulesid, samaaegselt) ja eesmist udutuld, igaühte ajavahemikul, mis moodustab kolmandiku punktis 1.1 ettenähtust;
 e)
 kui lähituli on projekteeritud andma pöörduvat valgustust lisavalgusallika abil, peab see allikas olema ainult lähitule aktiveerimise ajal sisse lülitatud 1 minuti vältel ja välja lülitatud 9 minuti vältel (vt 4. lisa 1. liide).
 1.1.1.2. Testimispinge
 Pinge reguleeritakse selliseks, et see annaks 90 % kasutatava(te) hõõglambi(-lampide) jaoks määruses nr 37 ettenähtud võimsusest.
 Tarbitav võimsus peab kõikidel juhtudel olema kooskõlas 12 V nimipingega hõõglambi vastava väärtusega, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja toonitab, et esilaternat võidakse kasutada teistsugusel pingel. Viimasel juhul viiakse katse läbi hõõglambiga, millel on maksimaalne võimsus, mida tohib kasutada.
 1.1.2. Katsetulemused
 1.1.2.1. Visuaalne ülevaatus
 Kui esilaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, tuleb esilaterna hajutit ja välimist hajutit (kui see on olemas) puhastada puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel tuleb esilatern visuaalselt üle vaadata; esilaternahajutil või välimisel hajutil ei tohi olla märgata moonutusi, deformatsioone, pragunemist ega värvuse muutusi.
 1.1.2.2. Fotomeetriline katse
 Käesoleva määruse nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides:
 Lähitule puhul:
 50 R — B 50 L — HV parempoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel,
 50 L — B 50 R — HV vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel.
 Kaugtule puhul: väärtusele Emax vastav punkt
 Esilaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib joondada teist korda (valgustatud ja valgustamata ala piiri asukoha muutumist käsitletakse käesoleva lisa punktis 2).
 Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne testi mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud viga.
 1.2. Määrdunud esilatern
 Pärast esilaterna katsetamist punkti 1.1 kohaselt tuleb lasta sel pärast punktis 1.2.1 ettenähtud viisil ettevalmistamist töötada 1 tunni vältel punktis 1.1.1 kirjeldatud viisil ning seejärel kontrollida seda punktis 1.1.2 ettenähtud viisil.
 1.2.1. Esilaterna ettevalmistamine
 1.2.1.1. Katsesegu
 1.2.1.1.1. Esilaterna puhul, mille välimine hajuti on klaasist,
 peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema:
 9-st osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm, 1-st osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm, 0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st, (4) ja sobivast kogusest destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega 1 mS/m. Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.
 1.2.1.1.2. Esilaterna puhul, mille välimine hajuti on plastist,
 peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu peab koosnema:
 9-st osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm, 1-st osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm, 0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st, (4) 13 osast (kaalu järgi) destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega 1 mS/m, ja 2 ± 1 osast (kaalu järgi) pindaktiivsest ainest. (5) Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva.
 1.2.1.2. Katsesegu kandmine esilaternale
 Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse siis kuivada. Menetlust korratakse seni, kuni valgustugevuse väärtus on langenud 15–20 %-ni käesolevas lisas kirjeldatud tingimustes mõõdetud väärtustest igas järgmises punktis:
 lähi- ja kaugtule ning ainult kaugtule puhul väärtusele Emax vastav punkt,
 ainult lähitule puhul parempoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 R ja 50 V, (6)
 ainult lähitule puhul vasakpoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 L ja 50 V. (6)
 1.2.1.3. Mõõteseadmed
 Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituse katsetel kasutatutega. Fotomeetrilise katse läbiviimisel tuleb kasutada standardset (võrdlus-)hõõglampi.
 2. SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VALGUSTATUD JA VALGUSTAMATA ALA PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMISE KATSE
 Käesoleva katsega kontrollitakse, kas valgusvihu valgustatud ja valgustamata ala piiri kuumuse mõjul toimuv vertikaalasendist kõrvalenihkumine ei ületa töötavale lähitule esilaternale ettenähtud väärtust.
 Esilaternaga, mida katsetati vastavalt punktile 1, teostatakse katse nii, nagu on kirjeldatud punktis 2.1, eemaldamata esilaternat katseseadmelt ega muutmata selle asendit katseseadme suhtes.
 2.1. Katse
 Katse tuleb teostada kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C.
 Masstoodanguna valmistatud, vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõglampi kasutades lülitatakse esilaterna lähituli sisse, esilaternat katseseadmest eemaldamata ega laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Käesolevaks katseks reguleeritakse pinge niisuguseks, nagu on ette nähtud punktiga 1.1.1.2). Valgustatud ja valgustamata ala piiri horisontaalse osa (joone VV ja punkti B 50 L (parempoolne liiklus) või punkti B 50 R (vasakpoolne liiklus) läbiva vertikaaljoone vahel) asendit tuleb kontrollida vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60) pärast esilaterna sisselülitamist.
 Eespool kirjeldatud valguse ja varju piirjoone asukohamuutust mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja reprodutseeritavad tulemused.
 2.2. Katsetulemused
 2.2.1. Milliradiaanides väljendatud tulemused loetakse lähitulelaterna puhul vastuvõetavaks, kui esilaterna kohta registreeritud absoluutväärtus ΔrI = |r3 – r60| ei ületa 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).
 2.2.2. Kui eelnimetatud väärtus ületab 1,0 mrad, kuid ei ületa 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), viiakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil läbi uus katse teise esilaternaga, mille puhul on eelnevalt kolm korda järjest rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida laterna mehaanilised osad statiivil asendis, mis kajastab esilaterna korrektset paigutust sõidukil:
 lähitulel lastakse töötada 1 tunni vältel (pinge tuleb reguleerida punktis 1.1.1.2 ettenähtud viisil),
 latern lülitatakse 1 tunniks välja.
 Esilaterna tüüp loetakse vastuvõetavaks, kui esimese proovilaterna kohta mõõdetud absoluutväärtuse ΔrI ja teise proovilaterna puhul mõõdetud absoluutväärtuse ΔrII aritmeetiline keskmine ei ületa 1,0 mrad.
 (1) Katsetamise ajakava kohta vaata käesoleva määruse 8. lisa.
 (2) Kui katsetatavas esilaternakoostus on ka signaallaternaid, tuleb need katse ajaks sisse lülitada. Suunatulelaterna puhul peab see olema vilkuvas režiimis, kus põlemise ja mittepõlemise kestuste suhe on umbes üks ühele.
 (3) Kui esilaterna vilgutamisel peaks põlema korraga mitu hõõgniiti, ei loeta seda hõõgniitide normaalseks samaaegseks kasutamiseks.
 (4) NaCMC on karboksümetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse lühendiga CMC. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendatud rühmade määr 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 cP 2 % lahuse puhul.
 (5) Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kõigil plasthajutitel.
 (6) Punkt 50 V asub 375 mm punktist HV allpool vertikaaljoonel VV, kui ekraan on 25 m kaugusel.
 1. LIIDE
 Fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamisega seotud tööperioodide ülevaade
 Lühendid:
 P:
 lähitulelatern
 D:
 kaugtulelatern (D1 + D2 tähendab kahte kaugtuld)
 F:
 eesmine udutulelatern
 tähendab tsüklit, kus tuli on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud.
 Tähendab tsüklit, kus tuli on 9 minutit välja lülitatud ja 1 minut sisse lülitatud
 Kõik järgmised grupeeritud esilaternad ja eesmised udutulelaternad koos lisatud märgistuse tähistega on esitatud näidetena ega ole ammendavad.
 1.
 P või D või F (HC või HR või B)
 2.
 P+F (HC B) või P+D (HCR)
 3.
 P+F (HC B/) või HC/B või P+D (HC/R)
 5. LISA
 Tootmise nõuetelevastavuse järelevalvemenetlusele esitatavad miinimumnõuded
 1. ÜLDSÄTTED
 1.1. Vastavusnõuded loetakse mehaaniliselt ja geomeetriliselt täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid käesoleva määruse piires. Sama tingimus kehtib ka värvuse kohta.
 Fotomeetriliste tööparameetrite suhtes ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate seadmete nõuetele vastavust juhul, kui mitte ühegi juhuslikult valitud ja standardse (võrdlus-)hõõglambiga varustatud esilaterna katsetamisel fotomeetrilistest näitajatest:
 1.2.1. ükski mõõtetulemustest ei hälbi üle 20 % käesoleva määrusega ettenähtud väärtusest ebasoodsas suunas. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt:
 B 50 L (või R):
 0,2 luksile vastav 20 %
 0,3 luksile vastav 30 %
 III piirkond
 0,3 luksile vastav 20 %
 0,45 luksile vastav 30 %
 või kui
 1.2.2.1. lähitule puhul on käesoleva määrusega ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 lx) ja sama joonduse juures vähemalt ühes punktis igal mõõteekraanil (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal (1): B 50 L (või R) (lubatud hälbega +0,1 lx), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal;
 1.2.2.2. ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva määruse punkti 6.3.2. kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele tolerants +20 % ja miinimumväärtustele tolerants –20 %.
 1.2.3. Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, võib muuta esilaterna joondust tingimusel, et valgusvihu telge ei liigutata külgsuunas rohkem kui 1° võrra paremale või vasakule (2)
 1.2.4. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused nõuetele ei vasta, tuleb katseid korrata teise standardse (võrdlus-)hõõglambiga.
 1.3. Valgustatud ja valgustamata ala piiri kuumusest tingitud vertikaalasendi muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust:
 ühte esilaternanäidist katsetatakse vastavalt 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.
 Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 1,5 mrad.
 Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad.
 2. NÕUETELE VASTAVUSE VALMISTAJAPOOLSELE KONTROLLILE ESITATAVAD MIINIMUMNÕUDED
 Tüübikinnitusmärgi haldaja peab asjakohaste ajavahemike järel iga esilaternatüübi puhul läbi viima vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb läbi viia vastavalt käesoleva määruse sätetele.
 Kui mõni näidis ei vasta asjassepuutuva katse nõuetele, tuleb võtta täiendavad näidised ja katsetada neid. Valmistaja peab võtma meetmeid asjaomase toote nõuetele vastavuse tagamiseks.
 2.1. Katsete laad
 Käesoleva määruse nõuetele vastavuse katsed käsitlevad fotomeetrilisi omadusi ning valgustatud ja valgustamata ala piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrolli.
 2.2. Katsetel kasutatavad meetodid
 2.2.1. Katsed tuleb üldiselt läbi viia vastavalt käesolevas määruses kirjeldatud meetoditele.
 2.2.2. Valmistaja läbiviidavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Valmistaja peab tõestama, et kohaldatud meetodid on käesolevas määruses sätestatud meetoditega võrdväärsed.
 2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab, et pädev asutus kalibreeriks korrapäraselt katseseadmeid ja viiks need vastavusse mõõtmistulemustega.
 2.2.4. Kõigil juhtudel, eelkõige halduskontrolli ja proovivõtu korral, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas määruses sätestatud meetodeid.
 2.3. Näidiste valimine
 Esilaternate näidised valitakse juhuslikult ühtliku partii hulgast. Ühtlik partii tähendab valmistaja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi esilaternate rühma.
 Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Valmistaja võib siiski koguda andmeid sama seadmetüübi kohta erinevatest tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel.
 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised omadused
 Näidisteks valitud esilaternatega viiakse läbi fotomeetrilised mõõtmised käesolevas määruses ettenähtud punktides, tulemid võetakse kaugtule puhul väärtusele Emax vastavast punktist ja punktidest HV, (3) HL, HR (4) ning lähitule puhul punktidest B 50 L (või R), HV, 50 V, 75 R (või L) ja 25 L (või R) (vt 3. lisa joonis).
 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid
 Valmistaja vastutab katsetulemuste statistilise uurimise eest ja koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivate kriteeriumide määratlemise eest nii, et oleksid täidetud käesoleva määruse punktis 10.1. sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded.
 Toodete nõuetele vastavuse määratlemise kriteeriumid peavad olema niisugused, et 7. lisa kohase üksikproovi (esimese proovivõtu) läbimise minimaalne tõenäosus on 95 % kindlusega 0,95.
 (1) Sulgudes olevad tähed viitavad vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternatele.
 (2) Vt joonealune märkus nr 11 käesoleva määruse tekstis.
 (3) Kui kaugtuli on vastastikku ühendatud lähitulega, on HV kaugtule puhul sama mõõtmispunkt kui lähitule puhul.
 (4) HL ja HR: punktid joonel hh, mis asuvad vastavalt 1,125 m punktist HV vasakul ja paremal.
 6. LISA
 Plasthajutitega laternatele esitatavad nõuded: hajuti- või materjalinäidiste ja laternakoostude katsetamine
 1. ÜLDNÕUDED
 1.1. Vastavalt käesoleva määruse punktile 2.2.4 katsetamiseks antud näidised peavad vastama punktides 2.1–2.5 esitatud nõuetele.
 1.2. Käesoleva määruse punkti 2.2.3 kohaselt katsetatavate plasthajutitega laternakoostude kaks näidist peavad hajutimaterjali suhtes vastama punktis 2.6 määratletud nõuetele.
 1.3. Plasthajutite näidistele või materjalinäidistele koos peegeldiga, millele on ette nähtud paigaldada hajuti (kui peegeldi on kasutusel), teostatakse tüübikinnituse katsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A määratletud kronoloogilises järjekorras.
 1.4. Kui aga laterna valmistaja suudab tõestada, et toode on juba läbinud järgmistes punktides 2.1–2.5 määratletud katsed või mõne muu määruse kohased võrdväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabelis B ettenähtud katsed.
 2. KATSED
 2.1. Vastupidavus temperatuurimuutustele
 2.1.1. Katsed
 Kolme uut näidist (hajutit) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile:
 3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %;
 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;
 15 tundi temperatuuril –30 °C ± 2 °C;
 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %;
 3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C;
 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.
 Enne seda katset hoitakse näidiseid vähemalt 4 tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %.
 Märkus: Näidiste ühetunnised temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmised peavad sisaldama termilise löögi ärahoidmiseks ühelt temperatuurilt teisele ülemineku staadiumi.
 2.1.2. Fotomeetrilised mõõtmised
 2.1.2.1. Meetod
 Enne ja pärast katset tuleb näidistele teha fotomeetrilised mõõtmised.
 Mõõta tuleb standardse (võrdlus-)laternaga järgmistes punktides:
 Lähitulelaterna või lähi- ja kaugtulega laterna lähitulega punktides B 50 L ja 50 R (B 50 R ja 50 L vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud laternate puhul);
 Kaugtulelaterna või kaug- ja lähitulelaterna kaugtulega väärtusele Emax vastavas punktis.
 2.1.2.2. Tulemused
 Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise menetluse lubatud hälve.
 2.2. Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele
 2.2.1. Vastupidavus atmosfäärimõjudele
 Kolmele uuele näidisele (hajutile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuuril vahemikus 5 500–6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pikaks ajaks, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadmes näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min.
 Näidistele pihustatakse vastavalt järgmisele tsüklile destilleeritud vett elektrijuhtivusega alla 1 mS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C:
 pihustamine: 5 minutit; kuivatamine: 25 minutit.
 2.2.2. Vastupidavus keemilistele mõjuritele
 Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidist punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga.
 2.2.2.1. Katsesegu
 Katsesegu koosneb (mahu järgi) 51,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolüeenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist.
 2.2.2.2. Katsesegu pealekandmine
 Niisutage puuvillasest riidest lappi, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja 10 sekundi pärast hõõruge sellega 10 minutit näidise välispinda survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N.
 Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga.
 Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kontrollida.
 2.2.2.3. Puhastamine
 Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (Vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud seguga temperatuuril 23 °C ± 5 °C.
 Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga.
 2.2.3. Tulemused
 2.2.3.1. Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja valgusülekande keskmine hälve , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020(Δtm ≤ 0,020).
 2.2.3.2. Pärast keemilistele ainetele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad muuta valguse hajumist, mille keskhälve , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δdm ≤ 0,020).
 2.3. Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele
 2.3.1. Vastupidavus puhastusainetele
 Kolme näidise (hajuti või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist.
 Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C.
 Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga.
 2.3.2. Vastupidavus süsivesinikele
 Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt lapiga, mida on immutatud 70 % (mahu järgi) n-heptaanist ja 30 % tolüeenist koosnevas segus, ja kuivavatakse seejärel välisõhus.
 2.3.3. Tulemused
 Pärast kahe nimetatud katse järjestikust teostamist ei tohi valgusülekande keskmine hälve , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ületada 0,010 (Δtm ≤ 0,010).
 2.4. Vastupidavus mehaanilisele kulumisele
 2.4.1. Mehaanilise kulumise katse meetod
 Kolme uue näidise (hajuti) välispinnale rakendatakse ühtset mehaanilise kulutamise katset käesoleva lisa 3. liites kirjeldatud meetodil.
 2.4.2. Tulemused
 Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi:
 valgusülekandes
 :
 ja valguse hajumises
 :
 vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele punktis 2.2.4.1.1 määratletud piirkonnas. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele:
 Δtm ≤ 0,100;
 Δdm ≤ 0,050.
 2.5. Katete olemasolul: katete nakkekatse
 2.5.1. Näidise ettevalmistamine
 Hajuti kattesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt katte läbilõikamiseks.
 2.5.2. Katse kirjeldus
 Kasutage kleeplinti nakkejõuga 2 N/laiuse cm ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites määratletud standardtingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punktis 2.5.1 kirjeldatud viisil ettevalmistatud pinda.
 Seejärel koormatakse kleeplinti nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ± 0,2 m/s pinnalt ära.
 2.5.3. Tulemused
 Ruudustikuga kaetud piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga kaetud pindalast.
 2.6. Plasthajutiga esilaternakoostu katsetamine
 2.6.1. Hajutipinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele
 2.6.1.1. Katsed
 Laternanäidise nr 1 hajutiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse.
 2.6.1.2. Tulemused
 Pärast katset ei tohi esilaternale tehtud käesoleva määruse kohaste fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada punktide B 50 L ja HV jaoks ettenähtud maksimumväärtuseid rohkem kui 30 % võrra ega olla rohkem kui 10 % võrra väiksemad punkti 75 R jaoks ettenähtud miinimumväärtustest (vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternate puhul tuleb arvestada punktidega B 50 R, HV ja 75 L).
 2.6.2. Katete olemasolul: katete nakkekatse
 Laternanäidise nr 2 hajutiga teostatakse punktis 2.5 kirjeldatud katse.
 3. TOODETE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE
 Hajutite valmistamiseks kasutatavate materjalide osas loetakse seeria laternad käesoleva määruse nõuetele vastavaks, kui:
 3.1.1. Pärast keemilistele ainetele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei esine näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, lõhesid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2);
 3.1.2. Pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused käesolevas määruses ettenähtud toodete nõuetele vastavuse piiridesse.
 3.2. Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, tuleb katseid korrata mõne muu juhuslikult valitud esilaternanäidisega.
 1. LIIDE
 TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD
 A. Plastmaterjalide katsetamine (näidised ja hajutid, mis on katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva määruse punktile 2.2.4).
 Näidised — Katsed
 Hajutid või materjalinäidised
 Hajutid
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 1.1.
 Fotomeetria punktides (punkt 2.1.2)
 x
 x
 x
 1.1.1.
 Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1)
 x
 x
 x
 1.1.2.
 Fotomeetria punktides (punkt 2.1.2)
 x
 x
 x
 1.2.1.
 Valgusülekande mõõtmine
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 1.2.2.
 Valguse hajumise mõõtmine
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 1.3.
 Atmosfäärimõjurid (punkt 2.2.1)
 x
 x
 x
 1.3.1.
 Valgusülekande mõõtmine
 x
 x
 x
 1.4.
 Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2)
 x
 x
 x
 1.4.1.
 Valguse hajumise mõõtmine
 x
 x
 x
 1.5.
 Puhastusained (punkt 2.3.1)
 x
 x
 x
 1.6.
 Süsivesinikud punkt 2.3.2)
 x
 x
 x
 1.6.1.
 Valgusülekande mõõtmine
 x
 x
 x
 1.7.
 Kulumine (punkt 2.4.1)
 x
 x
 x
 1.7.1.
 Valgusülekande mõõtmine
 x
 x
 x
 1.7.2.
 Valguse hajumise mõõtmine
 x
 x
 x
 1.8.
 Nakkekatse (punkt 2.5)
 x
 B. Esilaternakoostude katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva määruse punktile 2.2.3).
 Katsed
 Esilaternakoost
 Näidis nr
 1
 2
 2.1.
 Kulumine (punkt 2.6.1.1)
 x
 2.2.
 Fotomeetria (punkt 2.6.1.2)
 x
 2.3.
 Nakkekatse (punkt 2.6.2)
 x
 2. LIIDE
 VALGUSÜLEKANDE JA VALGUSE HAJUMISE MÕÕTMISE MEETOD
 1. MÕÕTESEADMED (vt joonis)
 Kollimaatori K valgusvihku poolhajuvusega β/2 = 17,4 × 104 rd piiratakse diafragmaga Dτ, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidisealus.
 Konvergentne akromaatiline lääts L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat Dτ fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema niisugune, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valgust koonuse ulatuses, mille ülemine poolnurk on β/2 = 14°.
 Ringdiafragma DD nurkadega α°/2 = 1° ja αmax/2 = 12° asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse.
 Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik otsesest valgusallikast saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see lähtestub täpselt esialgsesse asendisse.
 Vahekaugus L2 Dτ ja hajuti L2 fookuskaugus F2
 (1) valitakse nii, et kujutis Dτ katab täielikult anduri R.
 Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik.
 2. MÕÕTMISED
 Tuleb võtta järgmised lugemid:
 Lugem
 Näidisega
 DD keskmise osaga
 Mõõdetav valgusvoog
 T1
 ei
 ei
 Langeva valgusvoo esimene lugem
 T2
 jah
 (enne katset)
 ei
 Uue materjali poolt välja antav valgusvoog 24° moodustatud väljal
 T3
 jah
 (pärast katset)
 ei
 Katsetatud materjali poolt välja antav valgusvoog 24° moodustatud väljal
 T4
 jah
 (enne katset)
 jah
 Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog
 T5
 jah
 (pärast katset)
 jah
 Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog
 (1) Läätse L2 fookuskauguseks soovitatakse ca 80 mm.
 3. LIIDE
 PIHUSTUSKATSE MEETOD
 1. Katseseadmed
 1.1. Pihustuspüstol
 Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm pikkuse läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0 bar – 0, +0,5 bar.
 Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise liivajoa poolt kulutataval pinnal tekkiva mustri läbimõõt peab düüsist 380 mm ± 10 mm kaugusel olema läbimõõduga 170 mm ± 50 mm.
 1.2. Katsesegu
 Katsesegu koostis peab olema järgmine:
 kvartsliiv, kõvadusega Mohri skaala järgi 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2;
 vesi, karedusega mitte üle 205 g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta.
 2. Katse
 Valgustihajutite välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti.
 Kulumist kontrollitakse ühe või mitme hajutinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidisena (-näidistena) katsetatava hajuti lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud valguse hajumise muutumine näidisel või näidistel vastab järgmisele väärtusele:
 Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist.
 4. LIIDE
 KLEEPLINDI NAKKEKATSE
 1. EESMÄRK
 Käesolev meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes.
 2. PÕHIMÕTE
 Jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks.
 3. ETTENÄHTUD KESKKONDLIKUD TINGIMUSED
 Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 % ± 15 %.
 4. KATSETÜKID
 Enne katsetamist konditsioneeritakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkondlikel tingimustel (vt eespool punkt 3).
 Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi kõrvaldamist.
 5. PROTSEDUUR
 Katse tuleb teostada punktis 3 määratletud keskkonnatingimustel.
 Võtke viis katsetükki, keerates linti radiaalsuunas lahti kiirusel umbes 300 mm/s ning seejärel kandke need 15 sekundi jooksul seadmele järgmisel viisil:
 Kandke lint sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, liigselt klaasplaadile surumata, nii et lindi ja klaasplaadi vahele ei jääks õhumulle.
 Jätke koost 10 minutiks ettenähtud ümbritseva keskkondlikesse tingimustesse.
 Eemaldage umbes 25 mm pikkune katsetükk plaadilt katsetükiga risti olevas tasapinnas.
 Kinnitage plaat ja painutage lindi vaba ots 90° all tagasi. Rakendage jõudu nii, et lindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti.
 Tõmmake linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreerige selleks vajalik jõud.
 6. TULEMUSED
 Saadud viis väärtust tuleb seada suuruse järjekorda ja võtta mõõtmistulemuseks mediaan. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites lindi laiuse sentimeetri kohta.
 7. LISA
 KONTROLLIJA TEOSTATAVALE PROOVIVÕTULE ESITATAVAD MIINIMUMNÕUDED
 1. ÜLDNÕUDED
 1.1. Vastavusnõuded loetakse käesoleva määruse nõuete osas, kui neid on, mehaaniliselt ja geomeetriliselt rahuldatuiks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. See tingimus kehtib ka värvuse kohta.
 Fotomeetriliste tööparameetrite osas ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui mis tahes juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardse hõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel:
 1.2.1. ükski mõõdetud väärtus ei hälbi üle 20 % käesolevas määruses ettenähtud väärtusest ebasoodsas suunas. Väärtuste B 50 L (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt:
 B 50 L (või R):
 0,2 luksile vastavalt 20 %
 0,3 luksile vastavalt 30 %
 III piirkond
 0,3 luksile vastavalt 20 %
 0,45luksile vastavalt 30 %
 või kui
 1.2.2.1. lähitule puhul on käesolevas määruses ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +0,2 lx) ja sama joonduse juures vähemalt ühes punktis igal mõõteekraanil (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (lubatud hälbega +0,1 lx), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal;
 1.2.2.2. ja kui kaugtule puhul asub HV samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva määruse punkti 6.3.2 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele tolerants +20 % ja miinimumväärtustele tolerants –20 %. Viitemärki arvesse ei võeta.
 1.2.3. Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, võib muuta esilaterna joondust, tingimusel, et valgusvihu telge ei liigutata külgsuunas rohkem kui 1° võrra paremale või vasakule. (1)
 1.2.4. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused nõuetele ei vasta, tuleb katseid korrata teise standardse hõõglambiga.
 1.2.5. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.
 1.2.6. Viitemärki ei võeta arvesse.
 2. ESIMENE PROOVIVÕTT
 Esimesel proovivõtul valitakse juhuslikult neli esilaternat. Esimese kahest laternast koosnev näidis märgistatakse tähega A ja teine tähega B.
 2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata
 Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele ei vaidlustata masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavust, kui esilaternatel mõõdetud väärtuste hälbed ebasoodsas suunas on:
 2.1.1.1. näidis A
 A1:
 ühel esilaternal
 0 %
 ühel esilaternal
 kuni
 20 %
 A2:
 mõlemal esilaternal
 rohkem kui
 0 %
 kuid
 kuni
 20 %
 edasi näidisele B
 näidis B
 B1:
 mõlemal esilaternal
 0 %
 2.1.2. või kui näidise A puhul on täidetud punkti 1.2.2 nõuded.
 2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse
 Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele tuleb masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda valmistajalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste hälbed on:
 2.2.1.1. näidis A
 A3:
 ühel esilaternal
 kuni
 20 %
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 kuid
 kuni
 30 %
 2.2.1.2. näidis B
 B2:
 A2 korral
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 0 %
 kuid
 kuni
 20 %
 ühel esilaternal
 kuni
 20 %
 B3:
 A2 korral
 ühel esilaternal
 0 %
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 kuid
 kuni
 30 %
 2.2.2. või kui näidise A puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 nõuded.
 2.3. Tüübikinnitus tühistatakse
 Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja kohaldada punkti 11 juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlust järgides on seadmete mõõteväärtuste hälbed:
 2.3.1. näidis A
 A4:
 ühel esilaternal
 kuni
 20 %
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 30 %
 A5:
 mõlemal esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 2.3.2. näidis B
 B4:
 A2 korral
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 0 %
 kuid
 kuni
 20 %
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 B5:
 A2 korral
 mõlemal esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 B6:
 A2 korral
 ühel esilaternal
 0 %
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 30 %
 2.3.3. või kui näidiste A ja B puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 nõuded.
 3. KORDUV PROOVIVÕTT
 Juhtumitel A3, B2, B3 tuleb mitte hiljem kui 2 kuud pärast teatamist võtta uus proov, mis hõlmab kolmandat kahest esilaternast koosnevat näidist C, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valmistatud laosoleva kauba hulgast.
 3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata
 Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele ei vaidlustata masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste hälbed on:
 3.1.1.1. näidis C
 C1:
 ühel esilaternal
 0 %
 ühel esilaternal
 kuni
 20 %
 C2:
 mõlemal esilaternal
 rohkem kui
 0 %
 kuid
 kuni
 20 %
 edasi näidisele D
 näidis D
 D1:
 C2 korral
 mõlemal esilaternal
 0 %
 3.1.2. või kui näidise C puhul on täidetud punkti 1.2.2 nõuded.
 3.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse
 Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele tuleb masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja valmistajalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste hälbed on:
 3.2.1.1. näidis D
 D2:
 C2 korral
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 0 %
 kuid
 kuni
 20 %
 ühel esilaternal
 kuni
 20 %
 3.2.1.2. või kui näidise C puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 nõuded.
 3.3. Tüübikinnitus tühistatakse
 Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja kohaldada punkti 11 juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste hälbed:
 3.3.1. näidis C
 C3:
 ühel esilaternal
 kuni
 20 %
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 C4:
 mõlemal esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 3.3.2. näidis D
 D3:
 C2 korral
 ühel esilaternal
 0 või rohkem kui
 0 %
 ühel esilaternal
 rohkem kui
 20 %
 3.3.3. või kui näidiste C ja D puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 nõuded.
 4. VALGUSTATUD JA VALGUSTAMATA ALA PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMINE
 Valgustatud ja valgustamata ala piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks tuleb läbi viia järgmine menetlus:
 Ühte käesoleva lisa joonise 1 proovivõtuga võetud näidise A esilaternat katsetatakse vastavalt 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui sellele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit.
 Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa1,5 mrad.
 Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad.
 Kui aga kõnealune 1,5 mrad nõue ei ole näidise A puhul täidetud, viiakse sama menetlus läbi näidise B kahe esilaternaga ja Δr väärtus ei tohi neist kummagi puhul ületada 1,5 mrad.
 (1) Vt käesoleva määruse joonealune märkust nr 11.
 8. LISA
 FOTOMEETRILISTE TÖÖPARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSETAMISEGA SEOTUD TÖÖPERIOODIDE ÜLEVAADE
 Lühendid:
 P:
 lähitulelatern
 D:
 kaugtulelatern (D1 + D2 tähendab kahte kaugtuld)
 F:
 eesmine udutulelatern
 :
 tähendab tsüklit, kus tuli on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud.
 Kõik järgnevad grupeeritud esilaternad ja eesmised udutulelaternad koos lisatud klassi B märgistuse tähistega on antud näidetena ega ole ammendavad.
 1.
 P või D või F (HC või HR või B)
 2.
 P+D (HCR) või P+D1+D2 (HCR HR)
 3.
 P+D (HC/R) või P+D1+D2 (HC/R HR)
 4.
 P+F (HC B)
 5.
 P+F (HC B) või HC/B
 6.
 D+F (HR B) või D1+D2+F (HR HR B)
 7.
 D+F (HR B/) või D1+D2+F (HR HR B/)
 8.
 P+D+F (HCR B) või P+D1+D2+F (HCR HR B)
 9.
 P+D+F (HC/R B) või P+D1+D2+F (HC/R HR B)
 10.
 P+D+F (HCR B/) või P+D1+D2+F (HCR HR B/)
 11.
 P+D+F (HC/R B/) või P+D1+D2+F (HC/R HR B/)


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avviż Legali Importanti
 |
 22003D0034
 Official Journal L 137 , 05/06/2003 P. 0037 - 0039
 Id-Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEENru 34/2003ta' l-14 ta' Marzu 2003li temenda l-Anness XIII (Trasport) tal-Ftehim taż-ŻEEIL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE,Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, kif emendat bil-Protokoll li jaġġusta l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, hawnhekk iżjed 'il quddiem imsejjaħ "il-Ftehim", u b'mod partikolari l-Artikolu 98 tiegħu,Billi:(1) L-Anness XIII tal-Ftehim kien ġie emendat bid-Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 13/2003 tal-31 ta' Jannar 2003 [1].(2) Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/730/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għal interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' manutenzjoni tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva 96/48/KE [2] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim.(3) Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/731/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' kmand ta' kontroll u sinjalazzjoni tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE [3] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim.(4) Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/732/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' l-infrastruttura tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE [4] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim.(5) Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/733/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' enerġija tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE [5] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim.(6) Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/734/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' tħaddim tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE [6] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim.(7) Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/735/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' materjal mobbli tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE [7] għandha tiġi inkorporata fil-Ftehim,IDDEĊIEDA DAN LI ĠEJ:Artikolu 1Il-punti li ġejjin għandhom jiddaħħlu wara l-punt 37a (Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE) ta' l-Anness III tal-Ftehim:"37aa. 32002 D 0730: Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/730/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għal interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' manutenzjoni tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva 96/48/KE (ĠU L 245, tat-12.9.2002. p. 1).37ab. 32002 D 0731: Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/731/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' kmand ta' kontroll u sinjalazzjoni tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE (ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 37).37ac. 32002 D 0732: Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/732/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' l-infrastruttura tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE (ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 143).37ad. 32002 D 0733: Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/733/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' enerġija tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE (ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 280).37ae. 32002 D 0734: Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/734/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' tħaddim tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE (ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 370).37af. 32002 D 0735: Id-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2002/735/KE tat-30 ta' Mejju 2002 dwar l-ispeċifikazzjoni teknika għall-interoperabilità fir-rigward tas-subsistema ta' materjal mobbli tas-sistema ferrovjarja b'veloċità kbira trans-Ewropea imsemmija fl-Artikolu 6(1) tad-Direttiva tal-Kunsill 96/48/KE (ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 402)."Artikolu 2It-testi tad-Deċiżjonijiet 2002/730/KE, 2002/731/KE, 2002/732/KE, 2002/733/KE, 2002/734/KE u 2002/735/KE bl-Islandiku u n-Norveġiż, li għandhom jiġu pubblikati fis-suppliment tal-Ġurnal Uffiċjali ta' l-Unjoni Ewropea, għandhom ikunu awtentiċi.Artikolu 3Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fil-15 ta' Marzu 2003, basta li n-notifikazzjonijiet kollha skond l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim ikunu ġew mgħoddija lill-Kumitat Konġunt taż-ŻEE [8].Artikolu 4Din id-Deċiżjoni għandha tiġi pubblikata fit-Taqsima dwar iż-ŻEE u fis-Suppliment dwar ż-ŻEE tal-Ġurnal Uffiċjali ta' l-Unjoni Ewropea.Magħmul fi Brussel, fl-14 ta' Marzu 2003.Għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEEIl-PresidentP. Westerlund[1] ĠU L 94, ta' l-10.4.2003, p. 67.[2] ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 1.[3] ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 37.[4] ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 37.[5] ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 280.[6] ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 370.[7] ĠU L 245, tat-12.9.2002, p. 402.[8] L-ebda ħtiġijiet kostituzzjonali ma huma indikati.--------------------------------------------------


type: other

text:
I dette afsnit gives der oplysninger om de almindelige domstoles organisation i Irland.
 Domstolene i Irland har sin oprindelse i forfatningen fra 1922, som fastsætter, at der skal oprettes nye retter til erstatning for dem, der har udviklet sig under den britiske administration. Der blev oprettet nye domstole i 1924 i henhold til domstolsloven, 1924, som skabte retsgrundlaget for et domstolssystem.
 De nuværende domstole blev oprettet af Courts (Establishment and Constitution) Act 1961, i henhold til artikel 34 i forfatningen, der blev vedtaget af det irske folk i 1937. Appeldomstolen blev oprettet den 29. oktober 2014 efter en folkeafstemning i 2013.
 Forfatningens artikel 34-37 omhandler retsplejen generelt. Artikel 34, stk. 1, bestemmer, at "retsplejen ved domstolene oprettes ved lov". Forfatningen skitserer strukturen i domstolssystemet bestående af en appeldomstol, højesteret, appelretten, som har kompetence i både strafferetlige og civilretlige sager, og domstole i første instans, som omfatter en højesteret med fuld kompetence i alle straffe- og civilretlige sager og retter i begrænset jurisdiktion, en Circuit Court og en distriktsdomstol, der er organiseret på regionalt plan.
 Der blev foretaget betydelige ændringer i højesterets kompetence som appelinstans med virkning fra den 28. oktober 2014 af den tredje ændring af forfatningen, som fastslog appelretten. Fra etableringsdagen har Supreme Court (øverste domstol) —
 en afgørelse fra appelretten, hvis højesteret finder det godtgjort, at afgørelsen vedrører et spørgsmål af generel offentlig betydning eller af retfærdighedshensyn, er det nødvendigt, at der appelleres til højesteret, og
 en afgørelse fra High Court of Justice, hvis Supreme Court finder det godtgjort, at der foreligger ganske særlige omstændigheder, som berettiger til en direkte appel — en betingelse for, at Supreme Court er opfyldt, er, at der foreligger en af eller begge følgende faktorer — afgørelsen vedrører et spørgsmål af generel offentlig betydning. retfærdighedens interesse.
 Appel i civile søgsmål fra High Court, som inden den tredje ændring ville være blevet behandlet af Supreme Court nu, bortset fra de tilfælde, hvor Supreme Court har givet selskabet medhold i en appel, idet den finder, at klagen opfylder den tærskel, der er fastsat i forfatningens artikel 34, stk. 5.4, litra a). Hertil kommer, at Court of Appeal nu kan bestemme, hvilke retlige spørgsmål der kan henvises til ved Circuit Court til Supreme Court (øverste domstol) til afgørelse (en "sag, der er nævnt").
 Den tredje ændring berører ikke Højesterets oprindelige kompetence, som reelt består af forfatningens artikel 26. I artikel 26 hedder det, at højesteret har beføjelse til at afgøre, om et lovforslag (eller bestemmelser heri), der er vedtaget af begge kamre i det irske parlament, og som er blevet forelagt for Irlands præsident for hans/hendes undertegnelse, inden de bliver vedtaget til lov, er udtryk for præsidentens afgørelse af præsidenten. Hvis der opstår et spørgsmål om præsidentens vedvarende uarbejdsdygtighed, afgøres dette af Supreme Court.
 Domstolen har normalt en sammensætning med tre eller fem dommere og undtagelsesvis syv dommere. I sager om forfatningsmæssigheden af en lov i Oireachtas (parlamentet) kræver forfatningen, at retten består af mindst fem dommere. Dette krav gælder også, når Domstolen anmodes om at udtale sig om forfatningsmæssigheden af et lovforslag, som er vedtaget af det irske parlament i henhold til forfatningens artikel 26. Der er også behov for mindst fem dommere, hvis Domstolen i henhold til forfatningens artikel 12 skal afgøre, om præsidenten er blevet permanent uarbejdsdygtig. Højesteretspræsidenten eller en højesteretsdommer kan have sæde alene for at behandle visse begæringer om foreløbige forholdsregler.
 Appeldomstolen blev oprettet den 29. oktober 2014 efter en folkeafstemning i 2013. Som det er tilfældet med andre højere retsinstanser, er visse af Appeldomstolens kompetence tillagt ved forfatningen og visse bestemmelser i lovgivningen. Den er appelinstans i appelsager ved højesteret og højesteret.
 Domstolen har kompetence til at behandle appeller i civile retssager fra High Court, som forud for den tredje ændring af forfatningen ville være blevet hørt af højesteret. Undtagelser er tilfælde, hvor højesteret har givet medhold heri, idet den finder, at klagen opfylder den tærskel, der er fastsat i forfatningens artikel 34.5.4. Domstolen kan behandle appelsager fra sager, der behandles af High Court of Justice, om, hvorvidt en lov er forfatningsmæssig eller ej. Ifølge forfatningen kan der ikke vedtages love, der begrænser Court of Appeals kompetence til at gøre dette.
 Appeldomstolen består af en præsident og ni almindelige dommere. Højesteretspræsidenten og højesteretspræsidenten er højesteretsdommere. Domstolen kan sættes i afdelinger af tre dommere. Nogle begæringer om foreløbige forholdsregler og proceduremæssige anmodninger kan behandles af formanden alene eller af en anden dommer, der er udpeget af præsidenten.
 I henhold til forfatningen har High Court fuld kompetence og kompetence til at træffe afgørelse om alle spørgsmål og spørgsmål, det være sig retlige eller faktiske, civile eller strafferetlige. High Court har enekompetence i sager vedrørende adoption af børn og udleveringsbegæringer. High Courts kompetence omfatter også spørgsmålet om gyldigheden af enhver lov under hensyntagen til forfatningens bestemmelser (bortset fra en lov, som Irlands præsident allerede har henvist til Supreme Court). De fleste sager ved High Court retsforfølges af en enkelt dommer, selv om der er retlige bestemmelser for visse sager, såsom ærekrænkelser, overfald eller falske fængselsstraffe, der skal behandles af en dommer, der sidder med en jury. Sager af usædvanlig stor betydning kan behandles af to eller flere dommere, der sidder som Divisional Court.
 Højesteret fungerer som appelinstans ved Circuit Court i civile sager. Bortset fra en appel iværksat af Court of Circuit Court (appeldomstol i civile sager) har High Court også kompetence til at foretage en prøvelse af afgørelser, der er truffet af alle lavere retsinstanser, ved udstedelse af beføjelser til at udstede afgørelser om, at mandamus, forbud og certificering er udstedt. Disse kendelser vedrører ikke realitetsrettens afgørelse, men spørgsmålet om, hvorvidt kompetencen er blevet overskredet.
 "High Court" kan træffe afgørelse om et retsspørgsmål, der er forelagt af distriktsdomstolen. Den behandler også anmodninger om løsladelse mod kaution, hvor den tiltalte er anklaget for mord, eller hvor tiltalte ønsker at søge om en ændring af de vilkår og betingelser, der er fastsat af distriktsdomstolen.
 Normalt sidder High Court i Dublin for at høre de oprindelige foranstaltninger. Den sidder også på en række provinsniveauer for at høre de oprindelige erstatningssøgsmål for personskader og hudskader. High Court træffer afgørelse om appel ved Circuit Court (Circuit Court) på provinsniveau.
 Circuit Courts civilretlige kompetence er begrænset, medmindre alle parter i en sag har givet sit samtykke, i hvilket tilfælde kompetencen er ubegrænset. Grænsen for rettens kompetence vedrører hovedsagelig sager, hvor kravet ikke overstiger 75,000 EUR (60,000 EUR i sager om personskade).
 Circuit Court har kompetence til at behandle relaterede spørgsmål og i sager om ejendomsret til eller leje af fast ejendom, hvor den skattepligtige værdiansættelse af ejendommen ikke overstiger 253,95 EUR. Circuit Court har også kompetence i familieretlige sager, herunder separation, skilsmisse, ugyldighed og appel fra distriktsretten.
 Civilsager ved Circuit Court retsforfølges af en dommer uden nævninge. Den fungerer som appelinstans i både civil- og strafferetlige sager. Appellen tager form af et nyt retsmøde, og afgørelsen fra Circuit Court er endelig og kan ikke appelleres.
 Circuit Court har også kompetence i alle sager om nye licenser til salg af spiritus til forbrug i lokalerne og har appelbeføjelser som appelinstans.
 Distriktsdomstolen har lokal og begrænset kompetence. I familieretlige sager har den beføjelse til at foretage vedligeholdelse, spærring, forældremyndighed, adgang og tilslutning.
 Distriktsdomstolen har kompetence til at behandle civilretlige sager, der er baseret på kontrakter, lejekøb eller kreditaftaler, erstatning uden for kontrakt og manglende betaling af leje eller tilbageholdelse af varer, når værdien af fordringen ikke overstiger 15,000 EUR. Den har også kompetence med hensyn til håndhævelse generelt af domme afsagt af enhver domstol, kompetence i forbindelse med et stort antal bestemmelser om licenser, f.eks. vedrørende salg af giftlud og kompetence i sager om hærværk, hvor det beløb, der ansøges om, ikke overstiger 15,000 EUR.
 District Court sættes på mødesteder i hele landet i 24 distrikter, der omfatter Dublin Metropolitan District og 23 andre distrikter. Generelt afhænger den tid, hvor en sag behandles, af, hvor aftalen er indgået, eller hvor sagsøgte har bopæl eller udøver sin virksomhed eller i forbindelse med udstedelse af tilladelser, hvor den pågældende lokalitet er beliggende.
 Højesteret behandler appelsager fra Court of Appeal i sager, hvor der er rejst et retsspørgsmål af særlig offentlig betydning.
 Appeldomstolen har i henhold til Court of Appeal Act 2014 truffet afgørelse som appelinstans, der tidligere blev udøvet af Court of Criminal Appeal.
 Appelsager fra personer, der er idømt tiltale ved Circuit Court eller Central Criminal Court (domstol i strafferetlige sager), som har fået en attest fra den dommer, der behandler sagen, om, at sagen er egnet til appel, er nu Court of Appeal. Hvis dette afslag afvises, kan Court of Appeal selv, som appel af dette afslag, give tilladelse til appel.
 Rigsadvokaten kan desuden appellere til appelretten på grund af strafstrafnedsættelse i henhold til Criminal Justice Act 1993, section 2. Hvis der er tale om en påstået fejlagtig domfældelse, kan der indgives appel i henhold til strafferetsplejelov af 1993. 2.
 Court of Appeal har ligeledes kompetence til at behandle klager fra Rigsadvokaten om et retligt spørgsmål, der udspringer af strafferetlige efterforskninger, der har ført til frifindelse. Appeldomstolens afgørelse berører ikke dommen i sådanne sager om frifindelse.
 Klager fra Rigsadvokaten mod en frifindelse eller en afgørelse om ikke at afsige kendelse om, at sagen skal indbringes for en domstol, kan også appelleres til Court of Appeal. I henhold til Court of Appeal Act 2014 fik Court of Appeal den appelret, der tidligere var blevet udøvet af dommen i sagen Courts-Martial Appeal Court. Det betyder, at appelsager fra personer, der er blevet dømt ved en retsdomstol, nu ligger hos Court of Appeal.
 Court of Criminal Appeal (appelretten i straffesager)
 I henhold til Court of Appeal Act 2014 blev appeldomstolen i straffesager overdraget til appelretten.
 Den særlige straffedomstol blev oprettet med henblik på lovovertrædelser, hvor det fastslås, at de almindelige domstole er utilstrækkelige til at sikre en effektiv retspleje og bevarelse af den offentlige ro og orden. Retten sidder sammen med tre dommere og ingen jury.
 Den centrale straffedomstol
 Den centrale straffedomstol er landsrettens strafferetlige afdeling. Det forsøger grov kriminalitet, herunder mordforbrydelser, voldtægtsforbrydelser, forræderi og piratvirksomhed og strafferetssager i henhold til konkurrenceloven, 2002. Retten sidder med en dommer og en jury.
 Criminal Court (kriminalret i straffesager)
 En Circuit Court (domstol i straffesager) forsøger at begå andre lovovertrædelser end dem, der kan prøves ved den centrale straffedomstol. Den sidder med en dommer og en jury. Den behandler appeller indgivet af distriktsretten.
 Distriktsretten behandler forseelser (oftest lovpligtig) og visse forbrydelser. Den sidder kun med en dommer.


type: wikipedia

text:
Tucher (o Ducher) è una famiglia tedesca di costruttori di strumenti scientifici.
 Con il nome Tucher (o Ducher) sono noti vari membri di una famiglia di costruttori, attiva a Norimberga dal 1537 al 1632, città di cui divennero patrizi. Si ebbero tre costruttori con il nome Hans Tucher, che fabbricarono orologi solari in avorio e furono tra i più importanti artefici dell'epoca. Hans I divenne maestro nel 1537 e morì nel 1550. Hans II divenne maestro nel 1557 e morì nel 1615. Hans III nacque nel 1547, divenne maestro nel 1570 e morì nel 1632. Gli strumenti da loro prodotti sono firmati "Ducher".
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Scheda di un orologio solare dittico costruito da Hans Tucher sul sito del Museo Galileo.
 GLAM/Museo Galileo
 T
 Dinastie nobili tedesche