type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Svarīgs juridisks paziņojums
 |
 52009PC0384
 [pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 22.7.2009COM(2009) 384 galīgā redakcija2009/0107 (AVC)PriekšlikumsPADOMES REGULA,ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1083/2006 par vispārīgiem noteikumiem par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu attiecībā uz dažu prasību vienkāršošanu un attiecībā uz dažiem noteikumiem par finanšu pārvaldībuPASKAIDROJUMA RAKSTS1. PRIEKšLIKUMA SATURS- Priekšlikuma pamatojums un mērķiPašreizējā globālā finanšu krīze ir radījusi Eiropas Savienībai ievērojamas problēmas. Eiropadome 2008. gada 11. un 12. decembra sanāksmē apstiprināja Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu, kurā paredzēts uzsākt prioritāru darbību, lai ļautu dalībvalstu ekonomikai ātrāk pielāgoties pašreizējām problēmām.Kaut arī Kopienas un valstu līmenī ir jau veikti vairāki nozīmīgi pasākumi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanai, tostarp grozījumi Kopienas tiesību aktos, kuri reglamentē kohēzijas politiku, tikai tagad sāk plaši izpausties finanšu krīzes faktiskā ietekme uz reālo ekonomiku un darba tirgu. Komisija 3. jūnijā nāca klajā ar paziņojumu “Kopīgā apņemšanās nodarbinātībai”, kurā tika ierosināti papildu pasākumi, kas veicinātu darba vietu veidošanu un mazinātu krīzes ietekmi darba tirgū.Spiediens uz valstu finanšu resursiem palielinās un liek veikt turpmākus pasākumus tā mazināšanai, efektīvāk izmantojot Kopienas resursus, mobilizējot un ātri apgūstot visus pieejamos resursus krīzes mazināšanai, jo īpaši izmantojot ESF ātras ekonomiskās atveseļošanas pasākumu kopumu, kā norādīts iepriekšminētajā paziņojumā.Ņemot vērā pašreizējo krīzi, īpaši būtiska ir kohēzijas programmu raita īstenošana, jo tās ir spēcīgākais un piemērotākais instruments reālās ekonomikas atbalstam. Ar 2007.–2013. gadam pieejamo 347 miljardu euro finansējumu kohēzijas politika sniedz ievērojamu atbalstu gan budžeta stabilitātei, gan valsts ieguldījumiem Eiropas Savienības dalībvalstīs un to reģionos.Pieredze rāda, ka ir nepieciešams pielikt vairāk pūļu Kopienas resursu pārvaldības veicināšanai, lai paātrinātu resursu nonākšanu pie saņēmējiem, kurus visvairāk skārusi ekonomikas lejupslīde. Decembrī Eiropadome atbalstīja priekšlikumus par procedūru vienkāršošanu un ātrāku Kohēzijas fonda, struktūrfondu finansēto programmu īstenošanu. Šis priekšlikums attiecīgi ietver citus vienkāršošanas elementus, un tā vispārīgais mērķis ir paātrināt līdzfinansētos ieguldījumus dalībvalstīs un reģionos un palielināt finansējuma ietekmi uz ekonomiku kopumā.- Vispārīgais kontekstsPašreizējā krīze spēcīgi ietekmē reālo ekonomiku, jo īpaši saistībā ar grūtībām banku nozarē, stingrāku kreditēšanas politiku, kas varētu samazināt mājsaimniecību patēriņu, kā arī uzņēmumu ieguldījumus, atbalstu inovācijām, tehnoloģisko un rūpniecisko attīstību, negatīvi ietekmējot IKP izaugsmi un nodarbinātību.Krīze arī negatīvi ietekmē dalībvalstu budžetus, un šā procesa būtisks faktors ir turpmāk aprakstītā bezdarba palielināšanās. No vienas puses, to personu skaita pieaugums, kurām ir tiesības saņemt pabalstus, var automātiski radīt slodzi budžeta resursiem. Vienlaikus pieaug nepieciešamība īstenot aktīvus darba tirgus pasākumus, lai saglabātu darbavietas cilvēkiem vai palīdzētu viņiem atgriezties darbā. Ņemot vērā vispārējos budžeta ierobežojumus, dalībvalstīs var rasties nopietnas naudas plūsmas grūtības attiecībā uz valsts finansējuma avotiem, lai īstenotu aktīvus darba tirgus pasākumus. Tā rezultātā laikā, kad šie pasākumi ir aizvien vairāk nepieciešami, to īstenošana var aizkavēties, kaitējot iedzīvotāju interesēm.Komisijas jaunākajās ekonomikas prognozēs ir paredzēta Eiropas Savienības izaugsmes ievērojama samazināšanās; 2008. gadā šis rādītājs nokritīsies līdz 1,4 % (jeb puse no 2007. gada rādītāja), 2009. gadā tas būs 0,2 % un 2010. gadā ― 1,1 %. Šīs negatīvās ekonomikas perspektīvas, iespējams, atstās ietekmi uz valsts finansēm. Ja politika paliks nemainīga, budžeta deficīts varētu pieaugt un 2010. gadā sasniegt 2,6 % no IKP salīdzinājumā ar 2007. gada rādītāju, kad tas bija mazāk par 1 %. Tomēr grūti sniegt ticamas prognozes par valsts finansēm un īpaši attiecībā uz valsts parādu, jo nav zināms, kādas sekas uz budžetu atstās ārkārtas pasākumi, ko valdības jau ir pieņēmušas.Tieši saistībā ar iepriekšminēto Komisija piedalījās uzsāktajās debatēs, kas šobrīd norisinās Eiropas Savienībā un ar starptautiskajiem partneriem, par to, kā vislabāk reaģēt uz pašreizējo finanšu krīzi un tās sociālekonomiskajām sekām. Komisija, jo īpaši saistībā ar savu ekonomiskās atveseļošanas pasākumu kopumu, 2008. gada decembrī ierosināja vairākas regulējuma izmaiņas, lai vienkāršotu Kohēzijas politikas īstenošanas noteikumus un palielinātu priekšfinansējumu (avansa maksājumus) ERAF un ESF programmām. Papildu avansa maksājumi 2009. gadā nodrošināja tūlītēju skaidras naudas ieguldījumu 6,25 miljardu euro apmērā priekšfinansējuma nodrošināšanai atbilstoši finanšu paketei, kas 2007.–2013. gada periodam saskaņota ar katru dalībvalsti. Šie grozījumi paredz, ka kopējā papildu avansa maksājumu summa 2009. gadā sasniegs 11,25 miljardus euro. Komisijas priekšlikumu pieņēma 2009. gada maijā, un pašreiz visi avansa maksājumi dalībvalstīm ir izmaksāti. Komisija atkārtoti mudināja dalībvalstis pārskaitīt papildu avansa maksājumus iestādēm, kas ir iesaistītas projektu vadībā, lai ātrāk saņemtu atmaksu par izdevumiem kohēzijas politikas projektos.- Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomāSmagās sekas, kas skar Eiropas ekonomiku, mazina izaugsmes perspektīvas vidējā termiņā un palēnina faktisko izaugsmi 2009. un 2010. gadā. Saskaņā ar jaunākajām pieejamajām prognozēm vairāku valstu ekonomika piedzīvo lejupslīdi. Šīs negatīvās ekonomikas perspektīvas ļoti nelabvēlīgi ietekmē dalībvalstu finanses. Turklāt pastāv risks, ka tiks ievērojami apgrūtināta kohēzijas politikas īstenošanas nosacījumu izpilde, kas paredz valsts līdzfinansējumu, lai mobilizētu struktūrfondus.Papildus tam jaunākie dati par 2009. gada pirmajiem mēnešiem liecina, ka ES darba tirgus uz pašreizējo ekonomikas lejupslīdi tagad reaģē daudz spēcīgāk, nekā tika prognozēts; uzņēmumi ziņo par darba vietu skaita samazināšanu ievērojamā apmērā dažādās nozarēs, uzņēmējdarbība un patērētāju uzticēšanās turpina samazināties. Vairāk nekā 20 miljoni eiropiešu ir bezdarbnieki, kas ir par 4 miljoniem vairāk nekā pirms gada, un šī tendence joprojām pieaug.Lai paātrinātu turpmāku programmas īstenošanu un palīdzētu iepriekš minēto grūtību pārvarēšanā, ir ierosināts papildu pasākums, lai mazinātu pašreizējo spiedienu un ļautu pēc iespējas labāk izmantot Kopienas līdzekļus, kas jo īpaši paredzēti krīzes seku novēršanas darbībām, kurām pievienotā vērtība attiecībā uz iedzīvotājiem, īpaši bezdarbniekiem un tiem, kuriem ir risks par tādiem kļūt, ir visaugstākā. Šim pasākumam būs vajadzīgi grozījumi Padomes Regulā Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgos noteikumus Kohēzijas politikai, ieskaitot paziņojumā “Kopīgā apņemšanās nodarbinātībai” ierosināto pagaidu grozījumu veidos, kā aprēķina starpposma maksājumus Eiropas Sociālā fonda līdzfinansētajās programmās. Tas paredz dalībvalstīm pagaidu iespēju 2009. un 2010. gadā pieprasīt no Komisijas atmaksu 100 % apmērā, ja pastāv nopietnas naudas plūsmas grūtības darba tirgus pasākumu finansēšanai, kas nepieciešami krīzes seku novēršanai un kas atbilst ESF prasībām; tādējādi nav nepieciešams nodrošināt valsts līdzfinansējumu šā perioda laikā . Mērķis ir palielināt ESF efektivitāti, kam piešķirta nozīmīga loma saistībā ar iepriekš minēto paziņojumu, ieviešot aktīvus darba tirgus pasākumus, piemēram, mācības, saīsināta darba laika piemērošanu, pārstrukturēšanas prognozēšanu un vadību, prasmju uzlabošanu, kā arī augstas kvalitātes mācekļu vietu nodrošināšanu jauniešiem līdz 2010. gada beigām. Šo priekšlikumu iesniedz kopā ar virkni vienkāršošanas pasākumu, kas arī paredz grozījumus minētajā Padomes regulā.- Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiemNepiemēro.2. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS- Apspriešanās ar ieinteresētajām personāmIerosinātos pasākumus, jo īpaši ar vienkāršošanu saistītos, pārrunu gaitā izstrādāja īpaša 2008. gadā izveidota darba grupa, kas ietver dalībvalstu ieinteresētās personas. Arī Eiropas Parlaments un Eiropas Revīzijas palāta vairākkārt pauda vēlmi vienkāršot noteikumus par fondiem.- Ekspertu pakalpojumu iepirkums un izmantošanaĀrēju ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.- Ietekmes analīzeAr šo priekšlikumu tiek pabeigta virkne reglamentējošu un nereglamentējošu pielāgojumu, kuru mērķis ir veicināt kohēzijas programmu faktisku īstenošanu.Priekšlikums par to, ka dalībvalstīm ESF līdzfinansētu darbības programmu gadījumā tā vietā, lai piemērotu darbības programmās noteiktās atmaksas likmes, sniedz iespēju saņemt starpposma maksājumu pieprasījumu atlīdzinājumu 100 % apmērā noteiktā laika periodā (līdz 2010. gada beigām), nodrošinās, ka visus apliecinātos 2009. un 2010. gada izdevumus varēs atmaksāt, neradot iztrūkumu valsts budžetā, bet pilnībā ņemot vērā valsts saistības attiecībā uz līdzfinansējumu visā programmu darbības laikā . Atmaksu 100 % apmērā veiks, ņemot vērā faktisko īstenošanu 2009. un 2010. gadā. Atmaksas pagaidu palielinājums nemainīs finanšu shēmu, kas Padomē apspriesta 2005. gada decembrī.Turpmākā kohēzijas politiku reglamentējošo noteikumu vienkāršošana un precizēšana nenoliedzami atstās pozitīvu ietekmi uz programmas īstenošanas gaitu, jo īpaši nodrošinot skaidrākus un mazāk birokrātiskus noteikumus valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm, kas padarīs programmas elastīgākas jaunu problēmu risināšanā.3. PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI- Ierosināto pasākumu kopsavilkumsIerosinātos grozījumus var iedalīt šādās divās grupās.1. Grozījums attiecībā uz finanšu pārvaldības noteikumiem, lai paātrinātu ESF līdzfinansēto programmu faktisko īstenošanu. Grozījums attiecas uz turpmāk tekstā izklāstīto.2. 77. pantā ierosinātā grozījuma par starpposma maksājumu aprēķinu ESF līdzfinansētās darbības programmās mērķis ir veicināt un paātrināt krīzes pārvarēšanas pasākumu faktisko īstenošanu un sekmēt atbalsta sniegšanu iedzīvotājiem, īpaši bezdarbniekiem un tiem, kuriem ir risks par tādiem kļūt. Tas paredz, ka līdz 2010. gada beigām, tas ir, laika posmā, kad ekonomikas lejupslīdes dēļ valsts resursi var būt ļoti ierobežoti, prioritārajos virzienos starpposma maksājumu pieprasījumu summu var atmaksāt 100 % apmērā no valsts ieguldījuma, ja dalībvalsts vēlas izmantot šo iespēju. Tādējādi, aprēķinot 95 % robežvērtību un slēdzot programmu, tiks ņemta vērā katrā programmā šādi izmaksātā papildu summa. Tādā veidā atkāpe nerada izmaiņas valsts līdzfinansējuma saistībās, kas attiecas uz darbības programmām visā plānošanas periodā kopumā, kā arī nerada izmaiņas finansēšanas perioda finanšu shēmā. Ņemot vērā vajadzību atrast līdzsvaru starp Kopienas budžeta ierobežojumiem un nepieciešamību novirzīt finansējumu iedzīvotājiem, kurus krīze skārusi vissmagāk, ierosina, ka šis noteikums attiecas tikai uz ESF līdzfinansētajām darbības programmām, īpaši tām, kas ietver krīzes pārvarēšanas pasākumus. Būtībā ESF ir Eiropas galvenais instruments ieguldījumu veikšanai iedzīvotāju interesēs un krīzes seku novēršanai nodarbinātības jomā — katru gadu aptuveni 9 miljoni iedzīvotāju saņem tiešu atbalstu no ESF resursiem. Šis atbalsts ir pilnībā paredzēts Lisabonas stratēģijas un Eiropas nodarbinātības stratēģijas īstenošanai.3. Grozījumi, kas saistīti ar programmu īstenošanu, lai paātrinātu, vienkāršotu un precizētu noteikumus, kas reglamentē kohēzijas politiku. Grozījumi attiecas uz šādiem turpmāk minētajiem noteikumiem.4. 39.–41. pantā ierosinātie grozījumi ir divkārši. Ņemot vērā fondu īpašos noteikumus, ERAF un KF, kā arī ERAF konverģences, reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības jomā noteiktie mērķi ietver dažādas definīcijas attiecībā uz to, kas ir “vides” un “citu” projektu sastāvdaļas[1]. Tādējādi 39. pantā paredzētās divējādās robežvērtības ir strīdīgas ― atkarībā no fonda un mērķa uz vienu un to pašu projektu attiecas dažādas robežvērtības. Tāpēc ir ierosināts 39. pantā ietvert vienotu robežvērtību 50 miljonu euro apmērā, kas piemērojama visiem lielajiem projektiem. Tomēr, ņemot vērā nozīmi, kāda ir Kopienas ieguldījumiem vides jomā, Komisija prasīs, lai dalībvalstis 1) visiem ieguldījumiem nodrošinātu atbilstošu uzraudzību, ieskaitot tos, kas nesasniedz regulā paredzēto robežvērtību, un 2) informētu Komisiju par īstenošanas gaitu, iesniedzot darbības programmu gada ziņojumus.5. 39., 40. pantā un 41. panta 1. un 2. punktā noteiktais otrais grozījums paredz iespēju, ka vienu lielo projektu var līdzfinansēt no vienas vai vairākām programmām. Tas īpaši attiecas uz valsts mēroga vai Kopienas nozīmes projektiem, kuri aptver vairākus reģionus un kuri, šādai iespējai nepastāvot, būtu mākslīgi jāsadala daudzos projektos.6. 44. pantā ierosinātais grozījums atspoguļo īpašo uzmanību, kas Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānā tiek pievērsta energoefektivitātes palielināšanas un atjaunojamās enerģijas izmantošanas izdevumu veicināšanai Eiropas Savienībā. Šo darbību atbalstam papildus jau esošajiem finansēšanas vadības instrumentiem citās jomās grozījums paredz iespēju izveidot īpaši paredzētus finansēšanas vadības instrumentus šādām darbībām.7. 48. pantā ierosinātais grozījums precizē dokumenta veidu un informācijas minimumu, kas jāiesniedz saistībā ar darbības programmu grozīšanu, lai izvairītos no nepieciešamības veikt izvērtēšanu gadījumos, kad ir tādi apstākļi, kas padara to neiespējamu.8. 55. pantā ierosinātie grozījumi par projektiem, kas rada ieņēmumus, paredz vienkāršot ieņēmumu uzraudzību un iekļaut to programmu vispārējās dzīves ciklā. Tādējādi ieņēmumu uzraudzības pasākumu ilgums nepārsniedz programmas slēgšanas dokumentu iesniegšanas dienu. No vienas puses, tas novērš situāciju, kad šādi ieņēmumi jāuzrauga gadiem ilgi pēc programmas slēgšanas, tādējādi ievērojami samazinot administratīvo slogu dalībvalstu un Komisijas iestādēm. No otras puses, tas nodrošina, ka naudas līdzekļi, kas atmaksāti programmā tāpēc, ka ieņēmumi bijuši augstāki, nekā paredzēts, netiek pazaudēti pavisam un tos var atkal izmantot programmā. Turklāt, ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principus un piemērojamos valsts noteikumus, tiek atgādināts, ka visos gadījumos, kad ieņēmumi radušies darbības rezultātā, tie jāņem vērā, aprēķinot valsts ieguldījumu.9. 56. panta 3. punktā ierosinātā grozījuma mērķis ir precizēt, ka tikai tad, ja, grozot darbības programmu, pievieno jaunu izdevumu kategoriju, šai jaunajai izdevumu kategorijai ir jāpiemēro cita atbilstības diena, turpretim jaunu izdevumu veidu, kas ietilpst jau atbilstīgajā kategorijā, var pievienot jebkurā brīdī, neveicot tūlītējus grozījumus programmā.10. 57. pantā ierosinātais grozījums precizē šā panta piemērošanas jomu attiecībā uz darbību ilgumu. Pašreizējā redakcijā 57. panta 1. punkta beigās b) apakšpunktā nosaka tikai to, ka tas attiecas uz infrastruktūru un ražošanas darbībām. Tiek ierosināts šo jaunāko darbības jomas specifikāciju iekļaut šā punkta pirmajā daļā. Otrkārt, saistībā ar ESF tiek ierosināts noteikumos par darbībām, kas ietilpst paredzētajos noteikumos par valsts atbalstu, paredzēt ierobežojošu pienākumu saglabāt ieguldījumu vai izveidotās darba vietas laika posmā, kas paredzēts piemērojamajos noteikumos par valsts atbalstu. Turklāt tiek ierosināts nepiemērot šo noteikumu neļaunprātīgas maksātnespējas gadījumos. Tādējādi no šā panta darbības jomas izslēdz darbības, kuru ilgumu vadošā iestāde vai saņēmējs nevar pamatoti garantēt.11. 67. pants ir jāgroza, lai precizētu un vienkāršotu informāciju, kas nepieciešama gada ziņojumos par darbības programmu finanšu īstenošanu. Priekšlikums ierosina apvienot gada ziņojumā par darbības programmas īstenošanu nepieciešamo informāciju ar maksājuma pieprasījumos sniedzamo informāciju, kā arī nodrošināt, lai finansiālo informāciju varētu salīdzināt ar informāciju par programmas faktisko progresu. Tas vadošajām iestādēm, starpniekinstitūcijām un galīgajiem saņēmējiem samazina ziņojumu sniegšanas apjomu un Komisiju nodrošina ar kopumā labāk salīdzināmiem datiem par programmas īstenošanu.12. 78. panta 2. punkta a) apakšpunktā ierosinātais grozījums precizē, ka saistībā ar avansa maksājumiem par valsts atbalstu pieļaujamās garantijas ietver banku vai citu finanšu iestāžu garantijas, kā arī instrumentus, ko šim mērķim nodrošina valsts iestādes un pašas dalībvalstis. Līdz ar to labāk tiek ņemti vērā dažādie izmantotie garantiju instrumenti un dažādas institucionālās struktūras dalībvalstīs.13. 78. panta 6. un 7. punktā ierosinātais grozījums izriet no iepriekš minētā 44. panta grozījuma par finansēšanas vadības instrumentu iekļaušanu attiecībā uz energoefektivitāti un atjaunojamo enerģiju. Papildus tam 6. punkta d) apakšpunkta grozījums ļaus uzskatīt vadības izmaksas par atbilstīgajiem izdevumiem. Tas labāk atbildīs realitātei, jo finansēšanas vadības instrumentos vadības izmaksas parasti ir daļa no līgumā paredzētajiem atbilstīgajiem izdevumiem.14. 88. pants attiecas uz programmu daļējo slēgšanu, kas pati par sevi ir instruments ar potenciālu ievērojami samazināt administratīvo slogu vadošajām iestādēm, starpniekiem un galīgajiem saņēmējiem, samazinot dokumentu glabāšanas laiku. Tomēr dalībvalstīm pašreiz nav pietiekamas motivācijas izmantot daļējo slēgšanu ― patlaban jebkurām finanšu korekcijām attiecībā uz daļējās slēgšanas darbībām ir jābūt neto korekcijām, kas nozīmē, ka summa programmai tiek zaudēta. Tas ir pavisam loģiski gadījumā, kad korekcijas jāveic Komisijas, OLAF vai Revīzijas palātas revīzijas rezultātā, ņemot vērā, ka daļējā slēgšanā iekļautajām darbībām ir jābūt pilnīgi likumīgām un pareizām. Tomēr, ja dalībvalstis atrod neatbilstības, daudz atbilstošāka pieeja (kas arī nodrošinātu motivāciju sistēmas izmantošanai) būtu atļaut dalībvalstīm atkārtoti izmantot to koriģētās summas attiecībā uz daļējā slēgšanā iekļautajām darbībām. Pašreizējā situācija netiktu mainīta attiecībā uz gadījumiem, kad neatbilstību atrod ES iestāde.15. 94. pantā ierosinātais grozījums paredz nodrošināt vairāk elastības saistību atcelšanas aprēķinā lielo projektu gadījumā. Tā vietā, lai aprēķinātu saistību atcelšanas periodu no dienas, kad Komisija pieņēmusi lēmumu par lielo projektu, priekšlikums paredz piemērot automātisku saistību atcelšanu lielajiem projektiem no dienas, kad Komisijai iesniegts visām regulas prasībām atbilstošs lielā projekta pieteikums.16. Juridiskais pamatsPadomes 2006. gada 11. jūlija Regulā (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, noteikti kopīgi noteikumi, kurus piemēro šiem trīs fondiem. Pamatojoties uz dalītas vadības principu, ko īsteno Eiropas Komisija un dalībvalstis, ar šo regulu ievieš jaunu plānošanas procesu, kā arī jaunus projektu vadības noteikumus, tostarp finanšu pārvaldībai, uzraudzībai, finanšu kontrolei un izvērtēšanai.- Subsidiaritātes principsPriekšlikums atbilst subsidiaritātes principam, ciktāl tā mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm mazināt pašreizējās krīzes negatīvās sekas, īstenojot pārmaiņas, kas stiprina dalībvalstu nozīmi kopīgā fondu pārvaldībā.- Proporcionalitātes principsPriekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu turpmāk minēto iemeslu dēļ.Ierosinātā grozījuma par finanšu pārvaldības noteikumiem mērķis pēc būtības ir veicināt ESF ieguldījumu krīzes seku novēršanas līdzekļos un tādējādi ir pamatā Eiropas ekonomikas atveseļošanai, nemainot kohēzijas politikas finanšu pārvaldību reglamentējošos principus. Starpposma maksājumu atmaksai 100 % apmērā jānosaka laika ierobežojums, ņemot vērā pieņēmumu, ka krīzes kulminācija beigsies 2010. gada beigās.Lai dalībvalstis varētu izmantot vienkāršoto pasākumu priekšrocības visa plānošanas perioda laikā, ir daži noteikumi jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku. Ņemot vērā, ka grozītā Regula Nr. 1080/2006[2] nosaka par atbilstīgiem energoefektivitātes palielināšanas un atjaunojamās enerģijas izmantošanas izdevumus esošajiem mājokļiem visās dalībvalstīs, ir jāpiemēro grozījumi 44. pantā un 78. panta 6. punktā, sākot ar regulas spēkā stāšanās dienu. Citi pasākumi jāpiemēro, sākot ar dienu, kas ir pēc publicēšanas dienas Oficiālajā Vēstnesī , ņemot vērā to būtisko nozīmi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanā dalībvalstīs.- Juridisko instrumentu izvēleIerosinātais juridiskais instruments: regula.Citi līdzekļi nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ.Komisija ir izskatījusi visas tiesiskā regulējuma piedāvātās iespējas paātrināt ieguldījumu projektu īstenošanu, lai veicinātu dalībvalstu ekonomiku un palīdzētu iedzīvotājiem, un reizē samazināt administratīvo slogu saņēmējiem. Līdz ar jaunākajiem grozījumiem vispārējā regulā un regulās par konkrētiem fondiem un nereglamentējošiem grozījumiem, kas ietverti 2008. gada 26. novembra un 2009. gada 3. jūnija paziņojumā, Komisija, ņemot vērā līdzšinējo pieredzi, uzskata par nepieciešamu ierosināt turpmākus grozījumus vispārējā regulā. Šīs pārskatīšanas mērķis ir atvieglot Kopienas līdzekļu piešķiršanu projektu uzsākšanai, tādējādi paātrinot šo projektu īstenošanu un šo ieguldījumu ietekmi uz reālo ekonomiku.4. IETEKME UZ BUDžETUSaistību apropriācijas netiek ietekmētas, jo nav ierosināti grozījumi attiecībā uz ESF finansējuma maksimālo summu, kas paredzēta darbības programmām plānošanas periodā no 2007. līdz 2013. gadam.Ja dalībvalstis nolems 2009. un 2010. gadā izmantot iespēju pieprasīt atmaksu 100 % apmērā, tas ietekmēs maksājumu apropriācijas.2009. gada budžetā pieejamo maksājumu apropriāciju un dalībvalstu paredzamo maksājumu analīze, kā arī 2010. gada budžeta projekts liecina, ka papildu maksājumu apropriāciju maksimālā summa, kas jāizmaksā 2009. un 2010. gadā ESF programmās, ja izvēlas atmaksas iespēju 100 % apmērā, būs apmēram 6,6 miljardi euro. Vēlāk plānošanas perioda laikā to kompensēs mazāka nepieciešamība pēc maksājumu apropriācijām.Komisija izveidos uzraudzības instrumentu Eiropas Sociālā fonda papildu maksājumu apropriāciju izmantošanas ciešai pārraudzībai. Maksājumu pieprasījumiem, kas tiks iesniegti no 2011. gada 1. janvāra, tiks piemērota parastā, programmas lēmumā paredzētā līdzfinansējuma likme.Komisija uzskata, ka īstenošanas vienkāršošanai ierosinātie pasākumi var ievērojami paātrināt faktisko izdevumu tempu un attiecīgi paātrināt starpposma maksājumu iesniegšanu Komisijai.2009/0107 (AVC)PriekšlikumsPADOMES REGULAar ko groza Regulu (EK) Nr. 1083/2006 par vispārīgiem noteikumiem par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu attiecībā uz dažu prasību vienkāršošanu un attiecībā uz dažiem noteikumiem par finanšu pārvaldībuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 161. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu,tā kā:17. Pašreizējā finanšu un ekonomiskā krīze ir radījusi Kopienai ievērojamas problēmas. Kaut arī ir jau veikti nozīmīgi pasākumi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanai, tostarp grozījumi tiesību aktos, tikai tagad sāk plaši izpausties finanšu krīzes faktiskā ietekme uz reālo ekonomiku, darba tirgu un iedzīvotājiem. Spiediens uz valstu finanšu resursiem palielinās un liek veikt turpmākus pasākumus tā mazināšanai, maksimāli un optimāli izmantojot Kopienas finansējumu.18. Lai uzlabotu Kopienas finansējuma pārvaldību, palīdzētu paātrināt ieguldījumus dalībvalstīs un reģionos un palielinātu finansējuma ietekmi uz ekonomiku, ir nepieciešams turpināt vienkāršot noteikumus, kas reglamentē kohēzijas politiku.19. Ņemot vērā atšķirības starp fondiem un mērķiem saistībā ar vides definīciju, saskanības un savstarpējas atbilstības iemeslu dēļ lielā projekta definīcijā ir lietderīgi izmantot tikai vienu robežvērtību. Ņemot vērā ieguldījumu nozīmi vides jomā, ieskaitot tos ieguldījumus, kas nesasniedz šajā regulā noteikto robežvērtību, dalībvalstīm ir jānodrošina visu šo ieguldījumu attiecīga uzraudzība un jāinformē Komisija, tai iesniedzot darbības programmu gada īstenošanas ziņojumus.20. Ir arī jāparedz iespēja, ka lielais projekts attiecas uz vairāk nekā vienu darbības programmu, lai nodrošinātu šāda lielā projekta īstenošanu, ietverot vairākus reģionus un mērķus. Tas jo īpaši attiecas uz valsts mēroga vai Kopienas nozīmes ieguldījumiem.21. Ir jānodrošina finansēšanas vadības instrumentu pieejamība energoefektivitātes un atjaunojamās enerģijas pasākumiem, ņemot vērā šo pasākumu nozīmi Kopienas un valstu prioritātēs.22. Lai veicinātu darbības programmu pielāgošanu ar mērķi reaģēt uz pašreizējo finanšu un ekonomisko krīzi, dalībvalstīm, pamatojot darbības programmu pārskatīšanu, ir jānodrošina nevis izvērtēšana, bet analīze.23. Ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principus un piemērojamos valsts noteikumus, ienākumi, kas iegūti darbības rezultātā, jāņem vērā, aprēķinot valsts ieguldījumu. Tas ir nepieciešams ieņēmumu uzraudzības vienkāršošanai, lai to varētu ietvert kopējā plānošanas ciklā.24. Tiesiskās noteiktības dēļ ir jāprecizē, ka izdevumi ir atbilstīgi, sākot ar dienu, kad Komisijai iesniegts darbības programmas grozījumu pieprasījums, tikai gadījumos, kad tie ietilpst jaunā izdevumu kategorijā, kas pievienota, pārskatot šo darbības programmu.25. Ir jāprecizē noteikumu darbības joma attiecībā uz darbības ilgumu. Jo īpaši ir lietderīgi ierobežot noteikumus attiecībā uz tām ESF līdzfinansētajām darbībām, kurām piemēro noteikumus par valsts atbalstu un paredz pienākumu saglabāt ieguldījumu vai radītās darba vietas. Turklāt ir nepieciešams paredzēt šo noteikumu nepiemērošanu minētajām darbībām, ja pēc pabeigšanas tās ievērojami tiek koriģētas, pārtraucot produktīvo darbību neļaunprātīgas maksātnespējas dēļ.26. Jāprecizē un jāvienkāršo gada ziņojumos nepieciešamā informācija par darbības programmu finansiālo īstenošanu. Tādējādi ir lietderīgi apvienot gada ziņojumā nepieciešamo finansiālo informāciju par darbības programmas īstenošanu ar izdevumu deklarācijā norādīto informāciju un precizēt finanšu rādītāju definīciju.27. Kā norādīts Komisijas 2009. gada 3. jūnija paziņojumā “Kopīgā apņemšanās nodarbinātībai”, lai novērstu naudas plūsmas problēmas, kas rodas dalībvalstīs finansiālo ierobežojumu rezultātā krīzes kulminācijas laikā un paātrinātu aktīvu darba tirgus pasākumu īstenošanu, kuru mērķis ir atbalstīt iedzīvotājus un īpaši bezdarbniekus vai tos, kuriem ir risks kļūt par bezdarbniekiem, ir uz ierobežotu laika periodu jāgroza noteikumi par starpposma maksājumu aprēķinu. Šā iemesla dēļ, nemainot valsts līdzfinansējuma saistības attiecībā uz darbības programmām visā plānošanas periodā, ir lietderīgi, ka Komisija atlīdzina valsts ieguldījuma starpposma maksājumu pieprasījumu summu 100 % apmērā katram prioritārajam virzienam ESF līdzfinansētajās darbības programmās, ja dalībvalstis to pieprasa.28. Lai vienkāršotu avansa maksājumu izmaksu valsts atbalsta saņēmējiem un ierobežotu ar to saistītos finansiālos riskus, no jauna jādefinē pieļaujamo garantiju darbības joma.29. Ir jāvienkāršo prasības par izdevumu deklarācijām attiecībā uz finansēšanas vadības instrumentiem. Jo īpaši pārvaldības maksājumi līdztekus vadības izmaksām jāuzskata par atbilstošajiem izdevumiem.30. Savstarpējās atbilstības dēļ ir atbilstoši, ka dalībvalstis atkārtoti izmanto summas, kas koriģētas daļējā slēgšanā ietilpstošā darbībā, ja dalībvalsts pati konstatējusi neatbilstības.31. Ņemot vērā pieredzi, ir atbilstoši piemērot summu samazināšanu, uz kurām attiecas automātiskā saistību atcelšana, samazinot tās par summām, kas attiecas uz lielo projektu, sākot ar dienu, kad Komisijai iesniegts visām regulas prasībām atbilstošs lielā projekta pieteikums.32. Lai dalībvalstis varētu izmantot vienkāršoto pasākumu priekšrocības visa plānošanas perioda laikā un lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi, ir lietderīgi piemērot grozījumus attiecībā uz 48. panta 3. punktā, 56. panta 2. un 3. punktā, 57. pantā, 78. panta 2. punktā un 78. panta 6. punkta d) apakšpunktā noteikto ar atpakaļejošu spēku.33. Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Regula (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu un ar kuru atceļ Regulu (EK) Nr. 1783/1999[3], tika grozīta ar Regulu (EK) Nr. 397/2009[4], ar kuru ieviesa izdevumu atbilstības noteikumus saistībā ar energoefektivitāti un atjaunojamās enerģijas izmantošanu esošajos mājokļos visās dalībvalstīs. Tādējādi ir lietderīgi piemērot ar energoefektivitāti un atjaunojamās enerģijas izmantošanu saistītos grozījumus, sākot ar Regulas (EK) Nr. 397/2009 spēkā stāšanās dienu.34. Kad Komisijai iesniegts visām regulas prasībām atbilstošs lielā projekta pieteikums, pieteikumā ietvertajām summām jāparedz automātiska saistību atcelšana. Atcelšanu paredz visiem lielo projektu pieteikumiem, kas iesniegti no plānošanas perioda sākuma, un to piemēro ar atpakaļejošu spēku, īpaši ņemot vērā pašreizējo finansiālo krīzi.35. Tā kā nepieredzētā krīze starptautiskajos finanšu tirgos prasa ātru reakciju, lai novērstu tās ietekmi uz ekonomiku kopumā, citiem grozījumiem jāstājas spēkā nākamajā dienā pēc to publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.36. Tāpēc attiecīgi jāgroza Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999[5],IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.1. pantsRegulu (EK) Nr. 1083/2006 groza šādi.1. Regulas 39. pantu aizstāj ar šādu tekstu:“39. pantsSatursKā daļu no darbības programmas vai darbības programmām ERAF un Kohēzijas fonds var finansēt izdevumus saistībā ar darbību, kura ietver virkni būvdarbu, darbību vai pakalpojumu ar mērķi veikt vienotu un noteiktu ekonomisku vai tehnisku uzdevumu un kurai ir skaidri noteikti mērķi, un kuras kopējās izmaksas pārsniedz EUR 25 miljonus (turpmāk — “lielie projekti”).2. Regulas 40. pantu groza šādi:a) ievadteikumu aizstāj ar šādu tekstu:“Par lielajiem projektiem dalībvalsts vai vadošās iestādes Komisijai sniedz šādu informāciju:”b) šā panta d) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu:“d) lielā projekta īstenošanas grafiku un, ja attiecīgās darbības īstenošanas laiks paredzēts ilgāks par plānošanas periodu, stadijas, kurām attiecībā uz 2007.–2013. gada plānošanas periodu lūdz Kopienas līdzfinansējumu;”3. Regulas 41. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādu tekstu:“1. Komisija — vajadzības gadījumā apspriežoties ar ārējiem ekspertiem, tostarp EIB —, ņemot vērā 40. pantā minētos faktorus, izvērtē lielo projektu, tā saderību ar darbības programmas vai programmu prioritātēm, tā ieguldījumu, lai sasniegtu minēto prioritāšu mērķus, un tā saderību ar citām Kopienas politikas jomām.2. Komisija lēmumu pieņem, cik ātri vien iespējams, bet ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc tam, kad dalībvalsts vai vadošā iestāde iesniegusi lielo projektu, ja vien projekts iesniegts saskaņā ar 40. pantu. Ar minēto lēmumu nosaka fizisko objektu, summu, uz kuru attiecas atbilstošās darbības programmas vai programmu prioritārā virziena līdzfinansējuma likme, un gada plānu vai plānus ERAF vai Kohēzijas fonda finanšu ieguldījumam.”4. Regulas 44. pantu groza šādi:a) pirmo daļu aizstāj ar šādu tekstu:“Kā daļu no darbības programmas struktūrfondi var finansēt izdevumus attiecībā uz darbību, kas ietver ieguldījumus, lai atbalstītu:a) finansēšanas vadības instrumentus uzņēmumiem, galvenokārt maziem un vidējiem uzņēmumiem, piemēram, riska kapitāla fondus, garantiju fondus un aizdevumu fondus;b) pilsētu attīstības fondus, proti, fondus, kas iegulda valsts un privātā sektora partnerībās un citos projektos, kas iekļauti integrētā pilsētu ilgtspējīgas attīstības plānā, unc) fondus vai citas stimulēšanas shēmas, kas nodrošina aizdevumus, atmaksājamu ieguldījumu garantijas vai līdzvērtīgus instrumentus energoefektivitātes palielināšanai un atjaunojamās enerģijas izmantošanai ēkās, ieskaitot esošos mājokļus.”b) minētā panta otrās daļas ievadteikumu aizstāj ar šādu tekstu:“Ja šādas darbības organizē ar ieguldījumu fondu starpniecību, proti, ar tādu fondu starpniecību, kas izveidoti, lai ieguldītu vairākos riska kapitāla fondos, garantiju fondos, aizdevumu fondos, pilsētu attīstības fondos, fondos vai citās stimulēšanas shēmās, kas paredz aizdevumus, atmaksājamu ieguldījumu garantijas vai līdzvērtīgus instrumentus energoefektivitātes palielināšanai un atjaunojamās enerģijas izmantošanai ēkās, ieskaitot esošos mājokļus, tad dalībvalsts vai vadošā iestāde tās īsteno, izmantojot vienu vai vairākas no šādām formām:”5. Regulas 48. panta 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu:“3. Plānošanas periodā dalībvalstis veic novērtēšanu, kas saistīta ar darbības programmu uzraudzību, jo īpaši, ja šāda uzraudzība atklāj būtiskas novirzes no sākotnēji noteiktajiem mērķiem. Ja saskaņā ar 33. pantu ir ierosināts pārskatīt darbības programmu, nodrošina pārskatīšanas iemeslu analīzi, tostarp visu īstenošanas grūtību analīzi, un pārskatīšanas paredzamo ietekmi, ieskaitot ietekmi uz darbības programmas stratēģiju. Novērtēšanas vai analīzes rezultātus nosūta darbības programmas uzraudzības komitejai un Komisijai.”6. Regulas 55. panta 3. un 4. punktu aizstāj ar šādu tekstu:“3. Ja objektīvi nav iespējams iepriekš paredzēt ieņēmumus, tad ieņēmumus, kas gūti piecos gados pēc darbības pabeigšanas, atskaita no Komisijai deklarētajiem izdevumiem.4. Ja konstatē, ka darbība ir radījusi neto ieņēmumus, kas nav ņemti vērā atbilstīgi 2. un 3. punktam, šādus neto ieņēmumus sertifikācijas iestāde atskaita, vēlākais, darbības programmas dokumentu iesniegšanas laikā saskaņā ar 89. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Attiecīgi precizē maksājuma pieteikumu par noslēguma maksājumu.”7. Regulas 56. panta 3. punkta otro daļu aizstāj ar šādu tekstu:“Ja, veicot 33. pantā minētos darbības programmas grozījumus, pievieno jaunu izdevumu kategoriju, jebkuri šajā kategorijā ietilpstošie izdevumi ir atbilstīgi no dienas, kad Komisijai iesniegts lūgums grozīt darbības programmu.”8. Regulas 57. pantu aizstāj ar šādu tekstu:a) šā panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu:“1. Dalībvalsts vai vadošā iestāde nodrošina to, ka darbība, kas saistīta ar ieguldījumiem infrastruktūrā vai produktīviem ieguldījumiem, turpina saņemt fondu atbalstu vienīgi tad, ja tajā piecos gados pēc darbības pabeigšanas nav veiktas būtiskas pārmaiņas, ko izraisījušas infrastruktūras atsevišķas daļas īpašumtiesību veida maiņa vai produktīvās darbības pārtraukšana vai pārmaiņas, un kas ietekmē tās būtību vai īstenošanas nosacījumus vai sniedz uzņēmumam vai publiskai struktūrai nepamatotas priekšrocības.Darbības, kas saņem atbalstu no ESF, uzskatāmas par tādām, kas vairs nevar turpināt saņemt šo atbalstu, tikai tad, ja uz tām attiecas saistības par ieguldījuma saglabāšanu saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu Līguma 87. panta nozīmē un ja tajās ir veiktas būtiskas pārmaiņas, ko izraisījusi produktīvās darbības pārtraukšana minētajos noteikumos paredzētajā laika periodā.Dalībvalstis var samazināt pirmajā daļā noteikto termiņu līdz trim gadiem MVU ieguldījuma vai darbavietu saglabāšanas gadījumā.”b) pievieno šādu 5. punktu:“5. 1.–4. punkta nosacījumi neattiecas uz darbībām, kurās ir veiktas būtiskas pārmaiņas, ko izraisījusi produktīvās darbības pārtraukšana neļaunprātīgas maksātnespējas dēļ.”9. Regulas 67. panta 2. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu:“b) kvantitatīvi izteiktus finanšu rādītājus, kas minēti 66. panta 2. punktā un kas izsaka kumulatīvo darbības programmas finansiālo īstenošanu, katram prioritārajam virzienam norādot:i) apstiprināto atbilstīgo izdevumu kopējo summu, ko samaksājuši saņēmēji, un attiecīgo valsts ieguldījumu;ii) apstiprināto atbilstīgo izdevumu daļu, ko samaksājuši saņēmēji, un kopējo programmas finansējumu, ieskaitot Kopienas un attiecīgo valsts finansējumu;Attiecīgos gadījumos informāciju par finansiālo īstenošanu apvidos, kas saņem pārejas posma atbalstu, sniedz atsevišķi par katru darbības programmu;”10. Regulas 77. pantu aizstāj ar šādu tekstu:“ 77. pantsKopīgi noteikumi starpposma maksājumu un noslēguma maksājumu aprēķināšanai1. Starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus aprēķina, līdzfinansējuma likmi, kas noteikta lēmumā par attiecīgo darbības programmu, attiecībā uz katru prioritāro virzienu piemērojot atbilstīgajiem izdevumiem, kas šim prioritārajam virzienam norādīti katrā izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.Tomēr Kopienas ieguldījums ar starpposma maksājumiem un noslēguma maksājumiem nepārsniedz valsts ieguldījumu un fondu atbalsta maksimālo apjomu katram prioritārajam virzienam, kā noteikts Komisijas lēmumā, ar ko apstiprina darbības programmu.2. Atkāpjoties no 1. punkta pirmās daļas, ESF līdzfinansētu darbības programmu gadījumā Komisijas starpposma maksājumus par izdevumu deklarācijām, ko dalībvalstis nosūta līdz 2010. gada 31. decembrim, var, ja dalībvalsts to pieprasa pretkrīzes pasākumu veicināšanai, izmaksāt 100 % apmērā no valsts ieguldījuma katram prioritārajam virzienam, kas sertifikācijas iestādes apstiprinātā izdevumu deklarācijā norādīts konkrētajam prioritārajam virzienam. Ja dalībvalsts izvēlas šo iespēju, Komisija piemēro šo sistēmu attiecībā uz visiem starpposma maksājumu pieprasījumiem, kas nosūtīti līdz 2010. gada 31. decembrim saistībā ar konkrēto darbības programmu.Saskaņā ar pirmo daļu izmaksātās kopējās summas un saskaņā ar 1. punkta pirmo daļu aprēķinātās summas starpība nav jāņem vērā, aprēķinot starpposma maksājumus izdevumu deklarācijās, kas nosūtītas pēc 2010. gada 31. decembra. Tomēr šī starpība jāņem vērā saistībā ar 79. panta 1. punktā paredzēto noteikumu, kā arī aprēķinot noslēguma maksājumu.”11. Regulas 78. pantu groza šādi:a) šā panta 2. punktu groza šādi:i) šā punkta panta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu:“a) par tiem ir bankas vai citas tādas finanšu iestādes garantijai, kas izveidota kādā dalībvalstī;”ii) pievieno šādu punktu:“instrumentu, ko valsts iestāde vai pati dalībvalsts sniegusi kā garantiju, uzskata par līdzvērtīgu a) apakšpunkta pirmajā daļā minētajai garantijai.”b) šā panta 6. punktu groza šādi:i) šā punkta d) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu:“d) atbilstīgās vadības izmaksas vai maksājumi un”ii) pievieno šādu e) apakšpunktu:“e) visi atmaksājamu ieguldījumu aizdevumi vai garantijas no fondiem vai citām stimulēšanas shēmām, kas izsniedz aizdevumus, atmaksājamu ieguldījumu garantijas vai līdzvērtīgi instrumenti energoefektivitātes palielināšanai un atjaunojamās enerģijas izmantošanai ēkās, ieskaitot esošos mājokļus.”c) šā panta 7. punktu aizstāj ar šādu tekstu:“7. Procentus, kas 44. pantā minētajos fondos uzkrājušies sakarā ar maksājumiem no darbības programmām, izmanto, lai finansētu pilsētu attīstības projektus, ja attiecīgie fondi ir pilsētu attīstības fondi, vai finansēšanas vadības instrumentus maziem un vidējiem uzņēmumiem vai energoefektivitātes palielināšanai un atjaunojamās enerģijas izmantošanai ēkās, ieskaitot esošos mājokļus, ja tie ir fondi vai citas stimulēšanas shēmas, kas paredz aizdevumus, atmaksājamu ieguldījumu garantijas vai līdzvērtīgus instrumentusResursus, ko attiecībā uz darbību atgriež no 44. pantā definēto fondu veiktajiem ieguldījumiem vai kas palikuši pāri pēc tam, kad nokārtotas visas garantijas, attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes atkārtoti izmanto pilsētu attīstības projektu vai mazo un vidējo uzņēmumu labā vai energoefektivitātes palielināšanai un atjaunojamās enerģijas izmantošanai ēkās, ieskaitot esošos mājokļus.”12. Regulas 88. panta 3. punktā iekļauj šādu daļu:“Tomēr gadījumos, kad neatbilstības darbībās, uz kurām attiecas daļējās slēgšanas deklarācija, ir konstatētas dalībvalstu pārbaužu gaitā, piemēro 98. panta 2. un 3. punktu. Izdevumu deklarāciju, kas minēta a) apakšpunkta 2. daļā, attiecīgi koriģē.”13. Regulas 94. panta 1. punktu groza šādi:“Kad dalībvalsts iesniedz 40. pantā noteiktajām prasībām atbilstošu lielā projekta pieteikumu, no summām, uz kurām iespējami var attiekties saistību automātiskā atcelšana, atskaita ikgadējās summas, uz kurām attiecas šādi lielie projekti.Ja Komisija pieņem lēmumu apstiprināt lielo projektu vai atbalsta shēmu, no summām, uz kurām iespējami var attiekties automātiskā saistību atcelšana, atskaita ikgadējās summas, uz kurām attiecas šādi lielie projekti vai atbalsta shēmas.”2. pantsŠī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.Tomēr 1. panta 5. un 7. punktu piemēro no 2006. gada 1. augusta, 1. panta 8. punktu, 11. punkta a) apakšpunktu un 11. punkta b) apakšpunkta i) daļu un 13. punktu piemēro no 2007. gada 1. janvāra un 1. panta 4. punktu, 11. punkta b) apakšpunkta ii) daļu un 11. punkta c) apakšpunktu piemēro no 2009. gada 10. jūnija.Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.Briselē, [...]Padomes vārdā ―priekšsēdētājsTIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATSPRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMS :Priekšlikums PADOMES REGULA (EK) Nr. .../2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1083/2006 par vispārīgiem noteikumiem par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu attiecībā uz dažu prasību vienkāršošanu un attiecībā uz dažiem noteikumiem par finanšu pārvaldībuABM/ABBAttiecīgās politikas jomas un saistītā(-s) darbība(-s):Reģionālā politika; ABB darbība 13.03.Nodarbinātība un sociālās lietas; ABB darbība 04.02.BUDŽETA POZĪCIJASBudžeta pozīcijas (darbības pozīcijas un atbilstīgās tehniskā un administratīvā atbalsta pozīcijas ( ex BA pozīcijas)):Jaunā ierosinātā rīcība 2009. un 2010. gadā tiks īstenota, pamatojoties uz šādām budžeta pozīcijām:- 04.0217 Konverģence (ESF)- 04.0219 Reģionālā konkurētspēja un nodarbinātība (ESF)Darbības un finansiālās ietekmes ilgums:Lai stimulētu kohēzijas programmu īstenošanu, tiek ierosināts veikt turpmāku procedūru vienkāršošanu, ļaujot pēc iespējas vairāk izmantot Kopienas finansējumu un vienlaicīgi ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principu.No ierosināto pasākumu virknes budžeta resursus tieši ietekmēs starpposma maksājumu pieprasījumu atmaksāšana 100 % apmērā tā vietā, lai piemērotu (zemākas) darbības programmās noteiktās atmaksas likmes, ierobežotā laika periodā (līdz 2010. gada beigām) ESF programmās.Šis pasākums finansiāli ietekmēs 2009. un 2010. gada budžetu, jo tam būs nepieciešamas papildu maksājumu apropriācijas. Naudas plūsmas palielināšanās, paaugstinot atmaksas likmes, palīdzēs ātrāk saņemt atmaksu par izdevumiem projektos, kuru mērķis ir novērst krīzes sekas un palīdzēt tiem iedzīvotājiem, kurus visā Eiropas Savienībā krīze skārusi vissmagāk.2009. gada budžetā pieejamo maksājumu apropriāciju analīze un 2010. gada budžeta projekts liecina, ka papildu maksājumu apropriācijas, kas jāizmaksā 2009. un 2010. gadā ESF programmās, izvēloties atmaksas iespēju 100 % apmērā, kopumā būs apmēram 6,6 miljardi euro.Budžeta informācijaBudžeta pozīcija | Izdevumu veids | Jauns | EBTA iemaksa | Kandidātvalstu iemaksas | Finanšu plāna pozīcija |04.0217 | Fakult. | Dif. | NĒ | NĒ | NĒ | Nr. 1b |04.0219 | Fakult. | Dif. | NĒ | NĒ | NĒ | Nr. 1b |RESURSU KOPSAVILKUMSFinanšu resursiSaistību apropriāciju (SA) un maksājumu apropriāciju (MA) kopsavilkumsŠīs tabulas parāda ierosināto pasākumu paredzamo ietekmi 2009. un 2010. gadā. miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Izdevumu veids | Iedaļa Nr. | Gads n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 un turpmākie gadi | Kopā |Darbības izdevumi[6] |Saistību apropriācijas (SA) | 8.1 | a | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Maksājumu apropriācijas (MA) | b | 2,500 | 4,100 | n.p. | n.p. | n.p. | -6,600 | 0,000 |Pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi[7] |Tehniskais un administratīvais atbalsts (nedif.) | 8.2.4 | c | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |PAMATSUMMAS KOPAPJOMS |Saistību apropriācijas (SA) | a+c | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Maksājumu apropriācijas (MA) | b+c | 2,500 | 4,100 | n.p. | n.p. | n.p. | -6,600 | 0,000 |Pamatsummā neietvertie administratīvie izdevumi[8] |Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (nedif.) | 8.2.5 | d | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Pamatsummā neietvertās administratīvās izmaksas, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (nedif.) | 8.2.6 | e | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Kopējās orientējošās intervences izmaksasKOPĀ — SA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | a+c+d+e | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |KOPĀ — MA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | b+c+d+e | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Ziņas par līdzfinansējumumiljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Līdzfinansētājs | Gads n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 un turpmākie gadi | Kopā |........................ | f | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |KOPĀ — SA, ieskaitot līdzfinansējumu | a+c+d+e+f | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Saderība ar finanšu plānojumu( Priekšlikums ir saderīgs ar pašreizējo finanšu plānojumu( Pieņemot priekšlikumu, jāpārplāno attiecīgā pozīcija finanšu plānā( Pieņemot priekšlikumu, var būt jāpiemēro Iestāžu nolīguma noteikumi[9] (par elastības fondu vai finanšu plāna pārskatīšanu)Finansiālā ietekme uz ieņēmumiem( Priekšlikums finansiāli neietekmē ieņēmumus( Priekšlikumam ir finansiāla ietekme uz ieņēmumiem, un tā ir šāda:NB! Visas ziņas un apsvērumi par ietekmes aprēķināšanas metodi jānorāda atsevišķā pielikumā. |miljonos EUR (1 zīme aiz komata)Pirms darbības [Gads n-1] | Pēc darbības |Kopā — cilvēkresursi | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |RAKSTUROJUMS UN MĒRĶIĪstermiņa vai ilgtermiņa vajadzībasŅemot vērā saistību ar faktiskajiem izdevumiem, kas radušies saņēmējiem, pagaidu atmaksas likme 100 % apmērā palielinās naudas plūsmu uz valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm un saņēmējiem, vienlaicīgi veicinot pasākumus krīzes seku novēršanai un palīdzot iedzīvotājiem, ko krīze skārusi vissmagāk. Starpību, ko iegūst starp kopējo izmaksāto summu saskaņā ar 100 % līdzfinansēšanas noteikumu un summu, ko aprēķina, piemērojot lēmumā par darbības programmu noteikto līdzfinansēšanas likmi, neņems vērā, kad Komisija atgriezīsies pie aprēķina, kam pamatā būs 2011. gada programmā noteiktā līdzfinansējuma likme. Tomēr šī starpība jāņem vērā, aprēķinot noslēguma maksājumu un saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 79. panta 1. punktā paredzētajiem noteikumiem.Pievienotā vērtība, ko rada Kopienas iesaistīšanās, priekšlikuma saskanība ar citiem finanšu instrumentiem un iespējamā sinerģijaLielāks elastīgums un pieejamo līdzekļu palielināšana ļaus nodrošināt, ka pašreizējās ekonomiskās lejupslīdes negatīvajām sekām būs mazāka ietekme uz darbības programmu īstenošanu un ka šīs programmas sekmēs izaugsmi un nodarbinātību.Priekšlikums paaugstināt atmaksas likmes 2009. un 2010. gadā palīdzēs īstenot Eiropas ekonomikas atveseļošanas pasākumu kopuma mērķus, stimulējot ekonomisko izaugsmi, radot darba vietas un veidojot prasmes ES reģionos nākotnē.Priekšlikuma mērķi, sagaidāmie rezultāti un atbilstīgie ABM rādītājiTurpmākā to noteikumu vienkāršošana, kas reglamentē kohēzijas politiku, pozitīvi ietekmēs programmu faktisko īstenošanu. Lielāks elastīgums sniedz vajadzīgās iespējas apmierināt dalībvalstu pašreizējās vajadzības, paredzot lielākas rīcības iespējas.Īstenošanas metode (orientējoši)Norādīt darbības īstenošanai izvēlēto metodi.Pārvalda centralizētiٱ Pārvaldību īsteno tieši, to veic Komisijaٱ Pārvaldību īsteno netieši, atbildību deleģējotٱ izpildaģentūrāmٱ Kopienu izveidotām iestādēm Finanšu regulas 185. panta nozīmēٱ dalībvalstu publiskā sektora iestādēm vai tām struktūrām, kuras pilda publisko pasūtījumuPārvalda dalīti vai decentralizētiٱ kopā ar dalībvalstīmٱ kopā ar trešām valstīmPārvalda kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt)UZRAUDZĪBA UN NOVĒRTĒŠANAUzraudzības sistēmaKomisija izveidos uzraudzības rīku Eiropas Sociālā fonda papildu kredītu izlietošanas ciešai uzraudzībai. Maksājumu pieprasījumiem, kas tiks iesniegti no 2011. gada 1. janvāra, tiks piemērota parastā, programmas lēmumā paredzētā līdzfinansējuma likmeNovērtējumsProvizoriskais novērtējumsŅemot vērā ārkārtas situāciju, kurā ir nepieciešama ātra rīcība, provizoriskais novērtējums nav veikts.Pasākumi, kas veikti pēc starpposma novērtējuma vai retrospektīvā novērtējuma (ņemot vērā līdzšinējo pieredzi)Nepiemēro.Turpmākās vērtēšanas noteikumi un periodiskumsNepiemēro.KRāPšANAS APKAROšANAS PASāKUMINEPIEMĒRO.ZIŅAS PAR RESURSIEMPriekšlikuma mērķi un to sasniegšanas izmaksasSaistību apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)No darbības izrietošie uzdevumiNEPIEMĒRO.Cilvēkresursu plānošana (štatā)(Ja izvēlas vairākas iespējas, jānorāda amata vietu skaits saistībā ar katru no tām.)( Amata vietas, kas patlaban iedalītas programmas pārvaldības vajadzībām, jāaizstāj ar citām vai jāpagarina termiņš, uz kādu tās iedalītas( Amata vietas iedalītas saskaņā ar gada stratēģiskās plānošanas (GSP) un provizoriskā budžeta projekta (PBP) procedūru gadam n( Amata vietas jāpieprasa nākamajā GSP/PBP procedūras ciklā( Amata vietas jāiedala, pārgrupējot resursus attiecīgajā dienestā (iekšējā pārgrupēšana)( Amata vietas nepieciešamas gadā n, bet nav iedalītas saskaņā ar GSP/PBP procedūru attiecīgajam gadamCiti pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi (XX 01 04/05 – administratīvās pārvaldes izdevumi)miljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Budžeta pozīcija (numurs un nosaukums) | Gads n | Gads n+1 | Gads n+2 | Gads n+3 | Gads n+4 | Gads n+5 un turpmākie gadi | KOPĀ |Cita veida tehniskais un administratīvais atbalsts | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |- iekšējais | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |- ārējais | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Tehniskais un administratīvais atbalsts (kopā) | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummāmiljonos EUR (3 zīmes aiz komata)Cilvēkresursu veids | Gads n | Gads n | Gads n | Gads n | Gads n | Gads n un turpmākie gadi |Ierēdņi un pagaidu darbinieki (XX 01 01) | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantam (palīgpersonāls, valsts norīkotie eksperti, līgumpersonāls u. c.) (norādīt budžeta pozīciju) | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Kopā — cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (NAV ietverti pamatsummā) | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Aprēķins — ierēdņi un pagaidu darbiniekiVajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktun.p.Aprēķins — personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantamVajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktun.p.Citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummāmiljonos EUR (3 zīmes aiz komata) |XX 01 02 11 02 – Sanāksmes un konferences | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |XX 01 02 11 03 – Komitejas | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |XX 01 02 11 04 – Pētījumi un konsultēšanās | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |XX 01 02 11 05 – Informācijas sistēmas | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Citi pārvaldības izdevumi (kopā) (XX 01 02 11) | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Citi administratīva rakstura izdevumi (precizēt, norādot budžeta pozīciju) | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Kopā — administratīvie izdevumi, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (NAV ietverti pamatsummā) | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Aprēķins — citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummān.p. [1] Regulas Nr. 1080/2006 par ERAF 4.–5. pants un Regulas Nr. 1084/2006 par KF 2. pants.[2] EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES 2009. gada 6. maija REGULA (EK) Nr. 397/2009, ar ko Regulu (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu groza attiecībā uz mājokļu energoefektivitātes un atjaunojamas enerģijas ieguldījumu atbilstību, OV L 126/3, 21.5.2009.[3] OV L 210, 31.7.2006., 1. lpp.[4] OV L 126, 21.5.2009., 3. lpp.[5] OV L 210, 31.7.2006., 25. lpp.[6] Izdevumi, kas nav ietverti attiecīgās xx. sadaļas xx 01. nodaļā.[7] Izdevumi, kas ietverti xx sadaļas xx 01 04. pantā.[8] Izdevumi, kas ietverti xx 01. nodaļā, izņemot xx 01 04. vai xx 01 05. pantu.[9] Skatīt Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu.[10] Vajadzības gadījumā (ja darbības ilgums pārsniedz 6 gadus) pievienot papildu slejas.


text:
 |
 52013PC0769
 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 vad gäller det tekniska genomförandet av Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar /* COM/2013/0769 final - 2013/0377 (COD) */
 MOTIVERING
 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET
 Dohaändringen
 Vid klimatkonferensen i Doha i december 2012
 antog de 192 parterna i Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention
 om klimatförändringar (nedan kallad konventionen) en ändring av
 protokollet.[1]
 Genom denna ”Dohaändring” inrättas en andra åtagandeperiod enligt
 Kyotoprotokollet, vilken löper från och med den 1 januari 2013 till och med den
 31 december 2020.
 Enligt Dohaändringen åtar sig Europeiska
 unionen, dess medlemsstater och Island att begränsa sina genomsnittliga årliga
 växthusgasutsläpp under åren 2013–2020 till 80 % av sina basårsutsläpp
 (oftast 1990).[2]
 Åtagandet grundar sig på de utsläppsminskningsmål som fastställs i det klimat-
 och energipaket som antogs 2009, särskilt EU:s utsläppshandelssystem och
 ansvarsfördelningsbeslutet.[3]
 Vid beräkningen av åtagandet har hänsyn tagits till skillnaderna i räckvidd
 mellan Europeiska unionens lagstiftning och Kyotoprotokollets andra
 åtagandeperiod.[4]
 Detta tillvägagångssätt är i linje med slutsatserna från rådets möte i mars
 2012, där det angavs att Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands
 gemensamma åtagande bör baseras på klimat- och energipaketet, men också att
 enskilda medlemsstaters skyldigheter att åstadkomma utsläppsminskningar under
 Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod ”inte ska överskrida deras skyldighet
 enligt EU:s lagstiftning”. Europeiska unionens och dess medlemsstaters
 skrivelse från april 2012 om deras åtagande för en andra åtagandeperiod byggde
 på detta tillvägagångssätt.[5]
 Förutom Dohaändringen antogs vid
 klimatkonferensen i Doha ett antal beslut om tekniska frågor gällande
 genomförandet av de omfattande begränsningsåtaganden som anges i Dohaändringen.
 Det rör sig bland annat om beslut om redovisning och administration av Kyotoenheter
 under övergången från den första till den andra åtagandeperioden och för den
 andra åtagandeperioden (besluten 1/CMP.8 och 2/CMP.8).[6] Ytterligare beslut som
 kompletterar genomförandepaketet håller på att utarbetas, och Europeiska
 unionen arbetar för att se till att dessa antas under klimatkonferensen i
 Warszawa i november 2013.
 Gemensamt fullgörande av Europeiska
 unionens, dess medlemsstaters och Islands åtaganden
 Enligt artikel 4 i Kyotoprotokollet får
 parterna gemensamt fullgöra sina respektive åtaganden. Europeiska unionen och
 dess medlemsstater utnyttjade denna möjlighet när de ratificerade
 Kyotoprotokollet 2002 och genomförde den första åtagandeperioden[7]. Under förhandlingarna om
 Dohaändringen klargjorde Europeiska unionen och dess medlemsstater att de
 återigen avsåg att gemensamt fullgöra sina åtaganden för den andra
 åtagandeperioden, denna gång även tillsammans med Island.
 Parter som enats om att gemensamt fullgöra
 sina åtaganden anses var och en ha fullgjort dessa åtaganden om deras gemensamma
 åtagande uppnås (baserat på deras sammanlagda växthusgasutsläpp under
 åtagandeperioden). Om det gemensamma åtagandet inte uppnås hålls dock varje
 part ansvarig för sin utsläppsnivå enligt parternas överenskommelse om
 gemensamt fullgörande. Kyotoprotokollet kräver därför att parterna i en
 överenskommelse om gemensamt fullgörande fastställer och, vid deponeringen av
 godtagandeinstrumenten, meddelar respektive utsläppsnivåer som tilldelats varje
 part i överenskommelsen om gemensamt fullgörande.
 Villkoren för gemensamt fullgörande av
 Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands åtagande fastställs i
 bilaga I till förslaget till rådets beslut om ingående av Dohaändringen av
 Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar,
 och gemensamt fullgörande av åtaganden inom ramen för detta.[8] Villkoren kommer också att
 återfinnas i det bilaterala avtalet med Island, avseende vilket kommissionen i
 juni 2013 föreslog rådet en rekommendation till ett förhandlingsmandat. När man
 enats om dessa villkor, bland annat respektive utsläppsnivåer, måste dessa
 anmälas till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (UNFCCC)
 då Europeiska unionen, dess medlemsstater och Island gemensamt deponerar sina
 godtagandeinstrument för Dohaändringen.
 Redovisning av utsläpp efter 2012
 Under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod
 kommer det existerande omfattande systemet för utsläppsredovisning att
 fortsätta och i viss mån förstärkas, för att säkerställa transparensen när det
 gäller parternas resultat och fullgörande av skyldigheter. Centralt i detta
 system är kravet att varje part med ett åtagande ska beräkna en tilldelad
 mängd. Denna tilldelade mängd motsvarar det antal ton som varje part har rätt
 att släppa ut under åtagandeperioden, uttryckt i koldioxidekvivalenter. Den
 tilldelade mängden utfärdas i form av tilldelade utsläppsenheter (AAU) i varje
 parts nationella register. Enligt den överenskommelse om gemensamt fullgörande
 som fastställs i bilaga II till förslaget till rådets beslut innebär detta att
 Europeiska unionen, dess medlemsstater och Island var för sig ansvarar för att
 i sina nationella register utfärda AAU som motsvarar deras respektive
 tilldelade mängder.
 Utöver AAU kommer de nationella registren
 också att innehålla och redovisa transaktioner av enheter till följd av
 användningen av Kyotoprotokollets flexibla mekanismer. Det rör sig inte bara om
 AAU, utan också om certifierade utsläppsminskningar (CER) för projekt inom
 mekanismen för ren utveckling, utsläppsminskningsenheter (ERU) för projekt som
 bygger på gemensamt genomförande samt sänkkrediter (RMU) för upptag genom
 sänkor. Transaktioner i dessa enheter kommer att omfattas av internationella
 krav, t.ex. kriterierna för deltagande i de flexibla mekanismerna och
 bestämmelserna om reserven för åtagandeperioden (CPR). Genom dessa krav skapas
 skydd mot en parts överförsäljning av enheter där detta inte är motiverat av
 partens faktiska utsläppsminskningar. Dessutom kom man på klimatkonferensen i
 Doha överens om regler för övergången från den första till den andra
 åtagandeperioden, särskilt i fråga om överflyttning (sparande) av överskott av
 AAU från den första åtagandeperioden.
 Även om de nyligen antagna Kyotoreglerna i
 princip inte påverkar EU:s utsläppshandelssystem och ansvarsfördelningsbeslutet,
 bör samspelet mellan Kyotoprotokollets redovisningssystem och
 redovisningsreglerna i Europeiska unionens lagstiftning klargöras, och
 genomförandet av Kyotoprotokollets regler måste samordnas med
 EU-lagstiftningen. Dessutom förutsätter genomförandet av överenskommelsen om
 gemensamt fullgörande att ytterligare tekniska regler utarbetas.
 Rättslig grund för det tekniska
 genomförandet i Europeiska unionen
 Under Kyotoprotokollets första åtagandeperiod
 (2008–2012) genomfördes internationellt överenskomna krav genom beslutet om en
 övervakningsmekanism[9]
 och de registerförordningar som var tillämpliga under den andra fasen av EU:s
 utsläppshandelssystem (2008–2012).[10]
 Det rörde sig om krav avseende redovisning av utsläpp och enheter, EU:s
 gemensamma fullgörande, den nödvändiga administrationen av enheter med avseende
 på åtaganden enligt Kyotoprotokollet och samspelet med processerna för
 administration av enheter inom EU:s utsläppshandelssystem.
 Registerförordningarna innehöll regler om redovisning och administration av
 enheter för genomförandet av EU:s utsläppshandel och av Kyotoprotokollets
 första åtagandeperiod. Den registerförordning som för närvarande är i kraft[11] innehåller enbart bestämmelser
 om administration av enheter i samband med genomförandet och den praktiska
 tillämpningen av fas tre av EU:s utsläppshandelssystem och
 ansvarsfördelningsbeslutet. Den reglerar inte redovisningskrav för det tekniska
 genomförandet av protokollet efter 2012.
 Genomförandet av Kyotoprotokollet efter 2012
 förutsätter att det utarbetas en uppsättning tekniska genomföranderegler för
 Europeiska unionen, dess medlemsstater och Island. Den nyligen antagna
 förordningen om en övervakningsmekanism[12]
 innehåller inte någon rättslig grund som gör det möjligt för kommissionen att
 utarbeta sådana regler för medlemsstaternas nationella register. Därför behövs
 denna ändring av förordningen om en övervakningsmekanism för att skapa den
 nödvändiga rättsliga grunden.
 2. Tekniskt genomförande av
 Kyotoprotokollet efter 2012
 För att säkerställa det tekniska genomförandet
 av Kyotoprotokollet i Europeiska unionen efter 2012, möjliggöra ett effektivt
 gemensamt fullgörande av Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands
 åtaganden och säkerställa en anpassning till EU:s utsläppshandelssystem och
 ansvarsfördelningsbeslutet, krävs regler för det tekniska genomförandet i
 Europeiska unionen. Dessa regler bör omfatta bland annat:
 –
 Processer för administration av enheter, såsom
 transaktioner av Kyotoenheter (utfärdande, överföring, förvärv, annullering,
 återlösen, överflyttning, ersättning eller ändring av datum för när enheterna
 upphör att gälla) inom och mellan Europeiska unionens, medlemsstaternas och
 Islands nationella register.
 –
 Redovisningsprocesser som rör övergången från den
 första till den andra åtagandeperioden, inbegripet överflyttningen av överskott
 av AAU, CER och ERU från den första till den andra åtagandeperioden.
 –
 Inrättande och upprätthållande av en reserv av
 överskott från föregående period (PPSR) och en reserv för åtagandeperioden (CPR)
 för varje part i överenskommelsen om gemensamt fullgörande.
 –
 En avgift eller ”del av förtjänsten” (”share of
 proceeds”) tillämpad på utfärdandet av ERU och den första internationella
 överföringen av AAU under den andra åtagandeperioden.
 Detta förslag till Europaparlamentets och
 rådets förordning skapar grunden för genomförandet av dessa tekniska frågor i
 Europeiska unionen genom antagandet av rättsakter.
 Processer för administration av enheter
 De delegerade akter som avses i det här
 förslaget krävs för att se till att alla transaktioner när det gäller
 Kyotoenheter i Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands nationella
 register är förenliga med det gemensamma fullgörandet av deras åtaganden.
 Transaktionerna omfattar utfärdande, överföring, förvärv, annullering,
 överflyttning, ersättning, ändring av datum för när enheterna upphör att gälla
 och återlösen. Det är också nödvändigt att säkerställa ett effektivt
 genomförande av de processer för administration av enheter som fastställts för
 redovisningen av utsläpp och enheter inom ramen för EU:s utsläppshandelssystem
 och ansvarsfördelningsbeslutet. Överenskommelsen om gemensamt fullgörande för
 den andra åtagandeperioden kommer att kräva att Kyotoprotokollets
 genomföranderegler i Europeiska unionen specificeras ytterligare.
 Dessutom möjliggör både EU:s
 utsläppshandelssystem och ansvarsfördelningsbeslutet att ett begränsat antal
 Kyotoenheter används för fullgörande av de skyldigheter som fastställs i
 EU-lagstiftningen. Det är viktigt att det tekniska genomförandet av
 Kyotoreglerna i Europeiska unionen möjliggör den fulla flexibilitet som
 fastställs i unionslagstiftningen, så att dessa enheter kan användas av
 verksamhetsutövare i enlighet med bestämmelserna om EU:s utsläppshandel och av
 medlemsstaterna i samband med deras skyldigheter enligt
 ansvarsfördelningsbeslutet. Det är också viktigt att det tekniska genomförandet
 bygger på solida redovisningsmetoder som är relevanta för anpassningen av
 Kyotoprotokollets genomförandebestämmelser till EU:s utsläppshandelssystem och
 ansvarsfördelningsbeslutet. Det måste bland annat säkerställas att en
 Kyotoenhet utfärdas eller återlöses för varje EU-enhet som skapas eller som
 används för fullgörande.
 Dessutom krävs de delegerade akter som avses i
 det här förslaget för en effektiv reglering av återlösen av enheter efter 2012.
 Fullgörandet av det gemensamma åtagandet avgörs av Europeiska unionens, varje
 medlemsstats och Islands återlösen av enheter med hänsyn till respektive
 utsläppsnivåer. Ett samstämmigt förfarande för unionens, medlemsstaternas och
 Islands återlösen av enheter och en tydlig identifiering av de enheter som
 återlöses av varje enskild part säkerställer att ett fullgörande enligt
 unionslagstiftningen går hand i hand med ett fullgörande enligt Kyotoprotokollet.
 Dessutom krävs en sådan process för att garantera integriteten i redovisningen
 inom EU:s utsläppshandel. Förutsatt att de verksamhetsutövare som omfattas av
 EU:s utsläppshandelssystem uppfyller systemets skyldigheter, kommer det inte
 att finnas något behov av att förvärva ytterligare Kyotoenheter för att täcka
 dessa utsläpp för att Kyotoprotokollets redovisningskrav för den andra
 åtagandeperioden ska uppfyllas. Därför kommer de delegerade akterna i det här
 förslaget att garantera att utsläpp som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem
 under perioden 1 januari 2013–31 december 2020 motsvarar den senare återlösen
 av enheter som är giltiga under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. I
 själva verket kommer de att garantera att en Kyotoenhet som gäller för den andra
 åtagandeperioden återlöses för varje enhet som har överlämnats inom EU:s
 utsläppshandelssystem för utsläpp från källor i bilaga A till Kyotoprotokollet.
 På samma sätt kommer det också att fastställas att Kyotoenheter som gäller för
 den andra åtagandeperioden återlöses mot utsläpp och upptag i medlemsstaterna
 och Island inom de sektorer som inte omfattas av utsläppshandeln, i den
 utsträckning som dessa gaser, källor och sänkor omfattas av protokollet.
 Redovisningsprocesser för övergången från
 den första till den andra åtagandeperioden
 I beslut 13/CMP.1, som innehåller
 Kyotoprotokollets centrala redovisningsregler[13],
 fastställs bestämmelser som gör det möjligt för parterna att flytta över ERU,
 CER och AAU till nästa åtagandeperiod, efter det att alla parters fullgörande
 har bedömts. Enligt detta beslut får ERU och CER flyttas över upp till en gräns
 som motsvarar 2,5 % av en parts tilldelade mängd. Sänkkrediter (RMU),
 tillfälliga certifierade utsläppsminskningar (tCER), långsiktiga certifierade
 utsläppsminskningar (lCER) och ERU som omvandlats från RMU kan inte flyttas
 över. Beslut 1/CMP.8 bekräftar tillämpningen av dessa regler efter 2012 och
 lägger till kravet att överflyttade AAU måste överföras till partens reserv av
 överskott från föregående period (PPSR).
 Procentgränsen för överflyttning av CER och
 ERU tillämpas på grundval av tilldelad mängd, och CER och ERU som är giltiga
 för den första åtagandeperioden och som används för fullgörande under fas tre
 av EU:s utsläppshandelssystem (2013–2020) hålls i unionsregistret. Därför är
 det mycket viktigt att den gräns som gäller Europeiska unionen och dess
 medlemsstater tillämpas på ett sådant sätt att sådana enheter kan överflyttas
 för senare återlösen. När det gäller EU:s utsläppshandel måste konton öppnas
 och upprätthållas inte bara av parterna utan också av privata enheter. I den
 utsträckning som innehaven på kontona omfattar CER och ERU är det viktigt att
 det införs konsekventa regler som möjliggör ett optimalt genomförande av
 bestämmelserna om överflyttning. AAU motsvarande utsläppsenheter som sparats
 från den andra till den tredje fasen av EU:s utsläppshandelssystem hålls också
 i unionsregistret. De delegerade akterna måste därför också innehålla regler
 för tillämpningen av överflyttningsregler för AAU för att säkerställa att
 genomförandet av Kyotoprotokollets redovisningssystem anpassas till systemen
 inom EU:s utsläppshandel och ansvarsfördelningsbeslutet.
 Inrättande och upprätthållande av
 reserver (CPR och PPSR) för varje part i överenskommelsen om gemensamt
 fullgörande
 I de delegerade akterna i detta förslag måste
 man också precisera hanteringen av en reserv för åtagandeperioden (CPR) i
 Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands nationella register. Det
 internationella kravet på att inrätta och upprätthålla en CPR ingår i varje
 parts ansvar för att administrera och redovisa sin tilldelade mängd. Enligt
 internationella beslut motsvarar CPR antingen 90 % av en parts ursprungliga
 tilldelade mängd eller 100 % av partens senast granskade inventering multiplicerat
 med 8, beroende på vilket som är minst. CPR gäller för varje part i
 överenskommelsen om gemensamt fullgörande individuellt. Eftersom den mängd som
 tilldelats medlemsstaterna och Island endast avser sektorer som inte omfattas
 av EU:s utsläppshandel och den mängd som tilldelats unionen avser sektorer som
 omfattas av systemet, måste det i de delegerade akterna enligt det här
 förslaget fastställas en enhetlig metod för korrekt beräkning och transparent
 rapportering av CPR i Europeiska unionen, dess medlemsstater respektive Island.
 Enligt beslut 1/CMP.8 måste varje part öppna
 ett PPSR-konto (reserv av överskott från föregående period) i det nationella
 registret och fastställa regler för denna reserv enligt följande: enheter får
 överföras mellan PPSR-konton; varje part kan återlösa enheterna i sin egen PPSR
 upp till den nivå vid vilken utsläpp under den andra åtagandeperioden
 överskrider den tilldelade mängden; en part kan förvärva enheter upp till
 2 % av sin tilldelade mängd under föregående åtagandeperiod från en annan
 parts PPSR. Europeiska unionen, dess medlemsstater och Island ansvarar var för
 sig för att inrätta och upprätthålla en PPSR i enlighet med internationellt
 överenskomna regler och villkoren för gemensamt fullgörande. Det är nödvändigt
 att fastställa omfattningen av varje PPSR i enlighet med de utsläppsnivåer som
 anges i bilaga I till förslaget till rådets beslut. Det är också nödvändigt att
 fastställa gemensamma regler för ingående balans[14] liksom för användning och
 förvärv av enheter i Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands PPSR.
 Avgift tillämpad på AAU och ERU
 Enligt beslut 1/CMP.8 omfattas den första
 internationella överföringen av AAU och utfärdandet av ERU av en avgift på 2 %
 (”del av förtjänsten”, ”share of proceeds”). Om avgiften avser utfärdandet av
 ERU kommer detta att omfattas av respektive medlemsstats och Islands ansvar. I
 den mån som AAU-saldon måste användas för att en giltig Kyotoenhet ska kunna
 återlösas för varje enhet som används för fullgörande av ansvarsfördelningsbeslutet,
 måste de delegerade akterna i det här förslaget säkerställa att redovisningen
 när det gäller tillämpningen av avgiften anpassas till kraven i Europeiska
 unionens lagstiftning.
 3. Förslagets rättsliga
 aspekter
 Det här förslaget ändrar den rättsliga grund
 som återfinns i förordningen om en övervakningsmekanism och ger kommissionen
 möjlighet att i EU-lagstiftningen införa icke-lagstiftningsakter med regler om
 icke-väsentliga aspekter när det gäller redovisning av Kyotoenheter efter 2012.
 De väsentliga aspekterna när det gäller Europeiska unionens, dess
 medlemsstaters och Islands åtaganden, deras genomförande och det gemensamma
 fullgörandet fastställs i ett antal rättsliga instrument, bland annat det
 separata förslaget till rådets beslut. De kommer också att behandlas i det
 bilaterala avtalet med Island och ingår i Dohaändringen och åtföljande beslut
 från partskonferensen i dess funktion som Kyotoprotokollets partsmöte, samt
 förordningen om en övervakningsmekanism och de delegerade akter och genomförandeakter
 som antagits i enlighet med denna.
 Enligt de tidigare registerförordningarna
 antogs sådana regler enligt förfarandet med en föreskrivande kommitté med
 kontroll. De baserades på en rättslig grund i beslutet om en
 övervakningsmekanism. Artiklarna 3.3 och 6.1 i beslutet om en
 övervakningsmekanism innehöll den rättsliga grunden, som möjliggjorde
 genomförandet av tekniska frågor rörande administrationen av enheter under
 Kyotoprotokollets första åtagandeperiod genom antagandet av registerförordningarna.
 Där angavs bland annat att det måste antas genomförandebestämmelser via
 kommittéförfarandet när det gäller rapporterna om uppgifter från det nationella
 registret om utfärdande, förvärv, innehav, överföring, annullering, återlösen
 och överflyttning av AAU, RMU, ERU och CER under det föregående året. Där
 föreskrevs också antagandet av kommittébestämmelser när gäller kravet på
 gemenskapen och dess medlemsstater att ”upprätta och underhålla register för
 att säkerställa en tillförlitlig redovisning av utfärdande, innehav,
 överföring, förvärv, annullering och återlösen av utsläppsrätter (AAU),
 sänkkrediter (RMU), utsläppsreduktionsenheter (ERU) och certifierade
 utsläppsminskningar (CER) samt överflyttning av utsläppsrätter,
 utsläppsreduktionsenheter och certifierade utsläppsminskningar”.
 Beslutet om en övervakningsmekanism har
 upphävts och ersatts av förordningen om en övervakningsmekanism, som trädde i
 kraft den 8 juli 2013. I artikel 10 (Upprättande och förande av register) i
 förordningen om en övervakningsmekanism hänvisas till registersystemet, som
 möjliggör det tekniska genomförandet av Kyotoprotokollet med avseende på
 administrationen av enheter i nationella register. Förordningen innehåller de
 viktigaste delarna av det internationella kravet att unionen och dess
 medlemsstater ska ”upprätta och upprätthålla register så att de på ett korrekt
 sätt kan redovisa utfärdande, innehav, överföring, förvärv, annullering,
 återlösen, överflyttning och i förekommande fall ersättning av AAU, RMU, ERU,
 CER, tCER och lCER, eller ändring av datumet för när dessa upphör att gälla”.
 Artikel 10.4 innehåller också den rättsliga grunden för antagandet av en
 delegerad akt som genomför de icke-väsentliga delarna av det tekniska
 genomförandet av Kyotoprotokollet med avseende på hanteringen av enheter i de
 nationella registren. Den artikeln ersätter artikel 6.1 i beslutet om en
 övervakningsmekanism. Artikel 6.1 i beslutet var dock tillämpligt på alla
 frågor som rör administrationen av enheter i gemenskapens och dess
 medlemsstaters register, medan denna bestämmelse har fått ett snävare
 tillämpningsområde i förordningen om en övervakningsmekanism. Den rättsliga
 grunden för antagandet av delegerade akter är nu endast tillämplig på
 ”upprättandet” (i stället för upprättandet och underhållet) av unionens
 register (i stället för unionens och medlemsstaternas register).
 I syfte att
 inrätta ett effektivt registersystem som genomför de nya kraven för
 administration av enheter under Kyotoprotokollets andra åtagandeperioden, är
 det därför lämpligt att ändra artikel 10 i förordningen om en
 övervakningsmekanism. Dess tillämpningsområde måste utvidgas till att omfatta
 alla tekniska genomförandefrågor i samband med administrationen av enheter i
 nationella register i enlighet med Kyotoprotokollet, Dohaändringen och beslut
 som antas inom ramen för dessa för Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod.
 Med tanke på innehållet i de bestämmelser som
 måste antas i de rättsakter som avses i det här förslaget i enlighet med
 ovanstående, måste dessa rättsakter också antas som delegerade akter i enlighet
 med artikel 290 i EUF-fördraget, på samma sätt som redan föreskrivs i artikel
 10.4 i förordningen om övervakningsmekanism.
 En delegerad akt kompletterar de viktigaste
 reglerna genom att innehållet specificeras och regleringen blir mer detaljerad.
 En sådan akt skiljer sig från en genomförandeakt enligt artikel 291 i
 EUF-fördraget, som möjliggör enhetliga villkor för genomförande av
 unionslagstiftningen i medlemsstaterna. Såsom framgår ovan härrör de
 redovisningskrav som ska genomföras efter 2012 inte bara från
 EU-lagstiftningen, utan de baseras till stor del på internationellt
 överenskomna regler. De genomförs inte heller av medlemsstaterna på egen hand,
 utan gäller även för Europeiska unionen, vilket medför en skyldighet för
 EU-institutionerna. I enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget kommer de
 delegerade akterna enligt detta förslag inte att harmonisera genomförandet av
 befintliga grundläggande regler, utan i stället fastställa ytterligare
 specifika tekniska detaljer för genomförandet av Kyotoprotokollet efter 2012.
 2013/0377 (COD)
 Förslag till
 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING
 om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 vad
 gäller det tekniska genomförandet av Kyotoprotokollet till Förenta nationernas
 ramkonvention om klimatförändringar
 (Text av betydelse för EES)
 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
 UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
 med beaktande av fördraget om Europeiska
 unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1,
 med beaktande av Europeiska kommissionens
 förslag,
 efter översändande av utkastet till
 lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
 med beaktande av Europeiska ekonomiska och
 sociala kommitténs yttrande[15],
 med beaktande av Regionkommitténs yttrande[16],
 i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet,
 och
 av följande skäl:
 (1) Rådet har antagit beslut
 [...] om ingående av Dohaändringen av Kyotoprotokollet till Förenta nationernas
 ramkonvention om klimatförändringar, och gemensamt fullgörande av åtaganden
 inom ramen för detta.[17]
 Genom beslutet ingås, på unionens vägnar, Dohaändringen av Kyotoprotokollet
 till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (nedan kallad UNFCCC)
 som inrättar en andra åtagandeperiod och det fastställs villkor för gemensamt
 fullgörande av Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands åtaganden i
 enlighet med artikel 4 i Kyotoprotokollet.
 (2) Ingåendet av Dohaändringen,
 genomförandet av åtföljande beslut från partskonferensen i dess funktion som
 Kyotoprotokollets partsmöte, liksom villkoren för unionens, dess medlemsstaters
 och Islands gemensamma fullgörande förutsätter att det upprättas regler för att
 säkerställa det tekniska genomförandet av Kyotoprotokollet i unionen efter
 2012, för ett möjliggöra ett effektivt gemensamt fullgörande av Europeiska
 unionens, dess medlemsstaters och Islands åtaganden och säkerställa en
 anpassning till EU:s utsläppshandelssystem, som inrättats genom
 Europaparlamentets och rådet direktiv 2003/87/EG[18] och Europaparlamentets och
 rådets beslut 406/2009/EG[19].
 (3) Under Kyotoprotokollets
 första åtagandeperiod genomfördes de internationellt överenskomna kraven för
 redovisning och administration av utsläpp och enheter liksom unionens och dess
 medlemsstaters gemensamma fullgörande enligt Europaparlamentets och rådets
 beslut nr 280/2004/EG[20]
 och de så kallade registerförordningarna[21].
 De tidigare registerförordningarna har ersatts av kommissionens förordning (EU)
 nr 389/2013[22],
 som nu innehåller bestämmelser för administration av enheter i samband med
 genomförandet och den praktiska tillämpningen av EU:s utsläppshandelssystem och
 beslut 406/2009/EG.[23]
 Europaparlamentets och rådets nyligen antagna förordning (EU) nr 525/2013[24] innehåller inte längre den
 nödvändiga rättsliga grunden för antagandet av delegerad lagstiftning för att
 genomföra reglerna för den andra åtagandeperioden.
 (4) Unionens tilldelade mängd för
 den andra åtagandeperioden avser utsläpp av växthusgaser från källor som ingår
 i EU:s utsläppshandelssystem i den mån som dessa omfattas Kyotoprotokollet,
 medan medlemsstaternas och Islands respektive tilldelade mängder avser alla
 andra utsläpp av växthusgaser från källor och upptag genom sänkor som omfattas
 av Kyotoprotokollet.
 (5) Genom beslut 1/CMP.8[25] ändras reglerna för
 fastställande av rätten att delta i de flexibla mekanismerna enligt
 Kyotoprotokollet. I beslutet fastställs också begränsningar för enheter som
 överflyttats från den första till den andra åtagandeperioden, bland annat
 kravet att varje part ska upprätta en reserv av överskott från föregående
 period (PPSR). Dessutom fastställs i det beslutet att en avgift (del av
 förtjänsten, ”share of proceeds”) på 2 % ska tas ut för den första
 internationella överföringen av tilldelade utsläppsenheter (AAU) och
 utfärdandet av utsläppsminskningsenheter (ERU) för projekt som bygger på
 gemensamt genomförande, omedelbart efter att AAU eller sänkkrediter (RMU) som
 tidigare innehades av parterna omvandlats till ERU. Ytterligare regler för
 genomförandet av Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod håller för närvarande
 på att förhandlas fram.
 (6) För att samstämmiga regler
 ska kunna fastställas för att garantera det tekniska genomförandet av
 Kyotoprotokollet i Europeiska unionen efter 2012, möjliggöra ett effektivt
 gemensamt fullgörande av unionens, dess medlemsstaters och Islands åtaganden
 och säkerställa en anpassning till EU:s utsläppshandelssystem och
 ansvarsfördelningsbeslutet, bör kommissionen ges befogenhet att anta delegerade
 akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
 funktionssätt. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör
 den se till att de är förenliga med internationellt överenskomna
 redovisningskrav, villkoren för gemensamt fullgörande i beslut [...] och annan
 tillämplig unionslagstiftning.
 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
 Artikel 1
 Förordning
 (EU) nr 525/2013 ska ändras på följande sätt:
 1. I artikel 3 ska följande led
 läggas till som leden 13a och 13b:
 ”13a. reserv för åtagandeperioden (CPR): den
 reserv som upprättats enligt bilagan till beslut 11/CMP.1 eller andra relevanta
 beslut från organ som avses i UNFCCC eller Kyotoprotokollet,
 13b. reserv av överskott från föregående period
 (PPSR): den reserv som upprättats enligt beslut 1/CMP.8 eller andra relevanta
 beslut från organ som avses i UNFCCC eller Kyotoprotokollet,”
 2. Artikel 10 ska ändras på
 följande sätt:
 I artikel 10.1 ska följande stycke läggas till:
 ”Unionen och medlemsstaterna ska, i sina register,
 redovisa överföringen av enheter som krävs enligt Kyotoprotokollet, beslut
 1/CMP.8 eller andra relevanta beslut från organ som avses i UNFCCC eller
 Kyotoprotokollet som en del av förtjänsten (”share of proceeds”), efter
 utfärdandet av ERU och vid den första internationella överföringen av AAU.”
 I artikel 10 ska följande punkt läggas till som
 punkt 5:
 ”5. Kommissionen ska också ha befogenhet
 att anta delegerade akter i enlighet med artikel 25 för att, med hjälp av
 unionens och medlemsstaternas register, säkerställa det tekniska genomförandet
 av Kyotoprotokollet, möjliggöra ett effektivt gemensamt fullgörande av
 unionens, medlemsstaternas och Islands åtaganden och säkerställa en anpassning
 till direktiv 2003/87/EG och beslut 406/2009/EG, bland annat
 (a)
 processer för administration av enheter, såsom
 transaktioner av AAU, CER (inbegripet lCER och tCER), ERU och RMU (utfärdande,
 överföring, förvärv, annullering, återlösen, överflyttning, ersättning eller
 ändring av datum för när dessa upphör att gälla) inom och mellan unionens,
 medlemsstaternas och Islands nationella register,
 (b)
 redovisningsprocesser för övergången från den
 första till den andra åtagandeperioden, inbegripet överflyttningen av överskott
 av AAU, CER och ERU från den första till den andra åtagandeperioden,
 (c)
 inrättande och upprätthållande av en reserv av
 överskott från föregående period och en reserv för åtagandeperioden för unionen
 och medlemsstaterna,
 (d)
 redovisningen av delen av förtjänsten (”share of
 proceeds”) enligt punkt 1.
 När kommissionen antar de delegerade akter som
 avses i första stycket ska den säkerställa ett konsekvent genomförande av
 internationellt överenskomna redovisningskrav, optimera transparensen och
 garantera att unionens och medlemsstaternas redovisning av Kyotoenheter är
 korrekt, och samtidigt minimera den administrativa bördan och kostnaderna.”
 Artikel 2
 Denna förordning träder i kraft den tjugonde
 dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella
 tidning.
 Utfärdad i Bryssel den
 På Europaparlamentets vägnar På
 rådets vägnar
 Ordförande Ordförande
 [1] Beslut 1/CMP.8, som antogs av partskonferensen i dess
 funktion som Kyotoprotokollets partsmöte, FCCC/KP/CMP/2012/13/Add.1.
 [2] För den första åtagandeperioden var EU:s basår följande:
 när det gäller CO2, CH4 och N2O har alla
 medlemsstater 1990 som basår, utom Bulgarien: 1988, Ungern: genomsnittet för
 perioden 1985–1987, Slovenien: 1986, Polen: 1988 och Rumänien: 1989. När det
 gäller fluorerade gaser
 har alla medlemsstater 1995 som basår, utom Österrike, Frankrike, Italien och
 Slovakien: 1990 och Rumänien: 1989.
 [3] Lagstiftning antagen den 23 april 2009, bland annat
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/29/EG om ändring av direktiv
 2003/87/EG i avsikt att förbättra och utvidga gemenskapssystemet för handel med
 utsläppsrätter för växthusgaser och Europaparlamentets och rådets beslut nr
 406/2009/EG av den 23 april 2009 om medlemsstaternas insatser för att minska
 sina växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av
 växthusgasutsläppen till 2020, EUT L 140, 5.6.2009.
 [4] Denna skillnad i räckvidd förklaras i detalj i
 arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar Preparing the EU's
 Quantified Emission Limitation or Reduction Objective (QELRO) based on the EU
 Climate and Energy Package, SWD (2012) 18 final, 13.2.2012.
 [5] Skrivelse från Danmark och Europeiska kommissionen på
 Europeiska unionens och dess medlemsstaters vägnar av den 19 april 2012 Information
 on the quantified emission limitation or reduction objectives (QELROs) for the
 second commitment period under the Kyoto Protocol, FCCC/KP/AWG/2012/MISC.1.
 [6] Fotnot 1 ovan.
 [7] Rådets beslut 2002/358/EG av den 25 april 2002 om
 godkännande, på Europeiska gemenskapens vägnar, av Kyotoprotokollet till
 Förenta nationernas
 ramkonvention om klimatförändringar, och gemensamt fullgörande av åtaganden
 inom
 ramen för detta, EGT L 130, 15.5.2002, s. 1.
 [8] COM(2013) 768 final.
 [9] Europaparlamentets och rådets beslut nr 280/2004/EG av
 den 11 februari 2004 om en mekanism för övervakning av utsläpp av växthusgaser
 inom gemenskapen och för genomförande av Kyotoprotokollet, EUT L 49, 19.2.2004,
 s. 1.
 [10] Kommissionens förordning (EG) nr 2216/2004 av den 21
 december 2004 om ett standardiserat och skyddat registersystem i enlighet med
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG och Europaparlamentets och
 rådets beslut nr 280/2004/EG, EUT L 386, 29.12.2004, s. 1, och kommissionens
 förordning (EU) nr 920/2010 av den 7 oktober 2010 om ett standardiserat och
 skyddat registersystem i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv
 2003/87/EG och Europaparlamentets och rådets beslut nr 280/2004/EG, EUT L 270,
 14.10.2010, s. 1.
 [11] Kommissionens förordning (EU) nr 389/2013 av den
 2 maj 2013 om upprättande av ett unionsregister i enlighet med
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG och Europaparlamentets och
 rådets beslut nr 280/2004/EG och nr 406/2009/EG samt om upphävande av kommissionens
 förordningar (EU) nr 920/2010 och (EU) nr 1193/2011, EUT L 122, 3.5.2013, s. 1.
 [12] Europaparlamentets och rådets förordning (EU)
 nr 525/2013 av den 21 maj 2013 om en mekanism för att övervaka och
 rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på
 nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen och om
 upphävande av beslut nr 280/2004/EG, EUT L 165, 18.6.2013, s. 13.
 [13] Beslut 13/CMP/1 om metoder för redovisning av tilldelade
 mängder enligt artikel 7.4 i Kyotoprotokollet, i: FCCC/KP/CMP/2005/8/Add.2.
 [14] Den ingående balansen för Europeiska unionens PPSR, som
 ska föras upp i unionsregistret, kommer främst att bestå av AAU som hålls i
 unionsregistret i enlighet med artikel 56 i förordning 920/2010/EG och som
 utgör EU:s utsläppsrätter som sparats i enlighet med artikel 57 i förordning
 920/2010/EG. Den ingående balansen i medlemsstaternas och Islands PPSR kommer
 att bestå av överflyttade AAU i varje nationellt register.
 [15] EUT
 C , , s. .
 [16] EUT
 C , , s. .
 [17] EUT L , , s. .
 [18] Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den
 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser
 inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG, EUT L 275,
 25.10.2003, s. 32.
 [19] Europaparlamentets och rådets beslut nr 406/2009/EG av den
 23 april 2009 om medlemsstaternas insatser för att minska sina
 växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av
 växthusgasutsläppen till 2020, EUT L 140, 5.6.2009.
 [20] Europaparlamentets och rådets beslut nr 280/2004/EG av den
 11 februari 2004 om en mekanism för övervakning av utsläpp av växthusgaser inom
 gemenskapen och för genomförande av Kyotoprotokollet, EUT L 49, 19.2.2004, s.
 1.
 [21] Kommissionens förordning (EG) nr 2216/2004 av den 21
 december 2004 om ett standardiserat och skyddat registersystem i enlighet med
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG och Europaparlamentets och
 rådets beslut nr 280/2004/EG, EUT L 386, 29.12.2004, s. 1, och kommissionens
 förordning (EU) nr 920/2010 av den 7 oktober 2010 om ett standardiserat och
 skyddat registersystem i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv
 2003/87/EG och Europaparlamentets och rådets beslut nr 280/2004/EG, EUT L 270,
 14.10.2010, s. 1.
 [22] Kommissionens förordning (EU) nr 389/2013 av den
 2 maj 2013 om upprättande av ett unionsregister i enlighet med
 Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG och Europaparlamentets och
 rådets beslut nr 280/2004/EG och nr 406/2009/EG samt om upphävande av
 kommissionens förordningar (EU) nr 920/2010 och (EU) nr 1193/2011, EUT L 122,
 3.5.2013, s. 1.
 [23] Europaparlamentets och rådets beslut nr 406/2009/EG av den
 23 april 2009 om medlemsstaternas insatser för att minska sina
 växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av växthusgasutsläppen
 till 2020, EUT L 140, 5.6.2009, s. 136.
 [24] Europaparlamentets och rådets förordning (EU)
 nr 525/2013 av den 21 maj 2013 om en mekanism för att övervaka och
 rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på
 nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen och om
 upphävande av beslut nr 280/2004/EG, EUT L 165, 18.6.2013, s. 13.
 [25] Beslut 1/CMP.8, som antogs av partskonferensen i dess
 funktion som Kyotoprotokollets partsmöte, FCCC/KP/CMP/2012/13/Add.1.


type: contracts

text:
Svarbus teisinis pranešimas
 |
 22003D0152
 Oficialusis leidinys L 041 , 12/02/2004 p. 0043 - 0044
 EEE jungtinio komiteto sprendimasNr. 152/20032003 m. lapkričio 7 d.iš dalies keičiantis EEE susitarimo VI priedą (Socialinė apsauga)EEE JUNGTINIS KOMITETAS,Atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą, patikslintą Protokolu, patikslinančiu Europos ekonominės erdvės susitarimą, toliau — Susitarimas, ypač į jo 98 straipsnį,kadangi:(1) Susitarimo VI priedas buvo iš dalies pakeistas 2003 m. rugsėjo 26 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 114/2003 [1].(2) 2002 m. birželio 27 d. Sprendimas Nr. 185, iš dalies pakeičiantis 1993 m. spalio 7 d. Sprendimą Nr. 153 (E 108 forma) ir 1998 m. birželio 11 d. Sprendimą Nr. 170 (Tarybos reglamento (EEB) Nr. 574/72 94 straipsnio 4 dalyje ir 95 straipsnio 4 dalyje numatytų sąrašų sudarymas) [2] su pataisymais, padarytais OL L 173, 2003 7 11, p. 44), turi būti įtrauktas į Susitarimą,NUSPRENDĖ:1 straipsnisVI priedas iš dalies keičiamas taip:1. 3.39 punktas papildomas šia įtraukta (Sprendimas Nr. 153):"— 32003 D 0148: 2002 m. birželio 27 d. Sprendimas Nr. 185 (OL L 55, 2003 3 1, p. 74) su pataisymais, padarytais OL L 173, 2003 7 11, p. 44.";2. 3.51 punktas (Sprendimas Nr. 170) papildomas taip:"su pakeitimais, padarytais:— 32003 D 0148: 2002 m. birželio 27 d. Sprendimas Nr. 185 (OL L 55, 2003 3 1, p. 74) su pataisymais, padarytais OL L 173, 2003 7 11, p. 44."2 straipsnisSprendimo Nr. 185 tekstas su pataisymais, padarytais OL L 173, 2003 7 11, p. 44, islandų ir norvegų kalbomis, kuris turi būti paskelbtas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede, yra autentiškas.3 straipsnisŠis sprendimas įsigalioja 2003 m. lapkričio 8 d., jei EEE jungtiniam komitetui buvo pateikti visi pranešimai pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį [3].4 straipsnisŠis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.Priimta Briuselyje, 2003 m. lapkričio 7 d.EEE jungtinio komiteto varduPirmininkasHSH Prinz Nikolaus von Liechtenstein[1] OL L 331, 2003 12 18, p. 32.[2] OL L 55, 2003 3 1, p. 74.[3] Konstituciniai reikalavimai nenurodyti.--------------------------------------------------