text:
 15.1.2009
 FI
 Euroopan unionin virallinen lehti
 L 10/29
 KÄÄNNÖS
 Euroopan unionin ja Somalian tasavallan välinen
 SOPIMUS
 Euroopan unionin johtamien merivoimien asemasta Somalian tasavallassa EU:n sotilasoperaatio Atalantan puitteissa
 EUROOPAN UNIONI (EU)
 sekä
 SOMALIAN TASAVALTA, jäljempänä ’isäntävaltio’,
 yhdessä jäljempänä ’osapuolet’, jotka
 OTTAVAT HUOMIOON:
 Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) turvallisuusneuvoston päätöslauselmat 1814 (2008), 1816 (2008) ja 1838 (2008) sekä niitä seuraavat samaa asiaa koskevat päätöslauselmat,
 Somalian tasavallan siirtymäkauden liittohallituksen pääministerin 1 päivänä marraskuuta 2008 päivätyn kirjeen EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeana edustajana toimivalle EU:n neuvoston pääsihteerille vastauksena EU:n yhteistyötarjoukseen sekä tätä tarjousta koskevan Somalian tasavallan siirtymäkauden liittohallituksen 14 päivänä marraskuuta 2008 päivätyn ilmoituksen YK:n pääsihteerille,
 Euroopan unionin sotilasoperaatiosta, jolla osallistutaan merirosvouksen ja aseellisten ryöstöjen ehkäisemiseen ja torjuntaan Somalian rannikkovesillä (”Atalanta-operaatio”), 10 päivänä marraskuuta 2008 hyväksytyn EU:n neuvoston yhteisen toiminnan 2008/851/YUTP,
 sen, että tämä sopimus ei vaikuta osapuolten oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka johtuvat kansainvälisten tuomioistuinten perustamista koskevista kansainvälisistä sopimuksista ja välineistä, Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntö mukaan luettuna,
 OVAT SOPINEET SEURAAVAA:
 1 artikla
 Soveltamisala ja määritelmät
 1. Tämän sopimuksen määräyksiä sovelletaan Euroopan unionin johtamiin joukkoihin ja niiden henkilöstöön.
 2. Tämän sopimuksen määräyksiä sovelletaan ainoastaan isäntävaltion alueella, mukaan lukien sen sisävedet, aluemeri ja ilmatila.
 3. Tässä sopimuksessa tarkoitetaan
 a)
 ’Euroopan unionin johtamilla merivoimilla (EUNAVFOR)’ operaatioon osallistuvia EU:n sotilasesikuntia ja kansallisia joukko-osastoja, niiden aluksia, ilma-aluksia, varusteita ja omaisuutta sekä kulkuvälineitä;
 b)
 ’operaatiolla’ sotilasoperaation valmistelemista, perustamista, toteuttamista ja tukemista YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmiin 1814 (2008) ja 1816 (2008) sekä samaa asiaa koskeviin YK:n turvallisuusneuvoston tuleviin päätöslauselmiin ja vuoden 1982 YK:n merioikeusyleissopimukseen sisältyvän valtuutuksen mukaisesti;
 c)
 ’EU:n operaation komentajalla’ operaation komentajaa;
 d)
 ’EU:n joukkojen komentajalla’ komentajaa operaatioalueella;
 e)
 ’EU:n sotilasesikunnalla’ operaation sotilaallisesta johdosta ja valvonnasta vastaavan EU:n sotilasjohdon alaisia sotilasesikuntia ja niiden osia niiden sijainnista riippumatta;
 f)
 ’kansallisilla joukko-osastoilla’ Euroopan unionin jäsenvaltioille tai muille operaatioon osallistuville valtioille kuuluvia yksiköitä, aluksia, ilma-aluksia ja joukkoja, mukaan lukien aluksia suojelevat vartiot ja kauppa-aluksille sijoitetut sotilasjoukot;
 g)
 ’EUNAVFORin henkilöstöllä’ EUNAVFORiin määrättyä siviili- ja sotilashenkilöstöä, operaatiota valmistelemaan lähetettyä henkilöstöä ja lähettäjävaltion tai EU:n toimielimen operaatioon liittyvään tehtävään lähettämää henkilöstöä, jotka ovat paikalla isäntävaltion alueella, jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, lukuun ottamatta paikalta palkattua henkilöstöä ja kansainvälisten kaupallisten sopimustoimittajien palkkaamaa henkilöstöä;
 h)
 ’lähettäjävaltiolla’ valtiota, joka asettaa kansallisen joukko-osaston EUNAVFORin käyttöön;
 i)
 ’vesillä’ isäntävaltion sisävesiä ja aluemerta sekä ilmatilaa näiden vesien yläpuolella.
 2 artikla
 Yleiset määräykset
 1. EUNAVFORin ja EUNAVFORin henkilöstön on noudatettava isäntävaltion lakeja ja määräyksiä ja pidätyttävä kaikesta toiminnasta, joka ei sovi yhteen operaation tavoitteiden kanssa.
 2. EUNAVFORin on annettava isäntävaltion hallitukselle tietoja isäntävaltion vesillä toimivista aluksista ja ilma-aluksista sekä isäntävaltion satamissa käyvistä aluksista.
 3 artikla
 Tunnistus
 1. EUNAVFORin henkilöstön on pidettävä aina mukanaan passia tai sotilashenkilökorttia isäntävaltion maa-alueella.
 2. EUNAVFORin ilma-aluksissa ja aluksissa on oltava selvästi erottuva EUNAVFOR-tunnusmerkki, joka annetaan tiedoksi isäntävaltion toimivaltaisille viranomaisille.
 3. EUNAVFORilla on oikeus käyttää ilma-aluksissaan ja aluksissaan Euroopan unionin lippua ja muita tunnuksia kuten sotilasarvomerkkejä, arvonimiä ja virallisia symboleja. Isäntävaltion maa-alueella EUNAVFORin henkilöstön virkapuvuissa on oltava selvästi erottuva EUNAVFOR-tunnus. Operaatioon osallistuvien kansallisten joukko-osastojen kansallisia lippuja tai arvomerkkejä voidaan käyttää EUNAVFORin virkapuvuissa EU:n joukkojen komentajan päätöksen mukaisesti.
 4 artikla
 Rajanylitys ja liikkuminen isäntävaltion alueella
 1. EUNAVFORin henkilöstön on isäntävaltion maa-alueelle saapuessaan esitettävä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat. Heidät on vapautettu passi- ja viisumisäännöksistä sekä maahantulo- ja tullitarkastuksista isäntävaltion alueelle saapuessaan, sieltä poistuessaan tai siellä oleskellessaan.
 2. EUNAVFORin henkilöstö on vapautettu ulkomaalaisten rekisteröintiä ja valvontaa koskevista isäntävaltion säännöksistä, mutta he eivät saa oikeutta pysyvään oleskeluun eivätkä kotipaikkaan isäntävaltion alueella.
 3. Isäntävaltion alueelle saapuvasta, sen kautta kulkevasta tai sieltä poistuvasta, operaation tukemiseen tarkoitetusta EUNAVFORin omaisuudesta ja kulkuneuvoista ei vaadita tulliluetteloita eikä muita tulliasiakirjoja eikä niitä tarkasteta.
 4. EUNAVFORin henkilöstö saa kuljettaa moottoriajoneuvoja ja ohjata aluksia ja ilma-aluksia isäntävaltion alueella edellyttäen, että heillä on voimassa oleva kansallinen, kansainvälinen tai asevoimien myöntämä ajokortti, päällikön pätevyyskirja tai ohjaajan lupakirja.
 5. Isäntävaltion on myönnettävä EUNAVFORille ja EUNAVFORin henkilöstölle operaation niin edellyttäessä vapaa liikkuvuus ja matkustusoikeus alueellaan, vesillään ja ilmatilassaan. Vapaa liikkuvuus isäntävaltion aluemerellä käsittää pysähtymisen ja ankkuroimisen kaikissa olosuhteissa.
 6. EUNAVFOR voi operaation niin edellyttäessä toteuttaa isäntävaltion vesillä ja ilmatilassa aseilla harjoittelua tai niiden käyttöä sekä ilma-alusten nousua tai sotilaslaitteiden laukaisemista taikka niiden laskeutumista tai alukselle ottamista.
 7. EUNAVFORin sukellusalusten ei tarvitse operaation niin edellyttäessä purjehtia pinta-asemassa eikä pitää lippuaan näkyvissä isäntävaltion aluemerellä.
 8. EUNAVFOR ja sen määräysvallassa olevat kulkuvälineet voivat operaation niin edellyttäessä käyttää yleisiä teitä, siltoja, lauttoja, lentoasemia ja satamia suorittamatta tulleja, tietulleja, veroja ja muita vastaavia maksuja. EUNAVFOR ei ole vapautettu pyydettyjen ja suoritettujen palvelujen kohtuullisesta korvaamisesta niillä ehdoilla, joita sovelletaan isäntävaltion asevoimille suoritettujen palvelujen korvaamiseen.
 5 artikla
 Isäntävaltion EUNAVFORille myöntämät erioikeudet ja vapaudet
 1. EUNAVFORin alukset ja ilma-alukset ovat loukkaamattomat. Isäntävaltion edustajilla ei ole niihin pääsyä ilman EU:n joukkojen komentajan lupaa.
 2. EUNAVFORin aluksiin ja ilma-aluksiin sekä kulkuvälineisiin ei voida kohdistaa etsintää, pakkolunastusta, takavarikointia eikä täytäntöönpanotoimia.
 3. EUNAVFORiin, sen aluksiin, ilma-aluksiin, omaisuuteen ja varoihin, riippumatta siitä, missä ne sijaitsevat ja kenen hallussa ne ovat, ei voida kohdistaa oikeustoimia.
 4. EUNAVFORin arkistot ja asiakirjat ovat aina loukkaamattomat, riippumatta siitä, missä ne sijaitsevat.
 5. EUNAVFORin virallinen kirjeenvaihto on loukkaamaton. Virallisella kirjeenvaihdolla tarkoitetaan kaikkea operaatioon ja sen tehtäviin liittyvää kirjeenvaihtoa.
 6. EUNAVFOR samoin kuin sen hankkijat tai sopimustoimittajat on vapautettu kaikista valtiollisista, alueellisista ja kunnallisista maksuista, veroista ja vastaavista suorituksista operaatiota varten hankittujen ja maahantuotujen tavaroiden, EUNAVFORin tuottamien palvelujen ja käyttämien tilojen osalta. EUNAVFOR ei ole vapautettu maksuista, veroista eikä muista suorituksista, joita peritään suoritetuista palveluista.
 7. Isäntävaltion on sallittava operaatioon tarvittavien tavaroiden maahantuonti ja vapautettava ne kaikista tulleista, tietulleista, veroista ja vastaavista maksuista, lukuun ottamatta varastoinnista, kuljetuksista ja muista suoritetuista palveluista perittäviä maksuja.
 6 artikla
 Isäntävaltion EUNAVFORin henkilöstölle myöntämät erioikeudet ja vapaudet
 1. EUNAVFORin henkilöstön jäsentä ei saa pidättää eikä hänen vapauttaan muutoin riistää.
 2. EUNAVFORin henkilöstön asiakirjat, kirjeenvaihto ja omaisuus ovat loukkaamattomat.
 3. EUNAVFORin henkilöstö on kaikissa olosuhteissa vapaa isäntävaltion rikos-, siviili- ja hallinto-oikeudellisesta tuomiovallasta.
 Tapauksesta riippuen lähettäjävaltio tai asianomainen EU:n toimielin, voi poistaa EUNAVFORin henkilöstön jäsenen oikeudellisen koskemattomuuden. Tällainen koskemattomuuden poistaminen on aina tehtävä kirjallisesti.
 4. Jos EUNAVFORin henkilöstön jäsen panee vireille oikeudenkäynnin, hän ei pääkanteeseen välittömästi liittyvän vastakanteen osalta voi vedota oikeudelliseen koskemattomuuteen.
 5. EUNAVFORin henkilöstön jäsen ei ole velvollinen esiintymään todistajana.
 6. EUNAVFORin henkilöstön jäsentä kohtaan ei saa ryhtyä minkäänlaisiin täytäntöönpanotoimiin.
 7. EUNAVFORin henkilöstön vapaus isäntävaltion tuomiovallasta ei vapauta henkilöstön jäsentä lähettäjävaltion tuomiovallasta.
 8. EUNAVFORin henkilöstö on vapautettu isäntävaltiossa kannettavista veroista EUNAVFORin tai lähettäjävaltioiden heille maksamien palkkojen ja isäntävaltion ulkopuolelta saatujen tulojen osalta.
 9. Isäntävaltio sallii antamiensa lakien ja määräysten mukaisesti EUNAVFORin henkilöstön jäsenen henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitettujen tavaroiden maahantuonnin ja vapauttaa ne kaikista tulleista, veroista ja muista vastaavista maksuista lukuun ottamatta varastoinnista, kuljetuksista ja vastaavista palveluista perittäviä maksuja.
 EUNAVFORin henkilöstön jäsenen henkilökohtaiset matkatavarat on vapautettu tarkastuksesta, ellei ole vakavia perusteita olettaa, että niissä on muita kuin EUNAVFORin henkilöstön jäsenen henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitettuja tavaroita tai tavaroita, joiden maahantuonti tai maastavienti on lailla kielletty tai jotka ovat isäntävaltion karanteenisäännösten alaisia. Tarkastus saadaan suorittaa vain asianomaisen EUNAVFORin henkilöstön jäsenen tai EUNAVFORin valtuutetun edustajan läsnä ollessa.
 7 artikla
 Rikosoikeudellinen toimivalta
 Lähettäjävaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on oikeus käyttää isäntävaltion alueella kaikkea lähettäjävaltion lainsäädännön mukaista rikosoikeudellista toimivaltaa ja kurinpitovaltaa kaikkiin niihin EUNAVFORin henkilöstön jäseniin, jotka ovat lähettäjävaltion asiaa koskevan lainsäädännön alaisia.
 8 artikla
 Virkapuku ja aseet
 1. Virkapuvun käyttöön sovelletaan EU:n joukkojen komentajan antamia sääntöjä.
 2. EUNAVFORin sotilashenkilöstö saa kantaa aseita ja ampumatarvikkeita sillä edellytyksellä, että heillä on siihen määräystensä nojalla oikeus.
 9 artikla
 Isäntävaltion tuki ja hankinnat
 1. Isäntävaltio avustaa käytettävissään olevin keinoin ja voimavaroin operaation valmistelussa, perustamisessa, toteutuksessa ja tukemisessa.
 2. EUNAVFORin isäntävaltiossa tekemiin sopimuksiin sovellettava laki määritellään kussakin sopimuksessa.
 3. Isäntävaltio helpottaa niiden sopimusten täytäntöönpanoa, joita EUNAVFOR tekee yritysten kanssa operaation toteuttamista varten.
 10 artikla
 EUNAVFORin henkilöstön jäsenen kuolema
 EU:n joukkojen komentajalla on oikeus huolehtia EUNAVFORin henkilöstön kuolleen jäsenen ja hänen henkilökohtaisen omaisuutensa palauttamisesta tämän kotimaahan ja tehdä tarvittavat järjestelyt.
 11 artikla
 EUNAVFORin turvallisuus
 EUNAVFOR saa tarvittaessa toteuttaa isäntävaltion maa-alueella ja sen sisävesillä toimenpiteitä alustensa, ilma-alustensa ja omaisuutensa sekä sen suojeluksessa olevien alusten suojelemiseksi ulkoisilta hyökkäyksiltä tai asiattomalta tunkeutumiselta.
 12 artikla
 Viestintä
 EUNAVFORilla on oikeus rajoittamattomaan viestintään radiolla (satelliittiradio, kannettava radio ja käsiradio mukaan luettuina), puhelimella, lennättimellä, telefaksilla ja muilla välineillä. Isäntävaltio antaa taajuudet käyttöön maksutta.
 13 artikla
 Korvausvaatimukset kuolemantapauksen, henkilövahingon, vahingon ja menetyksen johdosta
 1. EUNAVFOR ja EUNAVFORin henkilöstö eivät ole vastuussa yksityisen tai valtion omaisuuden vahingosta tai menetyksestä, jotka liittyvät operatiivisiin vaatimuksiin tai aiheutuvat kansalaislevottomuuksiin tai EUNAVFORin suojaamiseen liittyvistä toimista.
 2. Korvausvaatimukset, jotka koskevat yksityisen tai valtion omaisuuden muuta kuin 1 kohdassa tarkoitettua vahinkoa tai menetystä, samoin kuin korvausvaatimukset, jotka koskevat kuolemantapausta tai henkilövahinkoa taikka EUNAVFORin omaisuuden vahinkoa tai menetystä, ratkaistaan diplomatian keinoin.
 3. Kolmansille osapuolille aiheutuneeseen vahinkoon liittyvän vireille pannun oikeustoimen yhteydessä Somalian tasavalta esiintyy oikeudenkäynnissä EUNAVFORin tilalla. Somalian tasavalta maksaa kaikissa tapauksissa mahdolliset korvaukset kolmansille osapuolille aiheutuneista, muista kuin 1 kohdassa tarkoitetuista vahingoista. Mikäli näiden korvausten maksaminen johtuu EUNAVFORista, EUNAVFOR korvaa maksetut summat kokonaan tai osittain.
 14 artikla
 Yhteydenpito ja riitojen ratkaisu
 1. Kaikki tämän sopimuksen soveltamiseen liittyvät asiat käsitellään yhdessä EUNAVFORin edustajien ja isäntävaltion toimivaltaisten viranomaisten kesken.
 2. Jos ratkaisuun ei päästä aikaisemmassa vaiheessa, tämän sopimuksen tulkintaa tai soveltamista koskevat riidat ratkaistaan yksinomaan diplomatian keinoin isäntävaltion ja EU:n edustajien kesken.
 15 artikla
 Muut määräykset
 1. Kun tässä sopimuksessa viitataan EUNAVFORin ja EUNAVFORin henkilöstön erioikeuksiin, vapauksiin ja muihin oikeuksiin, isäntävaltion hallitus vastaa siitä, että sen asianomaiset paikalliset viranomaiset panevat täytäntöön nämä erioikeudet, vapaudet ja muut oikeudet ja noudattavat niitä.
 2. Tämän sopimuksen tarkoituksena ei ole poiketa oikeuksista, joita EU:n jäsenvaltiolle tai EUNAVFORiin osallistuvalle muulle valtiolle muissa sopimuksissa annetaan, eikä sitä pidä tulkita tällä tavoin.
 16 artikla
 Täytäntöönpanojärjestelyt
 Tämän sopimuksen soveltamisen edellyttämistä operatiivisista, hallinnollisista ja teknisistä asioista voidaan tehdä erillisiä järjestelyjä EU:n operaation komentajan tai EU:n joukkojen komentajan ja toisaalta isäntävaltion hallintoviranomaisten kesken.
 17 artikla
 Voimaantulo ja päättyminen
 1. Tämä sopimus tulee voimaan päivänä, jona se allekirjoitetaan, ja se on voimassa siihen päivään asti, jona EUNAVFORin viimeinen joukko ja EUNAVFORin henkilöstön viimeinen jäsen ovat EUNAVFORin antaman ilmoituksen mukaan poistuneet maasta.
 2. Edellä 1 kohdasta poiketen 4 artiklan 8 kohdan, 5 artiklan 1–3 kohdan, 5 artiklan 6 ja 7 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan, 6 artiklan 3 ja 4 kohdan, 6 artiklan 6 kohdan, 6 artiklan 8 ja 9 kohdan ja 13 artiklan määräyksiä katsotaan sovelletun päivästä, jona EUNAVFORin henkilöstön ensimmäinen jäsen lähetettiin, jos tämä päivä on aikaisempi kuin tämän sopimuksen voimaantulopäivä.
 3. Tätä sopimusta voidaan muuttaa osapuolten välisellä kirjallisella sopimuksella.
 4. Tämän sopimuksen päättyminen ei vaikuta sopimuksen täytäntöönpanosta ennen sen päättymistä johtuviin oikeuksiin ja velvollisuuksiin.
 Tehty Nairobissa 31 päivänä joulukuuta 2008 kahtena englanninkielisenä alkuperäiskappaleena.
 Euroopan unionin puolesta
 Isäntävaltion puolesta


type: wikipedia

text:
Lilleå er flertydigt.
 Mange danske lokaliteter hedder Lilleå.
 Enten alene eller med et andet stednavn foran.
 Lilleå (Ikast) – et vandløb ved Ikast som løber ud i Storå
 Lilleå (Hadsten) – et vandløb i Lerbjerg Sogn, Favrskov Kommune som løber ud i Gudenå ved Langå
 Hodsager Lilleå – et vandløb i det midtvestlige Jylland ved Hodsager og løber ud i Storå
 Råsted Lilleå – et vandløb i det vestlige Jylland løber gennem Råsted og ud i Storå
 Skomager Lilleå – et vandløb i det sydvestlige Jylland løber ud i Varde Å


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali ta'l-Unjoni Ewropea
 C 202/284
 PROTOKOLL (NRU 15)
 DWAR ĊERTI DISPOŻIZZJONIJIET LI JIRRIGWARDAW IR-RENJU UNIT TAL-GRAN BRITTANJA U TA' L-IRLANDA TA' FUQ
 IL-PARTIJIET KONTRAENTI GĦOLJA,
 FILWAQT LI JIRRIKONOXXU li r-Renju Unit ma jkunx obbligat jew marbut li jadotta l-euro mingħajr deċiżjoni separata sabiex jagħmel hekk mill-gvern u l-Parlament tiegħu,
 BILLI, fis-16 ta' Ottubru 1996 u t-30 ta' Ottubru 1997, il-Gvern tar-Renju Unit għarraf lill-Kunsill bl-intenzjoni tiegħu li ma jipparteċipax fit-tielet stadju ta' l-Unjoni Ekonomika u Monetarja,
 FILWAQT LI JINNOTAW l-prattika tal-gvern tar-Renju Unit li tiffinanzja s-self li hemm bżonn permezz tal-bejgħ tad-dejn lis-settur privat,
 QABLU dwar id-dispożizzjonijet li ġejjin, li huma annessi mat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u mat-Trattat dwar il-Funzjonament ta' l-Unjoni Ewropea:
 1.
 Kemm-il darba r-Renju Unit ma javżax lill-Kunsill bl-intenzjoni li jadotta l-euro, ma jkun hemm ebda obbligazzjoni li jagħmel dan.
 2.
 L-Artikoli 3 sa 8 u 10 għandhom japplikaw għar-Renju Unit in vista tan-notifika mogħtija lill-Kunsill mill-gvern tar-Renju Unit fis-16 ta' Ottubru 1996 u fit-30 ta' Ottubru 1997.
 3.
 Ir-Renju Unit għandu jżomm il-poteri tiegħu fil-politika monetarja skond il-liġi nazzjonali.
 4.
 L-Artikolu 282(2), ħlief l-ewwel u l-aħħar sentenza tiegħu, l-Artikolu 282(5), it-tieni subparagrafu ta' l-Artikolu 119, l-Artikolu 126(1), (9) u (11), l-Artikolu 127(1) sa (5), l-Artikolu 128, l-Artikoli 130, 131, 132 u 133, l-Artikolu 138, l-Artikolu 140(3), l-Artikoli 219 u 283 tat-Trattat dwar il-Funzjonament ta' l-Unjoni Ewropea m’għandhomx japplikaw għar-Renju Unit. F'dawn id-dispożizzjonijiet, kull referenza għall-Unjoni jew għall-Istati Membri ma tinkludix lir-Renju Unit u referenzi għall-banek ċentrali nazzjonali m’għandhomx jinkludu l-Bank of England. Bl-istess mod, l-Artikolu 121(2) tat-Trattati ma għandux japplika għar-Renju Unit fir-rigward ta' l-adozzjoni tal-partijiet tal-linji gwida ġenerali ta' politika ekonomika li jikkonċernaw iż-żona ta' l-euro b'mod ġenerali.
 5.
 Ir-Renju Unit għandu jagħmel ħiltu sabiex jevita deficit eċċessiv.
 L-Artikoli 143 u 144 tat-Trattat dwar il-Funzjonament ta' l-Unjoni Ewropea jibqgħu japplikaw għar-Renju Unit. L-Artikoli 134(4) u 142 japplikaw għar-Renju Unit daqs li kieku kellu deroga.
 6.
 Id-drittijiet għall-vot tar-Renju Unit għandhom jiġu sospiżi fir-rigward ta' l-atti tal-Kunsill imsemmija fl-Artikoli nnumerati fil-paragrafu 4 u fil-każijiet imsemmija fl-Artikolu 139(4), l-ewwel subparagrafu, tat-Trattat dwar il-Funzjonament ta' l-Unjoni Ewropea. Għal dan il-għan japplika t-tieni subparagrafu ta' l-Artikolu 139(4) tat-Trattat imsemmi.
 Ir-Renju Unit ma jkollux lanqas dritt jipparteċipa fil-ħatra tal-President, il-Viċi President u membri l-oħra tal-Bord Eżekuttiv tal-BĊE skond l-Artikoli 283(2) it-tieni subparagrafu tat-Trattat.
 7.
 L-Artikoli 3, 4, 6, 7, 9.2, 10.1, 10.3, 11.2, 12.1, 14, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 26, 27, 30, 31, 32, 33, 34 u 49 tal-Protokoll fuq l-Istatut tas-Sistema Ewropea ta' Banek Ċentrali u tal-Bank Ċentrali Ewropew (“l-Istatut”) m’għandhomx japplikaw għar-Renju Unit.
 F'dawk l-Artikoli, referenzi għall-Unjoni jew l-Istati Membri m’għandhomx jinkludu r-Renju Unit u referenzi għall-banek ċentrali nazzjonali jew azzjonisti ma jinkludux il-Bank of England.
 Referenzi fl-Artikoli 10.3 u 30.2 ta' l-Istatut għal “kapital sottoskritt tal-BĊE” m'għandhomx jinkludu kapital sottoskritt mill-Bank of England.
 8.
 L-Artikolu 141(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament ta' l-Unjoni Ewropea u l-Artikoli 43 sa 47 ta' l-Istatut ikollhom seħħ, sew jekk ikun hemm jew ma jkunx hemm Stat Membru b'deroga, mingħajr preġudizzju għall-emendi li ġejjin:
 a)
 Referenzi fl-Artikolu 43 għax-xogħol ta' l-BĊE u ta' l-IME jinkludu dak ix-xogħol li jkun għad irid isir wara l-introduzzjoni ta' l-euro minħabba f'xi deċiżjoni tar-Renju Unit li ma jadottax l-euro.
 b)
 B'żieda max-xogħol imsemmi fl-Artikolu 46, l-BĊE irid ukoll jagħti parir u jikkontribwixxi għat-tħejjija ta' kull deċiżjoni tal-Kunsill fir-rigward tar-Renju Unit meħuda skond paragrafi 9(a) u (c).
 c)
 Il-Bank of England irid iħallas l-abbonament tiegħu għall-kapital tal-BĊE bħala kontribuzzjoni għall-ispejjeż operattiv relattivi fuq l-istess bażi bħall-banek ċentrali nazzjonali ta' l-Istati Membri b'deroga.
 9.
 Ir-Renju Unit jista' jinnotifika f'kull ħin l-intenzjoni tiegħu li jadotta l-euro. F'dak il-każ:
 a)
 Ir-Renju Unit għandu jkollu d-dritt li jadotta l-euro iżda biss jekk jissodisfa l-kondizzjonijiet meħtieġa. Il-Kunsill, waqt li jaġixxi fuq talba tar-Renju Unit u taħt il-kondizzjonijiet u konformement mal-proċedura stabbilita fl-Artikolu 140, paragrafi 1 u 2, tat- Trattat dwar il-Funzjonament ta' l-Unjoni Ewropea, għandu jiddeċiedi jekk hu jissodisfax il-kondizzjonijiet meħtieġa;
 b)
 Il-Bank of England għandu jħallas il-kapital sottoskritt tiegħu, jittrasferixxi lill-BĊE l-assi ta' riservi barranin u jikkontribwixxi għar-riservi tiegħu fuq l-istess bażi bħall-bank ċentrali nazzjonali ta' Stat Membru li d-deroga tiegħu tkun ġiet abrogata;
 c)
 Il-Kunsill, waqt li jaġixxi fuq il-kondizzjonijiet u skond il-proċedura stabbilita fl-Artikolu 140(3) tat-Trattat imsemmi, għandu jieħu d-deċiżjonijiet l-oħra kollha meħtieġa sabiex ir-Renju Unit ikun jista' jadotta l-euro.
 Jekk ir-Renju Unit jadotta l-euro skond id-dispożizzjonijiet ta' dan il-Protokoll, il-paragrafi 3 sa 8 għandhom jieqfu milli jibqgħu fis-seħħ.
 10.
 Minkejja l-Artikoli 123 tat- Trattat dwar il-Funzjonament ta' l-Unjoni Ewropea u l-Artikolu 21.1 ta' l-Istatut, il-gvern tar-Renju Unit jista' jibqa' jżomm il-faċilità ta' ways and means mal-Bank ta' l-Ingilterra jekk u sakemm ir-Renju Unit ma jadottax l-euro.


type: other

text:
Pojem „zboží“ a § 446 obch. zák. | epravo.cz
 Pojem „zboží“ a § 446 obch. zák.
 V případech, kdy aplikace obchodního zákoníku vyplývá z dohody stran podle ustanovení § 262 odst. 1 obchodního zákoníku, je nepochybné, že, vzhledem k postavení stran nebo charakteru závazkového vztahu, nelze pojem zboží omezit pouze na věci, které kupující nabývá od jiného podnikatele, aby je mohl dále prodávat, když takový výklad by, zejména ve vztahu mezi nepodnikateli, popř. mezi podnikateli, ale mimo rámec jejich podnikatelské činnosti, eliminoval možnost dohody předvídané tímto ustanovením.
 (Rozsudek Nejvyššího soudu České republiky sp.zn. 32 Odo 964/2002-98, ze dne 30.7.2003)
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v právní věci žalobce Ing. M. Ř., zastoupeného JUDr. L. E., advokátem, proti žalované Š. A. a.s., zastoupené JUDr. J. Ž., advokátem, o určení vlastnictví, vedené u Okresního soudu v Mladé Boleslavi pod sp. zn. 9 C 210/2001, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 15. května 2002, č.j. 29 Co 159/2002-59, tak, že rozsudek Krajského soudu v Praze ze dne 15. května 2002, č.j. 29 Co 159/2002-59, a rozsudek Okresního soudu v Mladé Boleslavi ze dne 4. prosince 2001, č.j. 9 C 210/2001-44, se zrušují a věc se vrací soudu prvního stupně k dalšímu řízení.
 Krajský soud v Praze ve výroku označeným rozsudkem potvrdil rozsudek Okresního soudu v Mladé Boleslavi ze dne 4. prosince 2001, č.j. 9 C 210/2001-44, jímž byla zamítnuta žaloba, aby bylo určeno, že žalobce je jediným a výhradním vlastníkem vozidla tovární značky Škoda Octavia Combi V. T. žalobcem zakoupeného pod V. T., a žalobci uloženo zaplatit žalované na nákladech řízení 6.200,- Kč, a dále žalobci uložil zaplatit žalované na náhradu nákladů odvolacího řízení 6.275,- Kč k rukám JUDr. J. Ž., do tří dnů od právní moci rozsudku.
 V odůvodnění rozsudku odvolací soud zejména uvedl, že soud prvního stupně si pro své rozhodnutí opatřil dostačující skutková zjištění, důkazy správně hodnotil a věc také správně posoudil po stránce právní. Měl za prokázáno, že na žalobce nikdy nepřešlo vlastnictví vozidla SPZ M., když byl přesvědčen o tom, že kupuje vozidlo SPZ H., ovšem vozidlo takového označení mu nikdy předáno nebylo. Fakticky žalobce převzal vozidlo SPZ M., které pochází z trestné činnosti, přičemž vlastnictví k tomuto vozidlu prokázala žalovaná. Žalobce tak převzal vozidlo od nevlastníka, v důsledku čehož na něho nemohlo přejít vlastnické právo, když „na uvedenou skutečnost nelze aplikovat ustanovení § 446 obchodního zákoníku“.
 Odvolací soud dále zdůraznil, že ustanovení § 446 obchodního zákoníku se váže k obchodním vztahům, kdy kupující nabyl zboží, které dále pak prodává, přičemž v daném případě vozidlo nebylo určeno k dalšímu prodeji vzhledem k předmětu podnikání žalobce, kterým je výkon zeměměřičských činností. Při důsledném využití dikce ustanovení § 446 obchodního zákoníku by tak v souzeném případě šlo o výkon práva, který musí soud odepřít, neboť takovým postupem by došlo k legalizaci trestné činnosti.
 Protože ustanovení § 446 obchodního zákoníku je výjimkou z obecného principu ochrany vlastnictví, nemůže být vykládáno rozšiřujícím způsobem, tedy nad rámec, který „zřejmě měl zákonodárce na mysli, když předmět takové smlouvy charakterizuje jako zboží“. V daném případě, s ohledem na předmět podnikání obou stran i na účel prodeje a koupě vozidla (pro vlastní užívání a nikoli pro další prodej), o zboží nešlo, a ujednání o aplikaci obchodního zákoníku, pokud by bylo respektováno, by posloužilo k obcházení zákona, který primárně vlastnické právo původního vlastníka chrání. Toto obejití zákona by bylo tak výrazné, že by znamenalo legalizaci postupu, který začal trestným činem (odcizením osobního automobilu žalované), pokračoval zfalšováním označení V. na vozidle, záměnou technického průkazu, rychlým prodejem, ujednáním o působnosti obchodního zákoníku na kupní smlouvu a předmětnou žalobou, přičemž takovýto vývoj nemůže soud dovršit rozsudkem, kterým by žalobě vyhověl.
 Odvolací soud tedy shodně se soudem prvního stupně dospěl k závěru, že na zjištěný skutkový stav nelze aplikovat ustanovení § 446 obchodního zákoníku.
 Proti rozsudku odvolacího soudu podal žalobce včasné dovolání, jehož přípustnost odvozoval z ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) občanského soudního řádu ve znění účinném od 1. ledna 2001 (dále též jen „o. s. ř.“).
 Namítal, že rozhodnutí odvolacího soudu (i soudu prvního stupně) spočívá na nesprávném právním posouzení věci [§ 241a odst. 2 písm. b) o. s. ř. ], neboť „skutek byl po stránce hmotně právní nesprávně posouzen“.
 Zdůrazňoval, že 13. října 1999 na základě kupní smlouvy uzavřené s M. L., zakoupil osobní automobil tovární značky Škoda Octavia Combi, SPZ H. (dále též jen „vozidlo“). Kupní smlouva byla uzavřena podle obchodního zákoníku a kupní cena ve výši 460.000,- Kč byla zaplacena v hotovosti oproti předání vozidla. Na výzvu Policie České republiky bylo vozidlo vydáno orgánům činným v trestním řízení a žalobce 7. listopadu 2000 požádal o jeho vrácení, s tím, že vozidlo řádně nabyl, což rovněž doložil kupní smlouvou, potvrzením o úhradě kupní ceny a dalšími listinami. Rozhodnutím ČVS: OVV – 938/99 ze dne 30. května 2001 bylo vozidlo uloženo do úschovy Okresního soudu v Mladé Boleslavi a žalobce i žalovaný byli odkázáni na uplatnění nároku v civilním řízení.
 Dovolatel dále zdůrazňoval, že v písemné kupní smlouvě uzavřené s M. L. si strany smlouvy výslovně sjednaly, že se smluvní vztah a veškerá práva a závazky z něho vzniklé budou řídit obchodním zákoníkem (§ 262 obchodního zákoníku), tj. i ustanovením § 446 obchodního zákoníku. S upozorněním na ustanovení § 1 obchodního zákoníku a skutečnost, že obě smluvní strany jsou podnikateli, dále upozorňoval, že vzniklý závazkový vztah je vztahem obchodním i z pohledu ustanovení § 261 obchodního zákoníku.
 Odkazuje na judikaturu Nejvyššího soudu, představovanou rozhodnutími z 18. prosince 1997, sp. zn. 2 Odon 144/97, z 29. června 2000, sp. zn. 33 Cdo 1962/98 a z 15. prosince 1998, sp. zn. 33 Cdo 2272/98, zpochybňoval argumentaci soudů obou stupňů, dle které nelze na danou kupní smlouvu aplikovat ustanovení § 446 obchodního zákoníku z důvodu, že toto ustanovení se váže k případům,. kdy je nabyto zboží, které kupující dál prodává. Současně namítal, že žádný ze soudů ve svém rozsudku neřešil, jako otázku předběžnou, zda kupní smlouva, na základě které předmětné vozidlo nabyl, byla uzavřena platně či nikoli, ani to, že by vozidlo nenabyl v dobré víře.
 Proto dovolatel požaduje, aby dovolací soud rozsudky soudů obou stupňů zrušil a věc vrátil soudu prvního stupně k dalšímu řízení.
 Žalovaná ve vyjádření k dovolání navrhovala jeho zamítnutí, přičemž odkazovala na svá stanoviska učiněná v dosavadním průběhu řízení.
 V souladu s body 1., 15. a 17., hlavy I., části dvanácté, zákona č. 30/2000 Sb., kterým se mění zákon č.99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony, se pro dovolací řízení uplatní občanský soudní řád ve znění účinném od 1. ledna 2001.
 Předpokladem přípustnosti dovolání podle tohoto ustanovení je závěr dovolacího soudu, že rozhodnutí odvolacího soudu nebo některá v něm řešená právní otázka, mají po právní stránce zásadní význam. Přitom otázku, zda dovoláním napadené rozhodnutí má po právní stránce zásadní význam, řeší dovolací soud jako otázku předběžnou. Teprve kladným závěrem dovolacího soudu se stává dovolání přípustným.
 Zásadní právní význam rozhodnutí odvolacího soudu dovolací soud shledává (a potud má dovolání za přípustné) ve výkladu ustanovení § 446 obchodního zákoníku.
 Odvolací soud (a stejně i soud prvního stupně) založil své rozhodnutí na závěru, že ustanovení § 446 obchodního zákoníku se váže k obchodním vztahům, kdy kupující nabyl zboží, které dále pak prodává, přičemž v daném případě, s ohledem na předmět podnikání obou stran a účel prodeje a koupě vozidla, o „zboží“ nešlo.
 Právní posouzení věci je obecně nesprávné, jestliže odvolací soud posoudil věc podle právní normy, která na zjištěný skutkový stav nedopadá, nebo právní normu, sice správně určenou, nesprávně vyložil, případně ji na daný skutkový stav nesprávně aplikoval.
 Pro řešení otázky správnosti právního posouzení věci odvolacím soudem je rozhodující výklad § 446 obchodního zákoníku ve znění účinném k 13. říjnu 1999.
 Podle ustanovení § 446 obchodního zákoníku kupující nabývá vlastnické právo i v případě, kdy prodávající není vlastníkem prodávaného zboží, ledaže v době, kdy kupující měl vlastnické právo nabýt, věděl, že prodávající není vlastníkem a že není ani oprávněn se zbožím nakládat za účelem jeho prodeje.
 Přestože ustanovení § 446 obchodního zákoníku výslovně hovoří o vlastnictví ke zboží a jazykový výklad by tak nasvědčoval, že u jiných věcí (nemajících povahu zboží) se toto ustanovení neuplatní, nelze takový závěr považovat za správný.
 Obchodní zákoník totiž v ustanovení § 262 odst. 1 určuje, že si strany mohou dohodnout, že jejich závazkový vztah, který nespadá pod vztahy uvedené v § 261, se řídí tímto zákonem. Nejvyšší soud pak již v rozhodnutí ze dne 18. prosince 1997, sp. zn. 2 Odon 144/97, formuloval a odůvodnil závěr, podle kterého tuto možnost (rozuměj možnost dohodnout užití obchodního zákoníku) mají strany závazkového vztahu, ať již jsou jimi podnikatelé či nikoli, a jde-li o závazkový vztah týkající se jejich podnikatelské činnosti nebo nikoli. V rozsudku uveřejněném pod číslem 1/2000 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek dále Nejvyšší soud uzavřel, že za obchodní vztahy nutno považovat závazkové vztahy, jejichž definice je obsažena v § 261 a § 262 obchodního zákoníku. Od shora uvedených závěrů se Nejvyšší soud nemá důvod odchýlit ani v této věci.
 V případech, kdy aplikace obchodního zákoníku vyplývá z dohody stran podle ustanovení § 262 odst. 1 obchodního zákoníku, je nepochybné, že, vzhledem k postavení stran nebo charakteru závazkového vztahu, nelze pojem zboží omezit pouze na věci, které kupující nabývá od jiného podnikatele, aby je mohl dále prodávat, když takový výklad by, zejména ve vztahu mezi nepodnikateli, popř. mezi podnikateli, ale mimo rámec jejich podnikatelské činnosti, eliminoval možnost dohody předvídané tímto ustanovením. Ostatně rovněž obchodní zákoník v ustanovení § 409 odst. 1 rozumí pod pojmem „zboží“ movitou věc, tedy i tu, kterou kupující dále neprodává.
 Jestliže odvolací soud (a stejně tak i soud prvního stupně) založil své rozhodnutí na závěru, že ustanovení § 446 obchodního zákoníku na vztah mezi žalobcem a prodávajícím aplikovat nelze, protože žalobce nenabyl zboží, které by dále prodával, tento právní závěr, na němž rozhodnutí odvolacího soudu spočívá, není správný, a dovolatelem byl dovolací důvod podle ustanovení § 241a odst. 2 písm. b) o. s. ř. uplatněn právem.
 Dovolací soud proto bez nařízení jednání (§ 243a odst. 1 věta první o. s. ř.) podle ustanovení § 243b odst. 2 věty za středníkem, odst. 3, odst. 6 o. s. ř. rozhodnutí odvolacího soudu zrušil. Jelikož důvody, pro které nemohlo obstát rozhodnutí odvolacího soudu, dopadají i na rozhodnutí soudu prvního stupně, zrušil dovolací soud i je a věc vrátil soudu prvního stupně k dalšímu řízení.
 V další fázi řízení soud prvního stupně neopomene zabývat se otázkou platnosti kupní smlouvy uzavřené mezi žalobcem a M. L., přičemž, dospěje-li v tomto směru ke kladnému závěru, posoudí dále, zda tato smlouva byla uzavřena v režimu obchodního či občanského zákoníku, a to jednak z pohledu ustanovení § 261 odst. 1 obchodního zákoníku (toto hledisko bylo doposud opomenuto) a jednak z pohledu existence dohody stran podle ustanovení § 262 obchodního zákoníku. V případě závěru o nutnosti aplikace obchodního zákoníku soud prvního stupně opětovně zváží, zda jsou splněny podmínky pro nabytí vlastnického práva kupujícím vyžadované ustanovením § 446 obchodního zákoníku.
 Právní názor dovolacího soudu o možnosti aplikace ustanovení § 446 obchodního zákoníku i v případě, že předmětem prodeje není zboží, jež má sloužit k dalšímu prodeji, je pro odvolací soud (soud prvního stupně) závazný (§ 243d odst. 1 věta za středníkem o. s. ř.).


text:
 11.8.2016
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 216/3
 Euroopa Liidu ja Marshalli Saarte Vabariigi vaheline lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlev
 LEPING
 EUROOPA LIIT, edaspidi „liit“ või „EL“, ja
 MARSHALLI SAARTE VABARIIK, edaspidi „Marshalli saared“,
 edaspidi koos „lepinguosalised“,
 PIDADES SILMAS lepinguosaliste sõbralike suhete edendamist ja soovides hõlbustada oma kodanike reisimist, tagades neile viisavaba riiki sisenemise ja lühiajalise riigis viibimise õiguse,
 VÕTTES ARVESSE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrust (EL) nr 509/2014 (millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud), (1) millega kantakse muu hulgas 19 kolmandat riiki, sealhulgas Marshalli Saared, nende kolmandate riikide nimekirja, kelle kodanikud on lühiajalisel viibimisel liikmesriikides viisanõudest vabastatud,
 PIDADES SILMAS määruse (EL) nr 509/2014 artiklit 1, milles sätestatakse, et kõnealuse 19 riigi suhtes kohaldatakse viisanõudest vabastamist alates liiduga sõlmitava viisavabaduslepingu jõustumise kuupäevast,
 SOOVIDES kindlustada võrdse kohtlemise kõigile ELi kodanikele,
 VÕTTES ARVESSE, et käesolev leping ei hõlma isikuid, kes soovivad lühiajalise viibimise jooksul teha tasustatavat tööd, ning seetõttu kohaldatakse kõnealuste isikute suhtes ka edaspidi asjakohaseid liidu õigusnorme ja liikmesriikide õigusakte ning asjakohaseid Marshalli Saarte õigusakte, mis käsitlevad viisanõude kehtestamist või viisanõudest vabastamist ja tööturule juurdepääsu,
 VÕTTES ARVESSE protokolli Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis'd käsitlevat protokolli, mis on lisatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule, ning kinnitades, et käesolevat lepingut ei kohaldata Ühendkuningriigi ega Iirimaa suhtes,
 ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:
 Artikkel 1
 Eesmärk
 Käesoleva lepinguga nähakse liidu ja Marshalli Saarte kodanikele ette võimalus reisida viisavabalt teise lepinguosalise territooriumile kuni 90 päevaks mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.
 Artikkel 2
 Mõisted
 Käesolevas lepingus kasutatakse järgmisi mõisteid:
 a) „liikmesriik“– liidu liikmesriik, välja arvatud Ühendkuningriik ja Iirimaa;
 b) „liidu kodanik“– punktis a määratletud liikmesriigi kodanik;
 c) „Marshalli Saarte kodanik“– isik, kellel on Marshalli Saarte kodakondsus;
 d) „Schengeni ala“– sisepiirideta ala, mis hõlmab selliste punktis a määratletud liikmesriikide territooriumi, kes kohaldavad täielikult Schengeni acquis'd.
 Artikkel 3
 Kohaldamismisala
 1. Liidu kodanikud, kellel on liikmesriigi väljastatud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt Marshalli Saarte territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 1 kindlaks määratud ajavahemikul.
 Marshalli Saarte kodanikud, kellel on Marshalli Saarte väljastatud kehtiv tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- või eripass, võivad siseneda viisavabalt liikmesriikide territooriumile ja viibida seal viisavabalt artikli 4 lõikes 2 kindlaks määratud ajavahemikul.
 2. Käesoleva artikli lõiget 1 ei kohaldada nende isikute suhtes, kes reisivad tasustatava töö tegemise eesmärgil.
 Kõnealuse isikute kategooria puhul võib iga liikmesriik vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 539/2001 (2) artikli 4 lõikele 3 kehtestada Marshalli Saarte kodanike suhtes viisanõude või nad viisanõudest vabastada.
 Kõnealuse isikute kategooria puhul võivad Marshalli Saared iga liikmesriigi kodanike suhtes kehtestada viisanõude või viisanõudest loobuda kooskõlas siseriikliku õigusega.
 3. Käesoleva lepinguga ette nähtud viisanõudest loobumise kohaldamine ei piira lepinguosaliste selliste õigusaktide kohaldamist, mis käsitlevad riiki sisenemise ja seal lühiajalise viibimise tingimusi. Liikmesriikidel ja Marshalli Saartel on õigus keelata isikutel nende territooriumile siseneda ja seal lühiajaliselt viibida, kui üks või mitu kõnealust tingimust on täitmata.
 4. Viisanõudest loobumist kohaldatakse sõltumata sellest, missuguse transpordivahendiga reisijad lepinguosaliste piiri ületavad.
 5. Käesolevas lepingus käsitlemata küsimuste suhtes kohaldatakse liidu õigust ning liikmesriikide ja Marshalli Saarte siseriiklikku õigust.
 Artikkel 4
 Viibimise kestus
 1. Liidu kodanikud võivad viibida Marshalli Saarte territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.
 2. Marshalli Saarte kodanikud võivad viibida Schengeni acquis'd täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. Kõnealuse ajavahemiku arvutamisel ei võeta arvesse viibimist sellises liikmesriigis, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis'd.
 Marshalli Saarte kodanikud võivad viibida kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul iga sellise liikmesriigi territooriumil, kes veel ei kohalda täielikult Schengeni acquis'd; sellisel juhul ei võeta viibimise kestuse arvutamisel arvesse Schengeni acquis'd täielikult kohaldavate liikmesriikide territooriumil viibimise kestust.
 3. Käesoleva lepinguga ei piirata Marshalli Saarte ja liikmesriikide võimalust lubada kooskõlas siseriikliku ja liidu õigusega viibida oma territooriumil kauem kui 90 päeva.
 Artikkel 5
 Territoriaalne kohaldatavus
 1. Käesolevat lepingut kohaldatakse Prantsuse Vabariigi puhul ainult Prantsuse Vabariigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.
 2. Käesolevat lepingut kohaldatakse Madalmaade Kuningriigi puhul ainult Madalmaade Kuningriigi Euroopas paikneva territooriumi suhtes.
 Artikkel 6
 Lepingu haldamise ühiskomitee
 1. Lepinguosalised moodustavad ekspertide ühiskomitee (edaspidi „komitee“), mis koosneb liidu esindajatest ja Marshalli Saarte esindajatest. Liitu esindab Euroopa Komisjon.
 2. Komitee ülesanded on muu hulgas järgmised:
 a)
 teostada järelevalvet käesoleva lepingu rakendamise üle;
 b)
 esitada ettepanekuid käesoleva lepingu muutmiseks või täiendamiseks;
 c)
 lahendada käesoleva lepingu tõlgendamise või kohaldamise üle tekkivaid vaidlusi.
 3. Komitee tuleb vajaduse korral kokku ühe lepinguosalise taotlusel.
 4. Komitee kehtestab oma töökorra.
 Artikkel 7
 Seos käesoleva lepingu ning liikmesriikide ja Marshalli Saarte vaheliste olemasolevate kahepoolsete viisanõudest loobumist käsitlevate lepingute vahel
 Käesolev leping on ülimuslik liikmesriikide ja Marshalli Saarte vahel sõlmitud selliste kahepoolsete lepingute või kokkulepete suhtes, mis hõlmavad käesoleva lepingu kohaldamisalasse jäävaid küsimusi.
 Artikkel 8
 Lõppsätted
 1. Lepinguosalised ratifitseerivad või kiidavad käesoleva lepingu heaks vastavalt oma sisemenetlustele ning leping jõustub teise kuu esimesel päeval pärast viimase sellise teate saamise kuupäeva, millega lepinguosalised teineteisele teatavad, et kõnealused menetlused on lõpule viidud.
 Käesolevat lepingut kohaldatakse ajutiselt alates selle allkirjastamise kuupäevale järgnevast päevast.
 2. Käesolev leping sõlmitakse määramata ajaks, välja arvatud juhul, kui see lõpetatakse lõike 5 kohaselt.
 3. Käesolevat lepingut võib muuta lepinguosaliste kirjalikul kokkuleppel. Muudatused jõustuvad pärast seda, kui lepinguosalised on teineteisele teatanud selleks vajalike sisemenetluste lõpuleviimisest.
 4. Lepinguosalised võivad lepingu täitmise täielikult või osaliselt peatada eelkõige avaliku korra, riigi julgeoleku või rahvatervise kaitse huvides, samuti ebaseadusliku sisserände tõttu või juhul, kui üks lepinguosaline kehtestab uuesti viisanõude. Lepingu täitmise peatamise otsusest teatatakse teisele lepinguosalisele hiljemalt kaks kuud enne selle kavandatud jõustumist. Käesoleva lepingu täitmise peatanud lepinguosaline teatab viivitamata teisele lepinguosalisele, kui käesoleva lepingu täitmise peatamise põhjused on kõrvaldatud, ja lõpetab lepingu täitmise peatamise.
 5. Kumbki lepinguosaline võib käesoleva lepingu lõpetada, teatades sellest kirjalikult teisele lepinguosalisele. Käesolev leping kaotab kehtivuse 90. päeval pärast teatamise kuupäeva.
 6. Marshalli Saared võivad käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi liikmesriikide suhtes korraga.
 7. Liit võib käesoleva lepingu täitmise peatada või lepingu lõpetada ainult kõigi oma liikmesriikide nimel.
 Koostatud kahes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed.
 Съставено в Женева на двадесет и седми юни през две хиляди и шестнадесета година.
 Hecho en Ginebra el veintisiete de junio de dos mil dieciséis.
 V Ženevě dne dvacátého sedmého června dva tisíce šestnáct.
 Udfærdiget i Genève den syvogtyvende juni to tusind og seksten.
 Geschehen zu Genf am siebenundzwanzigsten Juni zweitausendsechzehn.
 Kahe tuhande kuueteistkümnenda aasta juunikuu kahekümne seitsmendal päeval Genfis.
 Έγινε στη Γενεύη στις είκοσι εφτά Ιουνίου δύο χιλιάδες δεκαέξι.
 Done at Geneva on the twenty seventh day of June in the year two thousand and sixteen.
 Fait à Genève, le vingt sept juin deux mille seize.
 Sastavljeno u Ženevi dvadeset sedmog lipnja godine dvije tisuće šesnaeste.
 Fatto a Ginevra, addì ventisette giugno duemilasedici.
 Ženēvā, divi tūkstoši sešpadsmitā gada divdesmit septītajā jūnijā.
 Priimta du tūkstančiai šešioliktų metų birželio dvidešimt septintą dieną Ženevoje.
 Kelt Genfben, a kétezer-tizenhatodik év június havának huszonhetedik napján.
 Magħmul f'Ġinevra fis-sebgħa u għoxrin jum ta' Ġunju fis-sena elfejn u sittax.
 Gedaan te Genève, zevenentwintig juni tweeduizend zestien.
 Sporządzono w Genewie dnia dwudziestego siódmego czerwca roku dwa tysiące szesnastego.
 Feito em Genebra, em vinte e sete de junho de dois mil e dezasseis.
 Întocmit la Geneva, la douăzeci și șapte iunie două mii șaisprezece.
 V Ženeve dvadsiateho siedmeho júna dvetisícšestnásť.
 V Ženevi, dne sedemindvajsetega junija leta dva tisoč šestnajst.
 Tehty Genevessä kahdentenakymmenentenäseitsemäntenä päivänä kesäkuuta vuonna kaksituhattakuusitoista.
 Som skedde i Genève den tjugosjunde juni år tjugohundrasexton.
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Република Маршалови острови
 Por la República de las Islas Marshall
 Za Republiku Marshallovy ostrovy
 For Republikken Marshalløerne
 Für die Republik Marshallinseln
 Marshalli Saarte Vabariigi nimel
 Για τη Δημοκρατία των Νήσων Μάρσαλ
 For the Republic of the Marshall Islands
 Pour la République des Îles Marshall
 Za Republiku Maršalove Otoke
 Per la Repubblica delle Isole Marshall
 Māršala salu vārdā –
 Maršalo Salų Respublikos vardu
 A Marshall-szigeteki Köztársaság részéről
 Għar-Repubblika tal-Gżejjer Marshall
 Voor de Republiek der Marshalleilanden
 W imieniu Republiki Wysp Marshalla
 Pela República das Ilhas Marshall
 Pentru Republica Insulelor Marshall
 Za Republiku Marshallových ostrovov
 Za Republiko Marshallovi otoki
 Marshallinsaarten tasavallan puolesta
 För Republiken Marshallöarna
 (1) ELT L 149, 20.5.2014, lk 67.
 (2) Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1).
 ÜHISDEKLARATSIOON ISLANDI, NORRA, ŠVEITSI JA LIECHTENSTEINI KOHTA
 Lepinguosalised võtavad arvesse Euroopa Liidu ning Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini vahelisi tihedaid suhteid, mis tulenevad eelkõige 18. mai 1999. aasta ja 26. oktoobri 2004. aasta lepingutest, mis käsitlevad nende riikide ühinemist Schengeni acquis' rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega.
 Seepärast on soovitav, et ühelt poolt Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteini ning teiselt poolt Marshalli Saarte ametiasutused sõlmiksid viivitamata lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitlevad kahepoolsed lepingud käesoleva lepingu tingimustega sarnastel tingimustel.
 ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLI 3 LÕIKES 2 KÄSITLETAVAT TASUSTATAVA TÖÖ EESMÄRGIL REISIVATE ISIKUTE KATEGOORIAT
 Lepinguosalised lepivad ühtse tõlgenduse tagamiseks kokku, et käesoleva lepingu kohaldamisel hõlmab tasustatavat tööd tegevate isikute kategooria selliseid isikuid, kes sisenevad teise lepinguosalise territooriumile tasustatava töö tegemise või tulutoova tegevusega tegelemise eesmärgil töövõtja või teenuse osutajana.
 Kõnealune kategooria ei hõlma:
 —
 äritegevusega tegelevaid isikuid, s.t isikuid, kes reisivad ärikohtumise eesmärgil (ega tööta teise lepinguosalise territooriumil);
 —
 sportlasi või kunstnikke, kes tegutsevad riigis ajutiselt;
 —
 ajakirjanikke, kelle on saatnud nende elukohariigi meedia, ning
 —
 äriühingusiseseid praktikante.
 Käesoleva deklaratsiooni rakendamise üle teostab lepingu artiklis 6 sätestatud vastutuse raames järelevalvet ühiskomitee, kes võib teha muudatusettepanekuid, kui ta peab seda lepinguosaliste kogemuste põhjal vajalikuks.
 ÜHISDEKLARATSIOON, MILLES TÕLGENDATAKSE KÄESOLEVA LEPINGU ARTIKLIS 4 SÄTESTATUD 90-PÄEVAST VIIBIMISE KESTUST MIS TAHES 180-PÄEVASE AJAVAHEMIKU JOOKSUL
 Lepinguosalised lepivad kokku, et käesoleva lepingu artiklis 4 sätestatud kuni 90-päevane kestus mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul tähendab kas üht katkematut külastust või mitut järjestikust külastust, mille kestus ei ületa 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul.
 Väljend „mis tahes“ osutab sellele, et kohaldatakse liikuvat 180-päevast võrdlusperioodi, võttes arvesse kõik liikmesriikide territooriumil viibimise päevad viimase 180-päevase ajavahemiku jooksul, et kontrollida, kas nõue, mille kohaselt on liikmesriikide territooriumil lubatud viibida 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul, on jätkuvalt täidetud. See tähendab muu hulgas, et kui liikmesriikide territooriumil ei ole viibitud katkematu 90-päevase ajavahemiku jooksul, on lubatud uus kuni 90-päevane viibimine.
 ÜHISDEKLARATSIOON KODANIKE VIISANÕUDEST LOOBUMISE LEPINGUST TEAVITAMISE KOHTA
 Teadvustades läbipaistvuse olulisust Euroopa Liidu ja Marshalli saarte kodanike jaoks, kohustuvad lepinguosalised tagama viisanõudest loobumise lepingu sisu ja tagajärgi käsitleva ning muu asjakohase teabe, näiteks territooriumile sisenemise tingimuste laialdase levitamise.