text:
 |
 52014PC0043
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o strukturálních opatřeních zvyšujících odolnost úvěrových institucí EU /* COM/2014/043 final - 2014/0020 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Od počátku finanční krize
 Evropská unie (dále jen „Unie“) a její členské státy pracují na
 zásadní reformě finanční regulace a dohledu.
 V oblasti bankovnictví Unie zahájila
 řadu reforem s cílem vytvořit bezpečnější, spolehlivější,
 transparentnější a odpovědnější finanční systém
 fungující ve prospěch ekonomiky a společnosti jako celku.
 Velikost bankovního sektoru Unie však je i nadále značná, a to
 v absolutním (42,9 bilionu EUR) i relativním vyjádření
 (téměř 350 % HDP Unie). Velikost jednotlivých největších
 bank v Unii podle aktiv zhruba odpovídá nebo se blíží velikosti HDP jejich
 domovské země. Stále platí, že velikost těchto bank nedovoluje jejich
 selhání („too big to fail“) a zároveň znesnadňuje i jejich
 záchranu. Jejich struktura je také příliš složitá na to, aby bylo možné
 řešit jejich problémy.
 V této souvislosti komisař Barnier v
 listopadu 2011 oznámil zřízení odborné skupiny na vysoké úrovni, jejímž
 úkolem bylo posoudit potřebu strukturální reformy bankovního sektoru Unie.
 Předsedou této skupiny byl Erkki Liikanen, guvernér Finské centrální banky[1]. Ve své zprávě,
 předložené v říjnu 2012, skupina uvedla, že je nezbytná
 restrukturalizace bank, která doplní stávající reformy. Doporučila povinné
 oddělení obchodování na vlastní účet a dalších vysoce rizikových
 obchodních činností do samostatného právního subjektu v rámci bankovní
 skupiny. Oddělení by bylo povinné pouze pro banky, v jejichž
 případě by činnosti, jež by měly být odděleny,
 představovaly významný podíl činnosti banky[2]. Dne 3. července
 2013 přijal Evropský parlament velkou většinou zprávu z vlastní
 iniciativy s názvem „Reforma struktury bankovního odvětví EU“[3], která vítá
 strukturální reformy na úrovni Unie, jež mají řešit obavy
 ohledně bank, jejichž velikost nedovoluje jejich selhání[4].
 Tento návrh představuje stěžejní
 odpověď Unie na problematiku bank, jejichž velikost nedovoluje jejich
 selhání. Jeho cílem je zabránit tomu, aby se projevila reziduální neřízená
 rizika v bankovním systému Unie. Omezí umělé zvětšování bankovních
 rozvah, zejména o činnosti čistě spekulativní povahy, čímž
 se sníží riziko, že banku v selhání budou muset zachraňovat daňoví
 poplatníci; sníží se i náklady a složitost řešení problémů,
 bude-li nutné. Je také důležitým doplňkem směrnice, kterou se
 stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů
 úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen
 „směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank“).[5]
 Strukturální reforma dosud nebyla
 součástí mezinárodního programu reforem schváleného skupinou G20.
 Řada jurisdikcí po celém světě nicméně přijala nebo
 navrhla opatření, která mají řešit výše uvedené problémy.
 V posledních letech se reformami zabývalo několik členských
 států (Německo, Francie, Spojené království a Belgie). Spojené
 státy nedávno přijaly tzv. „Volckerovo pravidlo“, zakazující bankám
 obchodovat na vlastní účet. Mezinárodní organizace kromě toho
 vyzvaly k celosvětové diskusi o bankovních strukturách a obchodních
 modelech. Vzhledem k množícím se reformním snahám v této oblasti
 a s cílem zabránit nepříznivému dopadu duplikujících se nebo
 neslučitelných opatření na mezinárodně působící banky
 vyzvali vedoucí představitelé skupiny G20 na posledním summitu
 v Petrohradě Radu pro finanční stabilitu (FSB), aby posoudila
 přeshraniční soudržnost strukturálních reforem bankovnictví a jejich
 vliv na globální finanční stabilitu. Tento návrh pozorně sleduje
 vznikající mezinárodní úsilí o koordinaci a uznává potřebu
 zabránit příležitostem k regulatorní arbitráži.
 Tento návrh je doprovázen přímo
 souvisejícím návrhem řešícím další kanál finanční nákazy,
 a sice vzájemnou propojenost účastníků trhu včetně
 systémových bank prostřednictvím neprůhledných obchodních vazeb v
 rámci obchodů zajišťujících financování (securities financing
 transactions). Zelená kniha o stínovém bankovnictví, kterou Komise
 předložila dne 19. března 2012[6],
 uznává, že přísnější regulace bankovnictví by mohla vést k
 přesunu značné části bankovních činností mimo hranice
 tradičního bankovnictví směrem ke „stínovému bankovnictví“, které je
 definováno jako „systém zprostředkování úvěrů, který zahrnuje
 subjekty a činnosti mimo standardní bankovní systém“.[7] Dne 20. listopadu 2012
 přijal Evropský parlament usnesení o stínovém bankovnictví[8], v němž
 zdůraznil potřebu zajistit větší transparentnost struktury
 a činností finančních institucí, jakož i potřebu toho,
 aby orgány dohledu znaly objem činností stínového bankovnictví, jako jsou
 repa a půjčky cenných papírů. Dne 4. září 2013 Komise
 ve svém sdělení o stínovém bankovnictví[9] zdůraznila,
 že pro sledování rizik spojených s propojením, nadměrným využíváním
 pákového efektu a procyklického chování bude mít zásadní význam větší
 transparentnost obchodů zajišťujících financování (securities
 financing transactions), jimiž jsou například repa a půjčky
 cenných papírů, jiné rovnocenné transakce a rehypotekace.
 Zbývající část této důvodové zprávy
 obsahuje pouze prezentaci tohoto návrhu týkajícího se strukturálního
 rozdělení úvěrových institucí.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Zúčastněné strany byly konzultovány
 při několika příležitostech. Odborná skupina na vysoké úrovni se
 během svého mandátu setkala s řadou zúčastněných stran a
 uspořádala veřejnou konzultaci se zaměřením na banky,
 podnikové a retailové klienty a jejich sdružení[10]. Komise
 v říjnu 2012 rovněž uspořádala veřejnou konzultaci se
 zúčastněnými stranami[11].
 Strukturální reforma bank a potřeba koordinované akce na úrovni EU
 byly rovněž předmětem diskusí s členskými státy.
 Při přípravě posouzení
 dopadů uspořádala Komise na jaře 2013 další veřejnou
 konzultaci se zúčastněnými stranami a vyzvala banky, aby modelovaly
 dopad různých možností strukturálních reforem[12]. 500 reakcí na tuto
 konzultaci zdůraznilo rozpor mezi bankami na jedné straně
 a spotřebiteli a nebankovními finančními podniky
 na straně druhé. Zdrcující většina bank byla proti
 strukturálnímu rozdělení; spotřebitelé byli většinou pro. Názory
 ostatních kategorií respondentů byly vyváženější.
 V březnu 2013 byla zřízena
 meziútvarová řídící skupina pro strukturální reformu bank složená ze
 zástupců generálních ředitelství COMP, ECFIN, EMPL, ENTR, JUST,
 MARKT, SG, SJ, TAXUD a JRC. Tato skupina se sešla v březnu, dubnu
 a září 2013 a podporovala práci na posouzení dopadů.
 Návrh posouzení dopadů byl 19. září
 2013 předložen výboru pro posouzení dopadů (dále jen „výbor“) Komise
 a byl s výborem projednán 16. října 2013. Výbor dne 18.
 října 2013 vydal doporučení ke zlepšení. Hlavní doporučení byla:
 i) zlepšit popis problému a základní scénář, ii) lépe popsat a
 vysvětlit možnosti reformy, iii) lépe posoudit dopady a lépe prokázat
 účinnost zvolených možností reformy, iv) lépe prezentovat stanoviska
 zúčastněných stran a v) doplnit slovníček pojmů.
 Útvary Komise revidované posouzení dopadů znovu předložily 18. prosince
 2013 spolu se samostatným dokumentem vysvětlujícím výboru, jak byla jeho
 doporučení zohledněna. Výbor následně 15. ledna 2014 vydal
 kladné stanovisko a zároveň uvedl doporučení k dalším zlepšením.
 Zejména žádal o posílení analýzy odůvodněnosti navrhovaných opatření,
 alternativních možností reformy, dopadu a stanovisek zúčastněných
 stran ohledně opatření transparentnosti, která byla
 začleněna až při předložení konečné verze posouzení
 dopadů. Výbor rovněž doporučil další zdokonalení prezentace
 možností strukturálních reforem a posouzení dopadu a účinnosti
 zvolených možností reformy. Konečná verze posouzení dopadů
 výrazně rozšířila analýzu transparentnost reformních opatření a
 dále rozpracovala dvě další doporučení výboru.
 Pokud jde o celkové náklady
 a přínosy tohoto návrhu, bylo posouzení dopadů provedené
 v souvislosti s tímto návrhem předmětem kvalitativní
 analýzy a kvantitativního modelování. Posouzení dopadů dospělo
 k závěru, že nepřímé subvence jsou značné, i když závisejí
 na velikosti banky a míry její propojenosti. Cílem tohoto návrhu je
 zajistit, aby byla zachována křehká rovnováha mezi prevencí systémových
 rizik a financováním udržitelného hospodářského růstu při
 současném patřičném zohlednění zřejmých přínosů
 vyplývajících z rozmanitosti bankovních modelů v Evropě.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 3.1. Právní základ a subsidiarita
 Právním
 základem tohoto nařízení je čl. 114 odst. 1 Smlouvy
 o fungování Evropské unie (SFEU), který umožňuje přijetí
 opatření ke sbližování ustanovení právních a správních
 předpisů členských států, jejichž účelem je
 vytvoření a fungování vnitřního trhu.
 Jednotná
 pravidla týkající se struktury bank zvýší finanční stabilitu v Unii,
 přispějí k lepší integraci finančních trhů, usnadní
 řádné řešení problémů a obnovu skupiny, zkvalitní
 přeshraniční poskytování služeb a usazování v jiných
 členských státech, omezí narušení hospodářské soutěže
 a zamezí regulatorní arbitráži.
 Některé
 členské státy navrhly nebo přijaly opatření strukturální reformy
 u svých vnitrostátních bankovních systémů. Existence nejednotných
 vnitrostátních právních předpisů, které nesledují stejné cíle
 politiky způsobem, jenž je slučitelný a rovnocenný
 s mechanismy předpokládanými v tomto nařízení, zvyšují
 pravděpodobnost narušení pohybu kapitálu a investičních
 rozhodnutí. Za absence úpravy na úrovni Unie budou banky nuceny
 přizpůsobit svou strukturu a operace státním hranicím, čímž
 dále vzroste jejich složitost a zvýší se fragmentace.
 Nejednotné
 vnitrostátní právní předpisy by také oslabily úsilí o stanovení jednotného
 souboru pravidel uplatnitelného pro celý vnitřní trh a vytvoření
 efektivní bankovní unie, neboť by omezily účinnost jednotného
 mechanismu dohledu[13]
 a budoucího jednotného mechanismu řešení problémů[14].
 Kvůli nejednotným právním předpisům je rovněž řízení
 přeshraničních institucí obtížnější a nákladnější.
 Harmonizace na úrovni Unie
 předpokládaná tímto nařízením může zajistit, aby bankovní
 skupiny v Unii, z nichž mnohé fungují v několika členských
 státech, byly regulovány společným rámcem strukturálních požadavků,
 čímž se zajistí rovné podmínky pro všechny, sníží se složitost regulace,
 zamezí se neodůvodněným nákladům na dodržení požadavků
 na přeshraniční činnosti, podpoří se další integrace
 unijního trhu a omezí se příležitosti k regulatorní arbitráži.
 V souladu s cíli přispění
 k fungování vnitřního trhu může členský stát, který již
 dříve přijal právní předpisy, které úvěrovým institucím
 přijímajícím vklady od fyzických osob a malých a středních
 podniků zakazují obchodování s investicemi na vlastní účet a držení
 obchodních aktiv, požádat Komisi o udělení výjimky z ustanovení
 kapitoly III („oddělení určitých obchodních činností“) pro
 úvěrovou instituci, na niž se vztahují vnitrostátní právní předpisy
 slučitelné s ustanoveními uvedené kapitoly. To by členským
 státům, které již uplatnily „dokonale rovnocenná“ opatření, umožnilo
 vyhnout se nákladnému slaďování existujících účinných ustanovení
 s těmito ustanoveními. Aby se zajistilo, že dopad vnitrostátních právních
 předpisů neohrožuje fungování vnitřního trhu, musí být cíle
 vnitrostátních právních předpisů totožné s cíli tohoto návrhu a
 vnitrostátní právní, dohledová a donucovací opatření musí zajistit, že
 úvěrová instituce splňuje právně závazné požadavky, jež jsou
 slučitelné s tímto návrhem.
 Tento návrh náležitě
 zohledňuje rychle se vyvíjející finanční trhy a finanční
 inovace, jakož i vývoj regulačního a dohledového rámce Unie.
 V zájmu zajištění účinného a jednotného dohledu
 a vytvoření jednotného souboru pravidel v oblasti bankovnictví
 tento návrh předpokládá důležitou úlohu Evropského orgánu pro
 bankovnictví (EBA). EBA bude konzultován příslušnými orgány při
 přijímání některých rozhodnutí uvedených v tomto návrhu; vypracuje
 návrhy regulačních a prováděcích technických norem a bude
 Komisi podávat zprávy. To je obzvláště důležité v situacích
 uvedených v článcích 9, 10, 13 a 21.
 3.2. Proporcionalita
 Podle zásady proporcionality stanovené v
 článku 5 Smlouvy o Evropské unii nepřekročí obsah ani
 forma činnosti Unie rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů
 Smluv.
 Navrhované nařízení zakazuje velkým
 úvěrovým institucím a bankovním skupinám Unie provádět
 obchodování na vlastní účet a některé související činnosti.
 Oddělení vlastnictví má potenciál stát se
 nejúčinnějším nástrojem strukturální reformy z hlediska dosažení
 specifických cílů usnadnění řešení problémů a omezení
 morálního hazardu, střetů zájmů a nedokonalé distribuce
 kapitálu a zdrojů. Potenciální přínosy zákazu obchodování
 na vlastní účet by byly obzvláště silné, pokud jde
 o zmírňování rizik, složitosti, propojenosti a střetů zájmů.
 Nicméně vzhledem k obtížím při rozlišování mezi obchodováním na
 vlastní účet a jinými podobnými obchodními činnostmi, zejména
 tvorbou trhu, je základem proporcionality tohoto opatření úzká definice
 činností, na které se vztahuje zákaz. Vyloučení menších bank
 z oblasti působnosti zákazu je opodstatněné vzhledem k
 nepřiměřenému dopadu, jenž by pro ně takový zákaz mohl mít,
 pokud by tyto banky byly nuceny odprodat část svých portfolií.
 Navrhované nařízení rovněž vyžaduje,
 aby příslušný orgán prováděl systematický přezkum některých
 jiných činností, konkrétně tvorby trhu, investic do sekuritizací a
 jejich sponzorování a obchodování s některými deriváty. Jedná se
 zde o činnosti, u nichž bylo identifikováno nejvyšší riziko
 skutečnosti, že by mohlo být navzdory zákazu prováděno obchodování
 na vlastní účet, a které by mohly vést k riziku pro stabilitu
 základní úvěrové instituce a finančního systému Unie.
 Příslušnému orgánu se uděluje pravomoc nařídit oddělení.
 Tato pravomoc nařídit oddělení není univerzálním opatřením –
 příslušný orgán může provést individuální posouzení s využitím
 souboru harmonizovaných parametrů. Pouze za určitých okolností, když
 rizika překročí úroveň definovanou harmonizovanými parametry, má
 příslušný orgán povinnost vynutit oddělení. Tento přístup je
 považován za přiměřený, jelikož se oddělení nařizuje
 pouze za určitých podmínek a po důkladném posouzení dopadu
 uvedených činností na rizikový profil a chování základní
 úvěrové instituce.
 Navrhované nařízení se zaměřuje
 na velké úvěrové instituce a bankovní skupiny. Vzhledem k tomu,
 že hlavním účelem návrhu je řešení reziduálních systémových
 rizik ve finančním systému Unie, bylo by rozšíření opatření
 stanovených návrhem na všechny úvěrové instituce nepřiměřené
 a mohlo by vést k neodůvodněným nákladům, zejména pro menší
 úvěrové instituce.
 Na úvěrové instituce, které se nacházejí
 pod prahovými hodnotami navrhovaného nařízení, se plánovaná strukturální
 opatření nevztahují. To znamená, že členské státy nebo
 příslušné orgány se mohou rozhodnout uložit obdobná opatření i
 na menší úvěrové instituce.
 Navrhované nařízení respektuje základní
 práva a zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, zejména
 právo na ochranu osobních údajů, svobodu podnikání, právo vlastnit
 majetek, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, a musí být
 prováděno v souladu s těmito právy a zásadami.
 3.3. Podrobné vysvětlení
 návrhu
 Tento oddíl stručně popisuje hlavní
 složky tohoto nařízení.
 3.3.1. Cíle a předmět
 strukturálního oddělení
 Cílem navrhovaného nařízení je posílení
 finanční stability v Unii prostřednictvím strukturální reformy
 velkých bank, čímž se doplní reformy finanční regulace již
 realizované na úrovni Unie. Článek 1 popisuje účel
 a cíle reformy.
 Článek 2 popisuje předmět,
 jímž je stanovení pravidel pro strukturální změny bank, jejichž velikost
 nedovoluje jejich selhání, zavedením zákazu obchodování na vlastní
 účet a možným oddělením určitých obchodních činností.
 3.3.2. Oblast působnosti
 Článek 3 stanoví, že se
 nařízení vztahuje na banky, které splňují určitá kritéria a
 překračují určité prahové hodnoty:
 1) Požadavky se vztahují na evropské
 banky, u nichž je identifikován globální systémový význam.
 2) Uvedené požadavky se vztahují na
 banky, které během tří po sobě následujících let
 překračují tyto prahové hodnoty: a) celková aktiva banky
 přesahují 30 miliard EUR[15]
 a b) celková obchodní aktiva a závazky banky přesahují 70
 miliard EUR nebo 10 % jejich celkových aktiv.
 Články 22 a 23 stanoví další
 podrobnosti o tom, jak mají být vypočteny „obchodní činnosti“
 (pro účely přezkumu ze strany příslušného orgánu, který
 může vést k jejich oddělení od úvěrové instituce). Vzhledem
 k tomu, že se strukturální reforma bank zaměřuje na
 bankovní činnosti, čl. 23 odst. 2 stanoví, že v
 případě finančních konglomerátů nemají být do výpočtu
 zahrnuty činnosti pojišťoven a nefinančních podniků.
 Navrhované nařízení se bude vztahovat na
 úvěrové instituce a jejich mateřské podniky v EU, jejich
 dceřiné společnosti a pobočky, a to
 i ve třetích zemích. Bude se vztahovat také na pobočky
 a dceřiné podniky bank se sídlem ve třetích zemích,
 nacházející se v Unii. Tato široká územní působnost je
 odůvodněná k zajištění rovných podmínek a zamezení
 převodu činností mimo Unii za účelem obcházení těchto
 požadavků. Zahraniční dceřiné společnosti bank Unie a
 pobočky zahraničních bank nacházející se v EU by však mohly být
 vyňaty, jestliže se na ně vztahují rovnocenná pravidla pro
 oddělení (články 4 a 27). Ustanovení čl. 4 odst. 2
 počítá s dalším možným vynětím: orgánům dohledu byla
 udělena pravomoc vyjmout z povinnosti rozdělení zahraniční
 dceřiné společnosti skupin s autonomní geograficky decentralizovanou
 strukturou na základě strategie řešení problémů s „více
 vstupními body“.
 Díky uplatnění požadavku na oddělení
 v rámci celé globální podnikové skupiny bez ohledu na geografickou
 polohu je znemožněno, aby banky povinnost oddělení obcházely
 umístěním některých činností mimo Unii. Doplněním široké
 územní působnosti o režim rovnocennosti třetích zemí jsou navíc
 zmírněny možné extrateritoriální problémy způsobené jurisdikcemi
 třetích zemí. Tím, že se od zahraničních bank požaduje, aby
 oddělily své operace v Unii, jsou rovněž zajištěny rovné
 podmínky pro všechny na vnitřním trhu, a je tak minimalizováno riziko
 nekalé soutěže.
 3.3.3. Zákaz obchodování na vlastní
 účet (kapitola II)
 Podle ustanovení čl. 6 odst. 1
 navrhovaného nařízení nesmí úvěrová instituce a subjekty
 v rámci téže skupiny provádět obchodování s finančními
 nástroji a komoditami na vlastní účet. I když konzistentní údaje
 o specifických bankovních činnostech jsou na úrovni Unie vzácné,
 dostupné důkazy naznačují, že obchodování na vlastní účet
 představuje jen malou část bankovních rozvah[16]. Tytéž důkazy
 však rovněž poukazují na to, že takové obchodování bylo před krizí
 významné, a za neexistence regulačního zásahu neexistuje žádná záruka, že
 se jeho objem v budoucnosti opět nezvýší.
 Je obtížné obchodování na vlastní účet
 definovat a odlišit je od tvorby trhu. Podle čl. 5 odst. 4,
 který vymezuje obchodování na vlastní účet úzce, by došlo k zákazu
 přijímání pozic v zájmu dosažení zisku na vlastní účet a bez jakékoli
 spojitosti se skutečnou či předvídanou klientskou činností
 nebo za účelem zajištění rizika subjektu, a to prostřednictvím
 sekcí, oddělení, divizí nebo jednotlivých obchodníků specificky
 určených k tomuto přijímání pozic.
 Ustanovení čl. 6 odst. 2
 vyjasňuje, že tento zákaz se nevztahuje na úvěrové instituce, které
 spadají do oblasti působnosti nařízení podle definice
 v článcích 3 a 4, a které provozují specializované struktury pro
 nákup a prodej nástrojů peněžního trhu pro účely správy
 hotovosti. Ze zákazu je rovněž vyňato obchodování s vládními
 dluhopisy států Unie (čl. 6 odst. 2 písm. a)), aby se
 zabránilo možným negativním důsledkům na těchto
 klíčových trzích. Tato výjimka souvisí s výjimkou stanovenou pro
 obchodování s vládními dluhopisy v souvislosti s posuzováním
 činností (čl. 8 odst. 2).
 I když by se zákaz obchodování na vlastní
 účet mohl v zásadě vztahovat na všechny banky, navrhuje se uplatnit
 jej pouze na banky uvedené v článku 3. Aby se bankám zabránilo
 obcházet zákaz například vlastnictvím hedgeových fondů nebo
 investováním do nich, stanoví čl. 6 odst. 1 písm. b),
 že na banky, na něž se vztahuje zákaz obchodování na vlastní
 účet, se vztahuje rovněž zákaz investování do hedgeových
 fondů nebo držení podílů v nich (nebo s nimi spojených
 certifikátů/derivátů); totéž platí v případě subjektů,
 které s hedgeovými fondy provádějí obchodování na vlastní účet nebo
 je sponzorují. Z tohoto zákazu jsou s ohledem na svou roli při financování
 reálné ekonomiky vyňaty uzavřené fondy nevyužívající pákový efekt –
 zejména fondy soukromého kapitálu, rizikového kapitálu a sociálního
 podnikání (čl. 6 odst. 3). Úvěrové instituce,
 na něž se vztahují tyto zákazy, budou moci hedgeovým fondům
 nadále poskytovat bankovní služby a služby úschovy.
 3.3.4. Možné oddělení
 některých obchodních činností (kapitola III)
 Banky provádějí řadu dalších
 činností v oblasti obchodování a investičního bankovnictví,
 včetně tvorby trhu, úvěrování fondů rizikového a soukromého
 kapitálu, investic do rizikových sekuritizací a jejich sponzorování, prodeje
 derivátů a obchodování s nimi atd. Bankovním skupinám bude dovoleno tyto
 jiné činnosti nadále provádět na základě uvážení
 příslušného orgánu, jenž bude povinen provést přezkum obchodních
 činností a bude mít pravomoc (a za určitých okolností povinnost)
 oddělit určitý soubor činností (tvorbu trhu, riskantní
 sekuritizace, komplexní deriváty), pokud budou překročeny
 některé parametry. Cílem je zamezit riziku, že budou banky obcházet zákaz
 v článku 6 tím, že budou provádět skryté obchodování
 na vlastní účet a že nezakázané obchodní činnosti budou příliš
 významné nebo budou využívat velkou finanční páku. Hlavní zásadou
 navrhovaného nařízení je, že „subjekty přijímající vklady“
 v rámci bankovních skupin mohou tyto činnosti provádět, jen
 pokud příslušný orgán nerozhodne, že musí být prováděny
 odděleným „obchodním subjektem“.
 3.3.4.1. Rozsah činností,
 na něž se vztahuje povinnost oddělení
 Článek 8 definuje obchodní
 činnosti široce, když uvádí, že se jimi rozumí jiné činnosti než
 například přijímání vkladů způsobilých pro pojištění
 vkladů, úvěrování, maloobchodní platební služby a řada
 dalších činností. Ustanovení čl. 8 odst. 2 kromě toho
 vyjímá vládní dluhopisy států Unie z povinnosti přezkumu a pravomoci
 oddělení. Taková výjimka je v souladu se současnou praxí nulové
 rizikové váhy v nařízení a směrnici o kapitálových požadavcích.[17] Podle ustanovení
 čl. 8 odst. 3 Komise nicméně může prostřednictvím
 aktů v přenesené pravomoci rozšířit oblast působnosti
 výjimky na státní dluhopisy mimo Unii, pokud vyhovují určitým podmínkám.
 3.3.4.2. Povinnost přezkoumat
 činnosti
 Navrhované nařízení ukládá
 příslušnému orgánu povinnost přezkoumat obchodní činnosti bank,
 které překračují prahové hodnoty, a to zejména tři činnosti,
 které buď mají obzvláště blízko k obchodování na vlastní účet,
 a jsou tudíž náchylné k provádění skrytého obchodování
 na vlastní účet (tvorba trhu), nebo měly klíčovou úlohu
 během finanční krize (např. investice do rizikových sekuritizací
 a jejich sponzorování a rovněž obchodování s deriváty jinými než
 které jsou výslovně povoleny pro účely obezřetného řízení
 rizik). Příslušné orgány posoudí tyto činnosti s ohledem
 na některé parametry, které se upraví podle dohledových údajů.
 Tyto parametry měří relativní velikost, pákový efekt, složitost,
 ziskovost, související tržní riziko a propojenost (čl. 9
 odst. 2). Aby bylo zajištěno jednotné měření a
 uplatňování těchto parametrů, pověřuje čl. 9
 odst. 4 orgán EBA vypracováním závazných prováděcích technických norem,
 jež mají být přijaty Komisí.
 3.3.4.3. Pravomoc nařídit
 oddělení
 V čl. 10 odst. 1 se uvádí,
 že příslušné orgány musí nařídit oddělení, pokud je
 zjištěno, že obchodní činnosti banky (tvorba trhu, investice do
 rizikových sekuritizací a jejich sponzorování a obchodování s
 některými deriváty) a související rizika překračují
 určité prahové hodnoty a pokud splňují určité podmínky
 spojené s parametry. Pokud banka příslušnému orgánu uspokojivě
 prokáže, že tyto činnosti neohrožují finanční stabilitu Unie s
 ohledem na cíle navrhovaného nařízení, příslušný orgán může
 rozhodnout, že oddělení nebude vyžadovat.
 Podle čl. 10 odst. 2
 může příslušný orgán vyžadovat oddělení konkrétní obchodní
 činnosti, pokud se domnívá, že dotyčná činnost ohrožuje
 finanční stabilitu banky nebo Unie s ohledem na kterýkoli z cílů
 navrhovaného nařízení.
 Příslušný orgán by měl před
 přijetím rozhodnutí podle článku 10 konzultovat orgán EBA a
 měl by mu oznámit své konečné rozhodnutí.
 Ustanovení čl. 10 odst. 5
 zmocňuje Komisi k přijetí aktu v přenesené pravomoci,
 kterým se stanoví úroveň, která nemá být pro jednotlivé parametry
 překročena, včetně počtu parametrů, které musí
 být překročeny, aby se uplatnilo oddělení. Kromě toho bude
 Komise zmocněna určit, jaký druh sekuritizace není na základě
 seznamu kritérií pokládán za hrozbu pro finanční stabilitu, a základní
 úvěrová instituce by jej tedy mohla provádět.
 3.3.4.4. Řízení vlastních rizik
 bank (řízení finančních prostředků)
 Pokud dojde k dalšímu oddělení,
 čl. 11 odst. 1 vyjasňuje, že banka přijímající vklady
 smí nadále řídit vlastní riziko. Nicméně protože řízení
 finančních prostředků může vést k obchodování
 na vlastní účet a vzhledem k tomu, že řízení likvidity
 zahrnuje přijímání určitých spekulativních pozic, mělo by to být
 spojeno s určitými zárukami.
 3.3.4.5. Poskytování služeb řízení
 rizik klientům
 Článek 12 vyjasňuje,
 že základní úvěrová instituce smí nefinančním nebankovním
 klientům nadále prodávat určité produkty řízení rizik (tj.
 deriváty). Prodej derivátů klientům však banku vystavuje větším
 rizikům, která mohou zejména zkomplikovat řešení jejích
 problémů, a proto bude v různé míře podléhat zárukám
 a kontrole. V zájmu řešení těchto rizik je uvedeno, že základní
 úvěrová instituce může svým nefinančním klientům,
 pojišťovnám a institucím zaměstnaneckého penzijního
 pojištění prodávat úrokové, měnové a úvěrové deriváty, deriváty
 z emisních povolenek a komoditní deriváty způsobilé pro clearing
 ústřední protistrany, ale pouze za účelem zajištění úrokových sazeb,
 měnových, úvěrových a komoditních rizik a rizik z povolenek
 na emise a s omezením výsledného rizika pozice. Uznání určitých
 derivátů banky dále motivuje k jejich standardizaci, a je tak
 v souladu s cíli politiky nařízení o infrastruktuře evropských
 trhů[18].
 3.3.4.6. Pravidla týkající se
 oddělení obchodních činností
 Pokud příslušné orgány vyžadují
 oddělení výše uvedených obchodních činností a tyto činnosti
 zůstanou v dané bankovní skupině, pak budou muset být převedeny
 na samostatný právní subjekt („obchodní jednotka“). Právní, ekonomické, správní
 a provozní vazby tohoto subjektu se zbytkem skupiny budou muset být
 omezeny, aby se zajistilo účinné oddělení. V čl. 13
 odst. 3 se uvádí, že jestliže dojde k oddělení, musí být skupina
 strukturována do homogenních funkčních podskupin představovaných
 na jedné straně základními úvěrovými institucemi a na druhé
 straně obchodními subjekty. V čl. 13 odst. 5 až 13
 navrhovaného nařízení jsou uvedeny podmínky, které se použijí za
 účelem zajištění robustního právního, ekonomického, správního
 a provozního oddělení. Po oddělení by se na příslušné
 podskupiny měly na individuálním nebo subkonsolidovaném základě
 vztahovat obezřetnostní požadavky uvedených ustanovení.
 V čl. 13 odst. 11 se dále
 stanoví výjimky z nařízení o kapitálových požadavcích, pokud jde o
 upuštění od určitých požadavků, aby bylo zajištěno, že
 se obezřetnostní požadavky (kapitál, likvidita, zveřejňování
 informací) na uvedené podskupiny uplatní na subkonsolidovaném
 základě. Skupiny, které se kvalifikují jako vzájemné pojišťovny,
 družstevní záložny, spořitelny a podobné instituce skutečně
 provádějí rizikové obchodní činnosti, a proto se na ně
 vztahují požadavky v tomto návrhu. Tyto instituce však mají velmi
 specifickou vlastnickou a hospodářskou strukturu a hrají významnou
 úlohu při financování místní a regionální ekonomiky. Pokud by byly
 podřízeny některým pravidlům týkajícím se oddělení, mohlo
 by to vyžadovat dalekosáhlé změny organizačního uspořádání
 těchto subjektů. To by mohlo být nepřiměřené ve vztahu
 k přínosům, pokud by to vyžadovalo, aby tyto subjekty zcela
 změnily svou podnikovou identitu. Příslušný orgán tedy může
 rozhodnout, že základním úvěrovým institucím, které splňují
 požadavky stanovené v čl. 49 odst. 3 písm. a) nebo b)
 nařízení (EU) č. 575/2013, povolí držení kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv v obchodním subjektu, pokud se
 příslušný orgán domnívá, že je držení těchto kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv nezbytné pro fungování skupiny a
 že instituce přijala dostatečná opatření ke vhodnému zmírnění
 příslušných rizik.
 Další zásadní částí ekonomického
 oddělení základní úvěrové instituce a obchodního subjektu je omezení
 velkých expozic. Články 14 až 17 tedy stanoví pravidla za tímto
 účelem. Tato pravidla se týkají omezení individuálních a souhrnných velkých
 expozic uvnitř skupiny i mimo ni.
 3.3.4.7. Plán oddělení
 Vlastnímu oddělení obchodních
 činností bude předcházet povinnost příslušné banky
 předložit „plán oddělení“ příslušným orgánům.
 Článek 18 stanoví, že by tento plán měl být schválen
 příslušným orgánem, jenž má možnost případně požadovat
 změny plánu, nebo v případě nečinnosti příslušné
 banky může sám takový plán oddělení stanovit.
 3.3.4.8. Spolupráce mezi
 příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení
 Směrnice o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank předpokládá, že orgány příslušné
 k řešení mohou v rámci svých plánů řešení
 problémů uložit bankám povinnost provést strukturální změny
 (např. v jejich právní a organizační struktuře), pokud
 se orgán příslušný k řešení domnívá, že je to nezbytné k
 odstranění překážek pro účinné řešení problémů. I když
 má navrhované nařízení širší rozsah cílů, než jen řešení
 problémů, je nezbytné zajistit, aby příslušné orgány vzájemně
 spolupracovaly. Článek 19 proto uvádí, že pokud se příslušný
 orgán rozhodne požadovat oddělení, musí o tom informovat orgány
 příslušné k řešení (čl. 19 odst. 1)
 a zohlednit jakékoli probíhající nebo již existující posouzení možnosti
 obnovy platební schopnosti ze strany orgánů příslušných k řešení
 podle článků 13 a 13a směrnice o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank. Stejně tak orgán příslušný
 k řešení musí při posuzování obnovení platební schopnosti
 instituce zohlednit rozhodnutí o oddělení oznámené příslušným
 orgánem.
 3.3.4.9. Činnosti zakázané pro
 obchodní subjekt
 Článek 20 stanoví, že obchodní
 subjekt nesmí vykonávat určité činnosti. Jedná se o přijímání
 vkladů způsobilých pro ochranu v rámci systémů
 pojištění vkladů a poskytování maloobchodních platebních služeb
 ve smyslu směrnice o platebních službách.[19]
 3.3.4.10. Výjimka
 Vzhledem k tomu, že navrhované nařízení
 stanoví jednotná pravidla týkající se záměru, cílů
 a nástrojů strukturální reformy bank na vnitřním trhu,
 umožňuje článek 21 výjimku z požadavků na oddělení v
 kapitole III pro úvěrové instituce, na něž se vztahují
 vnitrostátní právní předpisy s rovnocenným účinkem, jako mají
 ustanovení kapitoly III návrhu. Tuto výjimku udělí Komise na žádost
 dotyčného členského státu poté, co členský stát získá kladné
 stanovisko příslušného orgánu odpovědného za dohled nad bankami, pro
 které se výjimka požaduje. Pro uplatnění této výjimky musí být
 uplatnitelné vnitrostátní právní předpisy přijaty před 29.
 lednem 2014 a splňovat kritéria stanovená v čl. 21
 odst. 1. To znamená, že cíl vnitrostátních právních předpisů,
 jejich věcná působnost a ustanovení týkající se právního,
 ekonomického a správního oddělení subjektu přijímajícího vklady
 musí být podobné jako u navrhovaného nařízení.
 3.3.5. Soulad: subjekty a
 příslušné orgány (kapitola V)
 Většina bank, na něž se vztahuje
 článek 3, působí v několika zemích, a to jak prostřednictvím
 poboček, tak dceřiných společností. Jsou pod dohledem
 několika různých orgánů, jak domovských (mateřský podnik,
 dceřiné podniky v různých členských státech), tak hostitelských
 (pobočky). V zájmu zajištění účinného a efektivního
 uplatňování strukturální reformy na úrovni skupiny dává
 článek 26 poslední slovo ohledně rozhodnutí o strukturálním
 oddělení hlavnímu orgánu dohledu odpovědnému za konsolidovanou
 skupinu. To je přístup zvolený v některých národních reformních
 návrzích. Hlavní orgán dohledu by měl před přijetím jakéhokoli
 rozhodnutí konzultovat domovský orgán dohledu významných dceřiných
 společností skupiny.
 3.3.6. Vztahy se třetími
 zeměmi (kapitola VI)
 Článek 27 stanoví přijímání
 aktů v přenesené pravomoci, jimiž se uzná rovnocennost strukturálních
 reforem třetí země, pokud splňují určité podmínky.
 3.3.7. Správní sankce a opatření
 (kapitola VII)
 Kapitola VII odráží současné horizontální
 politiky uplatňované v odvětví finančních služeb
 v oblasti sankcí a opatření. Definuje společný přístup k hlavním
 druhům porušení navrhovaného nařízení a stanoví správní sankce
 a opatření, které by příslušné orgány měly být
 oprávněny uplatňovat v případě hlavních druhů
 porušení.
 3.3.8. Zpráva a přezkum
 (kapitola VIII)
 Přijetí tohoto návrhu by
 představovalo první soubor pravidel pro strukturální rozdělení bank
 na úrovni Unie. Je proto důležité posoudit, zda výše popsaná pravidla
 prokázala, že jsou efektivní a účinnou metodou pro dosažení
 záměru a cílů strukturální reformy. Za tímto účelem
 závěrečná kapitola nastiňuje řadu oblastí, v nichž Komise
 provede obecný i specifický přezkum tohoto rámce (článek 34).
 Přezkum se například zaměří na použití prahových hodnot, na
 uplatňování a účinnost zákazu stanoveného v článku 6,
 na rozsah činností, které jsou předmětem přezkumu, a
 na vhodnost a uplatňování parametrů.
 3.3.9. Harmonogram
 Níže jsou uvedena hlavní data týkající se
 přijetí a provádění klíčových ustanovení tohoto návrhu,
 na základě předpokladu, že konečné znění
 nařízení bude Evropským parlamentem a Radou přijato
 do června 2015:
 ·
 Komise přijme požadované akty
 v přenesené pravomoci pro provádění klíčových ustanovení
 do 1. ledna 2016;
 ·
 seznam bank v působnosti nařízení a
 seznam vyňatých bank se zveřejní 1. července 2016
 a následně každoročně;
 ·
 zákaz obchodování na vlastní účet se
 použije od 1. ledna 2017;
 ·
 ustanovení o oddělení obchodních
 činností od úvěrových institucí se použije od 1. července
 2018.
 4. Rozpočtové
 důsledky
 Finanční a rozpočtové důsledky
 návrhu jsou uvedeny v připojeném legislativním finančním výkazu.
 2014/0020 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 o strukturálních opatřeních zvyšujících
 odolnost úvěrových institucí EU
 (Text s významem pro EHP)
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[20],
 s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky[21],
 po konzultaci s evropským inspektorem ochrany
 údajů[22],
 v souladu s řádným
 legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Finanční systém Unie
 zahrnuje více než 8 000 bank různých velikostí, s různými podnikovými
 strukturami a obchodními modely, z nichž několik existuje ve
 formě velkých bankovních skupin, které provádějí kompletní soubor
 činností. Tyto skupiny vytvářejí složitou síť právních
 subjektů a vztahů v rámci skupiny. Jsou ve velké míře vzájemně
 propojeny prostřednictvím mezibankovních půjček a
 výpůjček a prostřednictvím trhů s deriváty. Dopad
 možného selhání těchto velkých bank může být velmi rozsáhlý a
 významný.
 (2) Finanční krize odhalila
 vzájemnou propojenost bank Unie a výsledné riziko pro finanční
 systém. V důsledku toho je řešení problémů doposud
 náročné, zahrnuje celé bankovní skupiny a nikoli pouze jejich
 neživotaschopné části a výrazně se spoléhá na veřejnou podporu.
 (3) Od počátku
 finanční krize Unie a její členské státy pracují na zásadní
 reformě bankovní regulace a dohledu, včetně provedení
 prvních kroků směrem k bankovní unii. Vzhledem k hloubce
 finanční krize a potřebě zajistit, že mohou být řešeny
 problémy všech bank, bylo třeba posoudit, zda jsou nutná další
 opatření k dalšímu snížení pravděpodobnosti a dopadu
 selhání největších a nejsložitějších bank. Za tímto účelem
 byla vytvořena odborná skupina na vysoké úrovni, které předsedal
 Erkki Liikanen. Tato skupina doporučila, aby u největších
 a nejsložitějších bank byly obchodování na vlastní účet a
 další vysoce rizikové činnosti povinně odděleny v samostatném
 právním subjektu v rámci bankovní skupiny.
 (4) Díky probíhající reformě
 regulace bankovnictví se výrazně zvýší odolnost jednotlivých bank
 i bankovního sektoru jako celku. V případě malé
 podskupiny největších a nejsložitějších bankovních skupin
 Unie však nadále platí, že jejich velikost nedovoluje jejich selhání a záchranu
 a že jsou příliš složité na to, aby je bylo možné úspěšně
 řídit, kontrolovat a řešit jejich problémy. Strukturální reforma je
 proto důležitým doplňkem ostatních regulatorních iniciativ a
 opatření, jelikož nabízí přímější způsob řešení
 složitých struktur v rámci skupiny, dotací v rámci skupiny a pobídek k
 nadměrnému riskování. Některé členské státy přijaly nebo zvažují
 přijetí opatření s cílem provést strukturální reformy svých
 bankovních systémů.
 (5) Dne 3. července 2013
 vyzval Evropský parlament Komisi, aby pro strukturální reformu evropského
 bankovního sektoru stanovila přístup, který by se opíral o příslušné
 zásady.
 (6) Právním základem tohoto
 nařízení je čl. 114 odst. 1 Smlouvy o fungování
 Evropské unie (SFEU), který umožňuje přijetí opatření
 ke sbližování ustanovení právních a správních předpisů
 členských států, jejichž účelem je vytvoření a fungování
 vnitřního trhu.
 (7) Nejednotné vnitrostátní
 právní předpisy, které nesledují stejné cíle politiky způsobem
 slučitelným a rovnocenným s mechanismy předpokládanými
 tímto nařízením, zvyšují pravděpodobnost negativního dopadu na
 rozhodnutí účastníků trhu ohledně pohybu kapitálu, protože
 nejednotná a nesourodá pravidla a postupy mohou značně zvýšit
 provozní náklady úvěrovým institucím, které působí přes hranice,
 a jsou tak příčinou méně efektivní distribuce zdrojů
 a kapitálu v porovnání se situací, kdy pohyb kapitálu podléhá
 podobným a jednotným pravidlům. Ze stejných důvodů budou mít
 nejednotná a nesourodá pravidla rovněž nepříznivý vliv na rozhodnutí
 účastníků trhu o tom, kde a jak poskytovat
 přeshraniční finanční služby. Nejednotná a nesourodá pravidla
 mohou rovněž neúmyslně podporovat snahy o využití území s
 výhodnější právní úpravou, tj. tzv. geografickou arbitráž. Pohyb kapitálu
 a poskytování přeshraničních služeb jsou zásadními prvky
 řádného fungování vnitřního trhu Unie. V případě
 neexistence úpravy na úrovni Unie budou úvěrové instituce nuceny
 přizpůsobit svou strukturu a operace státním hranicím, čímž
 dále vzroste jejich složitost a zvýší se fragmentace vnitřního trhu.
 (8) Nejednotné vnitrostátní
 právní předpisy rovněž narušují úsilí o vytvoření jednotného
 souboru pravidel uplatnitelného na celém vnitřním trhu. Takový vývoj by
 mohl snížit i účinnost jednotného mechanismu dohledu[23], jelikož Evropská
 centrální banka (ECB) by musela na úvěrové instituce pod svým
 dohledem uplatňovat soubor různých a nekonzistentních právních
 předpisů, čímž by se zvýšila náklady na dohled a složitost.
 Kvůli nejednotným právním předpisům je rovněž řízení
 přeshraničních úvěrových institucí obtížnější
 a nákladnější, zejména z hlediska zajištění dodržování
 rozdílných, případně i nekonzistentních pravidel. Stejně
 tak by jednotný mechanismus řešení problémů[24] musel řešit
 problémy úvěrových institucí na základě potenciálně odlišných
 vnitrostátních požadavků na jejich organizační a provozní
 strukturu.
 (9) Harmonizace na úrovni
 Unie může zajistit, aby bankovní skupiny v Unii, z nichž mnohé fungují v několika
 členských státech, byly regulovány společným rámcem strukturálních
 požadavků, čímž se zamezí narušení hospodářské soutěže,
 sníží se složitost regulace, zamezí se neodůvodněným nákladům na dodržení
 požadavků na přeshraniční činnosti, podpoří se další
 integrace unijního trhu a omezí se příležitosti k regulatorní
 arbitráži.
 (10) V souladu s cíli
 podpory fungování vnitřního trhu by mělo být možné udělit
 úvěrové instituci výjimku z ustanovení o oddělení některých
 obchodních činností, jestliže členský stát před 29. lednem 2014
 přijal zákonnou právní úpravu (včetně následně
 přijatých podzákonných právních předpisů), které úvěrovým
 institucím přijímajícím vklady od jednotlivců a malých a středních
 podniků zakazují obchodování s investicemi na vlastní účet a držení
 obchodních aktiv. Členský stát by tedy měl být oprávněn požádat
 Komisi o udělení výjimky z ustanovení o oddělení
 některých obchodních činností pro úvěrovou instituci, na niž se
 vztahují vnitrostátní právní předpisy slučitelné s uvedenými
 ustanoveními. To by členským státům, které již zavedly zákonnou
 úpravu, jejíž účinek je rovnocenný a konzistentní s tímto
 nařízením, umožnilo vyhnout se slaďování již existujících a
 účinných ustanovení. Aby bylo zajištěno, že dopad vnitrostátních
 právních předpisů ani následných prováděcích opatření
 neohrozí cíl fungování vnitřního trhu, musí být uvedené vnitrostátní
 právní předpisy a související dohledová a donucovací
 opatření schopna zajistit, aby úvěrové instituce přijímající od
 jednotlivců a malých a středních podniků způsobilé vklady
 splňovaly právně závazné požadavky, jež jsou rovnocenné
 a slučitelné s ustanoveními tohoto nařízení. Příslušný
 orgán vykonávající dohled nad úvěrovou institucí, na niž se vztahují dotčené
 vnitrostátní právní předpisy, by měl být odpovědný za vydání
 stanoviska, jež by mělo být k žádosti o výjimku připojeno.
 (11) V souladu s čl. 4
 odst. 1 písm. i) nařízení Rady (EU) č. 1024/2013[25] je ECB oprávněna
 provádět úkoly týkající se dohledu ve vztahu ke strukturálním změnám
 požadovaným po úvěrových institucích v zájmu předcházení
 finančnímu napětí nebo selhání, jsou-li tyto úkoly pro příslušné
 orgány výslovně stanoveny právem Unie.
 (12) Cílem tohoto nařízení je
 snížit přijímání nadměrného rizika a omezit rychlý růst
 rozvah, obtížné řešení problémů a obtížnou kontrolu, střety
 zájmů, narušení hospodářské soutěže a nesprávnou distribuci
 kapitálu. Jeho záměrem je rovněž ochrana institucí vykonávajících
 činnosti, které si zasluhují veřejnou záchrannou síť, před
 ztrátami vzniklými v důsledku jiných činností. Nezbytná pravidla
 by tedy měla přispět k tomu, aby se banky zaměřily
 na svou hlavní úlohu služby reálné ekonomice a aby se zabránilo
 nadměrné distribuci bankovního kapitálu na obchodování na úkor
 úvěrování nefinanční ekonomiky.
 (13) Toto nařízení se použije
 pouze na úvěrové instituce a skupiny s obchodními
 činnostmi, které splňují prahové hodnoty stanovené v tomto
 nařízení. To je v souladu s výslovným zaměřením na
 vymezenou podskupinu největších a nejsložitějších úvěrových
 institucí a skupin, u nichž navzdory jiným legislativním aktům platí, že
 jejich velikost nedovoluje jejich selhání a záchranu a že jsou příliš
 složité na to, aby je bylo možné úspěšně řídit, kontrolovat
 a řešit jejich problémy. Ustanovení tohoto nařízení by se tedy
 měla vztahovat pouze na ty úvěrové instituce a skupiny Unie,
 které jsou buď považovány za subjekty s globálním systémovým významem,
 nebo překračují určité relativní a absolutní účetní
 prahové hodnoty, pokud jde obchodní činnost nebo absolutní velikost.
 Členské státy nebo příslušné orgány se mohou rozhodnout uložit
 obdobná opatření i pro menší úvěrové instituce.
 (14) Územní rozsah působnosti
 tohoto nařízení by měl být tak široký, aby se zajistilo,
 že nebude narušena hospodářská soutěž a že nebude obcházeno.
 Nicméně pokud dceřiné podniky mateřských podniků v EU,
 nacházející se ve třetích zemích, nebo pobočky úvěrových
 institucí usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU, spadající
 do oblasti působnosti tohoto nařízení, podléhají opatřením,
 která mají podle názoru Komise rovnocenný účinek jako opatření
 stanovená tímto nařízením, měly by být z jeho působnosti
 vyňaty. Příslušné orgány by měly mít rovněž možnost vyjmout
 zahraniční dceřiné podniky s mateřským podnikem v EU,
 jestliže jsou autonomní a jejich selhání by mělo omezené účinky
 na skupinu jako celek.
 (15) Na úvěrové instituce a
 subjekty náležející do téže skupiny by se měl vztahovat zákaz nákupu
 a prodeje finančních nástrojů a komodit na vlastní
 účet, protože tato činnost má nízkou nebo žádnou přidanou hodnotu
 pro veřejný zájem a je z podstaty riziková.
 (16) Obchodování na vlastní
 účet je obtížné rozlišit od tvorby trhu. V zájmu řešení tohoto
 problému by se měl zákaz obchodování na vlastní účet omezovat na
 sekce, oddělení, divize nebo jednotlivé obchodníky specificky určené
 k obchodování na vlastní účet. Banky by neměly mít možnost
 obcházet tento zákaz provozováním nebankovních subjektů provádějících
 obchodování na vlastní účet nebo profitováním z investic do takových
 subjektů.
 (17) Aby bylo zajištěno, že
 subjekty podléhající zákazu obchodování na vlastní účet mohou nadále
 přispívat k financování ekonomiky, mělo by jim být umožněno
 investovat do uzavřené skupiny fondů. Tento taxativní výčet by
 měl zahrnovat uzavřené alternativní investiční fondy
 nevyužívající pákový efekt, evropské fondy rizikového kapitálu, evropské fondy
 sociálního podnikání a evropské fondy dlouhodobých investic. Aby bylo
 zajištěno, že tyto fondy neohrozí životaschopnost a finanční
 zdraví úvěrových institucí, které do nich investují, je nezbytné, aby uzavřené
 alternativní investiční fondy nevyužívající pákový efekt, do nichž mohou
 úvěrové instituce stále investovat, spravovali správci alternativních
 investičních fondů, kteří podléhají povolení a dohledu
 v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice Evropského
 parlamentu a Rady 2011/61/EU[26],
 a aby tyto alternativní investiční fondy byly usazeny v Unii, nebo
 pokud nejsou usazeny v Unii, byly nabízeny na trhu v Unii podle pravidel
 uvedené směrnice.
 (18) Subjektům, na které
 se vztahuje zákaz obchodování na vlastní účet, by mělo být
 povoleno používat svůj vlastní kapitál k investicím v rámci
 řízení svých peněžních prostředků. Řízení
 peněžních prostředků by měla být činnost
 zaměřená na zachování hodnoty vlastního kapitálu, přičemž
 dochází k rozložení úvěrového rizika na řadu protistran a k
 maximalizaci likvidity vlastního kapitálu. Při řízení svých
 peněžních prostředků by subjekty podléhající zákazu obchodování
 na vlastní účet neměly sledovat cíl dosáhnout návratnosti vyšší,
 než jsou sazby peněžního trhu, přičemž se jako referenční
 hodnota použije návratnost tříměsíčního vládního dluhopisu
 vysoké kvality.
 (19) Aktiva, jež jsou peněžním
 ekvivalentem, jsou nástroje běžně obchodované na peněžním
 trhu, např. státní a obecní pokladniční poukázky, vkladní
 listy, komerční cenné papíry, bankovní akceptace, krátkodobé směnky
 nebo podílové jednotky nebo akcie regulovaných fondů peněžního trhu.
 Za účelem zákazu krátkého prodeje by úvěrová instituce měla
 držet aktiva, jež jsou peněžním ekvivalentem, dříve, než bude moci
 tato aktiva prodat.
 (20) Zásady odměňování,
 které vybízí k nadměrnému přijímání rizika, mohou ohrozit řádné
 a účinné řízení rizik bank. Po doplnění příslušných
 stávajících právních předpisů Unie v této oblasti by ustanovení
 o odměňování měla přispívat k zamezení obcházení
 zákazu obchodování na vlastní účet. Stejně tak by měla
 omezovat jakoukoli reziduální nebo skrytou činnost obchodování na vlastní
 účet základních úvěrových institucí při provádění
 obezřetného řízení rizika.
 (21) Vedoucí orgán subjektů
 podléhajících zákazu obchodování na vlastní účet by měl zajistit
 dodržování tohoto zákazu.
 (22) Vedle obchodování
 na vlastní účet provádějí velké úvěrové instituce řadu
 jiných obchodních činností, jako je tvorba trhu, emise, investice
 a sponzorování v souvislosti s rizikovou sekuritizací, nebo strukturování,
 zajišťování nebo provádění komplexních derivátových transakcí. Tyto
 obchodní činnosti často souvisejí s činností klientů,
 nicméně mohou vyvolávat obavy. Při zvážení potenciálně
 užitečné povahy těchto činností by se na ně však
 neměl vztahovat přímý zákaz. Místo toho by takové činnosti
 měly zůstat předmětem hodnocení ex post ze strany
 příslušného orgánu, a případně požadavku, aby byly
 odděleny od zbývajících činností skupiny.
 (23) Pokud při posuzování
 obchodních činností příslušný orgán dojde k závěru, že
 překračují určité parametry, pokud jde o relativní velikost,
 pákový efekt, složitost, ziskovost, související tržní riziko, jakož i
 propojení, měl by požadovat jejich oddělení od základní
 úvěrové instituce, pokud základní úvěrová instituce není schopna
 přesvědčivě prokázat příslušnému orgánu,
 že uvedené obchodní činnosti neohrožují její finanční stabilitu
 ani stabilitu finančního systému Unie jako celku, přičemž se
 zohlední cíle stanovené tímto nařízením.
 (24) Určité obavy existují v
 souvislosti s tvorbou trhu. Obnovení platební schopnosti banky může bránit
 značný rozsah obchodů a široká škála finančních nástrojů v
 portfoliu ve velké bankovní skupině, jelikož s jednotlivými
 obchodními pozicemi se v procesu řešení problémů zachází stejným
 způsobem nehledě na to, zda vznikly v důsledku tvorby trhu
 motivované činností klienta, nebo v důsledku spekulace. Tvůrci
 trhu jsou navíc vzájemně propojeni s ostatními velkými bankovními
 skupinami. Kromě toho mohou být tvůrci trhu vystaveni významnému
 riziku protistrany a konkrétní fungování tvorby trhu se může lišit
 v závislosti na různých finančních nástrojích
 a tržních modelech. Při posouzení příslušným orgánem by proto
 těmto činnostem měla být věnována obzvláštní pozornost.
 (25) Některé činnosti
 týkající se sekuritizace umožňují úvěrovým institucím rychlý
 nárůst rizika, koncentraci rizik v oblasti pákového efektu, zvyšování
 závislosti zejména na krátkodobých dluzích mezi finančními
 zprostředkovateli a podstatně výraznější propojení finančních
 zprostředkovatelů. Pokud sekuritizace nesplňuje určitá
 minimální kritéria, aby mohla být považována za vysoce kvalitní, hrozí
 úvěrovým institucím stále značné riziko likvidity. Investování
 do rizikových sekuritizovaných produktů může navíc vést k propojenosti
 finančních institucí, která brání řádnému a rychlému řešení
 problémů. V důsledku toho vyžadují tyto činnosti při
 posuzování příslušným orgánem obzvláštní pozornost.
 (26) V zájmu zajištění
 účinného oddělení z právního, ekonomického, správního a provozního
 hlediska by základní úvěrové instituce a obchodní subjekty měly
 splňovat pravidla týkající se kapitálu, likvidity a velkých expozic na
 základě funkční podskupiny. Měly by mít silnou nezávislou
 správu a oddělené vedoucí orgány.
 (27) Skupiny, které se kvalifikují
 jako vzájemné pojišťovny, družstevní spořitelny nebo podobné
 instituce, mají specifickou vlastnickou a ekonomickou strukturu. Uplatnění
 některých pravidel týkajících se oddělení by mohlo vyžadovat
 dalekosáhlé změny organizačního uspořádání těchto
 subjektů, jejichž náklady by mohly být nepřiměřené
 vůči přínosům. Pokud uvedené skupiny spadají do oblasti
 působnosti nařízení, může příslušný orgán rozhodnout,
 že základním úvěrovým institucím, které splňují požadavky
 stanovené v čl. 49 odst. 3 písm. a) nebo b)
 nařízení (EU) č. 575/2013, povolí držení kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv v obchodním subjektu, pokud se
 příslušný orgán domnívá, že je držení těchto kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv nezbytné pro fungování skupiny a že základní
 úvěrová instituce přijala dostatečná opatření ke
 vhodnému zmírnění příslušných rizik.
 (28) Cílem limitů velkých
 expozic je chránit úvěrové instituce proti riziku vzniku ztráty v
 důsledku přílišné koncentrace na jednoho klienta nebo ekonomicky
 spjatou skupinu klientů. Uplatňování těchto omezení mezi
 oddělenými částmi v rámci úvěrové instituce nebo skupiny,
 jakož i mezi základní úvěrovou institucí a externími subjekty
 provádějícími obchodní činnosti je nedílnou součástí tohoto
 nařízení. Nicméně bez ohledu na individuální limity expozice
 mohou být souhrnné velké expozice stále značné. Individuální limity by
 proto měly být doplněny souhrnným limitem velkých expozic. Aby se
 použití veřejné záchranné sítě omezilo na činnosti, jež jsou
 předmětem oddělení, a činnosti obchodního subjektu se
 jasně odlišily od činností základní úvěrové instituce, měl
 by se na obchodní subjekty vztahovat zákaz přijímat vklady způsobilé
 pro pojištění vkladů. Tento zákaz by neměl bránit
 výměně kolaterálu v úzké souvislosti s jejich obchodní činností.
 Aby však nebyl vyřazen dodatečný zdroj úvěrů, mělo by
 být obchodnímu subjektu povoleno poskytovat úvěr všem klientům. Navíc
 vzhledem k tomu, že obchodní subjekt může potřebovat
 velkoobchodní platební a clearingové služby a služby vypořádání,
 neměl by se zapojovat do maloobchodních platebních služeb.
 (29) Bez ohledu na oddělení by
 základní úvěrová instituce měla být i nadále schopna řídit
 své vlastní riziko. Některé obchodní činnosti by tudíž měly být
 povoleny, pokud jsou zaměřeny na obezřetné řízení
 kapitálu, likvidity a finančních prostředků základní
 úvěrové instituce a neohrožují její finanční stabilitu.
 Podobně základní úvěrové instituce musí být schopny poskytovat svým
 klientům určité nezbytné služby řízení rizika. To by však
 mělo probíhat tak, aby základní úvěrová instituce nebyla vystavena
 zbytečnému riziku a aniž by byla ohrožena její finanční stabilita.
 Zajišťovací činnosti způsobilé pro účely obezřetného
 řízení vlastního rizika a pro účely poskytování služeb řízení
 rizika klientům se mohou, avšak nemusí, kvalifikovat jako zajišťovací
 účetnictví podle mezinárodních standardů účetního výkaznictví.
 (30) Pro zvýšení efektivity
 rozhodovacího procesu předpokládaného tímto nařízením, jakož i pro
 zajištění toho, aby v největší možné míře existoval
 soulad mezi opatřeními uloženými tímto nařízením, nařízením Rady
 (EU) č. 1024/2013, směrnicí [o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank] a směrnicí Evropského parlamentu
 a Rady 2013/36/EU[27],
 by měly příslušné orgány a relevantní orgány příslušné k
 řešení úzce spolupracovat za všech okolností, kdy jim příslušné
 právní předpisy Unie svěřují pravomoci. Povinnost spolupráce by
 se měla týkat všech fází postupu, který povede ke konečnému
 rozhodnutí příslušného orgánu nařídit strukturální opatření.
 (31) Oddělení má významný vliv
 na právní, organizační a provozní strukturu bankovních skupin. S
 cílem zajistit účinné a efektivní oddělení a zamezit
 rozdělení skupin na základě zeměpisných hranic by měl
 rozhodnutí o oddělení na úrovni skupiny přijímat orgán vykonávající
 dohled na konsolidovaném základě, případně po konzultaci
 s příslušnými orgány významných dceřiných podniků bankovní
 skupiny.
 (32) V zájmu podpory
 transparentnosti a právní jistoty ve prospěch všech
 účastníků trhu by Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) měl
 na svých internetových stránkách zveřejnit a poté aktualizovat
 seznam úvěrových institucí a skupin, na něž se vztahují
 požadavky týkající se zákazu obchodování na vlastní účet a
 oddělení určitých obchodních činností.
 (33) Pokud poskytování informací
 týkajících se obezřetnostního dohledu za účelem uplatňování
 tohoto nařízení zahrnuje zpracování osobních údajů, měly by být
 tyto údaje plně chráněny právním rámcem Unie. Konkrétně
 příslušný orgán si osobní údaje ponechá pouze po dobu, která je nezbytně
 nutná v souladu s platnými pravidly pro ochranu údajů[28].
 (34) Oddělení zahrnuje
 změny právní, organizaci a provozní struktury dotčených
 bankovních skupin, což vyvolává určité náklady. Aby se omezilo riziko
 toho, že budou náklady přeneseny na klienty, a v zájmu toho, aby
 úvěrové instituce měly k dispozici nezbytnou dobu ke spořádanému
 provedení rozhodnutí o oddělení, nemělo by být oddělení
 použitelné bezprostředně po vstupu tohoto nařízení v platnost
 a mělo by se použít od [OP please enter the exact date 18 months
 from the date of publication of this Regulation].
 (35) K poskytování všech nebo
 některých investičních služeb nebo činností v rámci pravidelného
 profesionálního povolání nebo podnikání různými subjekty určenými
 podle tohoto nařízení v důsledku strukturálních změn
 nařízených velkým, složitým a vzájemně propojeným úvěrovým
 institucím by mělo docházet v souladu s ustanoveními
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES[29]. Pokud toto
 nařízení stanoví v porovnání s omezeními
 stanovenými směrnicí 2004/39/ES další omezení schopnosti těchto
 subjektů poskytovat investiční služby, mají přednost ustanovení
 tohoto nařízení. Poskytování těchto investičních služeb nebo
 činností podléhá předchozímu povolení v souladu
 s ustanoveními směrnice 2004/39/ES, s výjimkou úvěrových
 institucí povolených podle směrnice 2013/36/EU.
 (36) Komise by měla
 spolupracovat s orgány třetích zemí s cílem hledat vzájemně
 výhodná řešení, jak zajistit soulad mezi ustanoveními tohoto nařízení
 a požadavky stanovenými ve třetích zemích. Za tímto účelem by Komise
 měla mít možnost určit, zda je právní rámec třetí země
 rovnocenný tomuto nařízení, a to rovněž s ohledem na její právní,
 dohledová a donucovací opatření.
 (37) Aby bylo zajištěno, že
 subjekty, na něž se vztahuje toto nařízení, dodrží povinnosti,
 které z něj vyplývají, a že budou podléhat podobnému zacházení v celé
 Unii, měly by být stanoveny správní sankce a opatření, jež budou
 účinné, přiměřené a odrazující. Správní sankce a opatření
 stanovené tímto nařízením by tedy měly splňovat určité
 základní požadavky, pokud jde o jejich adresáty, kritéria, k nimž by
 mělo být při ukládání sankce nebo opatření přihlédnuto,
 zveřejňování sankcí či opatření, klíčové sankční
 pravomoci a výši finančních správních sankcí.
 (38) S cílem specifikovat požadavky
 stanovené tímto nařízením by měla být Komisi svěřena
 pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
 Evropské unie, pokud jde o následující prvky, jež nemají zásadní význam:
 rozšíření druhů vládních dluhopisů, které by neměly být
 zakázány podle článku 6 a které nemají příslušné orgány povinnost
 přezkoumávat nebo zvažovat pro účely oddělení; stanovení
 příslušných limitů a podmínek pro situace, kdy příslušný
 orgán musí předpokládat, že některé obchodní činnosti musí být
 odděleny; rozšíření seznamu nástrojů povolených pro účely
 řízení vlastního rizika úvěrové instituce; rozšíření seznamu
 nástrojů, s nimiž může úvěrová instituce provádět transakce
 pro účely řízení rizik klientů; výpočet limitu, při
 jehož překročení nesmí být deriváty prodávány ani vykazovány v
 rozvaze základní úvěrové instituce; velké expozice a rozsah uznávání
 technik zmírňování úvěrového rizika; změna složek pojmu
 „obchodní činnosti“ používaného ke stanovení podmínek uplatňování
 kapitol II a III tohoto nařízení; specifikace druhů sekuritizací,
 které neohrožují finanční stabilitu základní úvěrové instituce nebo
 finančního systému Unie; kritéria pro posouzení rovnocennosti právního a
 dohledového rámce třetí země. Je obzvláště důležité, aby
 Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to
 i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v
 přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné
 dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem
 Evropskému parlamentu a Radě.
 (39) Pro zajištění jednotných
 podmínek k provedení tohoto nařízení, zejména pokud jde o ustanovení
 článků 21 a 27, by měly být Komisi svěřeny
 prováděcí pravomoci.
 (40) Technické normy v oblasti
 finančních služeb by měly zabezpečit harmonizaci a
 přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a
 klientů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž Evropský
 orgán pro bankovnictví disponuje, je účinné a vhodné pověřit
 tento orgán vypracováním návrhů regulačních technických a prováděcích
 norem bez politických rozhodnutí. Evropský orgán pro bankovnictví by měl
 při vypracovávání návrhů technických norem zajistit účinné
 administrativní postupy a postupy podávání zpráv.
 (41) Komise by měla
 přijmout regulační technické normy vypracované Evropským orgánem pro
 bankovnictví týkající se metodiky pro jednotné měření
 a uplatňování parametrů pro výpočet prahové hodnoty,
 při jejímž překročení by mělo dojít k oddělení
 obchodních činností, prostřednictvím aktů v přenesené
 pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie
 a v souladu s články 10 až 14 nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010[30]. Komise a Evropský
 orgán pro bankovnictví by měly zajistit, aby tyto normy mohly všechny
 dotčené instituce uplatňovat způsobem, který je
 přiměřený povaze, rozsahu a složitosti těchto institucí a
 jejich činností.
 (42) Komise by měla být
 zmocněna přijmout prováděcí technické normy vypracované
 Evropským orgánem pro bankovnictví, týkající se metodiky výpočtu objemu
 obchodních činností prováděných úvěrovými institucemi a skupinami,
 jednotného vzoru pro uvádění celkového objemu obchodních činností
 úvěrových institucí a mateřských podniků a jejich složek a
 stanovení postupů a formulářů pro výměnu informací
 o sankcích s Evropským orgánem pro bankovnictví prostřednictvím
 aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování Evropské unie
 a v souladu s článkem 15 nařízení (EU)
 č. 1093/2010.
 (43) V souladu se zásadou
 proporcionality je pro dosažení cíle prevence systémových rizik, finanční
 tísně nebo selhání velkých, složitých a vzájemně propojených
 úvěrových institucí nezbytné a vhodné stanovit pravidla pro zákaz
 obchodování na vlastní účet a pro oddělení určitých
 obchodních činností. V souladu s čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské
 unii toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro
 dosažení sledovaných cílů.
 (44) Svoboda podnikání
 v souladu s právem Unie a vnitrostátními zákony
 a zvyklostmi je uznána článkem 16 Listiny základních práv
 Evropské unie („Listina“). Každá osoba v Unii má právo zahájit podnikání
 nebo v něm pokračovat, aniž by byla předmětem diskriminace
 nebo zbytečných omezení. Na vlastnictví akcií a podílů se kromě
 toho vztahuje ochrana vlastnictví podle článku 17 Listiny.
 Akcionáři a podílníci mají právo svůj majetek vlastnit, užívat
 a disponovat s ním a právo nebýt tohoto majetku nedobrovolně
 zbaveni. Zákazem obchodování na vlastní účet a oddělením
 určitých obchodních činností podle tohoto nařízení může být
 dotčena svoboda podnikání, jakož i vlastnická práva akcionářů a
 podílníků, kteří v takové situaci nemohou volně nakládat se
 svým majetkem.
 (45) Omezení svobody podnikání a
 práv akcionářů a podílníků by mělo být v souladu
 s článkem 52 Listiny. Zásah do těchto práv by neměl
 být nepřiměřený. Zákaz nebo oddělení obchodních činností
 by tedy měly být vyžadovány, pouze je-li to ve veřejném zájmu
 podpory řádného fungování bankovního trhu Unie a finanční
 stability. Dotčeným akcionářům a podílníkům by nemělo
 být bráněno ve využívání jejich jiných zákonných práv, jako je právo
 na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces.
 (46) Toto nařízení respektuje
 základní práva a zásady uznané v Listině, zejména právo na respektování
 soukromého a rodinného života, právo na ochranu osobních údajů, svobodu
 podnikání, právo na vlastnictví, právo na účinnou právní ochranu a
 spravedlivý proces, jakož i právo na obhajobu a respektování zásady ne bis
 in idem. Toto nařízení musí být uplatňováno v souladu s
 těmito právy a zásadami.
 (47) Protože subjekty, kterých se
 týká zákaz obchodování na vlastní účet, budou k uplatnění tohoto
 zákazu potřebovat dostatek času, předpokládá toto nařízení,
 že se zákaz použije od [OP please introduce exact date 18 months
 after publication of this Regulation]. Podobně postupy stanovené tímto
 nařízením, pokud jde o ustanovení, která vedou k rozhodnutí
 příslušného orgánu, že obchodní činnosti musí být odděleny od
 základní úvěrové instituce, a postupy, jež se vztahují na skupiny v
 návaznosti na přijetí takového rozhodnutí, jsou komplexní a vyžadují
 čas nejen k realizaci, ale také k odpovědnému a udržitelnému
 provedení takových opatření. Je proto vhodné, aby se tato ustanovení
 použila od [OP please introduce exact date 36 months after
 publication of this Regulation],
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Kapitola I
 Obecná ustanovení
 Článek 1
 Cíle
 Cílem tohoto nařízení je prevence
 systémových rizik, finančních problémů nebo selhání velkých,
 složitých a vzájemně propojených subjektů finančního systému,
 zejména úvěrových institucí, a splnění těchto cílů:
 a) snížení přijímání
 nadměrného rizika v rámci úvěrové instituce;
 b) odstranění podstatných
 střetů zájmů mezi různými částmi úvěrové
 instituce;
 c) zamezení nedokonalé distribuci
 zdrojů a podpora úvěrování reálné ekonomiky;
 d) zlepšení podmínek hospodářské
 soutěže pro všechny úvěrové instituce na vnitřním trhu;
 e) omezení vzájemné propojenosti ve
 finančním sektoru, která vede k systémovému riziku;
 f) usnadnění efektivního
 řízení a monitorování úvěrových institucí a dohledu nad nimi;
 g) usnadnění řádné obnovy a
 řešení problémů skupiny.
 Článek 2
 Předmět
 Toto nařízení stanoví pravidla pro:
 a) zákaz obchodování na vlastní
 účet;
 b) oddělení určitých
 obchodních činností.
 Článek 3
 Oblast působnosti
 1. Toto nařízení se použije
 na tyto subjekty:
 a) kteroukoli úvěrovou instituci nebo
 mateřský podnik v EU, včetně všech poboček
 a dceřiných podniků bez ohledu na to, kde se nacházejí,
 jsou-li podle článku 131 směrnice 2013/36/EU určeny jako
 globální systémově významné instituce (G-SVI);
 b) kterýkoli z těchto subjektů,
 který má po dobu tří po sobě následujících let celková aktiva ve výši
 alespoň 30 miliard EUR a obchodní činnost ve výši alespoň
 70 miliard EUR nebo 10 % svých celkových aktiv:
 i) jakákoli úvěrová instituce usazená
 v Unii, která není ani mateřským, ani dceřiným podnikem,
 včetně všech jejích poboček bez ohledu na to, kde se
 nacházejí;
 ii) jakýkoli mateřský podnik v EU,
 včetně všech poboček a dceřiných podniků bez ohledu na
 to, kde se nacházejí, pokud je jeden ze subjektů skupiny úvěrovou
 institucí usazenou v Unii;
 iii) pobočky úvěrových institucí
 usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU.
 Článek 4
 Výjimky z oblasti působnosti
 1. Toto nařízení se
 nevztahuje na:
 a) pobočky úvěrových institucí
 usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU, pokud se na ně
 vztahuje právní rámec považovaný za rovnocenný v souladu s čl. 27 odst. 1;
 b) pobočky mateřských podniků
 v EU usazené ve třetích zemích, pokud se na ně vztahuje právní rámec
 považovaný za rovnocenný v souladu s čl. 27 odst. 1;
 c) subjekty uvedené v čl. 2 odst.
 5 bodech 2 až 23 směrnice 2013/36/EU.
 2. Navíc k ustanovením odst. 1
 písm. b) může příslušný orgán vyjmout z požadavků kapitoly III
 dceřiné podniky mateřských podniků v EU usazené ve třetích
 zemích, v nichž neexistují pravidla považovaná za rovnocenná článkům
 10 až 16 a článku 20, pokud je tento příslušný orgán
 přesvědčen, že:
 a) existuje strategie řešení
 problémů dohodnutá mezi orgánem příslušným k řešení
 na úrovni skupiny v Unii a hostitelským orgánem třetí
 země;
 b) strategie řešení problémů
 dceřiného podniku mateřského podniku v EU, usazeného
 ve třetí zemi, nemá nepříznivý dopad na finanční stabilitu
 žádného členského státu, v němž je usazen mateřský podnik v EU a
 ostatní subjekty skupiny.
 Článek 5
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se použijí
 tyto definice:
 1. „úvěrovou institucí“ se
 rozumí úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu
 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013[31];
 2. „skupinou“ se rozumí
 mateřský podnik a jeho dceřiné podniky;
 3. „řešením problémů“
 se rozumí řešení problémů ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice o
 ozdravných postupech a řešení problémů bank;
 4. „obchodováním na vlastní
 účet“ se rozumí použití vlastního kapitálu nebo vypůjčených
 peněz k přijetí pozic v jakémkoli typu transakcí s cílem zakoupit,
 prodat nebo jinak nabýt či zcizit jakýkoli finanční nástroj nebo
 komodity výlučně v zájmu dosažení zisku na vlastní účet a bez
 jakékoli spojitosti se skutečnou či předvídanou klientskou
 činností nebo za účelem zajištění rizika subjektu v
 důsledku skutečné nebo předvídané klientské činnosti, a to
 prostřednictvím sekcí, oddělení, divizí nebo jednotlivých
 obchodníků specificky určených k tomuto přijímání pozic a
 dosahování zisku a rovněž prostřednictvím účelových
 internetových platforem pro obchodování na vlastní účet;
 5. „mateřským podnikem v
 EU“ se rozumí mateřský podnik v členském státě, který není
 dceřiným podnikem jiného podniku v žádném členském státě;
 6. „dceřiným podnikem“ se
 rozumí dceřiný podnik ve smyslu čl. 2 bodu 10 směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU[32].
 7. „příslušným orgánem“ se
 rozumí příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení
 (EU) č. 575/2013, včetně ECB v souladu s nařízením Rady
 (EU) č. 1024/2013;
 8. „institucí“ se rozumí
 instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
 9. „mateřským podnikem“ se
 rozumí mateřský podnik ve smyslu čl. 2 bodu 9 směrnice 2013/34/EU,
 včetně instituce, finanční holdingové společnosti, smíšené
 finanční holdingové společnosti a holdingové společnosti se
 smíšenou činností;
 10. „finančními nástroji“ se
 rozumí finanční nástroje ve smyslu oddílu C přílohy I směrnice
 2004/39/ES;
 11. „vedoucím orgánem“ se rozumí
 vedoucí orgán ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 7 směrnice 2013/36/EU nebo
 rovnocenný orgán, pokud dotyčný subjekt není institucí;
 12. „tvorbou trhu“ se rozumí
 závazek finanční instituce zajišťovat pravidelně a
 průběžně tržní likviditu zveřejňováním
 dvousměrných kotací k určitému finančnímu nástroji nebo v rámci
 své běžné činnosti plněním pokynů klientů či v
 reakci na žádosti klientů o obchodování, aniž by byla v těchto obou
 případech vystavena významnému tržnímu riziku;
 13. „sponzorem“ se rozumí sponzor
 ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 nařízení (EU) č. 575/2013;
 14. „sekuritizací“ se rozumí
 sekuritizace ve smyslu v čl. 4 odst. 1 bodu 61 nařízení (EU) č.
 575/2013;
 15. „obchodováním s deriváty“ se
 rozumí nákup nebo prodej derivátů;
 16. „základní úvěrovou
 institucí“ se rozumí úvěrová instituce, která přinejmenším
 přijímá vklady způsobilé pro systém pojištění vkladů v
 souladu se směrnicí 94/19/ES[33];
 17. „komoditou“ se rozumí komodita
 ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení Komise (ES) č. 1287/2006[34];
 18. „subjektem skupiny“ se rozumí
 právnická osoba, jež je součástí skupiny;
 19. „finančním subjektem“ se
 rozumí subjekt spadající pod jednu z těchto kategorií:
 –
 subjekt finančního sektoru ve smyslu čl.
 4 odst. 1 bodu 27 nařízení (EU) č. 575/2013;
 –
 uzavřený alternativní investiční fond,
 který nevyužívá pákový efekt, ve smyslu směrnice 2011/61/EU, pokud je
 uvedený alternativní investiční fond usazen v Unii, nebo pokud není usazen
 v Unii, je nabízen v Unii v souladu s článkem 35 nebo 40 směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU[35],
 kvalifikované fondy rizikového kapitálu ve smyslu čl. 3 písm. b)
 nařízení (EU) č. 345/2013[36],
 kvalifikované fondy sociálního podnikání ve smyslu čl. 3 písm. b)
 nařízení (EU) č. 346/2013[37]
 a alternativní investiční fond povolený jako evropský fond dlouhodobých
 investic v souladu s nařízením (EU) č. [XXX/XXXX][38];
 –
 SKIPCP ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice
 2009/65/ES[39];
 –
 sekuritizační jednotka pro speciální účel
 ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 66 nařízení (EU) č. 575/2013;
 20. „malými a středními
 podniky“ se rozumí podniky zaměstnávající méně než 250 osob, s
 ročním obratem nejvýše 50 milionů EUR a/nebo bilanční sumou
 roční rozvahy nejvýše 43 milionů EUR;
 21. „obchodováním s investicemi na
 vlastní účet“ se rozumí nákup, prodej, přijímání nebo upisování
 cenných papírů nebo smluvních investic na vlastní účet;
 22. „orgánem vykonávajícím dohled
 na konsolidovaném základě“ se rozumí příslušný orgán odpovědný
 za výkon dohledu nad mateřským podnikem v EU a jeho dceřinými podniky
 na konsolidovaném základě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 48
 nařízení (EU) č. 575/2013.
 Kapitola II
 Zakázané činnosti
 Článek 6
 Zákaz určitých obchodních
 činností
 1. Subjekty uvedené
 v článku 3 nesmějí:
 a) provádět obchodování na vlastní
 účet;
 b) s vlastním kapitálem nebo
 vypůjčenými penězi a výlučně v zájmu dosažení
 zisku na vlastní účet:
 i) nabývat nebo si ponechávat podílové
 jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů ve smyslu
 čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU;
 ii) investovat do derivátů,
 certifikátů, indexů nebo jiných finančních nástrojů,
 jejichž výsledky jsou spojeny s akciemi nebo podílovými jednotkami
 alternativních investičních fondů;
 iii) držet žádné podílové jednotky nebo akcie
 subjektu, který provádí obchodování na vlastní účet nebo nabývá
 podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů.
 2. Zákaz uvedený v odst. 1 písm.
 a) se nevztahuje na:
 a) finanční nástroje emitované
 ústředními vládami členských států nebo subjekty uvedenými v
 čl. 117 odst. 2 a v článku 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
 b) situaci, kdy subjekt uvedený v
 článku 3 splňuje všechny tyto podmínky:
 i) používá svůj vlastní kapitál v
 rámci svých procesů řízení peněžních prostředků;
 ii) výlučně drží, kupuje, prodává
 nebo jiným způsobem nabývá či zcizuje aktiva, jež jsou hotovostí nebo
 peněžním ekvivalentem. Aktiva, jež jsou peněžním ekvivalentem, musí
 být vysoce likvidními investicemi drženými v základní měně
 vlastního kapitálu, musí být snadno směnitelné na známou částku
 hotovosti, musí podléhat nevýznamnému riziku změny hodnoty, jejich
 splatnost nesmí překročit 397 dnů a musí poskytovat výnos
 maximálně ve výši sazby tříměsíčního vysoce kvalitního
 státního dluhopisu.
 3. Omezení stanovená v odst. 1
 písm. b) se nevztahují na uzavřený alternativní investiční fond,
 který nevyužívá pákový efekt, ve smyslu směrnice 2011/61/EU, pokud je
 uvedený alternativní investiční fond usazen v Unii, nebo pokud není usazen
 v Unii, je nabízen v Unii v souladu s článkem 35 nebo 40 směrnice
 2011/61/EU, na kvalifikované fondy rizikového kapitálu ve smyslu čl. 3
 písm. b) nařízení (EU) č. 345/2013, na kvalifikované fondy
 sociálního podnikání ve smyslu čl. 3 písm. b) nařízení (EU)
 č. 346/2013 a na alternativní investiční fond povolený jako
 evropský fond dlouhodobých investic v souladu s nařízením (EU) č. [XXX/XXXX].
 4. Vedoucí orgán každého
 subjektu uvedeného v článku 3 zajistí splnění
 požadavků stanovených v odstavci 1.
 5. Požadavky v odstavcích 1
 až 4 se použijí od [OP please introduce exact date, 18 months after
 publication of the Regulation.]
 6. Komisi je svěřena
 pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem
 36, jimiž se ze zákazu uvedeného v odst. 1 písm. a) vyjmou:
 a) finanční nástroje jiné než uvedené v
 odst. 2 písm. a) emitované vládami třetích zemí, jež uplatňují v
 oblasti dohledu a regulace opatření přinejmenším rovnocenná
 opatřením uplatňovaným v Unii, přičemž expozicím
 vůči takovým nástrojům je v souladu s článkem 115
 nařízení (EU) č. 575/2013 přidělena riziková váha 0 %;
 b) finanční nástroje emitované
 regionálními vládami členských států, přičemž expozicím
 vůči takovým nástrojům je v souladu s článkem 115
 nařízení (EU) č. 575/2013 přidělena riziková váha 0 %.
 Článek 7
 Pravidla pro odměňování
 Aniž jsou dotčena pravidla
 odměňování stanovená ve směrnici 2013/36/EU, zásady
 odměňování subjektů uvedených v článku 3 musí být navrženy
 a prováděny takovým způsobem, který přímo ani nepřímo
 nepodporuje či neodměňuje provádění činností
 zakázaných v čl. 6 odst. 1 jakýmkoli zaměstnancem.
 Kapitola III
 Oddělení určitých obchodních
 činností
 Článek 8
 Rozsah činností
 1. Pro účely této kapitoly
 zahrnují obchodní činnosti činnosti jiné než:
 a) přijímání vkladů
 způsobilých pro systém pojištění vkladů v souladu se
 směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES[40];
 b) poskytování úvěrů
 včetně spotřebitelského úvěru, úvěrových smluv
 týkajících se nemovitého majetku, faktoringu, s postihem nebo bez postihu,
 financování obchodních transakcí (včetně forfeitingu);
 c) finanční leasing;
 d) platební služby ve smyslu čl. 4 bodu
 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES[41];
 e) vydávání a správa jiných
 prostředků k provádění plateb (např. cestovních šeků a
 bankovních směnek), pokud tato činnost nespadá pod písmeno d);
 f) peněžní makléřství, uložení a
 správa cenných papírů;
 g) poskytování bankovních informací;
 h) úschova cenností;
 i) vydávání elektronických peněz.
 2. Požadavky této kapitoly se
 nevztahují na nákup nebo prodej finančních nástrojů emitovaných
 ústředními vládami členských států nebo subjekty uvedenými v
 čl. 117 odst. 2 a v článku 118 nařízení (EU) č. 575/2013.
 3. Komisi je svěřena
 pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem
 35, jimiž se vyjmou finanční nástroje:
 a) jiné než uvedené v odstavci 2 emitované
 vládami třetích zemí, jež uplatňují v oblasti dohledu a regulace
 opatření přinejmenším rovnocenná opatřením uplatňovaným v
 Unii, přičemž expozicím vůči takovým nástrojům je v
 souladu s článkem 115 nařízení (EU) č. 575/2013
 přidělena riziková váha 0 %;
 b) emitované regionálními vládami
 členských států, přičemž expozicím vůči takovým
 nástrojům je v souladu s článkem 115 nařízení (EU) č.
 575/2013 přidělena riziková váha 0 %.
 Článek 9
 Povinnost přezkumu činností
 1. Příslušný orgán u
 následujících subjektů posoudí obchodní činnosti zahrnující
 především tvorbu trhu, investice do sekuritizací a jejich sponzorování a
 obchodování s jinými deriváty, než které jsou povoleny podle článků
 11 a 12:
 a) základní úvěrová instituce usazená v
 Unii, která není ani mateřským, ani dceřiným podnikem,
 včetně všech jejích poboček bez ohledu na to, kde se nacházejí;
 b) mateřský podnik v EU,
 včetně všech poboček a dceřiných podniků bez ohledu na
 to, kde se nacházejí, pokud je jeden ze subjektů skupiny úvěrovou
 institucí usazenou v Unii;
 c) pobočky úvěrových institucí
 usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU.
 2. Při posuzování podle
 odstavce 1 použije příslušný orgán tyto parametry měření:
 a) relativní velikost obchodních aktiv
 měřenou obchodními aktivy vydělenými celkovými aktivy;
 b) pákový efekt obchodních aktiv
 měřený obchodními aktivy vydělenými kapitálem core Tier 1;
 c) relativní význam úvěrového rizika
 protistrany měřený reálnou hodnotou derivátů vydělenou
 celkovými obchodními aktivy;
 d) relativní složitost
 obchodních derivátů měřenou aktivy obchodních derivátů
 úrovně 2 a 3 vydělenými obchodními deriváty a obchodními aktivy;
 e) relativní ziskovost výnosů z
 obchodování měřenou výnosy z obchodování vydělenými celkovým
 čistým výnosem;
 f) relativní význam tržního rizika
 měřený výpočtem absolutní hodnoty rozdílu mezi aktivy
 a závazky z obchodování a jejím vydělením prostým průměrem
 aktiv z obchodování a závazků z obchodování;
 g) propojenost měřenou metodikou
 uvedenou v čl. 131 odst. 18 směrnice 2013/36/EU;
 h) úvěrové a likviditní riziko
 vyplývající ze závazků a záruk poskytnutých základní úvěrovou
 institucí.
 3. Příslušný orgán své
 posouzení dokončí do [OP – please introduce 18 months from the day of
 publication of the Regulation] a následně jej provádí pravidelně
 nejméně jednou ročně.
 4. Evropský orgán pro
 bankovnictví vypracuje návrhy regulačních technických norem
 specifikujících měření uvedených parametrů a tam, kde je to
 vhodné, specifikuje podrobné náležitosti parametrů uvedených v odstavci 2
 a jejich měření s použitím údajů z oblasti dohledu. Tyto návrhy
 regulačních technických norem rovněž příslušnému orgánu
 poskytnou metodiku pro jednotné měření a použití uvedených
 parametrů.
 Evropský orgán pro bankovnictví předloží tyto
 návrhy regulačních technických norem Komisi do [OP – please introduce 1
 month from the day of publication of the Regulation].
 Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
 regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s
 články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
 Článek 10
 Pravomoc příslušného orgánu
 požadovat, aby základní úvěrová instituce nevykonávala určité
 činnosti
 1. Dojde-li příslušný orgán
 k závěru, že po posouzení podle čl. 9 odst. 1 jsou splněna
 omezení a podmínky související s parametry uvedenými v čl. 9 odst. 2
 písm. a) až h) a specifikovanými v aktu v přenesené pravomoci uvedeném
 v odstavci 5, a domnívá se proto, že je ohrožena finanční stabilita
 základní úvěrové instituce nebo finančního systému Unie jako celku s
 ohledem na cíle uvedené v článku 1, zahájí nejpozději do dvou
 měsíců po dokončení uvedeného posouzení postup vedoucí k
 rozhodnutí podle odst. 3 druhého pododstavce.
 2. Pokud omezení a podmínky
 uvedené v odstavci 1 nejsou splněny, může příslušný orgán
 přesto zahájit postup vedoucí k rozhodnutí podle odst. 3 třetího
 pododstavce, dojde-li na základě posouzení podle čl. 9 odst. 1 k
 závěru, že veškerá obchodní činnost prováděná základní
 úvěrovou institucí, s výjimkou obchodování s deriváty jinými než povolenými
 podle článků 11 a 12, představuje hrozbu pro finanční
 stabilitu základní úvěrové instituce nebo finančního systému Unie
 jako celku s ohledem na cíle uvedené v článku 1.
 3. Příslušný orgán oznámí
 své závěry uvedené v odstavcích 1 nebo 2 základní úvěrové
 instituci a umožní jí předložit písemné připomínky
 ve lhůtě dvou měsíců ode dne takového oznámení.
 Pokud základní úvěrová instituce ve
 lhůtě uvedené v prvním pododstavci přesvědčivě
 neprokáže příslušnému orgánu, že důvody vedoucí k jeho
 závěrům nejsou oprávněné, přijme příslušný orgán
 rozhodnutí určené základní úvěrové instituci, v němž jí
 nařídí, aby nevykonávala obchodní činnosti specifikované v uvedených
 závěrech. Příslušný orgán své rozhodnutí odůvodní a
 zveřejní.
 Pro účely odstavce 1 platí, že pokud
 příslušný orgán rozhodne, že základní úvěrové instituci výkon
 uvedených obchodních činností umožní, rovněž své rozhodnutí
 odůvodní a zveřejní.
 Pro účely odstavce 2 platí, že pokud
 příslušný orgán rozhodne, že základní úvěrové instituci výkon
 uvedených obchodních činností umožní, přijme v tomto smyslu
 rozhodnutí určené základní úvěrové instituci.
 Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí
 podle tohoto odstavce příslušný orgán konzultuje Evropský orgán pro
 bankovnictví ohledně důvodů svého navrhovaného rozhodnutí a
 možného dopadu takového rozhodnutí na finanční stabilitu Unie
 a fungování vnitřního trhu. Příslušný orgán rovněž
 Evropskému orgánu pro bankovnictví oznámí své konečné rozhodnutí.
 Příslušný orgán přijme konečné
 rozhodnutí do dvou měsíců poté, co obdržel písemné
 připomínky uvedené v prvním pododstavci.
 4. Příslušný orgán
 rozhodnutí uvedená v odst. 3 třetím pododstavci každých 5 let
 přezkoumá.
 5. Komise do [OP insert the
 correct date by 6 months of publication of this Regulation]
 přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 36 s
 cílem:
 a) specifikovat, pokud jde o parametry:
 a) příslušný limit každého parametru
 uvedeného v čl. 9 odst. 1 písm. a) až h), při jehož
 překročení se míra rizika dotčené obchodní činnosti
 považuje za individuálně významnou;
 ii) podmínky včetně toho, kolik
 parametrů a v jaké kombinaci musí překročit příslušný
 limit, aby příslušný orgán zahájil postup podle čl. 10
 odst. 1;
 iii) specifikace podmínek v bodě ii)
 zahrnuje uvedení míry souhrnného významného rizika dotčené obchodní
 činnosti, jež je důsledkem toho, že výsledky několika
 parametrů překročily příslušné limity uvedené
 v bodě i);
 b) specifikovat, který druh sekuritizace
 není považován za hrozbu pro finanční stabilitu základní úvěrové
 instituce nebo finančního systému Unie jako celku, a to v souvislosti s
 každým z těchto aspektů:
 i) strukturální vlastnosti, jako je vložená
 změna splatnosti, a jednoduchost struktury;
 ii) kvalita podkladových aktiv a související
 vlastnosti kolaterálu;
 iii) vlastnosti sekuritizace a jejích podkladových
 aktiv, pokud jde o kotaci a transparentnost;
 iv) spolehlivost a kvalita postupu upisování.
 Článek 11
 Obezřetné řízení vlastního
 rizika
 1. Základní úvěrová
 instituce, jíž se týká rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3, může
 vykonávat obchodování pouze v rozsahu, jenž je omezen účely
 obezřetného řízení jejího kapitálu, likvidity a finančních
 prostředků.
 V rámci obezřetného řízení svého
 kapitálu, likvidity a finančních prostředků může základní
 úvěrová instituce pro zajištění celkového rizika své rozvahy používat
 pouze úrokové, měnové a úvěrové deriváty způsobilé pro clearing
 ústřední protistrany. Základní úvěrová instituce příslušnému
 orgánu dohledu prokáže, že zajišťovací činnost je koncipována pro
 snížení konkrétních a identifikovatelných rizik jednotlivých nebo agregovaných
 pozic základní úvěrové instituce a že tato rizika prokazatelně
 snižuje nebo výrazně zmírňuje.
 2. Aniž jsou dotčena
 pravidla odměňování stanovená směrnicí 2013/36/EU, zásady
 odměňování, které se vztahují na zaměstnance základní
 úvěrové instituce provádějící zajišťovací činnosti:
 a) mají za cíl zabránit jakýmkoli
 reziduálním nebo skrytým činnostem obchodování na vlastní účet,
 ať už jsou maskovány jako řízení rizik nebo jinak;
 b) odrážejí legitimní cíle zajištění
 základní úvěrové instituce jako celku a zajišťují, aby
 poskytnutá odměna nebyla přímo určena odkazem na zisky
 vytvořené takovými činnostmi, ale zohledňovala celkovou
 účinnost těchto činností při snižování nebo zmírňování
 rizika.
 Vedoucí orgán zajistí, aby zásady
 odměňování základní úvěrové instituce byly v souladu
 s ustanoveními prvního pododstavce, přičemž jedná na
 základě doporučení výboru pro rizika, je-li takový výbor
 v souladu s čl. 76 odst. 3 směrnice 2013/36/EU
 zřízen.
 3. Komise je zmocněna
 přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu
 s článkem 35 tohoto nařízení za účelem doplnění
 finančních nástrojů uvedených v odstavci 1 o další
 finanční nástroje včetně jiných druhů derivátů,
 zejména těch, na něž se vztahují povinnosti stanovené
 v článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 648/2012[42],
 a to s cílem zohlednit finanční nástroje, které mají pro účely
 obezřetného řízení kapitálu, likvidity a finančních
 prostředků stejný dopad na finanční stabilitu jako nástroje
 uvedené v odstavci 1.
 Článek 12
 Poskytování služeb řízení rizik
 klientům
 1. Základní úvěrová
 instituce, které se týká rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3, smí
 prodávat úrokové, měnové a úvěrové deriváty, deriváty emisních
 povolenek, komoditní deriváty způsobilé pro clearing centrální protistrany
 a emisní povolenky svým nefinančním klientům, finančním
 subjektům uvedeným v čl. 5 bodě 19 druhé a třetí
 odrážce, pojišťovnám a institucím poskytujícím dávky zaměstnaneckého
 penzijního pojištění, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a) výlučným cílem prodeje je
 zajištění proti úrokovému riziku, měnovému riziku, úvěrovému
 riziku, komoditnímu riziku nebo riziku emisních povolenek;
 b) kapitálový požadavek základní
 úvěrové instituce týkající se rizika z pozic vyplývajícího z derivátů
 a emisních povolenek nepřesahuje podíl jejího celkového kapitálového
 požadavku souvisejícího s rizikem, jenž má být specifikován aktem
 v přenesené pravomoci Komise v souladu s odstavcem 2.
 Není-li požadavek v písmeni b) splněn,
 nesmí základní úvěrová instituce deriváty a emisní povolenky prodávat
 ani je vykazovat v rozvaze.
 2. Komise je zmocněna k
 přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 35
 s cílem:
 a) povolit, aby pro účely
 zajištění rizika mohly být určitým typům klientů uvedených
 v odstavci 1 tohoto článku prodávány jiné finanční nástroje než
 ty, jež jsou uvedeny v odstavci 1, zejména ty, na něž se vztahují
 povinnosti stanovené v článku 11 nařízení (EU)
 č. 648/2012;
 b) specifikovat podíl kapitálového požadavku
 základní úvěrové instituce, při jehož překročení nesmí být
 deriváty a emisní povolenky uvedené v odstavci 1 tohoto článku
 prodávány ani vykazovány v rozvaze základní úvěrové instituce.
 Článek 13
 Pravidla pro oddělené subjekty
 skupiny
 1. Pokud příslušný orgán
 přijal rozhodnutí v souladu s čl. 10 odst. 3 o tom,
 že základní úvěrová instituce nesmí provádět určité
 činnosti obchodování a pokud je základní úvěrová instituce
 členem skupiny, smí obchodní činnosti, jež mají být
 odděleny, provádět pouze subjekt skupiny, jenž je po právní, ekonomické
 a provozní stránce oddělen („obchodní subjekt“) od základní úvěrové
 instituce.
 2. Pokud se subjekt uvedený v
 čl. 9 odst. 1 rozhodl z vlastní iniciativy oddělit obchodní
 činnosti, na které se vztahuje článek 9, od základní
 úvěrové instituce, a jeho plán oddělení byl schválen v souladu s postupem
 podle článku 18, pak se na oddělené subjekty použijí
 požadavky stanovené v odstavcích 3 až 13 tohoto článku a v
 článcích 14 až 17 a 20.
 3. Mateřský podnik v EU
 zajistí, aby skupina složená ze základních úvěrových institucí
 a obchodních subjektů byla strukturována tak, že jsou
 na subkonsolidovaném základě vytvořeny dvě oddělené
 podskupiny, z nichž pouze jedna se skládá ze základních úvěrových
 institucí.
 4. Mateřský podnik v EU
 základní úvěrové instituce v nezbytné míře zajistí, aby základní
 úvěrová instituce mohla v případě platební neschopnosti
 obchodního subjektu pokračovat v činnosti.
 5. Základní úvěrová
 instituce nesmí v obchodním subjektu držet kapitálové nástroje nebo hlasovací
 práva.
 Aniž je dotčen první pododstavec,
 příslušný orgán může rozhodnout, že základním úvěrovým
 institucím, které splňují požadavky stanovené v čl. 49
 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 575/2013,
 povolí držení kapitálových nástrojů nebo hlasovacích práv v obchodním
 subjektu, pokud se příslušný orgán domnívá, že je držení těchto
 kapitálových nástrojů nebo hlasovacích práv nezbytné pro fungování skupiny
 a že základní úvěrová instituce přijala dostatečná
 opatření ke vhodnému zmírnění příslušných rizik.
 Základní úvěrové instituci, která není ani
 ústřední, ani regionální úvěrovou institucí, nesmí být v žádném
 případě povoleno přímé držení kapitálových nástrojů nebo
 hlasovacích práv v žádném obchodním subjektu.
 Před přijetím rozhodnutí podle tohoto
 odstavce příslušný orgán konzultuje Evropský orgán pro bankovnictví.
 Příslušný orgán oznámí své rozhodnutí
 Evropskému orgánu pro bankovnictví. Evropský orgán pro bankovnictví
 zveřejní seznam institucí, na něž byl uplatněn tento odstavec.
 6. Základní úvěrová
 instituce a obchodní subjekt emitují vlastní dluhopisy na individuálním
 nebo subkonsolidovaném základě, pokud to není v rozporu s plánem
 řešení problémů schváleným relevantními orgány příslušnými k
 řešení v souladu se [směrnicí o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank].
 7. Veškeré smlouvy a jiné
 transakce mezi základní úvěrovou institucí a obchodním subjektem musí být
 pro základní úvěrovou instituci stejně příznivé, jako jsou
 srovnatelné smlouvy a transakce se subjekty nebo zahrnující subjekty, jež
 nepatří do téže podskupiny.
 8. Většinu členů
 vedoucího orgánu základní úvěrové instituce a obchodního subjektu
 tvoří osoby, jež nejsou členem vedoucího orgánu druhého z těchto
 subjektů. Žádný člen vedoucího orgánu kteréhokoli z těchto
 subjektů nesmí zastávat výkonnou funkci v obou subjektech, s výjimkou
 manažera řízení rizik mateřského podniku.
 9. Vedoucí orgány základní
 úvěrové instituce, obchodního subjektu a jejich mateřských
 podniků mají povinnost dodržovat cíle oddělení.
 10. V souladu
 s příslušnými vnitrostátními právními předpisy musí být název
 nebo označení obchodního subjektu a základní úvěrové instituce
 takové, aby mohla veřejnost snadno rozpoznat, který subjekt je obchodním
 subjektem a který základní úvěrovou institucí.
 11. Strukturálně
 oddělené instituce musí splňovat povinnosti stanovené v části
 druhé, třetí, čtvrté, šesté, sedmé a osmé nařízení (EU)
 č. 575/2013 a v hlavě VII směrnice 2013/36/EU
 na subkonsolidovaném základě v souladu s odstavcem 3 tohoto
 článku.
 12. Odchylně
 od čl. 6 odst. 1 a článku 7 nařízení
 (EU) č. 575/2013 se povinnosti stanovené v části druhé až
 čtvrté a v části osmé uvedeného nařízení použijí na
 subkonsolidovaném základě v souladu s odstavcem 3 tohoto
 článku.
 13. Odchylně
 od čl. 6 odst. 4 a článku 8 nařízení
 (EU) č. 575/2013 se požadavky části šesté uvedeného
 nařízení použijí na subkonsolidovaném základě v souladu
 s odstavcem 3 tohoto článku.
 Článek 14
 Limity velkých expozic uvnitř
 skupiny
 1. Pro účely výpočtu
 limitu velkých expozic uvnitř skupiny podle odstavce 2 se všechny subjekty
 patřící do téže podskupiny podle čl. 13 odst. 3 považují za
 jednoho klienta nebo za jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů
 ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 39 nařízení (EU)
 č. 575/2013.
 2. Pokud byla uložena
 opatření v souladu s touto kapitolou, nesmí základní úvěrové
 instituci vzniknout uvnitř skupiny expozice překračující 25 %
 způsobilého kapitálu základní úvěrové instituce vůči
 subjektu, jenž nepatří do téže podskupiny jako základní úvěrová
 instituce. Limit expozice uvnitř skupiny
 se použije na subkonsolidovaném základě a po zohlednění účinku
 zmírnění úvěrového rizika a výjimek podle článků 399
 až 403 nařízení (EU) č. 575/2013 a článku 16
 tohoto nařízení.
 Článek 15
 Limity velkých expozic mimo skupinu
 1. Navíc k ustanovením
 čl. 395 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, pokud byla
 uložena opatření v souladu s touto kapitolou tohoto nařízení, nesmí
 základní úvěrové instituci vzniknout následující expozice:
 a) velká expozice překračující
 25 % způsobilého kapitálu základní úvěrové instituce
 vůči finančnímu subjektu. Uvedený limit expozice se použije na
 individuálním a na subkonsolidovaném základě a po zohlednění
 účinku zmírnění úvěrového rizika a výjimek podle
 článků 399 až 403 nařízení (EU) č. 575/2013
 a článku 16 tohoto nařízení;
 b) velké expozice, které celkem
 překračují 200 % způsobilého kapitálu základní úvěrové
 instituce, vůči finančním subjektům. Uvedený limit expozice
 se použije na individuálním a na subkonsolidovaném základě a po
 zohlednění účinku zmírnění úvěrového rizika a výjimek
 podle článků 399 až 403 nařízení (EU) č. 575/2013
 a článku 16 tohoto nařízení.
 2. Komise je zmocněna k
 přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 35
 s cílem upravit úroveň souhrnného limitu velké expozice mimo skupinu
 uvedenou v odst. 1 písm. b) podle toho, do jaké míry bylo uznáno
 zmírnění úvěrového rizika.
 Článek 16
 Techniky zmírňování úvěrového
 rizika
 Navíc k ustanovením článků 399 až 403
 nařízení (EU) č. 575/2013, pokud byla uložena opatření v
 souladu s touto kapitolou tohoto nařízení, použijí se pro účely
 dodržení limitů velkých expozic podle článků 14 a 15 tohoto
 nařízení na výpočet hodnot expozice omezení týkající se uznávání
 technik zmírňování úvěrového rizika.
 Komise je zmocněna k přijímání
 aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 35 s cílem
 specifikovat míru, v níž se uznávají techniky zmírňování úvěrového
 rizika včetně druhů způsobilé úvěrové ochrany a jejích
 limitů pro účely prvního pododstavce v zájmu zajištění toho, že
 nedojde k selhání technik zmírňování rizik, pokud se rizika projeví, aby
 tak mohlo dojít k efektivní obnově úvěrové ochrany.
 Článek 17
 Odchylka od přechodných ustanovení
 pro velké expozice
 Odchylně od čl. 493
 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 se výjimky stanovené
 v uvedeném odstavci nepoužijí na expozice, které vznikly základním
 úvěrovým institucím, na něž se uplatnila strukturální opatření
 v souladu s tímto nařízením.
 Článek 18
 Plán oddělení
 1. Pokud příslušný orgán
 přijal v souladu s čl. 10 odst. 3 rozhodnutí o
 tom, že základní úvěrová instituce nesmí provádět určité
 činnosti obchodování, základní úvěrová instituce nebo případně
 její mateřský podnik v EU předloží příslušnému orgánu ve
 lhůtě 6 měsíců ode dne rozhodnutí podle
 čl. 10 odst. 3 druhého pododstavce plán oddělení.
 Podobně pokud se subjekt uvedený v
 čl. 9 odst. 1 rozhodl oddělit od základní úvěrové
 instituce obchodní činnosti, na něž se vztahuje povinnost
 přezkumu podle článku 9, předloží na začátku
 přezkumného období podle článku 9 plán popisující toto
 oddělení. Plán obsahuje alespoň informace požadované v odst. 2
 písm. a) a b) tohoto článku.
 2. Plán oddělení
 podrobně vysvětlí, jak bude oddělení provedeno.
 Tento plán obsahuje alespoň tyto prvky:
 a) specifikaci aktiv a činností,
 které budou odděleny od základní úvěrové instituce;
 b) popis použití pravidel uvedených
 v článku 13;
 c) harmonogram oddělení.
 3. Příslušný orgán plány
 uvedené v odstavcích 1 a 2 posoudí a do šesti měsíců
 od jejich předložení přijme rozhodnutí, kterým plán
 oddělení schválí nebo nařídí jeho změny.
 4. Pokud příslušný orgán
 nařídí změny plánu oddělení, základní úvěrová instituce
 nebo případně její mateřský podnik v EU plán oddělení
 opětovně předloží s požadovanými změnami do tří
 měsíců od žádosti příslušného orgánu.
 5. Příslušný orgán
 přijme rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí plánu do jednoho
 měsíce od opětovného předložení takového plánu. Pokud
 příslušný orgán plán zamítne, přijme do jednoho měsíce po
 zamítnutí rozhodnutí, kterým stanoví plán oddělení obsahující veškeré
 nezbytné úpravy.
 6. Pokud základní úvěrová
 instituce nebo případně její mateřský podnik v EU plán
 oddělení podle odstavce 1 nepředloží, přijme příslušný
 orgán nejpozději do 3 měsíců po uplynutí lhůty uvedené
 v odstavci 1 rozhodnutí, kterým plán oddělení stanoví.
 7. Pokud základní úvěrová
 instituce nebo případně její mateřský podnik v EU
 opětovně nepředloží plán oddělení se změnami
 požadovanými příslušným orgánem, přijme příslušný orgán
 nejpozději jeden měsíc po uplynutí lhůty uvedené v odst. 4
 prvním pododstavci rozhodnutí, kterým plán oddělení stanoví.
 8. Základní úvěrová
 instituce nebo případně její mateřský podnik v EU prokáže
 příslušnému orgánu splnění schváleného plánu.
 9. Vedoucí orgán úvěrové
 instituce nebo mateřského podniku v EU zajistí, aby byl plán
 oddělení splněn v souladu se schválením příslušného orgánu.
 Článek 19
 Spolupráce mezi příslušnými orgány
 a orgány příslušnými k řešení
 1. Před přijetím
 rozhodnutí uvedeného v čl. 10 odst. 3 jej příslušný
 orgán oznámí relevantnímu orgánu příslušnému k řešení určenému
 v souladu s článkem 3 směrnice [o ozdravných postupech
 a řešení problémů bank].
 2. Pokud příslušný orgán
 provádí posouzení v souladu s článkem 9 a pokud v
 souladu s článkem 10 nařizuje, aby základní úvěrová instituce
 nevykonávala určité činnosti, zohlední veškerá probíhající nebo již
 existující posouzení možnosti obnovení platební schopnosti provedená kterýmkoli
 relevantním orgánem příslušným k řešení podle
 článků 13 a 13 písm. a) směrnice [o ozdravných
 postupech a řešení problémů bank].
 3. Příslušný orgán
 spolupracuje s relevantním orgánem příslušným k řešení a
 vyměňuje si s ním příslušné informace, které jsou považovány za
 nezbytné k plnění jeho povinností.
 4. Příslušný orgán zajistí,
 aby opatření uložená podle této kapitoly byla v souladu s
 opatřeními přijatými podle čl. 13 písm. b)
 nařízení (EU) č. 1024/2013, čl. 8 odst. 9
 nařízení (EU) č. [o jednotném mechanismu řešení
 problémů], článku 13, čl. 13 písm. a) a
 článků 14 a 15 směrnice [o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank] a článku 104 směrnice
 2013/36/EU.
 Článek 20
 Činnosti zakázané pro obchodní
 subjekt
 Obchodní subjekt nesmí:
 a) přijímat vklady způsobilé
 pro systém pojištění vkladů v souladu se směrnicí 94/19/ES,
 s výjimkou případů, kdy příslušný vklad souvisí s
 výměnou kolaterálu souvisejícího s obchodními činnostmi;
 b) poskytovat v souvislosti
 s činnostmi uvedenými v písmeni a) platební služby ve
 smyslu čl. 4 odst. 3 směrnice 2007/64/ES, s výjimkou
 případů, kdy mají příslušné platební služby podpůrnou
 funkci a jsou nezbytně nutné pro výměnu kolaterálu souvisejícího s
 obchodními činnostmi.
 Článek 21
 Výjimka z požadavků kapitoly
 III
 1. Na žádost členského
 státu může Komise udělit výjimku z požadavků této kapitoly
 pro úvěrovou instituci přijímající vklady od fyzických osob
 a malých a středních podniků, na které se vztahuje
 vnitrostátní zákonná úprava přijatá před 29. lednem 2014, pokud
 dotyčné vnitrostátní právní předpisy splňují tyto požadavky:
 a) jejich cílem je prevence finančního
 napětí nebo selhání a systémového rizika podle článku 1;
 b) zakazují úvěrovým institucím
 přijímajícím způsobilé vklady od fyzických osob a malých a
 středních podniků vykonávat regulovanou činnost obchodování s
 investicemi na vlastní účet a držení obchodních aktiv; vnitrostátní právní
 předpisy mohou nicméně stanovit omezené výjimky umožňující
 úvěrové instituci přijímající vklady od fyzických osob a malých a
 středních podniků provádět činnosti zmírňování rizika
 v zájmu obezřetného řízení svého kapitálu, likvidity a
 finančních prostředků a poskytovat klientům omezené služby
 řízení rizika;
 c) pokud je úvěrová instituce
 přijímající vklady fyzických osob a malých a středních
 podniků členem skupiny, zajistí, aby byla úvěrová instituce
 právně oddělena od subjektů skupiny, které vykonávají
 regulovanou činnost obchodování s investicemi na vlastní účet nebo
 drží obchodní aktiva, a vnitrostátní právní předpisy stanoví následující:
 i) úvěrová instituce přijímající
 způsobilé vklady fyzických osob a malých a středních
 podniků je schopna přijímat rozhodnutí nezávisle na jiných subjektech
 skupiny;
 ii) úvěrová instituce přijímající
 způsobilé vklady fyzických osob a malých a středních
 podniků má vedoucí orgán, který je nezávislý na jiných subjektech skupiny
 i na samotné úvěrové instituci;
 iii) úvěrová instituce přijímající
 způsobilé vklady fyzických osob a malých a středních
 podniků podléhá sama za sebe požadavkům v oblasti kapitálu a
 likvidity;
 iv) úvěrová instituce přijímající
 způsobilé vklady fyzických osob a malých a středních
 podniků nesmí uzavírat smlouvy nebo transakce s jinými subjekty
 skupiny za jiných podmínek, než které jsou obdobné podmínkám uvedeným
 v čl. 13 odst. 7.
 2. Členský stát, který si
 přeje získat výjimku pro úvěrovou instituci, na kterou se vztahují
 dotčené vnitrostátní právní předpisy, zašle Komisi žádost
 o výjimku společně s kladným stanoviskem vydaným příslušným
 orgánem dohledu nad úvěrovou institucí které se žádost o výjimku
 týká. V této žádosti se uvedou veškeré nezbytné údaje pro posouzení
 vnitrostátních právních předpisů, jakož i úvěrové instituce, pro
 něž je výjimka požadována. Pokud se Komise domnívá, že nemá
 k dispozici veškeré potřebné údaje, kontaktuje do dvou
 měsíců od obdržení takové žádosti dotyčný členský stát
 a upřesní, které dodatečné údaje požaduje.
 Jakmile má Komise veškeré údaje, které považuje za
 nezbytné k posouzení žádosti o výjimku, oznámí to do jednoho
 měsíce žádajícímu členskému státu, že je s údaji spokojena.
 Do pěti měsíců po vydání
 oznámení uvedeného v druhém pododstavci Komise poté, co s Evropským
 orgánem pro bankovnictví konzultovala důvody svého plánovaného rozhodnutí
 a potenciální dopad takového rozhodnutí pro finanční stabilitu Unie
 a fungování vnitřního trhu, přijme prováděcí rozhodnutí,
 které stanoví, že dotčené vnitrostátní právní předpisy nejsou
 neslučitelné s ustanoveními této kapitoly a udělí úvěrovým
 institucím uvedeným v žádosti podle odstavce 1 výjimku. Má-li Komise v
 úmyslu prohlásit dotčené vnitrostátní právní předpisy za
 neslučitelné a výjimku neudělit, specifikuje podrobně své
 námitky a umožní žádajícímu členskému státu, aby do jednoho
 měsíce ode dne oznámení námitek Komisi předložil své písemné
 vyjádření. Komise do tří měsíců od uplynutí
 lhůty pro takové vyjádření přijme prováděcí rozhodnutí,
 kterým se výjimka schválí či zamítne.
 Dojde-li ke změně vnitrostátních
 právních předpisů, členský stát tyto změny oznámí Komisi.
 Komise může prováděcí rozhodnutí uvedené ve třetím pododstavci
 přezkoumat.
 Pokud se vnitrostátní právní předpisy, které
 nejsou prohlášeny za neslučitelné s touto kapitolou, na úvěrovou
 instituci, které byla poskytnuta výjimka z požadavků této kapitoly,
 již nevztahují, tato výjimka se pro uvedenou úvěrovou instituci
 zruší.
 Komise oznámí svá rozhodnutí Evropskému orgánu pro
 bankovnictví. Evropský orgán pro bankovnictví zveřejní seznam
 úvěrových institucí, jimž byla udělena výjimka v souladu s tímto
 článkem. Seznam se průběžně aktualizuje.
 Kapitola IV
 Subjekty podléhající požadavkům
 kapitol II a III
 Článek 22
 Pravidla pro výpočet prahových
 hodnot
 1. Pro účely
 čl. 3 písm. b) bodu ii) vychází výpočet prahových hodnot z
 konsolidované účetní závěrky mateřského podniku EU.
 2. Pro účely
 čl. 3 písm. b) bodu iii) vychází výpočet prahových hodnot z
 činností prováděných v Unii.
 3. Aktiva a závazky
 pojišťoven a zajišťoven a jiných nefinančních
 podniků se do výpočtu nezahrnují.
 4. Příslušný orgán do [OP
 insert the correct date by 12 months of publication of this Regulation]
 určí úvěrové instituce a skupiny, na něž se v souladu s
 článkem 3 vztahuje toto nařízení, a ihned je oznámí Evropskému orgánu
 pro bankovnictví.
 Poté, co obdrží oznámení příslušného orgánu,
 Evropský orgán pro bankovnictví seznam uvedený v prvním pododstavci ihned
 zveřejní. Seznam se průběžně aktualizuje.
 Článek 23
 Výpočet objemu obchodních
 činností
 1. Pro účely
 článku 3 se objem obchodních činností vypočte
 v souladu s platným účetním režimem následujícím způsobem.
 Obchodní činnosti = (TSA + TSL + DE + DL)/2,
 kde:
 a) aktiva obchodních cenných papírů (Trading
 Securities Assets – TSA) jsou aktiva, jež jsou součástí portfolia
 řízeného jako celek, u nichž existují důkazy uskutečnění
 nedávného skutečného krátkodobého zisku, s výjimkou derivátových aktiv;
 b) závazky obchodních cenných papírů (Trading
 Securities Liabilities – TSL) jsou závazky přijaté s úmyslem je v
 krátkodobém horizontu znovu zakoupit, jež jsou součástí portfolia
 řízeného jako celek, u nichž existují důkazy uskutečnění
 nedávného skutečného krátkodobého zisku, s výjimkou derivátových
 závazků;
 c) derivátová aktiva (Derivative Assets
 – DA) jsou deriváty s kladnou hodnotou náhrady, jež nejsou určeny jako
 zajišťovací nebo vložené deriváty;
 d) derivátové závazky (Derivative
 Liabilities – DL) jsou deriváty se zápornou hodnotou náhrady, jež nejsou
 určeny jako zajišťovací deriváty.
 2. Aktiva a závazky
 pojišťoven a zajišťoven a jiných nefinančních
 podniků se do výpočtu obchodních činností nezahrnují.
 3. Evropský orgán pro
 bankovnictví přijme návrhy prováděcích technických norem, jimiž se
 stanoví metodika výpočtu objemu obchodních činností uvedených
 v odstavci 1, přičemž se zohlední rozdíly v použitelných
 účetních režimech.
 Evropský orgán pro bankovnictví předloží tyto
 návrhy prováděcích technických norem Komisi do [OP please introduce
 exact date 1 month from the day of publication of the Regulation].
 Komisi je svěřena pravomoc přijímat
 prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s
 článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
 4. Komise je zmocněna
 měnit prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci
 v souladu s článkem 35 složky obchodních činností
 uvedených v písmenech a) až d) odstavce 1 tohoto článku s cílem
 zohlednit změny platných účetních režimů.
 Článek 24
 Předkládání informací
 o obchodních činnostech příslušnému orgánu
 1. Subjekty uvedené v
 článku 3 předloží příslušnému orgánu poprvé [PO to insert a
 date 9 months after the date of publication of this Regulation] a
 následně každoročně příslušné informace o celkovém objemu
 svých obchodních činností a jejich složek podle čl. 23 odst. 1.
 2. Evropský orgán pro
 bankovnictví vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro stanovení
 jednotné šablony pro vykazování podle odstavce 1 a pokynů, jak tuto
 šablonu používat.
 Evropský orgán pro bankovnictví předloží tyto
 návrhy prováděcích technických norem Komisi do [OP please introduce
 exact date, 1 month from the day of publication of the Regulation].
 Komisi je svěřena pravomoc přijímat
 prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s
 článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
 Kapitola V
 Dodržování
 oddíl jedna
 Subjekty
 Článek 25
 Povinnosti subjektů,
 na něž se vztahuje toto nařízení
 1. Subjekty, na něž se
 vztahuje toto nařízení, přijmou vhodná opatření umožňující
 příslušným orgánům získat informace potřebné k tomu, aby
 posoudily, zda je toto nařízení dodržováno.
 2. Subjekty, na něž se
 vztahuje toto nařízení, poskytnou příslušnému orgánu veškeré nezbytné
 informace, včetně informací nezbytných pro posouzení na základě
 parametrů uvedených v čl. 9 odst. 2, pro posouzení
 dodržování tohoto nařízení. Uvedené subjekty rovněž zajistí, aby
 jejich vnitřní kontrolní mechanismy a administrativní a účetní
 postupy umožňovaly nepřetržité sledování dodržování tohoto
 nařízení z jejich strany.
 3. Subjekty, na něž se
 vztahuje toto nařízení, vedou evidenci všech svých transakcí a dokumentují
 své systémy a postupy používané pro účely tohoto nařízení
 takovým způsobem, aby byl příslušný orgán schopen
 nepřetržitě sledovat dodržování tohoto nařízení.
 oddíl dva
 Příslušné orgány
 Článek 26
 Pravomoci
 a povinnosti příslušných orgánů
 1. Při plnění svých
 povinností, jež jsou jim svěřeny tímto nařízením, vykonávají
 příslušné orgány pravomoci, jež jsou jim svěřeny v souladu s
 příslušnými právními předpisy Unie.
 2. Příslušný orgán
 monitoruje činnosti subjektů, na něž se vztahuje toto
 nařízení, a nepřetržitě posuzuje a zajišťuje
 dodržování tohoto nařízení.
 3. Příslušné orgány mají
 pravomoc požadovat od mateřského podniku v EU, jenž není regulovaným
 subjektem, ale má alespoň jeden dceřiný podnik, jenž je regulovaným
 subjektem, aby zajistil, že jeho regulované dceřiné podniky dodržují
 toto nařízení.
 4. Pro účely tohoto
 nařízení se za orgán vykonávající dohled na konsolidovaném
 základě považuje příslušný orgán pro všechny subjekty skupiny,
 které patří do stejné skupiny jako mateřský podnik v EU a na něž
 se vztahuje toto nařízení.
 Pokud je dceřiný podnik mateřského
 podniku v EU usazen v jiném členském státě a dohled nad ním vykonává
 jiný orgán dohledu, než nad mateřským podnikem v EU, a pokud je tento
 dceřiný podnik významný ve smyslu čl. 6 odst. 4 nařízení (EU)
 č. 1024/2013, orgán vykonávající dohled na konsolidovaném
 základě konzultuje příslušný orgán domovského členského státu
 významného dceřiného podniku ohledně jakéhokoli rozhodnutí, jež má
 orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě přijmout podle
 tohoto nařízení.
 Kapitola VI
 Vztahy se třetími zeměmi
 Článek 27
 Rovnocennost právního rámce třetí
 země
 1. Na žádost
 příslušného orgánu členského státu nebo třetí země nebo
 z vlastního podnětu může Komise přijímat prováděcí
 akty, jimiž se určí, že:
 a) právní, dohledová a donucovací
 opatření třetí země zajišťují, že úvěrové instituce a
 mateřské společnosti v této třetí zemi dodržují závazné
 požadavky, jež jsou rovnocenné požadavkům stanoveným v článcích
 6, 10 až 16 a 20;
 b) právní rámec uvedené třetí země
 stanoví účinný rovnocenný systém uznávání strukturálních opatření
 přijatých podle vnitrostátních právních režimů třetí země.
 2. Komise může své
 rozhodnutí změnit nebo zrušit, jestliže podmínky, na jejichž
 základě bylo takové rozhodnutí přijato, již nejsou splněny.
 3. Komise je zmocněna k
 přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu
 s článkem 35 tohoto nařízení s cílem stanovit kritéria pro
 posouzení toho, zda je právní a dohledový rámec třetí země rovnocenný
 tomuto nařízení či nikoli.
 Komise přijme akt v přenesené
 pravomoci do [OP please introduce the exact date within 24 months from the
 entry into force of this Regulation].
 4. Evropský orgán pro
 bankovnictví vypracuje ujednání o spolupráci s dotčenými
 příslušnými orgány třetích zemí, jejichž právní a dohledový
 rámec byl shledán rovnocenným s tímto nařízením v souladu
 s odstavci 1 až 3. V těchto ujednáních se stanoví
 alespoň minimální režim sdílení informací mezi dotčenými
 příslušnými orgány obou jurisdikcí.
 Kapitola VII
 Správní sankce a opatření
 Článek 28
 Správní sankce a opatření
 1. Aniž jsou dotčeny
 dohledové pravomoci příslušných orgánů podle článku 26 a
 právo členských států stanovit a ukládat trestní sankce, zajistí
 členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy,
 aby příslušné orgány měly pravomoc ukládat správní sankce a jiná
 správní opatření týkající se alespoň těchto porušení:
 a) porušení zákazu stanoveného
 článkem 6;
 b) jakákoli manipulace s informacemi, jež
 mají být předloženy v souladu s čl. 24 odst. 1.
 Členské státy zajistí, aby příslušné
 orgány měly pravomoc ukládat správní sankce a opatření
 vůči úvěrové instituci a jakémukoli subjektu skupiny,
 včetně smíšené holdingové společnosti, pojišťovny nebo
 zajišťovny.
 Pokud se ustanovení prvního pododstavce
 uplatňují na právnické osoby, členské státy zajistí, aby
 příslušné orgány měly v případě porušení pravomoc
 uplatnit za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy
 sankce vůči členům vedoucího orgánu a jiným fyzickým
 osobám, které jsou na základě vnitrostátních právních předpisů
 za porušení odpovědné.
 2. Správní sankce
 a opatření přijaté pro účely odstavce 1 musí být
 účinné, přiměřené a odrazující.
 3. Pokud se členské státy
 rozhodnou stanovit za porušení ustanovení odstavce 1 trestní sankce, musí
 zajistit, aby byla zavedena vhodná opatření tak, aby příslušný orgán
 měl všechny pravomoci nezbytné k tomu, aby mohl spolupracovat se
 soudními orgány ve své jurisdikci s cílem obdržet příslušné informace
 týkající se vyšetřování trestných činů nebo řízení
 zahájených pro možné porušení článku 6 a pro manipulaci s
 informacemi, jež mají být předloženy v souladu s čl. 24 odst. 1,
 a poskytovat tytéž informace ostatním příslušným orgánům
 a Evropskému orgánu pro bankovnictví v zájmu splnění své povinnosti
 spolupracovat pro účely odstavce 1 navzájem a případně
 s Evropským orgánem pro bankovnictví.
 Příslušné orgány mohou v zájmu usnadnění
 výkonu svých sankčních pravomocí rovněž spolupracovat
 s příslušnými orgány jiných členských států.
 4. Členské státy
 v souladu s vnitrostátními právními předpisy udělí
 příslušným orgánům pravomoc ukládat v případě porušení
 podle odstavce 1 alespoň tyto správní sankce a jiná opatření:
 a) příkaz osobě odpovědné za
 porušení, aby protiprávní jednání ukončila a zdržela se jeho opakování;
 b) vydání zisku realizovaného nebo ztrát
 zamezených díky porušení, pokud je lze určit;
 c) veřejná výstraha, která označí
 odpovědnou osobu a povahu porušení;
 d) zrušení nebo pozastavení povolení;
 e) dočasný zákaz výkonu vedoucích
 funkcí v subjektu uvedeném v článku 3 pro jakoukoli fyzickou
 osobu, jež je považována za odpovědnou;
 f) v případě opakovaného porušení
 trvalý zákaz výkonu vedoucích funkcí v subjektu uvedeném
 v článku 3 pro jakoukoli fyzickou osobu, jež je považována za
 odpovědnou;
 g) maximální správní peněžitá sankce,
 jejíž výše činí nejméně trojnásobek zisku realizovaného nebo ztráty
 zamezené díky porušení, pokud je lze určit;
 h) ve vztahu k fyzickým osobám maximální
 správní peněžitá sankce ve výše nejméně 5 000 000 EUR, nebo v
 členských státech, jejichž měnou není euro, odpovídající hodnota v
 národní měně ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost;
 i) ve vztahu k právnickým osobám maximální
 správní peněžitá sankce ve výši nejméně 10 % celkového
 ročního obratu právnické osoby podle nejnovější dostupné účetní
 závěrky schválené vedoucím orgánem; je-li právnická osoba mateřským
 podnikem nebo dceřiným podnikem mateřského podniku, který je povinen
 vypracovat konsolidovanou účetní závěrku podle směrnice
 2013/34/EU, je příslušným celkovým ročním obratem celkový roční
 obrat nebo odpovídající typ příjmu v souladu s příslušným
 účetním režimem podle nejnovější dostupné konsolidované účetní
 závěrky schválené vedoucím orgánem vrcholného mateřského podniku.
 Členské státy mohou příslušným
 orgánům udělit další pravomoci kromě těch uvedených v tomto
 odstavci a mohou stanovit širší oblast působnosti a vyšší sazby sankcí,
 než jak je stanoveno v tomto odstavci.
 5. Do [OP please introduce
 the exact date 12 months after entry into force of this Regulation] oznámí
 členské státy předpisy týkající se odstavce 1 Komisi a Evropskému
 orgánu pro bankovnictví. Bezodkladně oznámí Komisi a Evropskému orgánu pro
 bankovnictví jakékoli jejich následné změny.
 Článek 29
 Výkon dohledových pravomocí
 a sankcí
 1. Členské státy zajistí,
 aby příslušné orgány při určování typu a výše správních sankcí a
 jiných opatření přihlédly ke všem relevantním okolnostem,
 případně včetně:
 a) závažnosti a doby trvání porušení;
 b) míry odpovědnosti osoby
 odpovědné za porušení;
 c) finanční síly osoby odpovědné
 za porušení, a to po zvážení faktorů, jako je celkový obrat
 v případě právnické osoby, nebo roční příjem
 v případě fyzické osoby;
 d) výše zisku realizovaného osobou
 odpovědnou za porušení nebo ztráty, jíž zamezila, pokud je lze určit;
 e) míry spolupráce osoby odpovědné za
 porušení s příslušným orgánem, aniž je dotčena potřeba
 zajistit vydání zisku realizovaného uvedenou osobou nebo ztráty, jíž zamezila;
 f) předchozích porušení ze strany
 osoby odpovědné za porušení;
 g) opatření, která osoba odpovědná
 za porušení přijala, aby zabránila jeho opakování.
 h) všech případných systémových
 důsledků porušení.
 Článek 30
 Ohlašování porušení
 1. Příslušný orgán
 vytvoří účinné mechanismy ohlašování skutečných nebo
 potenciálních porušení podle čl. 28 odst. 1.
 2. Mechanismy uvedené v odstavci
 1 zahrnují alespoň:
 a) specifické postupy pro přijímání
 hlášení o porušeních a návazná opatření, včetně
 zřízení bezpečných komunikačních kanálů pro tato hlášení;
 b) vhodnou ochranu pro osoby pracující
 na základě pracovní smlouvy, které ohlásí porušení nebo které jsou z
 porušení obviněny, a to před odplatou, diskriminací nebo ostatními
 druhy nespravedlivého zacházení;
 c) ochranu osobních údajů osob, které
 porušení ohlásí, i fyzických osob, které se porušení údajně
 dopustily, včetně ochrany týkající se zachování důvěrnosti
 jejich totožnosti ve všech fázích řízení, aniž je dotčeno poskytování
 informací vyžadované podle vnitrostátních právních předpisů
 v rámci vyšetřování nebo následném soudním řízení.
 3. Členské státy uloží
 zaměstnavatelům povinnost zavést vhodné interní postupy, jejichž
 prostřednictvím mohou jejich zaměstnanci ohlašovat porušení podle
 čl. 28 odst. 1.
 4. Členské státy mohou
 v souladu s vnitrostátními právními předpisy stanovit
 finanční pobídky pro osoby, které nabízejí relevantní informace o možném porušení
 tohoto nařízení, pokud pro tyto osoby již neexistuje předchozí právní
 nebo smluvní povinnost oznamovat tyto informace, informace jsou nové a vedou k
 uložení správní sankce nebo jiného opatření za porušení tohoto
 nařízení nebo k uložení trestní sankce.
 Článek 31
 Výměna informací s Evropským
 orgánem pro bankovnictví
 1. Příslušné orgány
 poskytnou Evropskému orgánu pro bankovnictví každoročně souhrnné
 informace týkající se všech správních opatření a sankcí, které uložily
 v souladu s článkem 28. Evropský orgán pro bankovnictví tyto
 informace zveřejní ve výroční zprávě.
 2. Pokud se členské státy
 rozhodnou uložit za porušení ustanovení čl. 28 odst. 1 trestní
 sankce, jejich příslušné orgány poskytnou Evropskému orgánu pro
 bankovnictví každoročně anonymizované a souhrnné údaje týkající se
 veškerých provedených vyšetřování v trestních věcech a uložených
 trestních sankcí. Evropský orgán pro bankovnictví tyto informace zveřejní
 ve výroční zprávě.
 3. V případě,
 že příslušný orgán zveřejnil správní sankce, pokuty a jiná
 opatření, jakož i trestní sankce, oznámí je současně Evropskému
 orgánu pro bankovnictví.
 4. Evropský orgán pro
 bankovnictví vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro
 určení postupů a formulářů pro účely výměny
 informací podle odstavců 1 a 2.
 Evropský orgán pro bankovnictví předloží tyto
 návrhy prováděcích technických norem Komisi do [OP please introduce
 exact date by 12 months after the publication of the Regulation].
 Komisi je svěřena pravomoc přijímat
 prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s
 článkem 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
 Článek 32
 Zveřejňování rozhodnutí
 1. Při dodržení ustanovení
 třetího pododstavce zveřejní příslušný orgán každé rozhodnutí,
 jímž se ukládá správní sankce nebo jiné opatření v souvislosti
 s porušením článku 6 a v souvislosti s manipulací s
 finančním výkaznictvím podle čl. 28 odst. 1 na svých
 internetových stránkách ihned poté, co byla o uvedeném rozhodnutí informována
 osoba, které bylo takové rozhodnutí určeno.
 Informace zveřejněné podle prvního
 pododstavce uvádějí alespoň druh a charakter porušení
 a totožnost osoby, které se rozhodnutí týká.
 První a druhý pododstavec se nevztahují na
 rozhodnutí, jimiž se ukládají opatření v rámci vyšetřování.
 Má-li příslušný orgán na základě
 individuálního posouzení případu za to, že zveřejnění totožnosti
 právnické osoby, které se rozhodnutí týká, nebo osobních údajů fyzické
 osoby by bylo nepřiměřené, nebo pokud by takové
 zveřejnění ohrozilo probíhající vyšetřování nebo stabilitu
 finančních trhů, učiní jeden z těchto kroků:
 a) odloží zveřejnění rozhodnutí do
 doby, kdy pominou důvody pro takové odložení;
 b) zveřejní rozhodnutí v anonymní
 podobě způsobem, jenž je v souladu s vnitrostátními
 právními předpisy, pokud takové zveřejnění zajistí účinnou
 ochranu dotčených osobních údajů, a popřípadě odloží
 zveřejnění příslušných údajů po přiměřenou
 dobu, pokud lze předpokládat, že důvody pro anonymní
 zveřejnění během této doby pominou;
 c) nezveřejní rozhodnutí
 v případě, že se příslušný orgán domnívá,
 že zveřejnění v souladu s písmenem a) nebo b) nebude
 dostatečné pro zajištění:
 i) toho, že nebude ohrožena stabilita
 finančních trhů;
 ii) přiměřenosti
 zveřejnění takových rozhodnutí v případech opatření,
 jež jsou považována za mírnější.
 2. Pokud byl proti rozhodnutí
 podán opravný prostředek u vnitrostátního soudu, správního nebo
 jiného orgánu, příslušný orgán na svých internetových stránkách tyto
 informace rovněž ihned zveřejní, stejně jako veškeré následné
 informace o výsledku takového opravného prostředku. Dále se
 rovněž zveřejní jakékoli rozhodnutí, kterým se napadené rozhodnutí
 ruší.
 3. Příslušný orgán zajistí,
 aby jakékoli rozhodnutí zveřejněné v souladu s tímto
 článkem zůstalo na jeho internetových stránkách přístupné
 nejméně po dobu pěti let po zveřejnění. Osobní údaje
 obsažené v uvedených rozhodnutích jsou na internetových stránkách
 příslušného orgánu uchovávány po dobu nezbytnou v souladu
 s platnými předpisy o ochraně údajů.
 Kapitola VIII
 Zprávy a přezkum
 Článek 33
 Zprávy Evropského orgánu pro
 bankovnictví
 Evropský
 orgán pro bankovnictví ve spolupráci s Evropským orgánem pro cenné papíry a
 trhy vypracuje následující zprávy a do [OP please introduce exact date, 12
 months from the publication of the Regulation] je předá Komisi:
 a) zprávu o možném limitu parametrů
 v čl. 9 odst. 2 písm. a) až h) a o druzích
 sekuritizace, které podle názoru Evropského orgánu pro bankovnictví
 neohrožují finanční stabilitu základní úvěrové instituce nebo
 finančního systému Unie;
 b) zprávu o tom, zda by pro
 účely obezřetného řízení vlastního rizika základní úvěrové
 instituce měly být zahrnuty jiné druhy derivátů
 a finančních nástrojů, než jsou ty uvedené
 v čl. 11 odst. 1;
 c) zprávu o tom, zda lze pro
 účely zajištění umožnit prodávat klientům jiné finanční
 nástroje než ty uvedené v čl. 12 odst. 1, a o podílu
 požadavků na kapitál, při jehož překročení se nesmějí
 prodávat deriváty, jak je uvedeno v čl. 12 odst. 2
 písm. b).
 Článek 34
 Přezkum
 Komise
 pravidelně sleduje dopad pravidel stanovených tímto nařízením na
 dosažení cílů uvedených v článku 1 a na stabilitu
 finančního systému Unie jako celku, přičemž zohledňuje
 vývoj struktury trhu, jakož i rozvoj a činnosti subjektů, na
 něž se vztahuje toto nařízení, a předkládá případné
 vhodné návrhy. Přezkum se zaměřuje zejména na uplatňování
 prahových hodnot uvedených v článku 3, na uplatňování a účinnost
 zákazu podle článku 6, na rozsah činností uvedených v článku 8 a
 na vhodnost parametrů uvedených v článku 9. Komise po zohlednění
 stanovisek příslušných orgánů do 1. ledna 2020 předloží a poté
 pravidelně předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu
 zabývající se mimo jiné výše uvedenými otázkami, k níž je případně
 připojen legislativní návrh.
 Kapitola IX
 Závěrečná ustanovení
 Článek 35
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Pravomoc přijímat akty v
 přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v
 tomto článku.
 2. Přenesená pravomoc
 podle čl. 6 odst. 6, čl. 8 odst. 3, čl. 10 odst. 5,
 čl. 11 odst. 3, čl. 12 odst. 2, čl. 15 odst. 2,
 čl. 16 druhého pododstavce, čl. 23 odst. 4
 a čl. 27 odst. 3 je Komisi svěřena na dobu
 neurčitou od data uvedeného v článku 38.
 3. Evropský parlament nebo Rada
 mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 6 odst. 6, čl. 8 odst.
 3, čl. 10 odst. 5, čl. 11 odst. 3, čl. 12 odst. 2, čl. 15
 odst. 2, čl. 16 druhém pododstavci, čl. 23 odst. 4
 a čl. 27 odst. 3 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se
 ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí
 nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním
 věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm
 upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v
 přenesené pravomoci.
 4. Přijetí aktu v
 přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně
 Evropskému parlamentu a Radě.
 5. Akt v přenesené
 pravomoci přijatý podle čl. 6 odst. 6, čl. 8 odst. 3, čl.
 10 odst. 5, čl. 11 odst. 3, čl. 12 odst. 2, čl. 15
 odst. 2, čl. 16 druhého pododstavce, čl. 23 odst. 4
 a čl. 27 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti
 němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě
 dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud
 Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi
 o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se
 tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
 Článek 36
 Vstup v platnost a použitelnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se ode dne vstupu v platnost, s
 výjimkou článku 6, který se použije ode dne [OP please introduce exact
 date, 18 months after publication of this Regulation], a článků
 13 až 18 a článku 20, které se použijí ode dne [OP please introduce
 exact date, 36 months after publication of this Regulation].
 Toto nařízení
 je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských
 státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda předseda
 LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ
 1. RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
 1.1. Název návrhu/podnětu
 1.2. Příslušné oblasti politik podle
 členění ABM/ABB
 1.3. Povaha návrhu/podnětu
 1.4. Cíle
 1.5. Odůvodnění návrhu/podnětu
 1.6. Doba trvání akce a finanční dopad
 1.7. Předpokládaný způsob řízení
 2. SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
 2.1. Pravidla pro sledování a podávání zpráv
 2.2. Systém řízení a kontroly
 2.3. Opatření k zamezení podvodů a
 nesrovnalostí
 3. ODHADOVANÝ FINANČNÍ
 DOPAD NÁVRHU/PODNĚTU
 3.1. Okruhy víceletého finančního rámce a
 dotčené výdajové rozpočtové položky
 3.2. Odhadovaný dopad na výdaje
 3.2.1. Odhadovaný souhrnný
 dopad na výdaje
 3.2.2. Odhadovaný dopad na
 operační prostředky
 3.2.3. Odhadovaný dopad na
 prostředky správní povahy
 3.2.4. Soulad se stávajícím
 víceletým finančním rámcem
 3.2.5. Příspěvky
 třetích stran
 3.3. Odhadovaný dopad na příjmy
 LEGISLATIVNÍ
 FINANČNÍ VÝKAZ
 1. RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU
 1.1. Název návrhu/podnětu
 Nařízení Evropského parlamentu
 a Rady o strukturálních opatřeních zvyšujících odolnost bank EU
 1.2. Příslušné oblasti
 politik podle členění ABM/ABB[43]
 Vnitřní trh – finanční trhy
 1.3. Povaha návrhu/podnětu
 ýNávrh/podnět se týká nové akce
 1.4. Cíle
 1.4.1. Víceleté strategické cíle
 Komise sledované návrhem/podnětem
 Přispět ke snížení rizik pro
 finanční stabilitu a k obnovení důvěry investorů a
 dalších účastníků trhu ve finanční trhy
 1.4.2. Specifické cíle a
 příslušné aktivity ABM/ABB
 Na základě výše uvedených obecných
 cílů je záměrem nařízení zamezit systémovému riziku,
 finanční tísni nebo selhání velkých, složitých a vzájemně
 propojených bank a splnit řadu cílů:
 ·
 omezení přijímání nadměrného rizika ze
 strany úvěrové instituce;
 ·
 odstranění podstatných střetů
 zájmů mezi různými částmi úvěrové instituce;
 ·
 zamezení nedokonalé distribuci zdrojů a
 podpora úvěrování reálné ekonomiky;
 ·
 zajištění nerušené hospodářské
 soutěže pro všechny instituce na vnitřním trhu;
 ·
 omezení vzájemné propojenosti ve finančním
 sektoru, která vede k systémovému riziku;
 ·
 usnadnění efektivního řízení a
 monitorování úvěrových institucí a dohledu nad nimi; a
 ·
 usnadnění řádné obnovy a řešení
 problémů skupiny.
 1.4.3. Očekávané výsledky a
 dopady
 Upřesněte
 účinky, které by návrh/podnět měl mít na příjemce / cílové
 skupiny.
 Omezení přijímání nadměrného rizika
 ze strany úvěrové instituce;
 Omezení střetů zájmů mezi
 různými částmi úvěrové instituce;
 Omezení nedokonalé distribuce zdrojů a
 větší objem úvěrů pro reálnou ekonomiku;
 Menší narušení hospodářské soutěže
 na vnitřním trhu;
 Omezení vzájemné propojenosti v rámci
 finančního sektoru;
 Efektivnější řízení a monitorování
 úvěrových institucí a dohled nad nimi;
 Spořádanější obnova a řešení
 problémů největších a nejsložitějších bankovních skupin.
 1.4.4. Ukazatele výsledků a
 dopadů
 Upřesněte
 ukazatele, podle kterých je možno uskutečňování návrhu/podnětu
 sledovat.
 Mezi relevantní ukazatele hodnotící návrh
 může patřit:
 ·
 Počet a velikost bank, na něž se
 vztahují požadavky na strukturální oddělení;
 ·
 Rozdělení činností do vkladového nebo
 obchodního subjektu;
 ·
 Objemy transakcí, rozpětí nebo likvidita
 na relevantních trzích;
 ·
 Vývoj tržních podílů bank podléhajících
 strukturálnímu oddělení;
 ·
 Koncentrace trhu v činnostech podléhajících
 strukturálnímu oddělení;
 ·
 Subjekty nově vstupující na trh v
 činnostech podléhajících strukturálnímu oddělení;
 ·
 Vývoj ziskovosti bank podléhajících strukturálnímu
 oddělení;
 ·
 Měření velikosti implicitních
 veřejných subvencí;
 ·
 Měření nižších nákladů na
 financování pro banky, jejichž velikost nedovoluje jejich selhání;
 ·
 Měření obchodních a úvěrových
 činností bank, jejichž velikost nedovoluje jejich selhání.
 1.5. Odůvodnění
 návrhu/podnětu
 1.5.1. Potřeby, které mají být
 uspokojeny v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontu
 Od počátku finanční krize
 Evropská unie a její členské státy pracují na zásadní reformě
 bankovní regulace a dohledu.
 V oblasti bankovnictví EU zahájila
 několik reforem s cílem zvýšit odolnost bank a snížit dopad možných
 selhání bank za účelem vytvoření bezpečnějšího,
 zdravějšího, transparentnějšího a zodpovědnějšího
 finančního systému fungujícího ve prospěch ekonomiky
 a společnosti jako celku (viz zejména nové nařízení a
 směrnice o kapitálových požadavcích a navrhovaná směrnice o
 ozdravných postupech a řešení problémů bank.
 Velikost bankovního sektoru EU i jednotlivých
 bank však je i nadále značná, a to v absolutním i relativním
 vyjádření. Největší banky jsou také aktivnější v komplexních
 obchodních činnostech i v přeshraničních činnostech,
 prostřednictvím velmi vysokého počtu právních subjektů.
 Některé členské státy EU i
 třetí země proto učinily další kroky a přijaly nebo se
 chystají přijmout strukturální reformy svých bankovních sektorů s
 cílem řešit problémy související s největšími
 a nejsložitějšími finančními institucemi. Rovněž mezinárodní
 instituce, jako je G20, Rada pro finanční stabilitu, Banka pro mezinárodní
 platby, Mezinárodní měnový fond a Organizace pro hospodářskou
 spolupráci a rozvoj zdůraznily význam takových reforem například
 v souvislosti s obnovením platební schopnosti a vyzvaly k široké a
 celosvětové diskusi o obchodních modelech bank.
 1.5.2. Přidaná hodnota ze
 zapojení EU
 Vzhledem k tomuto vývoji existují pádné
 důvody k akci na úrovni EU. Vnitrostátní reformy sice mají
 obecně stejný cíl, v podrobnostech se ale liší. To bude mít rušivý vliv na
 rozhodování o umístění činnosti, jelikož banky, jejichž velikost
 nedovoluje jejich selhání, mohou činnosti převést nebo přemístit
 do jiného členského státu. Společná reakce na úrovni EU by tedy byla
 efektivnější. V zájmu usnadnění úkolů jednotného mechanismu
 dohledu a jednotného mechanismu řešení problémů jsou pro bankovní
 unii velmi zapotřebí jednotná pravidla.
 1.5.3. Závěry vyvozené z
 podobných zkušeností v minulosti
 neuvedeno
 1.5.4. Soulad a možná synergie s
 dalšími vhodnými nástroji
 EU již zahájila řadu reforem s cílem
 zvýšit odolnost bank a snížit pravděpodobnost a dopad selhání
 bank. Tyto reformy zahrnují opatření pro posílení platební schopnosti bank
 (požadavky na kapitál a likviditu v nařízení a směrnici o
 kapitálových požadavcích), opatření pro posílení obnovy platební schopnosti
 bank (navrhovaná směrnice o ozdravných postupech a řešení
 problémů bank), opatření pro lepší pojištění vkladů (revize
 směrnice o systémech pojištění vkladů, opatření pro
 zvýšení transparentnosti a řešení rizik z derivátů a pro
 zdokonalení tržních infrastruktur (nařízení o infrastruktuře
 evropských trhů – EMIR a související revize směrnice
 o trzích finančních nástrojů – MiFID). S cílem zrušit cyklus
 negativní zpětné vazby mezi riziky pro finance státu a bankovními riziky
 a obnovit důvěru v euro a v bankovní systém Evropská komise dále
 vyzvala k rozvoji bankovní unie na základě jednotného souboru
 pravidel, který se uplatní na všechny banky v celé EU. Tento projekt
 zahrnuje jednotný mechanismus dohledu a jednotný mechanismus řešení
 problémů, které budou povinné pro členy eurozóny, ale otevřené k
 dobrovolné účasti všech ostatních členských států.
 I přes tento rozsáhlý program reforem
 jsou pro snížení pravděpodobnosti a dopadu selhání bank, jejichž
 velikost selhání nedovoluje, potřebná další opatření. Taková
 opatření mají globální podporu, jak dokládají nedávná prohlášení vedoucích
 představitelů a ministrů skupiny G20.
 Pokud jde o dopad selhání, provedení
 směrnice o ozdravných postupech a řešení problémů bank
 umožní řádné řešení problémů běžných bank EU, a tím
 výrazně sníží vliv selhání takových bank na veřejné finance.
 Uplatňování pravomocí k řešení problémů bude náročné
 vůči bankám, jejichž velikost nedovoluje jejich selhání, vzhledem
 k jejich obzvláště velkým, komplexním a integrovaným rozvahám a
 podnikovým strukturám. V důsledku toho i když je potenciál
 případné veřejné podpory jistě menší, nemusí stále být
 eliminován, pokud nejsou uvedené pravomoci ve všech případech
 plně uplatňovány. Dopad selhání velké a složité banky může
 tedy být stále značný. Všechny tyto faktory mohou vysvětlovat vnímání
 trhu ohledně zbývajících implicitních subvencí a vyžadovat další
 objasnění ohledně potenciálních dodatečných strukturálních
 opatření. Strukturální reforma rozšíří možnosti, které mají
 příslušné orgány k dispozici při řešení selhání bankovních
 skupin. Díky zvýšení důvěryhodnosti spořádaného řešení
 problémů rovněž zlepší tržní disciplínu a dynamiku bankovních rozvah ex
 ante. Strukturální reformy by mohly ve vztahu k bankám, jejichž velikost
 nedovoluje jejich selhání, zvýšit účinnost nově udělených
 pravomocí podle směrnice o ozdravných postupech a řešení
 problémů bank, jelikož by se orgány příslušné k řešení
 zabývaly samostatnými, oddělenými a jednoduššími rozvahami. To by
 usnadnilo monitorování a posuzování různých subjektů bankovní skupiny
 a rozšířilo škálu možností, jež mají orgány příslušné
 k řešení k dispozici. Doplňková opatření pro banky, jejichž
 velikost nedovoluje jejich selhání, by byla v souladu se zásadou
 proporcionality směrnice o ozdravných postupech a řešení
 problémů bank.
 1.6. Doba trvání akce a
 finanční dopad
 ý Časově neomezený návrh/podnět
 Vstup v platnost a začátek používání
 se předpokládá v letech 2015/2017, s použitím zákazu obchodování
 na vlastní účet od ledna 2017 a potenciálních
 požadavků na oddělení od července 2018.
 1.7. Předpokládaný
 způsob řízení[44]
 U rozpočtů na rok 2014 a na další
 roky
 ̈ Přímé řízení Komisí
 –
 ̈ prostřednictvím jejích útvarů, včetně jejích
 zaměstnanců v delegacích Unie;
 –
 ̈ prostřednictvím výkonných agentur;
 ̈ Sdílené řízení s členskými státy
 ý Nepřímé řízení, při kterém jsou úkoly
 souvisejícími s plněním rozpočtu pověřeny:
 –
 ̈ třetí země nebo subjekty určené těmito
 zeměmi;
 –
 ̈ mezinárodní organizace a jejich agentury (upřesněte);
 –
 ̈ EIB a Evropský investiční fond;
 –
 ̈ subjekty uvedené v článcích 208 a 209 finančního
 nařízení;
 –
 ̈ veřejnoprávní subjekty;
 –
 ̈ soukromoprávní subjekty pověřené výkonem veřejné služby
 v rozsahu, v jakém poskytují dostatečné finanční záruky;
 –
 ̈ soukromoprávní subjekty členského státu pověřené
 uskutečňováním partnerství soukromého a veřejného sektoru a
 poskytující dostatečné finanční záruky;
 –
 ̈ osoby pověřené prováděním zvláštních činností v
 rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky podle hlavy V
 Smlouvy o EU a určené v příslušném základním právním aktu.
 – Pokud vyberete více způsobů
 řízení, upřesněte je v části „Poznámky“.
 Poznámky
 Evropský orgán pro bankovnictví je
 regulační agentura jednající pod dohledem Komise.
 2. SPRÁVNÍ OPATŘENÍ
 2.1. Pravidla pro sledování a
 podávání zpráv
 Návrh stanoví pravidelný přezkum
 účinnosti navrhovaných opatření ze strany Komise.
 2.2. Systém řízení a kontroly
 2.2.1. Zjištěná rizika
 Pokud jde o právní, ekonomické, efektivní a
 účinné využití prostředků na základě návrhu, očekává
 se, že návrh nepřinese nová rizika, která by ještě nebyla kryta
 stávajícím rámcem orgánu EBA pro vnitřní kontrolu.
 2.2.2. Informace o zavedeném systému
 vnitřní kontroly
 neuvedeno
 2.2.3. Odhad nákladů a
 přínosů kontrol a posouzení očekávané míry rizika výskytu chyb
 neuvedeno
 2.3. Opatření k zamezení
 podvodů a nesrovnalostí
 Pro účely boje proti podvodům,
 korupci a jiné protiprávní činnosti se na Evropský orgán pro bankovnictví
 (EBA) bez jakéhokoli omezení uplatňují ustanovení nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování
 prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF).
 EBA přistoupí k interinstitucionální
 dohodě uzavřené dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem,
 Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o interním
 vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti
 podvodům a neprodleně přijme odpovídající ustanovení platná pro
 všechny své pracovníky.
 Rozhodnutí o financování a z nich
 plynoucí dohody a prováděcí nástroje výslovně stanoví, že
 Účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům
 mohou v případě potřeby provádět šetření na
 místě u příjemců finančních prostředků
 poskytovaných orgánem EBA a u zaměstnanců odpovědných za
 jejich přidělování.
 Články 64 a 65 nařízení o
 zřízení orgánu EBA obsahují ustanovení o plnění a kontrole rozpočtu
 orgánu EBA a platných finančních pravidlech.
 3. ODHADOVANÝ FINANČNÍ
 DOPAD NÁVRHU/PODNĚTU
 3.1. Okruhy víceletého
 finančního rámce a dotčené výdajové rozpočtové položky
 · Stávající rozpočtové položky
 V pořadí
 okruhů víceletého finančního rámce a rozpočtových položek.
 Okruh víceletého finančního rámce || Rozpočtová položka || Druh výdaje || Příspěvek
 || RP/NRP ([45]) || zemí ESVO[46] || kandidátských zemí[47] || třetích zemí || ve smyslu čl. 21 odst. 2 písm. b) finančního nařízení
 1.a || 12.0302 Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) || RP || ANO || ANO || NE || NE
 · Nové rozpočtové položky, jejichž vytvoření se požaduje
 3.2. Odhadovaný dopad na výdaje
 Tato legislativní iniciativa bude mít
 následující dopady na výdaje:
 ·
 Nábor dvou nových dočasných
 zaměstnanců (kategorie TA) do orgánu EBA (2 TA od ledna 2016) –
 Další informace o náplni jejich práce a způsobu výpočtu nákladů
 na ně (z nichž 40 % bude financovat EU a 60 % členské státy) viz
 příloha.
 ·
 Nové úkoly budou plněny s využitím
 lidských zdrojů, které jsou k dispozici v rámci
 každoročního přidělování rozpočtových prostředků,
 s ohledem na rozpočtová omezení, jež se vztahují na všechny subjekty
 EU, a v souladu s finančním plánováním pro agentury. Zdroje,
 které uvedená agentura na tyto nové úkoly potřebuje, budou zejména
 v souladu a slučitelné s plánováním lidských a finančních
 zdrojů pro orgán EBA, jež stanoví nedávno zveřejněné
 sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě – Programování lidských a
 finančních zdrojů pro decentralizované agentury na období 2014–2020
 (COM(2013) 519).
 3.2.1. Odhadovaný souhrnný dopad na
 výdaje
 v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná
 místa)
 Okruh víceletého finančního rámce || Číslo || 1A Inteligentní růst podporující začlenění – hospodářská, sociální a územní soudržnost
 GŘ: MARKT || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || CELKEM
  Operační prostředky || || || || || || || ||
 12.0302 Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) || Závazky || (1) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Platby || (2) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy[48] || || || || || || || ||
 Číslo rozpočtové položky || || (3) || || || || || || || ||
 CELKEM prostředky pro GŘ MARKT || Závazky || =1+1a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Platby || =2+2a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
  Operační prostředky CELKEM || Závazky || (4) || || || || || || || ||
 Platby || (5) || || || || || || || ||
  Prostředky správní povahy financované z rámce na zvláštní programy CELKEM || (6) || || || || || || || ||
 CELKEM prostředky na OKRUH 1.a víceletého finančního rámce || Závazky || =4+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Platby || =5+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Platby || =5+ 6 || || || || || || || ||
 Okruh víceletého finančního rámce || 5 || Správní výdaje
 v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná
 místa)
 || || || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 GŘ: ||
  Lidské zdroje || || || || || || || ||
  Ostatní správní výdaje || || || || || || || ||
 GŘ <....> CELKEM || Prostředky || || || || || || || ||
 CELKEM prostředky na OKRUH 5 víceletého finančního rámce || (Závazky celkem = platby celkem) || || || || || || || ||
 v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná
 místa)
 || || || Rok N[49] || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 CELKEM prostředky z OKRUHU 1 až 5 víceletého finančního rámce || Závazky || || || || || || || ||
 Platby || || || || || || || ||
 3.2.2. Odhadovaný dopad na
 operační prostředky
 –
 ̈ Návrh/podnět nevyžaduje využití operačních
 prostředků.
 –
 ý Návrh/podnět vyžaduje využití operačních
 prostředků, jak je vysvětleno dále:
 Prostředky na závazky v milionech EUR
 (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 Uveďte cíle a výstupy ò || || || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 VÝSTUPY
 Druh[50] || Průměrné náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Počet || Náklady || Celkový počet || Náklady celkem
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 1[51] ... || || || || || || || || || || || || || || || ||
 – Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 – Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 – Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 1 || || || || || || || || || || || || || || || ||
 SPECIFICKÝ CÍL Č. 2 ... || || || || || || || || || || || || || || || ||
 – Výstup || || || || || || || || || || || || || || || || || ||
 Mezisoučet za specifický cíl č. 2 || || || || || || || || || || || || || || || ||
 NÁKLADY CELKEM || || || || || || || || || || || || || || || ||
 3.2.3. Odhadovaný dopad na
 prostředky správní povahy
 3.2.3.1. Shrnutí
 –
 ý Návrh/podnět nevyžaduje využití prostředků správní
 povahy.
 –
 ̈ Návrh/podnět vyžaduje využití prostředků správní
 povahy, jak je vysvětleno dále:
 v milionech EUR
 (zaokrouhleno na tři desetinná místa)
 || Rok N[52] || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6) || CELKEM
 OKRUH 5 víceletého finančního rámce || || || || || || || ||
 Lidské zdroje || || || || || || || ||
 Ostatní správní výdaje || || || || || || || ||
 Mezisoučet za OKRUH 5 víceletého finančního rámce || || || || || || || ||
 Mimo OKRUH 5[53] víceletého finančního rámce || || || || || || || ||
 Lidské zdroje || || || || || || || ||
 Ostatní výdaje správní povahy || || || || || || || ||
 Mezisoučet mimo OKRUH 5 víceletého finančního rámce || || || || || || || ||
 CELKEM || || || || || || || ||
 Potřebné
 prostředky na oblast lidských zdrojů budou pokryty
 z prostředků GŘ, které jsou již vyčleněny na
 řízení akce a/nebo byly vnitřně přerozděleny v rámci
 GŘ, a případně doplněny z dodatečného
 přídělu, který lze řídícímu GŘ poskytnout v rámci
 ročního přidělování a s ohledem na rozpočtová omezení.
 3.2.3.2. Odhadované potřeby
 v oblasti lidských zdrojů
 –
 ý Návrh/podnět nevyžaduje využití lidských zdrojů.
 –
 ̈ Návrh/podnět vyžaduje využití lidských zdrojů, jak je vysvětleno
 dále:
 Odhad vyjádřete v přepočtu na
 plné pracovní úvazky
 || || Rok N || Rok N+1 || Rok N+2 || Rok N+3 || Vložit počet let podle trvání finančního dopadu (viz bod 1.6)
 ||  Pracovní místa podle plánu pracovních míst (místa úředníků a dočasných zaměstnanců) || ||
 || XX 01 01 01 (v ústředí a v zastoupeních Komise) || || || || || || ||
 || XX 01 01 02 (při delegacích) || || || || || || ||
 || XX 01 05 01 (v nepřímém výzkumu) || || || || || || ||
 || 10 01 05 01 (v přímém výzkumu) || || || || || || ||
  Externí zaměstnanci (v přepočtu na plné pracovní úvazky: FTE)[54] ||
 || XX 01 02 01 (SZ, VNO, ZAP z celkového rámce) || || || || || || ||
 || XX 01 02 02 (SZ, MZ, VNO, ZAP a MOD při delegacích) || || || || || || ||
 || XX 01 04 yy[55] || – v ústředí || || || || || || ||
 || – při delegacích || || || || || || ||
 || XX 01 05 02 (SZ, VNO, ZAP v nepřímém výzkumu) || || || || || || ||
 || 10 01 05 02 (SZ, ZAP, VNO v přímém výzkumu) || || || || || || ||
 || Jiné rozpočtové položky (upřesněte) || || || || || || ||
 || CELKEM || || || || || || ||
 XX je oblast
 politiky nebo dotčená hlava rozpočtu.
 Potřeby v oblasti
 lidských zdrojů budou pokryty ze zdrojů GŘ, které jsou již
 vyčleněny na řízení akce a/nebo byly vnitřně
 přeobsazeny v rámci GŘ, a případně doplněny z
 dodatečného přídělu, který lze řídícímu GŘ poskytnout
 v rámci ročního přidělování a s ohledem na rozpočtová
 omezení.
 Popis úkolů:
 Úředníci a dočasní zaměstnanci ||
 Externí zaměstnanci ||
 3.2.4. Soulad se stávajícím víceletým
 finančním rámcem
 –
 ý Návrh/podnět je v souladu se stávajícím víceletým finančním
 rámcem.
 –
 Zdroje, které EBA na tyto nové úkoly
 potřebuje, budou v souladu a slučitelné s víceletým
 finančním rámcem na období 2014–2020 a s plánováním lidských a
 finančních zdrojů pro orgán EBA, jež stanoví nedávno
 zveřejněné sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě –
 Programování lidských a finančních zdrojů pro decentralizované
 agentury na období 2014–2020 (COM(2013) 519).
 –
 ̈ Návrh/podnět si vyžádá úpravu příslušného okruhu víceletého
 finančního rámce.
 Upřesněte požadovanou úpravu, příslušné
 rozpočtové položky a odpovídající částky.
 –
 ̈ Návrh/podnět vyžaduje použití nástroje pružnosti nebo změnu
 víceletého finančního rámce[56].
 Upřesněte potřebu, příslušné
 okruhy a rozpočtové položky a odpovídající částky.
 3.2.5. Příspěvky
 třetích stran
 –
 Návrh/podnět počítá se spolufinancováním
 podle následujícího odhadu:
 prostředky v milionech EUR (zaokrouhleno na
 tři desetinná místa)
 || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Celkem
 Členské státy || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
 Spolufinancované prostředky CELKEM || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
 3.3. Odhadovaný dopad na
 příjmy
 –
 ̈ Návrh/podnět nemá žádný finanční dopad na příjmy.
 –
 ̈ Návrh/podnět má tento finanční dopad:
 ̈ dopad na vlastní zdroje
 ̈ dopad na různé příjmy
 v milionech EUR (zaokrouhleno na tři desetinná
 místa)
 Příjmová rozpočtová položka: || Prostředky dostupné v běžném rozpočtovém roce || Dopad návrhu/podnětu[57]
 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 Článek... || || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
 U účelově
 vázaných různých příjmů upřesněte dotčené
 výdajové rozpočtové položky.
 Upřesněte
 způsob výpočtu dopadu na příjmy.
 Příloha o strukturálních
 opatřeních zvyšujících odolnost úvěrových institucí EU
 Odhad pro orgán EBA
 Návrh
 Komise obsahuje ustanovení, aby orgán EBA vypracoval čtyři akty v
 přenesené pravomoci a šest technických norem, které by měly zajistit,
 aby ustanovení vysoce technické povahy byla v celé EU uplatňována
 jednotně.
 Komise
 by měla přijmout regulační technické normy vypracované orgánem
 EBA týkající se metodiky pro jednotné měření a uplatňování
 parametrů pro výpočet prahové hodnoty, při jejímž
 překročení by mělo dojít k oddělení obchodních
 činností. Komise a EBA by měly zajistit, aby tyto normy mohly všechny
 dotčené instituce uplatňovat způsobem, který je
 přiměřený povaze, rozsahu a složitosti těchto institucí a
 jejich činností. Kromě toho by Komise měla prostřednictvím
 prováděcích aktů přijmout prováděcí technické normy
 vypracované orgánem EBA týkající se metodiky pro výpočet objemu obchodních
 činností úvěrových institucí prováděných úvěrovými
 institucemi a mateřskými podniky a jednotný vzor pro sdělení
 informací o celkovém objemu a jednotlivých složkách obchodních činností
 úvěrových institucí a mateřských podniků. Tato plánovaná
 činnost vyžaduje dvoustranné a mnohostranné schůzky se
 zúčastněnými stranami, analýzy a posouzení možností
 a vypracování konzultačních dokumentů, veřejné konzultace
 se zúčastněnými stranami, zřizování a řízení stálých
 skupin odborníků složených z orgánů dohledu členských
 států, zřizování a řízení ad hoc skupin
 odborníků, analýzy odpovědí na konzultace, vypracování analýz
 nákladů a přínosů a vypracování právního textu.
 Předpokládá
 se, že nařízení vstoupí v platnost na konci roku 2015.
 Dodatečné zdroje orgánu EBA jsou tedy třeba až od roku 2016. Pro
 výkon požadovaných úkolů v dlouhodobém horizontu budou třeba dvě
 místa dočasných zaměstnanců:
 Akty Komise v přenesené
 pravomoci:
 ·
 Parametry: úroveň vyvratitelného
 předpokladu, počet;
 ·
 Poskytování produktů řízení rizika:
 strop, při jehož překročení musí tyto produkty poskytovat
 obchodní subjekt;
 ·
 Pravidla pro oddělení – velké expozice:
 způsobilé techniky zmírňování úvěrového rizika;
 ·
 Územní působnost: kritéria rovnocennosti.
 Technické normy Komise
 ·
 Zákaz obchodování na vlastní účet – metodika
 výpočtu obchodních činností pro účely obecné prahové hodnoty;
 ·
 Zákaz obchodování na vlastní účet –
 jednotný vzor pro sdělování informací o obchodních činnostech;
 ·
 Oddělení – parametry: jednotné
 měření a uplatňování;
 ·
 Podrobnosti o povinnosti podávat zprávy a vstup
 v platnost;
 ·
 Registrace registrů obchodních údajů;
 ·
 Orgány s přístupem k údajům registrů
 obchodních údajů.
 Předpoklad dodatečných zdrojů:
 ·
 Předpokládá se, že dvě dodatečná
 pracovní místa zaujmou dočasní zaměstnanci funkční skupiny
 a platové třídy AD7;
 ·
 Průměrné mzdové náklady
 u různých kategorií zaměstnanců vycházejí
 z pokynů GŘ BUDG;
 ·
 Korekční koeficient platu pro Londýn je 1,344;
 ·
 Náklady na služební cesty se odhadují
 na 10 000 EUR;
 ·
 Předpokládané náklady související
 s náborem (cestovné, hotel, lékařská prohlídka, příspěvky
 na zařízení a jiné příspěvky, náklady na stěhování atd.)
 činí 12 700 EUR.
 Způsob výpočtu zvýšení požadovaného
 rozpočtu na příští tři roky je uveden podrobněji v tabulce.
 Ve výpočtu se odráží skutečnost, že z rozpočtu Unie se
 financuje 40 % nákladů.
 Druh nákladů || Výpočet || Částka (v tisících)
 2016 || 2017 || 2018 || Celkem
 Náklady na zaměstnance || || || || ||
 11 Platy a příspěvky || =2 x 132 x 1,344 || 355 || 355 || 355 || 1,064
 12 Výdaje na nábor zaměstnanců || =2 x 13 || 25 || || || 25
 13 Výdaje na služební cesty || =2 x 10 || 20 || 20 || 20 || 60
 Celkem: Náklady na zaměstnance || || 400 || 375 || 375 || 1,150
 || || || || ||
 Z toho příspěvek Společenství (40 %) || || 160 || 150 || 150 || 460
 Z toho příspěvek členských států (60 %) || || 240 || 225 || 225 || 690
 [1] Mandát a seznam členů viz http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/high-level_expert_group/mandate_en.pdf
 [2] Odborná skupina na vysoké úrovni dále doporučila
 mimo jiné následující: 2) v závislosti na plánu obnovy a řešení
 problémů může být nutné oddělení dalších činností; 3)
 použití odepsání závazků (bail-in) jako nástroje řešení
 problémů; 4) přezkum kapitálových požadavků na úvěry
 související s obchodními aktivy a nemovitostmi; a 5) opatření
 zaměřená na posílení správy a kontroly bank s cílem
 posílit dohled nad bankami a tržní disciplínu.
 [3] Evropský parlament (McCarthy 2013), Reforma struktury
 bankovního odvětví EU, 2013/2021 (INI).
 [4] Pojem „banka, jejíž velikost nedovoluje její selhání“
 zahrnuje také skutečnost, že význam, propojenost a složitost banky
 nedovolují její selhání. Viz také Evropská komise (2013b).
 [5] Směrnice Evropského parlamentu a Rady xx/xxxx/EU,
 kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů
 úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění
 směrnice Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, směrnice 2001/27/ES, 2002/47/ES,
 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. L xxx).
 [6] COM(2012) 102 final, http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/shadow/green-paper_en.pdf
 [7] Tato definice byla vypracována ve zprávě FSB ze dne
 27. října 2011 o posílení regulace stínového bankovnictví a dohledu
 nad ním, http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_111027a.pdf
 [8] P7_TA(2012)0427,
 http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2012-0427&language=EN
 [9] Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu:
 Stínové bankovnictví – ošetření nových zdrojů rizik ve finančním
 sektoru, COM(2013) 614 final.
 [10] Konzultace odborné skupiny na vysoké úrovni o reformě
 struktury bankovního sektoru EU, květen/červen 2012. http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/banking_sector_en.htm.
 Odborná skupina na vysoké úrovni obdržela 83 odpovědí, z nichž velká
 většina pocházela z bank a jiných finančních institucí,
 následovaných retailovými klienty a jejich sdruženími a nakonec firemními
 klienty.
 [11] Konzultace k doporučením odborné skupiny na vysoké
 úrovni ohledně struktury bankovního sektoru EU, http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/hleg-banking_en.htm.
 Z 89 obdržených odpovědí přišla téměř polovina od
 bankovního sektoru.
 [12] „Konzultace Komise ke strukturální reformě bankovního
 sektoru“, http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/banking-structural-reform/index_en.htm.
 Útvary Komise obdržely více než 500 odpovědí. Pocházely od bank
 a ostatních finančních institucí, od podnikových klientů,
 investorů, veřejných orgánů, sdružení spotřebitelů (11
 reakcí) a jednotlivců (439 reakcí).
 [13] Zřízeného nařízením Rady (EU) č. 1024/2013
 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance
 svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k
 obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř.
 věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).
 [14] Zřízeného nařízením [o jednotném mechanismu
 řešení problémů].
 [15] Toto je prahová hodnota pro „významné instituce“ použitá
 v nařízení (EU) č. 1024/2013.
 [16] Viz příloha 6 posouzení dopadů.
 [17] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 575/2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové
 instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU)
 č. 648/2012, Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s.1; směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU o přístupu k činnosti
 úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými
 institucemi a investičními podniky, o změně směrnice
 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, Úř. věst.
 L 176, 27.6.2013, s. 338.
 [18] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 (Úř. věst. L 201,
 27.7.2012, s. 1).
 [19] Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne
 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu (Úř.
 věst. L 319, 5.12.2007, s. 1).
 [20] Úř. věst. C , , s. .
 [21] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 [22] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 [23] Zřízeného nařízením Rady (EU) č. 1024/2013
 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance
 svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k
 obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst.
 L 287, 29.10.2013, s. 63).
 [24] Zřízeného [nařízením o mechanismu řešení
 problémů].
 [25] Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15.
 října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní
 úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad
 úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).
 [26] Směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích
 alternativních investičních fondů a o změně směrnic
 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU)
 č. 1095/2010.
 [27] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze
 dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových
 institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a
 investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a
 zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176,
 27.6.2013, s. 338).
 [28] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v
 souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi
 Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst.
 L 8, 12.1.2001, s. 1).
 [29] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze
 dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně
 směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu
 a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst.
 L 145, 30.4.2004, s. 1).
 [30] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského
 orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně
 rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES
 (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12).
 [31] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních
 požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o
 změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L
 176, 27.6.2013, s. 1).
 [32] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU
 ze dne 26. června 2013 o ročních účetních
 závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách
 a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení
 směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS, Úř. věst. L 182,
 29.6.2013, s. 19.
 [33] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne
 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (Úř.
 věst. L 135, 31.5.1994, s. 5).
 [34] Nařízení Komise (ES) č. 1287/2006 ze dne
 10. srpna 2006, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady
 2004/39/ES, pokud jde o evidenční povinnosti investičních
 podniků, hlášení obchodů, transparentnost trhu, přijímání
 finančních nástrojů k obchodování a o vymezení pojmů pro
 účely zmíněné směrnice (Úř. věst. L 241, 2.9.2006, s.
 1).
 [35] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
 ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních
 investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES
 a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU)
 č. 1095/2010 (Úř. věst. L 174, 1.7.2011, s. 1).
 [36] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 345/2013 ze dne 17. dubna 2013 o evropských fondech rizikového kapitálu
 (Úř. věst. L 115, 25.4.2013, s. 1).
 [37] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 346/2013 ze dne 17. dubna 2013 o evropských fondech sociálního
 podnikání (Úř. věst. L 115, 25.4.2013, s. 18).
 [38] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 xx/xxxx o evropských fondech dlouhodobých investic (Úř. věst. L
 xx/xx).
 [39] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze
 dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů
 týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných
 cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 32).
 [40] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne
 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (Úř.
 věst. L 135, 31.5.1994, s. 5).
 [41] Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne
 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu (Úř.
 věst. L 319, 5.12.2007, s. 1).
 [42] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech,
 ústředních protistranách a registrech obchodních údajů.
 [43] ABM: řízení podle činností (activity-based
 management) – ABB: sestavování rozpočtu podle činností
 (activity-based budgeting).
 [44] Vysvětlení způsobů řízení spolu s
 odkazem na finanční nařízení jsou k dispozici na stránkách BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
 [45] RP = rozlišené prostředky / NRP = nerozlišené
 prostředky.
 [46] ESVO: Evropské sdružení volného obchodu.
 [47] Kandidátské země a případně potenciální
 kandidátské země západního Balkánu.
 [48] Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu
 provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé položky „BA“), nepřímý
 výzkum, přímý výzkum.
 [49] Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
 začíná provádět.
 [50] Výstupy se rozumí produkty a služby, které mají být dodány
 (např. počet financovaných studentských výměn, počet
 vybudovaných kilometrů silnic atd.).
 [51] Popsaný v bodě 1.4.2. „Specifické cíle...“.
 [52] Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět
 začíná provádět.
 [53] Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu
 provádění programů a/nebo akcí EU (bývalé položky „BA“), nepřímý
 výzkum, přímý výzkum.
 [54] SZ = smluvní zaměstnanec; MZ = místní
 zaměstnanec; VNO = vyslaný národní odborník; ZAP = zaměstnanec
 agentury práce; MOD = mladý odborník při delegaci.
 [55] Dílčí strop na externí zaměstnance financované z
 operačních prostředků (bývalé položky „BA“).
 [56] Viz body 19 a 24 interinstitucionální dohody (na období
 2007–2013).
 [57] Pokud jde o tradiční vlastní zdroje (cla, dávky z
 cukru), je třeba uvést čisté částky, tj. hrubé částky po
 odečtení 25% nákladů na výběr.