type: other

text:
Furkan Tekdemir, företrädd av Derya Tekdemir och Nedim Tekdemir, - PDF Free Download
 Furkan Tekdemir, företrädd av Derya Tekdemir och Nedim Tekdemir,
 Download "Furkan Tekdemir, företrädd av Derya Tekdemir och Nedim Tekdemir,"
 1 Page 1 of 9 Preliminär utgåva DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 29 mars 2017 (*) Begäran om förhandsavgörande Associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och Turkiet Beslut nr 1/80 Artikel 13 Standstill-klausul Uppehållsrätt för familjemedlemmar till en turkisk arbetstagare som tillhör den reguljära arbetsmarknaden i en medlemsstat Huruvida det föreligger ett tvingande skäl av allmänintresse som motiverar nya begränsningar Effektiv förvaltning av migrationsströmmarna Krav på att tredjelandsmedborgare under 16 år måste inneha ett uppehållstillstånd Proportionalitet I mål C-652/15, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Verwaltungsgericht Darmstadt (Förvaltningsdomstolen i Darmstadt, Tyskland) genom beslut av den 1 december 2015, som inkom till domstolen den 7 december 2015, i målet Furkan Tekdemir, företrädd av Derya Tekdemir och Nedim Tekdemir, mot Kreis Bergstraße, meddelar DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden R. Silva de Lapuerta (referent) samt domarna J.-C. Bonichot, A. Arabadjiev, C.G. Fernlund och S. Rodin, generaladvokat: P. Mengozzi, justitiesekreterare: handläggaren M. Aleksejev, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 13 oktober 2016, med beaktande av de yttranden som avgetts av: Furkan Tekdemir, företrädd av Derya Tekdemir och Nedim Tekdemir, genom R. Gutmann, Rechtsanwalt, Tysklands regering, genom T. Henze och J. Möller, båda i egenskap av ombud, Österrikes regering, genom G. Hesse, i egenskap av ombud, Europeiska kommissionen, genom D. Martin och T. Maxian Rusche, båda i egenskap av ombud, och efter att den 15 december 2016 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom
 2 Page 2 of 9 1 Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 13 i associeringsrådets beslut nr 1/80 av den 19 september 1980 om utveckling av associeringen, som fogats till avtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet, vilket avtal undertecknades den 12 september 1963 i Ankara av Republiken Turkiet, å ena sidan, och av EEG:s medlemsstater och gemenskapen, å andra sidan, och vilket ingicks, godkändes och bekräftades för gemenskapens räkning genom rådets beslut 64/732/EEG av den 23 december 1963 (EGT 1964, 217, s. 3685) (nedan kallat associeringsavtalet). 2 Begäran har framställts i ett mål mellan Furkan Tekdemir (nedan kallad barnet Tekdemir), som företräds av sina föräldrarderya Tekdemir och Nedim Tekdemir, och Kreis Bergstraße (förvaltningsdistriktet Bergstraße, Tyskland). Målet rör barnet Tekdemirs avslagna ansökan om uppehållstillstånd i Tyskland. Tillämpliga bestämmelser Unionsrätt Associeringsavtalet 3 Enligt artikel 2.1 i associeringsavtalet syftar detta avtal till att främja ett fortlöpande och väl avvägt stärkande av de ekonomiska och handelsmässiga förbindelserna mellan de avtalsslutande parterna med beaktande av nödvändigheten av att säkerställa en snabb utveckling av Turkiets ekonomi och av att höja sysselsättningsnivån samt förbättra levnadsvillkoren för det turkiska folket. 4 I artikel 12 i associeringsavtalet anges att [d]e avtalsslutande parterna ska vägledas av artiklarna [45, 46 och 47 FEUF] för att stegvis genomföra fri rörlighet för arbetstagare mellan sig. Beslut nr 1/80 5 I artikel 13 i beslut nr 1/80 föreskrivs följande: Gemenskapens medlemsstater och Turkiet får inte införa nya begränsningar såvitt avser villkoren för tillträde till anställning för arbetstagare och deras familjemedlemmar som har erhållit uppehålls- och arbetstillstånd inom respektive lands område i enlighet med gällande lagstiftning. 6 Artikel 14 i beslut nr 1/80 har följande lydelse: 1. Bestämmelserna i detta avsnitt är tillämpliga med undantag för begränsningar som grundas på hänsyn till allmän ordning, allmän säkerhet och folkhälsan. 2. Detta avsnitt påverkar inte rättigheter och skyldigheter som följer av nationell lagstiftning eller av ömsesidiga avtal mellan Turkiet och gemenskapens medlemsstater, om dessa innebär förmånligare bestämmelser för deras medborgare. Tysk rätt 7 I 4 Gesetz über den Aufenthalt, die Erwebstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet (lagen om utlänningars vistelse, sysselsättning och integration i Tyskland) av den 30 juli 2004 (BGB I, s. 1950), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet (nedan kallad AufenthG), med rubriken Krav på uppehållstillstånd, föreskrivs följande:
 3 Page 3 of 9 (1) En utlänning som reser in eller vistas i Tyskland ska ha ett uppehållstillstånd, om inte annat följer av unionsrätten eller annan lagstiftning eller utlänningen har rätt att vistas i landet till följd av [associeringsavtalet]. Ett sådant tillstånd beviljas i form av 1. visering i den mening som avses i 6 första stycket punkt 1 och tredje stycket, 2. uppehållstillstånd (7 ), 2a. EU-blåkort (19a ), 3. bosättningstillstånd (9 ), eller 4. permanent EU-uppehållstillstånd (9a ). (5) En utlänning som har uppehållsrätt enligt [associeringsavtalet] är skyldig att visa att en sådan rätt föreligger genom innehav av ett uppehållstillstånd, förutsatt att vederbörande varken har bosättningstillstånd eller permanent EU-uppehållstillstånd. Uppehållstillstånd beviljas efter ansökan. 8 I 33 AufenthG, med rubriken Barn som föds i Tyskland, föreskrivs följande: Med avvikelse från vad som anges i 5 och 29 punkt 1 led 2 gäller att ett uppehållstillstånd ex officio får beviljas för ett barn som föds i Tyskland om en av föräldrarna har ett uppehållstillstånd, ett bosättningstillstånd eller ett permanent EU-uppehållstillstånd. Om båda föräldrarna, eller den förälder som är ensam vårdnadshavare, vid tidpunkten för födseln har ett uppehållstillstånd, ett bosättningstillstånd eller ett permanent EU-uppehållstillstånd, ska det barn som har fötts i Tyskland beviljas uppehållstillstånd ex officio. Ett barn som har fötts i Tyskland, vars far eller mor vid tidpunkten för födseln innehar en visering eller har rätt att uppehålla sig i Tyskland utan visering, ska anses ha rätt att uppehålla sig i landet fram till dess att viseringen eller den lagenliga vistelsen utan visering har löpt ut. 9 I 81 AufenthG, med rubriken Ansökan om uppehållstillstånd, anges följande: (1) En utlänning får endast beviljas uppehållstillstånd efter att ha ansökt om detta, om inte annat följer av andra bestämmelser. (2) Uppehållstillstånd som kan erhållas efter inresan i landet ska sökas omedelbart efter inresan eller inom den frist som anges i förordningen. För ett barn som har fötts i Tyskland och för vilket ett uppehållstillstånd inte har beviljats ex officio, ska ansökan göras inom sex månader från födelsen. 10 I 2 Ausländergesetz (utlänningslagen) av den 28 april 1965 (BGBl I, s. 353), som var tillämplig vid tidpunkten då beslut nr 1/80 trädde i kraft i Tyskland, föreskrevs följande: (1) Utlänningar som reser in i landet, i vilket denna lag ska tillämpas, och som önskar vistas där ska ha ett uppehållstillstånd. Uppehållstillstånd får beviljas om den omständigheten att utlänningen befinner sig i landet inte äventyrar Förbundsrepubliken Tysklands intressen. (2) Kravet på uppehållstillstånd gäller inte för utlänningar 1. under 16 år,
 4 Page 4 of 9 3. som undantas från detta krav enligt internationella avtal, (3) För att underlätta utlänningars vistelse kan den federala inrikesministern i förordning föreskriva att även andra utlänningar ska undantas från kravet på uppehållstillstånd. (4) Den federala inrikesministern kan i förordning föreskriva att utlänningar som undantas från kravet på uppehållstillstånd ska lämna uppgifter om sin vistelse. 11 Slutligen framgår det av beslutet om hänskjutande att förvaltningsmyndigheten, enligt 7 punkterna 4 och 5 i denna lag, skönsmässigt kunde tidsbegränsa giltigheten för ett uppehållstillstånd som beviljats för en ung utlänning som på grund av sin ålder undantagits från kravet på uppehållstillstånd. Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna 12 Barnet Tekdemir, som föddes i Tyskland den 16 juni 2014, är turkisk medborgare. 13 Den 1 november 2013 reste barnet Tekdemirs mor, som också är turkisk medborgare, in i Tyskland med en Schengenvisering för turister. Den 12 november 2013 ingav hon en asylansökan till lokalavdelningen vid Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (den federala migrations- och flyktingsmyndigheten) i Gieβen (Tyskland). Detta förfarande pågick fortfarande vid tidpunkten för beslutet om hänskjutande. Barnet Tekdemirs mor har inget uppehållstillstånd men har, i egenskap av asylsökande, ett tillstånd att vistas i landet. 14 Barnet Tekdemirs far, som också är turkisk medborgare, reste in i Tyskland den 13 november Han har haft flera anställningar sedan den 1 februari Han arbetar heltid sedan den 1 mars Barnet Tekdemirs far fick för första gången, den 21 april 2008, ett tidsbegränsat uppehållstillstånd av humanitära skäl, vilket successivt förlängdes till och med den 30 oktober Han hade från den 31 oktober 2013 ett uppehållstillstånd som var giltigt till och med den 6 oktober 2016, vilket beviljats enligt 4 punkt 5 AufenthG. 16 Barnet Tekdemirs föräldrar ingick äktenskap den 23 september De hade tidigare gemensam vårdnad om klaganden i det nationella målet. 17 Den 10 juli 2014 ansökte barnet Tekdemir, som enligt den hänskjutande domstolens konstateranden vistats lagligt i Tyskland under sex månader efter födelsen, om uppehållstillstånd enligt 33 AufenthG. 18 Förvaltningsdistriktet Bergstraße avslog denna ansökan genom beslut av den 27 juli Förvaltningsdistriktet motiverade sitt avslag med att den behöriga myndigheten har ett utrymme för skönsmässig bedömning i frågan huruvida ett uppehållstillstånd ska beviljas och att myndigheten ansåg att det i detta fall saknades anledning att meddela ett sådant skönsmässigt beslut till förmån för barnet Tekdemir. Förvaltningsdistriktet påpekade nämligen att det inte var oacceptabelt att kräva av barnet Tekdemir att han senare skulle vidta åtgärder inom ramen för ett viseringsförfarande, även om detta oundvikligen skulle leda till att han och hans mor, åtminstone tillfälligt, skildes från sin far respektive make. Förvaltningsdistriktet ansåg dessutom att det inte var orimligt att förvänta sig av barnet Tekdemirs far att han skulle fortsätta att leva i en familjegemenskap eller äktenskaplig samlevnad tillsammans med sin son och sin maka i Turkiet, eftersom han inte hade erkänts som asylsökande eller flykting och eftersom han, i likhet med sin son och maka, var turkisk medborgare. Förvaltningsdistriktet Bergstraße underströk slutligen att
 5 Page 5 of 9 barnet Tekdemir tilläts att befinna sig i Tyskland under den tid som det asylförfarande som hade inletts av hans mor pågick. 19 Barnet Tekdemir, som företräds av sina föräldrar, överklagade detta beslut till den hänskjutande domstolen. 20 Den hänskjutande domstolen anser att kravet att tredjelandsmedborgare under 16 år måste inneha ett uppehållstillstånd utgör en ny begränsning, i den mening som avses i artikel 13 i beslut nr 1/ Eftersom ett sådant krav införts för att uppnå det mål som avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna, önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida detta mål utgör ett tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera en sådan begränsning, och, om så är fallet, vilka kvalitativa krav som ett sådant tvingande skäl måste uppfylla. 22 Mot denna bakgrund beslutade Verwaltungsgericht Darmstadt (Förvaltningsdomstolen i Darmstadt, Tyskland) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen: 1) Utgör målet att säkerställa en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna ett tvingande skäl av allmänintresse som ger utrymme för att underlåta att tillämpa det undantag från kravet på uppehållstillstånd som en i Tyskland född turkisk medborgare kan åberopa med stöd av 'standstillklausulen i artikel 13 i beslut nr 1/80? 2) För det fall domstolen besvarar den första frågan jakande, vilka är de kvalitativa kraven för att ett 'tvingande skäl av allmänintresse ska anses föreligga när det gäller målet att säkerställa en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna? Prövning av tolkningsfrågorna 23 Den hänskjutande domstolen har ställt sina frågor, som ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 13 i beslut nr 1/80 ska tolkas på så sätt att det mål som avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna utgör ett tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera en nationell bestämmelse som införts efter det att detta beslut trätt i kraft i den berörda medlemsstaten och som innebär att tredjelandsmedborgare under 16 år måste inneha ett uppehållstillstånd för att få resa in och vistas i denna medlemsstat, och, om denna fråga besvaras jakande, huruvida en sådan bestämmelse står i proportion till det mål som eftersträvas. 24 Det ska vid besvarandet av den hänskjutande domstolens frågor först prövas huruvida den nationella bestämmelse som är aktuell i det nationella målet utgör en ny begränsning, i den mening som avses i artikel 13 i beslut nr 1/80, vilket nämnda domstol anser. 25 Enligt domstolens fasta praxis utgör standstill-klausulen i artikel 13 i beslut nr 1/80 ett generellt förbud mot att anta nya nationella bestämmelser som syftar eller leder till att en turkisk medborgare underkastas mer restriktiva villkor beträffande dennes rätt att utöva den fria rörligheten för arbetstagare i en medlemsstat än vad som gällde när nämnda beslut trädde i kraft med avseende på den berörda medlemsstaten (dom av den 7 november 2013, Demir, C-225/12, EU:C:2013:725, punkt 33 och där angiven rättspraxis). 26 Det framgår av beslutet om hänskjutande att det enligt den nationella lagstiftning som är tillämplig på omständigheterna i det nationella målet krävs att tredjelandsmedborgare, även de som är under 16 år, innehar ett uppehållstillstånd för att få resa in och vistas i Tyskland. Såvitt avser barn som är medborgare i ett tredjeland och är födda i Tyskland och vars ena förälder har ett uppehållstillstånd i Tyskland, såsom barnet Tekdemir, får den behöriga myndigheten emellertid bevilja ett uppehållstillstånd ex officio.
 6 Page 6 of 9 27 Det framgår även av beslutet om hänskjutande att enligt den nationella lagstiftning som var tillämplig vid tidpunkten då beslut nr 1/80 trädde i kraft i Tyskland undantogs tredjelandsmedborgare under 16 år från kravet på uppehållstillstånd för få att resa in och vistas i denna medlemsstat. På grundval av detta undantag omfattades dessa minderåriga barn av en rätt att uppehålla sig i landet och de likställdes således med tredjelandsmedborgare som hade ett uppehållstillstånd. Den uppehållsrätt som de minderåriga barnen tillerkändes på detta sätt kunde i efterhand emellertid tidsbegränsas av förvaltningsmyndigheten med utövande av dess utrymme för skönsmässig bedömning. 28 Efter att ha jämfört den nationella lagstiftning som gällde vid tidpunkten då beslut nr 1/80 trädde i kraft och den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet, konstaterade den hänskjutande domstolen, utan att i detta avseende motsägas av den tyska regeringen, att de villkor för inresa och vistelse i Tyskland för tredjelandsmedborgare under 16 år som gäller enligt sistnämnda lagstiftning är mer restriktiva än de villkor som gällde enligt den förstnämnda lagstiftningen. 29 Den hänskjutande domstolen har dessutom påpekat att den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet, även om den inte särskilt rör familjeåterförening, ändå kan ha betydelse för familjeåterföreningen för en turkisk arbetstagare, såsom barnet Tekdemirs far, om tillämpningen av denna lagstiftning, såsom i detta fall, försvårar en sådan familjeåterförening. Den tyska regeringen har inte heller bestritt detta konstaterande. 30 Man kan följaktligen utgå från att den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet har inneburit en skärpning av villkoren för familjeåterförening för turkiska arbetstagare, såsom barnet Tekdemirs far, i förhållande till de villkor som gällde vid tidpunkten då beslut nr 1/80 trädde i kraft i Tyskland. 31 Såsom framgår av domstolens praxis utgör en nationell lagstiftning som innebär en skärpning av villkoren för familjeåterförening för turkiska arbetstagare, som vistas lagligen i den berörda medlemsstaten, i förhållande till de villkor som gällde vid tidpunkten då beslut nr 1/80 trädde i kraft i denna medlemsstat, en ny begränsning, i den mening som avses i artikel 13 i detta beslut, av dessa turkiska arbetstagares rätt att utöva den fria rörligheten för arbetstagare i nämnda medlemsstat (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 april 2016, Genc, C-561/14, EU:C:2016:247, punkt 50). 32 Den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet utgör följaktligen en ny begränsning, i den mening som avses i artikel 13 i beslut nr 1/ Domstolen har tidigare slagit fast att en begränsning som syftar eller leder till att en turkisk medborgare underkastas mer restriktiva villkor vad gäller dennes rätt att utöva den fria rörligheten för arbetstagare i en medlemsstat än de som gällde när beslut nr 1/80 trädde i kraft är förbjuden. Detta gäller såvida denna begränsning inte omfattas av de inskränkningar som avses i artikel 14 i beslutet eller grundas på ett tvingande skäl av allmänintresse, är ägnad att säkerställa förverkligandet av det legitima mål som eftersträvas och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål (dom av den 12 april 2016, Genc, C-561/14, EU:C:2016:247, punkt 51 och där angiven rättspraxis). 34 Det kan i förevarande fall konstateras att den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet inte omfattar sådana inskränkningar som avses i artikel 14 i beslut nr 1/80. Det framgår nämligen av beslutet om hänskjutande och den tyska regeringens påpekanden att det mål som eftersträvas med lagstiftningen avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna. 35 Det ska därefter följaktligen prövas huruvida en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna utgör ett tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera en ny
 7 Page 7 of 9 begränsning, i den mening som avses i artikel 13 i beslut nr 1/80, vilket den tyska regeringen har hävdat. 36 En effektiv förvaltning av migrationsströmmarna är ett viktigt mål i unionsrätten, såsom framgår av artikel 79.1 FEUF i vilken detta mål uttryckligen anges som ett av målen med den gemensamma invandringspolitiken som utformas av Europeiska unionen. 37 Det kan även konstateras att detta mål varken strider mot de mål som anges i artikel 2.1 i associeringsavtalet eller de som avses i skälen i beslut nr 1/ Domstolen har tidigare dessutom slagit fast att målet att förhindra olovlig inresa och vistelse utgör ett tvingande skäl av allmänintresse med avseende på tillämpningen av artikel 13 i beslut nr 1/80 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 november 2013, Demir, C-225/12, EU:C:2013:725, punkt 41). 39 Domstolen delar, mot bakgrund av dessa omständigheter, generaladvokatens ståndpunkt i punkt 17 i dennes förslag till avgörande, nämligen att det mål som avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna kan utgöra ett tvingande skäl av allmänintresse som motiverar en ny begränsning i den mening som avses i artikel 13 i beslut nr 1/ Domstolen ska därefter pröva huruvida den nationella bestämmelse som är aktuell i det nationella målet är ägnad att säkerställa förverkligandet av det mål som eftersträvas och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 41 Såvitt avser frågan huruvida denna bestämmelse är lämplig mot bakgrund av det mål som eftersträvas konstaterar domstolen att kravet att tredjelandsmedborgare under 16 år måste inneha uppehållstillstånd för att få resa in och vistas i den berörda medlemsstaten gör att det kan kontrolleras huruvida dessa medborgare vistas lagligen i denna medlemsstat. Eftersom en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna kräver en kontroll av dessa migrationsströmmar, är en sådan bestämmelse ägnad att säkerställa förverkligandet av detta mål. Detta kan därför i princip motivera en ytterligare begränsning, trots standstill-klausulen. 42 Vad beträffar frågan huruvida den nationella bestämmelse som är aktuell i det nationella målet går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det mål som eftersträvas, konstaterar domstolen att kravet att tredjelandsmedborgare, även de som är under 16 år, måste inneha ett uppehållstillstånd för att få resa in och vistas i Tyskland, i princip inte i sig kan anses vara oproportionerligt i förhållande till det mål som eftersträvas. 43 Proportionalitetsprincipen kräver emellertid att även villkoren för uppfyllande av ett sådant krav inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. 44 Den behöriga myndigheten har, enligt 33 AufenthG, ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när den beslutar huruvida ett uppehållstillstånd ska beviljas under sådana omständigheter som föreligger i det nationella målet. 45 Såsom framgår av beslutet om hänskjutande avslog förvaltningsdistriktet i Bergstraße i förevarande fall, med utövande av dess utrymme för skönsmässig bedömning, barnet Tekdemirs ansökan om uppehållstillstånd. Förvaltningsdistriktet bedömde dels att det inte var oacceptabelt att kräva att klaganden senare skulle vidta åtgärder inom ramen för ett viseringsförfarande, även om detta oundvikligen skulle leda till att han och hans mor, åtminstone tillfälligt, skildes från sin far respektive make, dels att det inte var orimligt att förvänta sig av barnet Tekdemirs far att han skulle fortsätta att leva i en familjegemenskap eller äktenskaplig samlevnad tillsammans med sin son och sin maka i Turkiet.
 8 Page 8 of 9 46 Tillämpningen av den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet på en turkisk arbetstagare, såsom barnet Tekdemirs far, leder således till att denna arbetstagare måste välja mellan att fortsätta sin anställning i Tyskland och se sitt familjeliv störas allvarligt eller avstå från sin anställning utan någon garanti om att få komma in på arbetsmarknaden igen vid sin eventuella återkomst från Turkiet. 47 Den tyska regeringen har angett att möjligheten till familjeåterförening för klaganden i det nationella målet och hans far inte alls utesluts enligt den nationella rätten genom den däri föreskrivna skyldigheten att senare inleda ett viseringsförfarande, inom ramen för vilket det kan prövas om villkoren för en sådan familjeåterförening är uppfyllda. Klaganden i det nationella målet måste således inleda ett sådant förfarande i Turkiet för att få ett uppehållstillstånd för inresa och vistelse i Tyskland på grund av familjeåterförening. 48 Det framgår emellertid inte av någon handling som har getts in till domstolen att det, för att kontrollera att tredjelandsmedborgare under 16 år vistas lagligen i den behöriga medlemsstaten och, därigenom, säkerställa förverkligandet av det mål som avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna, är nödvändigt att de barn som är tredjelandsmedborgare som är födda i denna medlemsstat och som där vistas lagligen sedan deras födelse reser in i det tredjeland i vilket de är medborgare och i detta tredjeland inleder ett förfarande i vilket sådana villkor kommer att prövas. 49 Det har inte hävdats, och än mindre visats, att endast den omständigheten att klaganden i det nationella målet lämnar Tyskland och senare inleder ett viseringsförfarande skulle medföra att den behöriga myndigheten kan bedöma huruvida hans vistelse är laglig på grund av familjeåterföreningen. 50 Det har tvärtom inte framkommit något som medger bedömningen att den behöriga myndigheten inte redan nu har tillgång till alla de uppgifter som är nödvändiga för att besluta om huruvida klaganden i det nationella målet har rätt att vistas i Tyskland på grund av familjeåterförening och att myndigheten inte kan göra en sådan prövning, vilket skulle förhindra de olägenheter som det har hänvisats till i punkt 46 ovan, i samband med beslutet om beviljande av uppehållstillstånd enligt 33 AufenthG. 51 Eftersom tillämpningen av den nationella lagstiftningen, under de omständigheter som föreligger i det nationella målet, får sådana följder som har beskrivits i punkt 46 ovan, anser domstolen att en sådan tillämpning är oproportionerlig i förhållande till det mål som eftersträvas. 52 Det ska under dessa omständigheter, med avseende på tillämpningen av artikel 13 i beslut nr 1/80, slås fast att villkoren för uppfyllande av kravet att tredjelandsmedborgare under 16 år måste inneha ett uppehållstillstånd för att få resa in och vistas i den berörda medlemsstaten såvitt avser barn som, i likhet med klaganden i det nationella målet, är tredjelandsmedborgare som är födda i den berörda medlemsstaten och vars ena förälder är en turkisk arbetstagare som har ett uppehållstillstånd i denna medlemsstat går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det mål som avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna. 53 Av det ovan anförda följer att den hänskjutande domstolens frågor ska besvaras enligt följande. Artikel 13 i beslut nr 1/80 ska tolkas på så sätt att det mål som avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna kan utgöra ett tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera en nationell bestämmelse som införts efter det att detta beslut trätt i kraft i den berörda medlemsstaten och som innebär att tredjelandsmedborgare under 16 år måste inneha ett uppehållstillstånd för att få resa in och vistas i denna medlemsstat. En sådan bestämmelse står emellertid inte i proportion till det mål som eftersträvas, eftersom villkoren för dess genomförande såvitt avser barn som, i likhet med klaganden i det nationella målet, är tredjelandsmedborgare som är födda i den berörda medlemsstaten och vars ena förälder är en turkisk arbetstagare som
 9 Page 9 of 9 vistas lagligen i denna medlemsstat går utöver vad som är nödvändigt för att för att uppnå detta mål. Rättegångskostnader 54 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande: Artikel 13 i associeringsrådets beslut nr 1/80 av den 19 september 1980 om utveckling av associeringen, som fogats till avtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet, vilket avtal undertecknades den 12 september 1963 i Ankara av Republiken Turkiet, å ena sidan, och av EEG:s medlemsstater och gemenskapen, å andra sidan, och vilket ingicks, godkändes och bekräftades för gemenskapens räkning genom rådets beslut 64/732/EEG av den 23 december 1963, ska tolkas på så sätt att det mål som avser en effektiv förvaltning av migrationsströmmarna kan utgöra ett tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera en nationell bestämmelse som införts efter det att detta beslut trätt i kraft i den berörda medlemsstaten och som innebär att tredjelandsmedborgare under 16 år måste inneha ett uppehållstillstånd för att få resa in och vistas i denna medlemsstat. En sådan bestämmelse står emellertid inte i proportion till det mål som eftersträvas, eftersom villkoren för dess genomförande såvitt avser barn som, i likhet med klaganden i det nationella målet, är tredjelandsmedborgare som är födda i den berörda medlemsstaten och vars ena förälder är en turkisk arbetstagare som vistas lagligen i denna medlemsstat går utöver vad som är nödvändigt för att för att uppnå detta mål. Underskrifter * Rättegångsspråk: tyska.
 sammansatt av avdelningsordföranden M. Ilešič samt domarna C.G. Fernlund, A. Ó Caoimh (referent), C. Toader och E. Jarašiūnas,
 DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 10 september 2014 (*) Begäran om förhandsavgörande Område med frihet, säkerhet och rättvisa Direktiv 2004/114/EG Artiklarna 6, 7 och 12 Villkor för tredjelandsmedborgares
 Tysklands regering, genom T. Henze, J. Möller och K. Hailbronner, samtliga i egenskap av ombud,
 Sida 1 av 11 DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 24 september 2013 (*) Associeringsavtalet EEG-Turkiet Tilläggsprotokollet Artikel 41.1 Standstill -klausulen Skyldighet att inneha visering för att få
 3 Gällande rätt m.m. 4 Rättschefens bedömning 3 (5)
 2 (5) Framställan avsåg ett mål gällande två turkiska medborgare och Förbundsrepubliken Tyskland angående skyldigheten för turkiska långtradarchaufförer att inneha visering för att tillhandahålla tjänster
 Sida 1 av 7 InfoCuria Domstolens rättspraxis DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 29 mars 2012 (*) Associeringsavtalet EEG Turkiet Uppehållsrätt Familjemedlemmar till en naturaliserad turkisk arbetstagare
 DOM AV DEN 22.12.2010 MÅL C-303/08 DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 22 december 2010 * I mål C-303/08, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Bundesverwaltungsgericht
 DOMSTOLENS DOM av den 20 september 1990*
 DOM AV DEN 20.9.1990 - MÂL C-192/89 DOMSTOLENS DOM av den 20 september 1990* I mål C-192/89 har Raad van State i Nederländerna gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget
 Rättsfallssamlingen. DOMSTOLENS DOM (tionde avdelningen) den 21 maj 2015 *
 Rättsfallssamlingen DOMSTOLENS DOM (tionde avdelningen) den 21 maj 2015 * Begäran om förhandsavgörande Direktiv 2006/126/EG Ömsesidigt erkännande av körkort Spärrtid En medlemsstats utfärdande av ett körkort
 Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht (C-443/14 och C-444/14),
 Sida 1 av 12 DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 1 mars 2016 (*) Begäran om förhandsavgörande Konvention angående flyktingars rättsliga ställning, undertecknad i Genève den 28 juli 1951 Artiklarna 23
 DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 3 oktober 2006 *
 DOM AV DEN 3.10.2006 MÅL C-241/05 DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 3 oktober 2006 * I mål C-241/05, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artiklarna 68 EG och 234 EG, som framställts av
 Rättsfallssamlingen. DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 6 oktober 2015 *
 Rättsfallssamlingen DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 6 oktober 2015 * Begäran om förhandsavgörande Civilrättsligt samarbete Domstols behörighet och erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål
 LASERTEC DOMSTOLENS BESLUT (fjärde avdelningen) den 10 maj 2007 * I mål C-492/04, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Finanzgericht Baden-Württemberg (Tyskland)
 sammansatt av avdelningsordföranden R. Silva de Lapuerta samt domarna J. C. Bonichot (referent), A. Arabadjiev, S. Rodin och E.
 DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 25 juli 2018 (*) Begäran om förhandsavgörande Asylpolitik Direktiv 2013/32/EU Artiklarna 31.8 och 32.2 Uppenbart ogrundad ansökan om internationellt skydd Begreppet
 Mål C-268/99. Aldona Malgorzata Jany m.fl. mot Staatssecretaris van Justitie
 Mål C-268/99 Aldona Malgorzata Jany m.fl. mot Staatssecretaris van Justitie (begäran om förhandsavgörande från Arrondissementsrechtbank te 's-gravenhage) "Utrikesförbindelser Associeringsavtalet mellan
 DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 13 december 2005*
 SEVIC SYSTEMS DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 13 december 2005* I mål C-411/03, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Landgericht Koblenz (Tyskland),
 Rättsfallssamlingen. DOMSTOLENS DOM (nionde avdelningen) den 12 oktober 2017 *
 Rättsfallssamlingen DOMSTOLENS DOM (nionde avdelningen) den 12 oktober 2017 * Begäran om förhandsavgörande Jordbruk Ekologiska produkter Kontrollsystem inrättat genom förordning (EG) nr 834/2007 Begreppet
 DOMSTOLENS DOM den 13 januari 2004 *
 KÜHNE & NAGEL DOMSTOLENS DOM den 13 januari 2004 * I mål C-440/00, angående en begäran enligt artikel 234 EG, från Bundesarbeitsgericht (Tyskland), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det
 1 / 6 Dublinenheten, Kontoret i Malmö Beslut 2010-10-21 Ärende om uppehållstillstånd m.m. Sökande, född 9004 medborgare i Afghanistan Adress: Språk: persiska/farsi Beslut Migrationsverket beslutar att
 Preliminär utgåva DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 26 juli 2017 (*) Begäran om förhandsavgörande Förordning (EU) nr 604/2013 Fastställande av vilken medlemsstat som är ansvarig för prövningen av
 REGINA MOT BOUCHEREAU DOMSTOLENS DOM. av den 27 oktober 1977*
 DOMSTOLENS DOM av den 27 oktober 1977* I mål 30/77 har Marlborough Street Magistrates' Court i London till domstolen gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget i det mål
 DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 10 februari 1988*
 TELLERUP MOT DADDY'S DANCE HALL DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 10 februari 1988* I mål 324/86 har Højesteret i Danmark gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget
 DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 5 oktober 2004 *
 DOMSTOLENS DOM (stora avdelningen) den 5 oktober 2004 * I mål C-442/02, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Conseil d'état (Frankrike), genom beslut av den


type: caselaw

jurisdiction: US

text:
 245 Md. 80 (1966)
 224 A.2d 879
 GRAY
 v.
 DIRECTOR OF PATUXENT INSTITUTION
 [App. No. 101, September Term, 1965.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided December 16, 1966.
 Before HAMMOND, C.J., and HORNEY, MARBURY, BARNES and McWILLIAMS, JJ.
 HAMMOND, C.J., delivered the opinion of the Court.
 This is an application for leave to appeal by William Gray from a September 29, 1965 order of the Criminal Court of Baltimore, Judge Meyer M. Cardin sitting with a jury, finding that Gray is still a defective delinquent and recommitting him to the Patuxent Institution.
 Gray was convicted of burglary on November 16, 1961, in the Criminal Court of Baltimore, and was sentenced to a term of not more than two years. On the same day, he was referred to Patuxent Institution. On September 11, 1962, he was found to be a defective delinquent and was committed to the Institution. Two years thereafter he petitioned for redetermination. After one jury was unable to agree, a second jury found Gray still to be a defective delinquent.
 The applicant raises the following contentions with regard to his recommitment:
 1. That the evidence was insufficient to support the jury's finding of defective delinquency.
 2. That the finding was against the weight of the evidence.
 3. That the applicant's testimony indicated that he was ready to reenter society.
 4. That the only testimony produced by the State was that of Dr. Harold Boslow, who testified from reports of others.
 *83 5. That the court improperly allowed Dr. Boslow to testify about the juvenile record of the applicant.
 6. That the State was allowed to produce testimony concerning the applicant's prior juvenile record where the applicant was adjudged to have been a juvenile delinquent without the benefit of an attorney.
 7. That the court had no jurisdiction because the applicant's sentence had expired.
 8. That the psychological tests administered and relied on were not shown to be valid and reliable.
 9. That Art. 31B is unconstitutional as applied to the defendant because he is confined on the basis of his male sex and females are not so confined.
 10. That Art. 31B as a whole is unconstitutional, particularly in that it is in fact in many respects criminal without criminal safeguards.
 11. That the court refused to require Dr. Boslow and the State to answer certain interrogatories.
 12. That the court allowed the State's Attorney to comment to the jury that the defendant failed to produce a psychiatrist or psychiatric report at the trial.
 13. That the court failed to rule favorably upon motions raised by the defendant before trial.
 14. That Dr. Boslow was allowed to read a contradictory Interval Note to the jury.
 15. That the Interval Note was not given to counsel for the defendant until the morning of the trial.
 16. That there was no opportunity provided for the defendant and counsel to confer privately and intimately.
 17. That the verdict of defective delinquency is invalid because the jury that rendered the verdict was illegally constituted.
 First examining applicant's fourth contention, we reiterate that Dr. Boslow's testimony is not inadmissible because it relies in part on the reports of other members of his staff. Murel v. Director, 240 Md. 258 (1965); Gilliard v. Director, 237 Md. 661 (1965). The applicant had the right to summon any of the persons whose names appear on such reports. Blakney v. Director, 239 Md. 704 (1965). There is no valid constitutional *84 objection to the lack of cross-examination or confrontation. Director v. Daniels, 243 Md. 16 (1966).
 In light of the admissibility of Dr. Boslow's testimony, the applicant's first contention also must fail. Dr. Boslow's testimony, based in part on the reports and recommendations of the staff of the Patuxent Institution, constitutes legally sufficient evidence to support the verdict of the jury. Washington v. Director, 237 Md. 311 (1965); Montgomery v. Director, 244 Md. 700 (1966).
 Applicant's second and third contentions both go to the weight of the evidence. See Silvestri v. Director, 234 Md. 641 (1964). These contentions fail in light of our holding that there was legally sufficient evidence to support the verdict of the jury. In a jury case in which there is legally sufficient evidence to support the jury verdict, the Court will not inquire into the weight of the evidence. Montgomery v. Director, supra.
 With regard to the applicant's fifth and sixth contentions, all evidence of prior antisocial behavior is relevant. Article 26, § 61, which provides that adjudication of the status of a child in a juvenile cause shall not operate to impose any civil disabilities and that the child shall not be deemed a criminal by reason of such adjudication, is no bar to the consideration of the juvenile record in evaluating the individual's antisocial tendencies and status as a defective delinquent. Rice v. Director, 238 Md. 137 (1965); Bullock v. Director, 231 Md. 629 (1963). Alleged defects in earlier closed proceedings cannot be considered on this appeal.
 The expiration of the defendant's original criminal sentence in no wise deprives the lower court of jurisdiction to redetermine the applicant's status as a defective delinquent. Code (1965 Supp.), Art. 31B, § 9 (b), provides that when the applicant is first adjudged to be a defective delinquent he is committed for an indeterminate period without either maximum or minimum limits. When the applicant thereafter exercises the redetermination right given him by § 10 of Art. 31B, he cannot claim that the court no longer has jurisdiction, as the applicant here asserts in his seventh contention.
 The applicant's eighth contention goes to the weight of the evidence, which in a jury case will not now be reviewed in light *85 of the sufficiency of the evidence. Montgomery v. Director, supra. It was available to the applicant to call staff members from Patuxent to impeach the tests.
 The applicant's contention that Art. 31B is unconstitutional because it applies only to males has recently been answered. Chambers v. Director, 244 Md. 697 (1966). His tenth contention, that Art. 31B as a whole is unconstitutional, has also been fully answered in Director v. Daniels, 243 Md. 16 (1966). This case also supports the judge's ruling on constitutionality to which objection is made in the thirteenth contention.
 The interrogatory answers are next attacked by the applicant. It should be noted that the State did answer all of the interrogatories except one, which it claimed was ambiguous and outside the scope of its knowledge. With regard to this one interrogatory, we cannot say that the trial judge erred in agreeing with the State. With regard to the other interrogatories, we find satisfactory the State's answers that the information requested was available to counsel at Patuxent during the normal working hours of the Institution  pursuant to § 8 (b) of Art. 31B.
 Applicant's twelfth contention asserts that it was improper for the court to allow the State's Attorney to comment to the jury on the applicant's failure to produce the report of the psychiatrist who was afforded him at State expense. We have already held that such a comment under similar circumstances is proper in a defective delinquency proceeding. Hoverter v. Director, 231 Md. 608 (1963).
 The fourteenth assertion pertains to the weight of the evidence and, as stated with regard to the eighth contention, here fails.
 We have previously rejected the fifteenth contention. Section 8 (b) of Art. 31B merely gives applicant's counsel a right to a copy of the Interval Note. No date is set for when it must be received. No earlier request by counsel for the Note was denied. Caplin v. Director, 244 Md. 103. In any event, in the absence of a showing that the point was raised below, we have held that this contention fails. Elliott v. Director, 232 Md. 615 (1963).
 The sixteenth contention fails for lack of an objection below, *86 and because it has not been suggested how the size of the room used by counsel and his client for conferences or the presence there of a guard prejudiced or otherwise affected the verdict of the jury.
 Finally, the applicant's last contention recently has been decided adversely in Mastromarino v. Director, 244 Md. 645 (1966).
 Application denied.


type: wikipedia

text:
Bōsōzoku (暴走族, "gewelddadige rennende stam") is een Japanse subcultuur die geassocieerd wordt met motorclubs en bendes. Bōsōzoku kwamen voor het eerst voor in de jaren vijftig. De naam bōsōzoku werd pas in 1972 door de media aan deze subcultuur gegeven. Deze bendes waren gecentreerd in grote metropolen, zoals Osaka en Tokio. De eerste bōsōzoku stonden bekend als Kaminari-Zoku (雷族 "Lightning Tribes"). Bij de Japanse politie worden ze Maru-So (マル走) genoemd.
 De meeste leden zijn jongeren onder de twintig jaar (de leeftijd waarop je volwassen bent in Japan). Tegenwoordig zijn er ook steeds meer vrouwelijke leden en zelfs volledig vrouwelijke bendes die evenveel respect krijgen van de andere bendes. Dit is voor het patriarchale Japan zeer merkwaardig.
 Stereotypes en karakterisering door media
 Het stereotypische bōsōzoku-uiterlijk wordt vaak afgebeeld in verschillende vormen van Japanse media zoals anime, manga en films. De typische outfit van een bōsōzokulid is meestal een uniform, bestaande uit een overall, zoals gedragen door arbeiders, met de broekpijpen in laarzen gestopt of een tokkō-fuku (特攻服), ook kamikaze kimono's genoemd. Dit is een soort militaire overjas die meestal volgeschreven staat met kanji. Tokkō-fuku, betekent "speciaal aanvalsuniform" en is het uniform dat de kamikazepiloten droegen. De uniformen zijn meestal versierd met militaire slogans, emblemen van de rijzende zon, oude Chinese karakters of zelfs manji. Ook zouden er veel vertalingen van westerse uitspraken, zoals born to be wild op staan.
 Soms dragen ze ook tasuki, een koord of sjaal in een 'x' vorm gebonden rond de torso. Dit zou geïnspireerd zijn door de Japanse WOII-gevechtspiloten. Ze dragen ook leren jassen, vaak met club- of bendelogo’s erop en zelfs volledige leren pakken worden geaccepteerd als bōsōzokulook. Ze dragen ook Hachimaki hachimaki, hoofdbanden die regelmatig bedrukt zijn met krijgsspreuken.
 Zonnebrillen worden ook tot de outfit gerekend en hun haarstijl komt het meeste overeen met de greaser/rocker-look. De Punch perm is ook zeer populair. Deze haarstijlen zijn waarschijnlijk voor de associatie met de Yakuza overgenomen. Het soort maskers dat chirurgen dragen, zijn ook typisch voor de bōsōzoku. Dit is waarschijnlijk om hun identiteit te verbergen.
 Vrouwelijke leden hebben een soortgelijke stijl, maar vrouwelijker. Zij hebben lang en meestal geverfd haar, hoge hakken en uitbundige make-up.
 Invloed op popcultuur
 De manga en anime Akira van Katsuhiro Ōtomo draait om een groep jongeren die gemeenschappelijke kenmerken met de bōsōzoku delen.
 Het hoofdpersonage Eikichi Onizuka uit de bekende manga, anime en live-action drama Great Teacher Onizuka van Toru Fujisawa, is een voormalige bōsōzoku. In de prequels van deze serie Bad Company en Shonan Junai Gumi (湘南純愛組) gaat het over het leven van bōsōzokuleden.
 Reputatie en vooroordelen
 Volgens de media zouden bōsōzoku poelen zijn voor de Yakuza om nieuwe leden te werven. Ook worden ze vaak in verband gebracht met beelden, zoals moord, diefstal, lijmsnuiven en verkrachting vanwege de berichtgeving van de media. Dit zou niet waar zijn, omdat er geen onderscheid wordt gemaakt tussen echte bōsōzoku en gewone motorbendes. De politie treedt tegenwoordig strenger op tegen de bendes, waardoor er steeds minder leden zijn.
 Bezigheden
 Bōsō driving
 In het weekend komen de leden samen om daarna door de straten te rijden. Dit doen ze vaak op een zeer roekeloze manier, zoals door het verkeer zigzaggen, door rode lichten te rijden en zonder een helm te dragen. Dit doen ze voor de kick die ze krijgen door het gevaar. Ze amuseren zich door het spelen met de politie, voetgangers pesten en de aandacht van meisjes trekken. Dit wordt Bōsō driving genoemd. De voornaamste reden voor Bōsō driving is om een gevoel van inferioriteit en frustratie uit te lokken. Boso driving zou geen uitweg zijn van de druk, maar meer een uitlaatklep waardoor ze hun emoties en frustraties kunnen kwijtraken.
 Bōsōzokustijl
 Bōsōzoku zijn ook motorclubs die zich bezighouden met het (vaak illegale) tunen van motorfietsen en auto's, zoals de uitlaat van de motor aanpassen zodat de motors oorverdovend veel lawaai maken. De modificaties zijn meestal heel vreemd en opvallend. De typische bōsōzokumotor is meestal een gewone Japanse motor, maar gecombineerd met elementen van de Amerikaanse chopperstijl en de zogenaamde Britse café racer. Zo verhogen ze bijvoorbeeld het stuur, zoals dat van een chopper en zetten ze enorme windschermen erop zoals de café racers. Het is meestal in heel schreeuwerige kleuren geverfd met motieven zoals vlammen of de rijzende zon (weer een verwijzing naar kamikazestijl). Stickers en vlaggen met het logo of de symbolen van de bendes zijn ook typisch.
 Er zijn ook verschillen in stijlen per regio. Bijvoorbeeld de Ibaraki bōsōzoku staan bekend om hun motorfietsen aan te passen op een zeer flashy en kleurrijke manier. Ze hebben meestal drie of vier zeer grote uitlaten die op elkaar staan op een motor in felgeel of rood geverfd met kerstmisachtige verlichting. De auto’s hebben grote uitlaatpijpen, felle paintjobs en brede body kits.
 Shinai bōsō
 Hun belangrijkste bezigheid is de Shinai-bōsō (市内暴走). Hierbij rijden ze met zeer hoge snelheden door drukke straten, terwijl ze proberen op te vallen bij de voorbijgangers en iedereen die in de buurt is. De groepsleider van de race is de sentōsha (先頭車-front vehicle). Dit is meestal de organisator van het evenement.
 Als de politie hun race verstoort moet de sentōsha verantwoordelijkheid nemen en rijdt hij voorop aan de stoet. Hij bepaalt het tempo van de race en niemand mag hem passeren. Hij draagt ook de vlag van de groep. Tegelijkertijd leiden de rijders vooraan en aan de flanken het verkeer en de politie om, zodat de race kan doorgaan. Deze structuur is van levensbelang voor de bōsōzoku omdat ieder lid zijn eigen belang en zijn eigen belangrijke positie heeft.
 Soms rijden ze ook zeer traag door de straten om het verkeer te belemmeren, maken ze zoveel mogelijk lawaai en zwaaien ze met de Japanse imperialistische vlag. Hierbij worden ze vaak door de politie achtervolgd, die toekijkt of er geen ongelukken gebeuren.
 Bendeactiviteit
 Ze vechten ook vaak tegen andere bendes, met wapens zoals bokken, loden buizen, molotovcocktails, messen, zwaarden, honkbalknuppels etcetera. Ze trekken er nochtans niet op uit om te vechten, maar doen het voor de kick als het erop aankomt.
 Films over Bosozoku
 God Speed You! Black Emperor (1976), documentaire van Mitsuo Yanagimachi.
 Cultuur in Japan


jurisdiction: EU

text:
 5.12.2009
 SL
 Uradni list Evropske unije
 C 297/35
 Sodba Sodišča za uslužbence (prvi senat) z dne 21. oktobra 2009 – V proti Komisiji
 (Zadeva F-33/08) (1)
 (Javni uslužbenci - Pogodbeni uslužbenci - Zaposlitev - Zavrnitev zaposlitve zaradi fizične nesposobnosti za izvajanje nalog - Pravilnost postopka - Pravilnost zdravniškega pregleda pred zaposlitvijo - Pripravljalni akti)
 2009/C 297/54
 Jezik postopka: francoščina
 Stranki
 Tožeča stranka: V (Bruselj, Belgija) (zastopniki: C. Ronzi, A. Grauling in É. Boigelot, odvetniki)
 Tožena stranka: Komisija Evropskih skupnosti (zastopnika: L. Lozano Palacios in D. Martin, zastopnika)
 Predmet zadeve
 Javni uslužbenci – Razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 15. maja 2007, s katero je bila tožeča stranka obveščena, da ne izpolnjuje pogojev fizične sposobnosti, ki se zahtevajo za izvajanje nalog, ter zahtevek za povrnitev nepremoženjske in premoženjske škode.
 Izrek sodbe
 1.
 Tožba se zavrne.
 2.
 Komisija Evropskih skupnosti nosi svoje stroške in polovico stroškov tožeče stranke V.
 3.
 Tožeča stranka V nosi polovico svojih stroškov.
 (1) UL C 158, 21.6.2008, str. 26.


text:
 8.2.2014
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 39/5
 Arrêt de la Cour (deuxième chambre) du 21 novembre 2013 (demande de décision préjudicielle du Oberlandesgericht Koblenz — Allemagne) — Deutsche Lufthansa AG/Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 (Affaire C-284/12) (1)
 (Aides d’État - Articles 107 TFUE et 108 TFUE - Avantages octroyés par une entreprise publique exploitant un aéroport à une compagnie aérienne à bas prix - Décision d’ouvrir la procédure formelle d’examen de cette mesure - Obligation des juridictions des États membres de se conformer à l’appréciation de la Commission opérée dans cette décision concernant l’existence d’une aide)
 2014/C 39/08
 Langue de procédure: l’allemand
 Juridiction de renvoi
 Oberlandesgericht Koblenz
 Parties dans la procédure au principal
 Partie requérante: Deutsche Lufthansa AG
 Partie défenderesse: Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 en présence de: Ryanair Ltd
 Objet
 Demande de décision préjudicielle — Oberlandesgericht Koblenz — Interprétation des art. 107, par. 1, et 108, par. 3, TFUE ainsi que de l'art. 2, sous b), point i), de la directive 2006/111/CE de la Commission, du 16 novembre 2006, relative à la transparence des relations financières entre les États membres et les entreprises publiques ainsi qu’à la transparence financière dans certaines entreprises (JO L 318, p. 17) — Aides d'État — Avantages octroyés par une entreprise publique exploitant un aéroport à une compagnie aérienne à bas prix — Décision de la Commission de procéder à un examen formel de cette aide — Obligation éventuelle des juridictions des États membres de se conformer à l'appréciation de la Commission concernant le caractère sélectif de ladite aide
 Dispositif
 Lorsque, en application de l’article 108, paragraphe 3, TFUE, la Commission européenne a ouvert la procédure formelle d’examen prévue au paragraphe 2 dudit article à l’égard d’une mesure non notifiée en cours d’exécution, une juridiction nationale, saisie d’une demande tendant à la cessation de l’exécution de cette mesure et à la récupération des sommes déjà versées, est tenue d’adopter toutes les mesures nécessaires en vue de tirer les conséquences d’une éventuelle violation de l’obligation de suspension de l’exécution de ladite mesure.
 À cette fin, la juridiction nationale peut décider de suspendre l’exécution de la mesure en cause et d’enjoindre la récupération des montants déjà versés. Elle peut aussi décider d’ordonner des mesures provisoires afin de sauvegarder, d’une part, les intérêts des parties concernées et, d’autre part, l’effet utile de la décision de la Commission européenne d’ouvrir la procédure formelle d’examen.
 Lorsque la juridiction nationale éprouve des doutes sur le point de savoir si la mesure en cause constitue une aide d’État au sens de l’article 107, paragraphe 1, TFUE ou quant à la validité ou à l’interprétation de la décision d’ouvrir la procédure formelle d’examen, elle peut, d’une part, demander à la Commission européenne des éclaircissements et, d’autre part, elle peut ou doit, conformément à l’article 267, deuxième et troisième alinéas, TFUE, poser une question préjudicielle à la Cour de justice de l’Union européenne.
 (1) JO C 273 du 08.09.2012


text:
Astenosfēra (no izdomāta grieķu vārda a + sthenos - "bez spēka") ir viens no slāņiem, kas veido Zemi, atrodas zem litosfēras dziļumā no 60 - 210 kilometriem līdz 300 - 410 km. Daļa speciālistu astenosfēru uzskata par Zemes mantijas augšējo daļu, daļa - ka astenosfēra atrodas virs mantijas. Astenosfēru kā atsevišķu Zemes sfēru izdalīja tikai pēc Lielās Čīles zemestrīces viļņu analīzes - šī zemestrīce notika 1960. gada 22. maijā, kaut gan teorētiskos darbos uz astenosfēras eksistenci norādīja jau 1926. gadā.
 Īpašības un sastāvs
 Galvenās sastāvdaļas - līdzīgi, kā mantijai - olivīns, ortopiroksēni, špinelis un granāti. Blīvums - ap 3,3 g/cm3. No Zemes garozas to atdala Mohorovičiča robeža.
 Astenosfēra ir "vāja" - mīksta, savukārt slāņi zem un virs tās ir cieti, tās materiāls ir ļoti karsts, taču lielā spiediena dēļ tas ir nevis šķidrs bet gan biezs, viskozs. Seismiskie viļņi, sasniedzot mīksto astenosfēru, ievērojami palēninās. Šī īpatnība seismologiem pirmajiem ļāva izdalīt astenosfēru, kuru viņi apzīmē ar nosaukumu "lēnā ātruma zona" - low velocity zone (LVZ). Šī zona gan atbilst augšējiem astenosfēras 100 km. Seismisko viļņu ātrums Zemes garozā ir 8,3 km/s, astenosfērā krīt zem 7 km/s un zem tās atkal pieaug, līdz Zemes kodolā tas ir 13,6 km/s.
 Astenosfēra atrodas zem litosfēras - Zemes ārējās daļas, kas iesaistīta plātņu tektonikā un izostatiskajās svārstībās. Zem plānās okeāniskās Zemes garozas astenosfēra ir daudz tuvāk Zemes virsmai nekā zem biezās kontinentālās Zemes garozas. Pie vidusokeāniskām grēdām līdz tai ir tikai daži kilometri. Lielāko dziļumu astenosfēra sasniedz zem kratoniem.
 Nozīme
 Astenosfēras augšējā daļa kalpo par vidi, kurā pārvietojas tektoniskās plātnes. Augstās temperatūras un spiediena dēļ astenosfēra ir plastiska un tāpēc plātnes spēj tajā pārvietoties par vairākiem centimetriem gadā. Savā veidā astenosfēra kalpo arī kā konvekcijas plūsma, kas novada prom siltumu no Zemes centra.
 No astenosfēras Zemes vulkāni iegūst izvirduma materiālu.
 Ārējās saites
 Zemes sfēras
 Tektonika


text:
Kae Nemoto () é uma física teórica japonesa conhecida pelas suas pesquisas em fotónica, superradiância, transporte quântico de energia e computação quântica óptica linear. Ela é professora do Instituto Nacional de Informática e da Universidade de Pós-Graduação para Estudos Avançados, directora do Centro de Pesquisa Global para Ciência da Informação Quântica do Instituto Nacional de Informática e codirectora do Laboratório Francês-Japonês para Informática.
 Depois de estudar física na Universidade Tokai, Nemoto realizou os seus estudos de graduação na Universidade Ochanomizu, onde obteve um mestrado em 1993 e completou o doutoramento em 1995.
 Em 2015, Nemoto foi nomeada Fellow da American Physical Society (APS), após uma nomeação da APS Division of Quantum Information, "por ser a pioneira na teoria de implementações ópticas quânticas de processamento e comunicação de informação quântica". Ela também é Fellow do Institute of Physics.
 Membros da American Physical Society
 Físicos ópticos
 Físicas do Japão
 Físicos do Japão
 Pessoas vivas


text:
Upinė plekšnė (Platichthys flesus) – plekšninių (Pleuronectidae) šeimos žuvis. Kūnas ovališkas, apaugęs cikloidiniais žvynais, iki 40 cm ilgio. Viršutinėje kūno pusėje yra apvalių šviesiai rudų ar oranžinių dėmelių. Abi akys yra dešinėje pusėje (maždaug apie 60 proc. atvejų). Apatinė kūno pusė šviesiai gelsva. Šoninė linija beveik tiesi.
 Paplitusi Europos jūrų pakraščiuose, aptinkama upių žemupiuose. Jaunų individų pasitaiko visame Kuršių marių plote. Lietuvoje paplitęs porūšis Platichthys flesus trachurus. Baltijos jūroje sudaro 80% visų čia sugaunamų plekšnių.
 Šaltiniai
 Plekšniažuvės


type: contracts

text:
 4.5.2010
 MT
 Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea
 L 111/31
 RAKKOMANDAZZJONI Nru 1/2009 TAL-KUNSILL TA’ KOOPERAZZJONI UE-UKRAINA
 tat-23 ta’ Novembru 2009
 dwar l-implimentazzjoni tal-Aġenda ta’ Assoċjazzjoni UE-Ukraina
 (2010/255/KE)
 IL-KUNSILL TA’ KOOPERAZZJONI UE-UKRAINA,
 Wara li kkunsidra l-Ftehim ta’ Sħubija u Kooperazzjoni li jistabbilixxi sħubija bejn il-Komunitajiet Ewropej u l-Istati Membri tagħhom, u l-Ukraina, minn hawn ‘il quddiem imsejjaħ “il-Ftehim”, u b’mod partikolari l-Artikolu 85 tiegħu,
 Billi:
 (1)
 L-Artikolu 85 tal-Ftehim jagħti lill-Kunsill ta’ Kooperazzjoni s-setgħa li jagħmel rakkomandazzjonijiet xierqa permezz ta’ ftehim bejn iż-żewġ Partijiet.
 (2)
 Skont l-Artikolu 102 tal-Ftehim, il-Partijiet għandhom jieħdu kwalunkwe miżura ġenerali jew speċifika meħtieġa biex jissodisfaw l-obbligi tagħhom skont il-Ftehim u għandhom jaraw li l-objettivi stabbiliti fih jinkisbu.
 (3)
 Attwalment, il-Partijiet qegħdin jinnegozjaw Ftehim ta’ Assoċjazzjoni, li jinkludi Żona ta’ Kummerċ Ħieles profonda u komprensiva.
 (4)
 Il-Partijiet ftiehmu dwar it-test tal-Aġenda ta’ Assoċjazzjoni UE-Ukraina.
 (5)
 L-Aġenda ta’ Assoċjazzjoni UE-Ukraina ser tissostitwixxi l-Pjan ta’ Azzjoni attwali UE-Ukraina u ser tħejji u tiffaċilita d-dħul fis-seħħ bikri tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni futur UE-Ukraina permezz tal-elaborazzjoni ta’ ftehim dwar passi konkreti li ser jipprovdi gwida prattika għal dawn it-tħejjijiet u l-implimentazzjoni.
 (6)
 L-Aġenda ta’ Assoċjazzjoni għandha l-għan doppju li tistabbilixxi passi konkreti fit-tħejjija tal-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni, u li tipprovdi qafas usa’ għall-għan ġenerali li jinkisbu assoċjazzjoni politika u aktar integrazzjoni ekonomika tal-Ukraina mal-Unjoni Ewropea.
 (7)
 L-Aġenda ta’ Assoċjazzjoni hija dokument operattiv, li ser tiġi riveduta kif meħtieġ abbażi tar- reviżjonijiet tal-progress imsemmija fit-Taqsima 3.9 tal-Aġenda ta’ Assoċjazzjoni u biex ikunu jistgħu jinkisbu l-objettivi ġenerali tagħha,
 ADOTTA R-RAKKOMANDAZZJONI LI ĠEJJA:
 Artikolu Uniku
 Il-Kunsill ta’ Kooperazzjoni jirrakkomanda li l-Partijiet jimplimentaw l-Aġenda ta’ Assoċjazzjoni UE-Ukraina kif tinsab fid-dokument UE-UA 1056/2/09 REV 2, safejn din l-implimentazzjoni tiġi diretta lejn it-tħejjijiet għall-Ftehim ta’ Assoċjazzjoni futur UE-Ukraina u l-implimentazzjoni tiegħu.
 Magħmul fi Brussell, it-23 ta’ Novembru 2009.
 Għall-Kunsill ta’ Kooperazzjoni
 Il-Kap tad-Delegazzjoni tal-UE
 C. BILDT
 Il-Kap tad-Delegazzjoni Ukraina
 Y. TYMOSHENKO


type: legislation

text:
 22.5.2018
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 125/1
 РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2018/746 НА КОМИСИЯТА
 от 18 май 2018 година
 за изменение на Регламент (ЕС) No 809/2014 във връзка с изменение на единните заявления, исканията за плащане и проверките
 ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
 като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
 като взе предвид Регламент (ЕС) No 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 352/78, (ЕО) No 165/94, (ЕО) No 2799/98, (ЕО) No 814/2000, (ЕО) No 1290/2005 и (ЕО) No 485/2008 на Съвета (1), и по-специално член 62, параграф 2, първа алинея, букви а) и б) и член 78, първа алинея, букви б) и в) от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В член 15, параграф 2а от Регламент за изпълнение (ЕС) No 809/2014 на Комисията (2) се определят сроковете, в които бенефициерите могат да изменят своите единни заявления или искания за плащане след съобщаването на резултатите от предварителните проверки. За да се обезпечи равнопоставено третиране на бенефициентите, целесъобразно е да се гарантира, че всички бенефициери винаги разполагат с еднакъв брой дни след крайния срок за съобщаване на резултатите от предварителните проверки, за да изменят своите единни заявления или искания за плащане.
 (2)
 В член 24, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 809/2014 се предвижда, че се изискват физически проверки на терен в случаите, когато фотоинтерпретирането на сателитни или въздушни изображения не дава резултати, позволяващи да се направят неоспорими заключения относно допустимостта или правилния размер на площта, която е обект на административните проверки или проверките на място. Нови технологии, като безпилотните летателни системи, геолокализираните снимки, ГНСС приемниците в съчетание с EGNOS и „Галилео“, получените данни от спътниците „Сентинел“ по програма „Коперник“ и други предоставят относими данни относно дейностите, извършвани върху земеделски площи. С цел да се намали тежестта на контрола за компетентните органи и бенефициерите, по-специално броят на физическите проверки на терен, и да се насърчи използването на нови технологии в интегрираната система за администриране и контрол, целесъобразно е да се позволи съответните доказателства, събрани чрез използване на такива технологии, както и всякакви други относими документни доказателства, да бъдат използвани за проверка на спазването на критериите за допустимост, ангажиментите или другите задължения по съответната схема за помощ или мярка за подпомагане, както и за спазване на изискванията и стандартите, отнасящи се до кръстосаното съответствие. Физическите проверки на терен следва да продължат да бъдат необходими, ако тези доказателства не водят до резултати, позволяващи да се направят заключения.
 (3)
 Спътниците „Сентинел“ по програма „Коперник“, интегрирани с данните от EGNOS/„Галилео“, предлагат относими, изчерпателни, безплатни и свободно достъпни данни, които позволяват мониторинг на всички земеделски площи в държавите членки. Целесъобразно е да се даде възможност на държавите членки или регионите да използват алтернативен метод за извършване на проверки чрез системно използване на тези или подобни данни и обработката им по автоматизиран начин, както и за извършване на последващи действия в случаите, когато автоматизираното обработване на данни води до неубедителни резултати, без да се застрашава ефективността на системата във връзка с постигането на ниво на сигурност по отношение на законосъобразността и редовността на разходите (наричан по-нататък „мониторинг“). Поради това следва да бъде предоставена правна рамка, с която да се определят условията, при които проверките чрез мониторинг в дадена държава членка или даден регион могат да заменят свързаните с площ проверки на място.
 (4)
 Когато проверките чрез мониторинг дават възможност на компетентния орган да заключи дали трябва да бъде приложена административната санкция, посочена в член 19а, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) No 640/2014 на Комисията (3), следва да се предвиди последващата проверка на място в съответствие с член 33а от Регламент за изпълнение (ЕС) No 809/2014 да не е необходима.
 (5)
 Като се вземе предвид необходимата първоначална инвестиция, за да могат компетентните органи да заместят съществуващия метод, основан на проверки на място, с проверки чрез мониторинг, целесъобразно е да се предвиди известна гъвкавост, която да позволява проверките чрез мониторинг да се извършват само за някои схеми за помощ, мерки за подпомагане или видове операции, както и да се предвиди възможност за постепенно въвеждане на проверки чрез мониторинг по отношение на дадена схема за помощ или мярка за подпомагане. По време на периода на постепенно въвеждане, който следва да бъде ограничен във времето, за да се осигури равнопоставено третиране на бенефициерите, новите разпоредби следва да гарантират, че държавите членки или регионите постепенно разширяват използването на проверки чрез мониторинг за цялата площ, обхваната от схемата за помощ или мярката за подпомагане. Такъв подход ще даде възможност на държавите членки или регионите да се подготвят за цялостно прилагане на мониторинга и да прецизират процедурите за последващи действия и информационно-технологичните инструменти, използвани за анализ на данните. Когато проверките чрез мониторинг са ограничени до площи, избрани въз основа на ясно определени, обективни и недискриминационни критерии, всички бенефициери по тези площи следва да подлежат на проверки чрез мониторинг.
 (6)
 Целесъобразно е да се определи минимален брой проверки, за да се гарантира, че проверките на съответствието с условията за допустимост, изискванията и другите задължения са задоволителни при обстоятелства, при които данните от спътниците „Сентинел“ по програма „Коперник“ не са относими. Физически проверки на терен следва да бъдат необходими само ако доказателствата, събрани чрез използване на нови технологии, като например геолокализираните снимки и безпилотните летателни системи, или относимите документни доказателства, не водят до резултати, позволяващи да се направят заключения, или ако според компетентните органи нито един от тези видове доказателства няма да е ефективен за проверка на спазването на условията за допустимост, изискванията и други задължения, които не могат да бъдат подложени на мониторинг.
 (7)
 Резултатите от автоматизирания анализ на данни от спътниците „Сентинел“ по програма „Коперник“ или подобни данни могат да бъдат инструмент, който да подпомага бенефициерите при спазване на изискванията. Предупрежденията за възможно неспазване на изискванията следва да бъдат съобщавани на бенефициерите и от националните органи следва да се изисква да създадат подходящи инструменти за тази цел. Целесъобразно е да се предвиди комуникацията с бенефициерите по тези резултати да не се счита за уведомяване на бенефициера за намерението на компетентния орган да извърши проверка на място. На бенефициерите също следва да бъде дадена възможност да изменят своите заявления за помощ или искания за плащане, за да коригират декларациите си относно използването на земеделските площи, при условие че са били спазени съответните изисквания. Също така е целесъобразно да се даде възможност на държавите членки да определят краен срок, в който тези изменения могат да бъдат приети.
 (8)
 Уместно е да се поясни, че заявления или заявители, за които е установено, че не са допустими или не отговарят на условията за плащане към момента на проверката на място, не следва да бъдат част от контролната съвкупност, от която се правят извадки за извършване на минималния брой проверки. Следва също така да се предвиди тези заявления или данни относно тези заявители да бъдат използвани за кръстосани проверки с цел да се открият случаи на двойно заявяване в допустими заявления и информация, която е от значение за актуализирането на системата за идентификация на земеделските парцели.
 (9)
 С цел да се изясни обхватът на проверките на място във връзка със задължението за преобразуване, ако задължението не се спазва за площите с екологично чувствителни постоянно затревени площи, целесъобразно е да се предвиди проверките на място да се извършват върху парцели, които трябва да бъдат преобразувани, като се провери дали задължението за преобразуване е било спазено.
 (10)
 С цел да се даде възможност на държавите членки да оптимизират подбора на извадките си, целесъобразно е да бъде предвидена по-голяма гъвкавост при подбора на контролни извадки съгласно членове 30—33 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 809/2014. Задължителният метод за подбор следва да бъде заменен с общи принципи относно това как могат да се комбинират извадки. Освен това, за да се получи представителен процент на грешките, за всяка от схемите за помощ и мерките за подпомагане следва да бъде предвидена минимална извадка на случаен принцип. За запазване на основания на риска подход при проверките на плащанията за екологизиране е целесъобразно също така да се определи методът за подбор за относимите контролни извадки.
 (11)
 С цел да се улесни прилагането на интегрираната система и да се съкрати времето за извършване на проверки, възможността проверките за измерване на площи да бъдат ограничени до извадка на случаен принцип от 50 % от декларираните земеделски парцели следва да бъде разширена, така че да обхваща и проверките относно допустимостта.
 (12)
 За да може да се наблюдава извършването на проверките чрез мониторинг, за държавите членки следва да бъде предвидено задължение за уведомяване.
 (13)
 Поради това Регламент за изпълнение (ЕС) No 809/2014 следва да бъде съответно изменен.
 (14)
 За да се даде възможност на държавите членки да използват новите технологии в интегрираните си системи за управление и контрол възможно най-скоро, новите разпоредби относно единните заявления, исканията за плащане и проверките следва да се прилагат от референтната 2018 година. Поради това настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 (15)
 Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за директните плащания и на Комитета за развитие на селските райони,
 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
 Член 1
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 809/2014 се изменя, както следва:
 1)
 Член 15 се изменя, както следва:
 а)
 вмъква се следният параграф 1б:
 „1б. Когато проверките чрез мониторинг се извършват в съответствие с член 40а, бенефициерите могат да изменят единното заявление или искането за плащане по отношение на използването на индивидуални земеделски парцели, при условие че са спазени изискванията по съответните схеми за директни плащания или мерки за развитие на селските райони.“;
 б)
 параграф 2а се заменя със следното:
 „2а. Измененията в резултат на предварителните проверки, извършени в съответствие с параграф 1а, се съобщават на компетентния орган най-късно девет календарни дни след крайната дата за съобщаване на бенефициера на резултатите от предварителните проверки, посочена в член 11, параграф 4.
 Такива съобщения се изпращат в писмена форма или чрез формуляр на геопространствено заявление за помощ.“;
 в)
 вмъква се следният параграф 2б:
 „2б. Измененията, направени в съответствие с параграф 1б, се съобщават на компетентния орган до датата, определена от същия компетентен орган. Датата трябва да бъде най-малко 15 календарни дни преди датата, на която следва да бъде изплатена първата вноска или отпуснато авансовото плащане към бенефициерите в съответствие с член 75 от Регламент (ЕС) No 1306/2013.
 Такива съобщения се изпращат в писмена форма или чрез формуляр на геопространствено заявление за помощ.“;
 г)
 в параграф 3 се добавя следната втора алинея:
 „За целите на алинея първа задължението, предвидено в член 40а, параграф 1, буква г), не се смята за уведомяване на бенефициера за намерението на компетентния орган да извърши проверка на място.“
 2)
 В член 24 параграф 4 се заменя със следното:
 „4. Компетентният орган извършва физически проверки на терен, в случай че фотоинтерпретирането на сателитни или въздушни ортоснимки или други относими доказателства, в т.ч. доказателства, представени от бенефициера по искане на компетентния орган, не дават резултати, които биха позволили по удовлетворителен за компетентния орган начин да се направят категорични заключения относно допустимостта или, когато е приложимо, правилния размер на площта, която е обект на административните проверки или проверките на място.“
 3)
 В член 29, параграф 1 се добавя следната трета алинея:
 „За целите на първа алинея, букви а), в) и д) от настоящия параграф се използват данни от заявления или данни за заявители, за които е установено, че не са допустими или не отговарят на условията за плащане съгласно посоченото в член 34, параграф 1.“
 4)
 В член 31, параграф 1 буква ж) се заменя със следното:
 „ж)
 100 % от всички парцели, за които се прилага задължение за обратно преобразуване на земя в постоянно затревена площ съгласно член 42 от Делегиран регламент (ЕС) No 639/2014;“.
 5)
 В член 33а параграф 2 се заменя със следното:
 „2. Последващата проверка на място, посочена в параграф 1, не е необходима, ако установеното свръхдеклариране е довело до актуализиране на съответните референтни парцели в системата за идентификация на земеделските парцели, посочена в член 5 от Делегиран регламент (ЕС) No 640/2014, през годината на констатацията или ако проверките чрез мониторинг, посочени в член 40а от настоящия регламент, за съответната схема за помощ или мярка за подпомагане се извършват през следващата референтна година и дават възможност на компетентния орган да направи заключение дали следва да се прилага административната санкция, определена в член 19а, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) No 640/2014.“
 6)
 Член 34 се изменя, както следва:
 а)
 параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
 „1. Заявления или заявители, за които е установено, че не са допустими или не отговарят на условията за плащане към момента на подаване на заявлението или след извършените административни проверки или проверки на място, не се включват в контролната съвкупност.
 2. За целите на членове 30 и 31 подборът на извадката се извършва по начин, при който се гарантира, че:
 а)
 между 1 и 1,25 % от контролната съвкупност, посочена в член 30, букви а) — е) и з), както и в член 31, параграф 1, букви а), в), г) и д), се подбират на случаен принцип;
 б)
 между 0,6 и 0,75 % от контролната съвкупност, посочена в член 31, параграф 1, буква б), се подбират на случаен принцип;
 в)
 между 4 и 5 % от контролната съвкупност, посочена в член 31, параграф 1, буква з), се подбират на случаен принцип;
 г)
 оставащият брой бенефициери в контролната извадка, посочена в член 31, параграф 1, букви а) — д) и з), се подбират въз основа на анализ на риска.
 За целите на член 31 държавите членки осигуряват представителност на контролната извадка от гледна точка на различните практики.
 Допълнителните бенефициери, подлежащи на проверки на място за целите на член 31, параграф 3, първа алинея, се подбират въз основа на анализ на риска.
 3. За целите на членове 32 и 33 между 20 и 25 % от минималния брой бенефициери, подлежащи на проверки на място, а когато се прилага член 32, параграф 2а — 100 % от колективите и между 20 и 25 % от ангажиментите, подлежащи на проверки на място, се подбират на случаен принцип. Оставащият брой бенефициери и ангажименти, подлежащи на проверки на място, се подбират въз основа на анализ на риска.
 За целите на членове 32 и 33 подбраната на случаен принцип част от извадката може да включва също така: или бенефициерите, вече подбрани на случаен принцип в съответствие с параграф 2, букви а), б) и в), или допълнителните бенефициери, вече подбрани на случаен принцип в съответствие с член 26, параграф 4, втора алинея, или и двете. Броят на тези бенефициери в контролната извадка не надхвърля съотношението им спрямо контролната съвкупност.
 За целите на член 32 държавите членки могат, в резултат на анализа на риска, да подберат конкретни мерки за развитие на селските райони, отнасящи се до бенефициерите.“;
 б)
 вмъква се следният параграф 4а:
 „4а. За целите на членове 30 — 33 и член 40а, параграф 1, буква в) може да се използва един и същ бенефициер, за да се спазят няколко от минималния брой проверки, при условие че това няма отражение върху ефективността на подбора на съответните извадки, подбрани въз основа на риска.
 Проверката на място във връзка с подбраните бенефициери може да бъде ограничена до схемата за помощ или мярката за развитие на селските райони, за която са подбрани бенефициерите, ако минималният брой проверки по другите схеми за помощ или мерки за подпомагане, за които са кандидатствали, вече е изпълнен.“;
 в)
 в параграф 5 буква б) се заменя със следното:
 „б)
 чрез сравняване на резултатите по отношение на разликата между декларираната площ и установената площ в основаната на риска и подбраната на случаен принцип извадка; или чрез сравняване на резултатите по отношение на разликата между декларираните животни и установените животни в основаната на риска и подбраната на случаен принцип извадка;“.
 7)
 Член 38 се изменя, както следва:
 а)
 параграф 1 се заменя със следното:
 „1. Проверките за допустимост и измерването на действителната площ на земеделския парцел в рамките на проверката на място може да бъдат ограничени до подбрана на случаен принцип извадка от поне 50 % от земеделските парцели, за които е подадено заявление за помощ или искане за плащане по свързаните с площ схеми за помощ или мерки за развитие на селските райони. Когато при тази проверка на извадката се установи неспазване, се измерва площта на всички земеделски парцели и те подлежат на проверки за допустимост, или заключенията от извадката се екстраполират.“;
 б)
 в параграф 7 думите „член 17, параграф 1, буква б) от Делегиран регламент (ЕС) No 640/2014“ се заменят с думите „член 17 от Делегиран регламент (ЕС) No 640/2014“;
 в)
 в параграф 8 думите „две отделни измервания“ се заменят с думите „отделни измервания“.
 8)
 В член 39 параграф 1 се заменя със следното:
 „1. Допустимостта на земеделските парцели се проверява с всички подходящи средства, в т.ч. доказателства, представени от бенефициера по искане на компетентния орган. Когато е целесъобразно, проверката включва и проверка на културите. За тази цел се изискват допълнителни доказателства, когато е необходимо.“
 9)
 В член 40 буква б) се заменя със следното:
 „б)
 извършва физически проверки на терен на всички земеделски парцели, за които фотоинтерпретирането или съответните други доказателства, изискани от компетентния орган, не дават възможност да се провери точността на декларацията за площите по начин, удовлетворителен за компетентния орган;“.
 10)
 Вмъква се следният член 40а:
 „Член 40а
 Проверки чрез мониторинг
 1. Компетентните органи могат да извършват проверки чрез мониторинг. В случаите, когато изберат да направят това, компетентните органи:
 а)
 създават процедура за редовно и систематично наблюдение, проследяване и оценка на всички критерии за допустимост, ангажименти и други задължения, чийто мониторинг може да се осъществява посредством данни от спътниците „Сентинел“ по програма „Коперник“ или други, най-малкото равностойни данни, за срок, който позволява да се направи заключение относно допустимостта на поисканата помощ или подпомагане;
 б)
 извършват подходящи последващи дейности, когато е необходимо и с цел да направят заключение относно допустимостта на поисканата помощ или подпомагане;
 в)
 извършват проверки на 5 % от бенефициерите, за които мониторингът на съответните критерии за допустимост, ангажименти и други задължения не може да се осъществява посредством данни от спътниците „Сентинел“ по програма „Коперник“ или други, най-малкото равностойни данни, и които са от значение, за да се направи заключение относно допустимостта на помощта или подпомагането. Между 1 и 1,25 % от бенефициерите се подбират на случаен принцип. Останалите бенефициери се подбират въз основа на анализ на риска;
 г)
 уведомяват бенефициерите за решението да извършват проверки чрез мониторинг и създават подходящи средства за комуникация с бенефициерите, най-малко във връзка с предупрежденията и изисканите доказателства за целите на букви б) и в).
 За целите на букви б) и в) се извършват физически проверки на терен в случаите, когато съответните доказателства, в т.ч. доказателствата, представени от бенефициера по искане на компетентния орган, не позволяват да се направи заключение относно допустимостта на поисканата помощ или подпомагане. Физическите проверки на терен може да бъдат ограничени до проверки на критериите за допустимост, ангажиментите и другите задължения, които са от значение, за да се направи заключение относно допустимостта на поисканата помощ или подпомагане.
 2. В случай че компетентният орган извършва проверки чрез мониторинг в съответствие с параграф 1, може да докаже, че са налице ефективни оперативни процедури, които отговарят на условията, посочени в членове 7, 17 и 29 от настоящия регламент, и е доказал качеството на системата за идентификация на земеделските парцели, оценена в съответствие с член 6 от Делегиран регламент (ЕС) No 640/2014:
 а)
 членове 25, 26, 30, 31, 32, 34, 35, 36, член 37, параграфи 2, 3 и 4 и членове 38 и 40 от настоящия регламент не се прилагат;
 б)
 проверката на съдържанието на тетрахидроканабинол при отглеждането на коноп в съответствие с член 9 от Делегиран регламент (ЕС) No 639/2014 се извършва за 30 % от площта или за 20 % от площта, ако държавата членка е въвела система за предварително одобрение.
 3. Компетентният орган може да вземе решение да прилага проверки чрез мониторинг на равнището на отделна свързана с площ схема за помощ, мярка за подпомагане или вид операция или по отношение на определени групи бенефициери, подлежащи на проверки на място за плащането за екологизиране, посочени в член 31, параграф 1, букви а) — з).
 През първите две години от прилагането компетентният орган може да вземе решение да прилага проверки чрез мониторинг за бенефициери на схема за помощ или мярка за подпомагане в площи, избрани въз основа на обективни и недискриминационни критерии. В тези случаи подлежащите на проверки чрез мониторинг площи през втората година от прилагането са по-големи, отколкото през първата година от прилагането.
 В случаите, когато компетентен орган реши да извършва проверки в съответствие с първа или втора алинея, параграфи 1 и 2 се прилагат само по отношение на бенефициерите, подлежащи на проверки чрез мониторинг.“
 11)
 Вмъква се следният член 40б:
 „Член 40б
 Уведомления
 Държавите членки уведомяват Комисията за решението си да използват проверки чрез мониторинг до 1 декември на календарната година, предхождаща календарната година, през която ще започнат да извършват такива проверки, и посочват схемите, мерките или видовете операции, както и, когато е целесъобразно, площите по съответните схеми или мерки, подлежащи на проверки чрез мониторинг, и използваните критерии за подбора им.
 Когато обаче компетентният орган е взел решение проверки чрез мониторинг да се извършват, считано от референтната 2018 година, уведомлението се представя в срок от един месец след влизането в сила на настоящия регламент в Официален вестник на Европейския съюз.“
 12)
 Член 41 се изменя, както следва:
 а)
 в параграф 1 се добавя следната втора алинея:
 „В случаите, когато се извършват проверки чрез мониторинг в съответствие с член 40а, не се прилага първа алинея, букви б) — д). В доклада за проверките резултатите от проверките се посочват на ниво парцел.“;
 б)
 в параграф 2 трета алинея се заменя със следното:
 „Когато проверката на място се извършва чрез дистанционно наблюдение в съответствие с член 40 или посредством мониторинг в съответствие с член 40а, държавите членки могат да решат да не дават възможност на бенефициера да подпише доклада за проверката, ако по време на проверката чрез дистанционно наблюдение или мониторинг не е констатирано неспазване. Ако вследствие на такива проверки или на извършения мониторинг бъде констатирано неспазване, възможността за подписване на доклада се предоставя, преди въз основа на констатациите компетентният орган да направи своите заключения относно евентуалните намаления, откази, оттегляния или административни санкции.“
 13)
 В член 70 параграф 3 се заменя със следното:
 „3. Когато е целесъобразно, проверките на място могат да се извършват чрез прилагане на техники за дистанционно наблюдение или чрез използване на данни от спътниците „Сентинел“ по програма „Коперник“ или други, най-малкото равностойни данни.“
 Член 2
 Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
 Той се прилага от 1 януари 2018 г.
 Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
 Съставено в Брюксел на 18 май 2018 година.
 За Комисията
 Председател
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 549.
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 809/2014 на Комисията от 17 юли 2014 г. за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) No 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 227, 31.7.2014 г., стр. 69).
 (3) Делегиран регламент (ЕС) No 640/2014 на Комисията от 11 март 2014 г. за допълнение на Регламент (ЕС) No 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол и условията за отказ или оттегляне на плащанията и административните санкции, приложими към директните плащания, подпомагането на развитието на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 181, 20.6.2014 г., стр. 48).


text:
C 7/4 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 10. 1. 98
 SENTENCIA DEL TRIBUNAL artículo 173 del Tratado CE contra dichas disposicio-
 de 11 de noviembre de 1997 nes y, por otra parte, un órgano jurisdiccional de otro
 Estado miembro se haya pronunciado previamente al
 en el asunto C-408/95 (petición de decisión prejudicial respecto en el marco de un procedimiento distinto.
 planteada por el Tribunal de commerce de Paris): Eurotun-
 nel SA y otras contra SeaFrance, antes SocieÂteÂ nouvelle 2) El examen de las cuestiones planteadas no ha revelado
 d'armement transmanche SA (SNAT), en el que intervie- la existencia de elementos que puedan afectar a la vali-
 nen International Duty Free Confederation (IDFC) y dez del nuÂmero 22 del artículo 1 de la Directiva 91/
 otros (1) 680/CEE ni del artículo 28 de la Directiva 92/12/CEE.
 (ReÂgimen transitorio de las tiendas libres de impuestos Ð
 Directivas 91/680/CEE y 92/12/CEE del Consejo Ð Apre- (1 ) DO C 46 de 17. 2. 1996.
 ciación de validez) (2 ) DO L 145 de 13. 6. 1977, p. 1; EE 09/01, p. 54.
 (3 ) DO L 376 de 31. 12. 1991, p. 1.
 (98/C 7/07) (4 ) DO L 76 de 23. 3. 1992, p. 1.
 (Lengua de procedimiento: franceÂs)
 (Traducción provisional; la traducción definitiva se publi-
 caraÂ en la «Recopilación de la Jurisprudencia del Tribunal SENTENCIA DEL TRIBUNAL
 de Justicia»)
 de 11 de noviembre de 1997
 En el asunto C-408/95, que tiene por objeto una petición en el asunto C-409/95 (petición de decisión prejudicial
 dirigida al Tribunal de Primera Instancia, con arreglo al planteada por el Verwaltungsgericht Gelsenkirchen): Hell-
 artículo 177 del Tratado CE, por el Tribunal de commerce mut Marschall contra Land Nordrhein-Westfalen (1)
 de Paris, destinada a obtener, en el litigio pendiente ante (Igualdad de trato entre hombres y mujeres Ð Igual capa-
 dicho órgano jurisdiccional entre Eurotunnel SA y otras y citación de candidatos de distinto sexo Ð Preferencia por
 SeaFrance, antes SocieÂteÂ nouvelle d'armement transmanche las candidatas femeninas Ð ClaÂusula de apertura)
 SA (SNAT), en el que intervienen International Duty Free
 (98/C 7/08)
 Confederation (IDFC), Airport Operators Association Ltd
 (AOA), Bretagne Angleterre Irlande SA (BAI), que gira
 con el nombre comercial de «Brittany Ferries», y Passenger (Lengua de procedimiento: alemaÂn)
 Shipping Association Ltd (PSA), una decisión prejudicial
 sobre la validez del reÂgimen transitorio de las tiendas (Traducción provisional; la traducción definitiva se publi-
 libres de impuestos derivado, por una parte, del artículo 28 caraÂ en la «Recopilación de la Jurisprudencia del Tribunal
 duodeÂcimo de la Directiva 77/388/CEE del Consejo, de 17 de Justicia»)
 de mayo de 1977, Sexta Directiva en materia de armoniza-
 ción de las legislaciones de los Estados miembros relativas En el asunto C-409/95, que tiene por objeto una petición
 a los impuestos sobre el volumen de negocios Ð Sistema dirigida al Tribunal de Justicia, con arreglo al artículo 177
 comuÂn del impuesto sobre el valor anÄadido: base imponi- del Tratado CE, por el Verwaltungsgericht Gelsenkirchen
 ble uniforme (2), incorporado por el nuÂmero 22 del (Alemania), destinada a obtener, en el litigio pendiente
 artículo 1 de la Directiva 91/680/CEE del Consejo, de 16 ante dicho órgano jurisdiccional entre Hellmut Marschall
 de diciembre de 1991, que completa el sistema comuÂn del y Land Nordrhein-Westfalen, una decisión prejudicial
 impuesto sobre el valor anÄadido y que modifica, con vistas sobre la interpretación de los apartados 1 y 4 del artículo 2
 a la abolición de las fronteras fiscales, la Directiva 77/388/ de la Directiva 76/207/CEE del Consejo, de 9 de febrero
 CEE (3), y, por otra parte, del artículo 28 de la Directiva de 1976, relativa a la aplicación del principio de igualdad
 92/12/CEE del Consejo, de 25 de febrero de 1992, relativa de trato entre hombres y mujeres en lo que se refiere al
 al reÂgimen general, tenencia, circulación y controles de los acceso al empleo, a la formación y a la promoción profe-
 productos objeto de impuestos especiales (4), el Tribunal sionales, y a las condiciones de trabajo (2), el Tribunal de
 de Justicia, integrado por los Sres.: G. C. Rodríguez Igle- Justicia, integrado por los Sres.: G. C. Rodríguez Iglesias,
 sias, Presidente; C. Gulmann, H. Ragnemalm (Ponente) y Presidente; C. Gulmann, H. Ragnemalm y M. Wathelet,
 M. Wathelet, Presidentes de Sala; G. F. Mancini, J. C. Presidentes de Sala; G. F. Mancini, J. C. Moitinho de
 Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, Almeida, P. J. G. Kapteyn (Ponente), J. L. Murray, D. A. O.
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann y L. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann y L. Sevón,
 Sevón, Jueces; Abogado General: Sr. G. Tesauro; Secreta- Jueces; Abogado General: Sr. F. G. Jacobs; Secretario: Sr.
 rio: Sr. R. Grass; ha dictado el 11 de noviembre de 1997 H. A. Rühl, administrador principal, ha dictado el 11 de
 una sentencia cuyo fallo es el siguiente: noviembre de 1997 una sentencia cuyo fallo es el
 siguiente:
 1) Una persona física o jurídica puede alegar ante un
 órgano jurisdiccional nacional la invalidez de disposi- Los apartados 1 y 4 del artículo 2 de la Directiva 76/207/
 ciones contenidas en Directivas, como el nuÂmero 22 CEE no se oponen a una norma nacional que, en caso de
 del artículo 1 de la Directiva 91/680/CEE, que modi- que candidatos de ambos sexos presenten igual capaci-
 fica la Directiva 77/388/CEE, y el artículo 28 de la tación, desde el punto de vista de su aptitud, competencia
 Directiva 92/12/CEE, aun cuando, por una parte, no y prestaciones profesionales, obliga a conceder preferencia
 haya interpuesto recurso de anulación con arreglo al en la promoción a las candidatas femeninas en aquellos
 ---pagebreak--- 10. 1. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 7/5
 sectores de actividad de la Administración que, en el nivel P. Jann, Jueces; Abogado General: Sr. F. G. Jacobs, ha dic-
 del puesto de que se trate, tengan un menor nuÂmero de tado el 13 de noviembre de 1997 una sentencia cuyo fallo
 mujeres que de hombres, salvo que concurran en la per- es el siguiente:
 sona de un candidato masculino motivos que inclinen la
 balanza a su favor, siempre que:
 1) Se declara que la RepuÂblica Federal de Alemania ha
 incumplido las obligaciones que le incumben
 Ð dicha norma garantice, en cada caso particular, a los
 candidatos masculinos con igual capacitación que las
 Ð en virtud del apartado 1 del artículo 11 de la
 candidatas femeninas, que las candidaturas seraÂn
 Directiva 91/157/CEE,
 objeto de una apreciación objetiva que tenga en cuenta
 todos los criterios relativos a la persona de los candi-
 datos de ambos sexos e ignore la preferencia concedida Ð y del apartado 1 del artículo 7 de la Directiva 93/
 a las candidatas femeninas cuando uno o varios crite- 86/CEE, por la que se adapta al progreso teÂcnico
 rios hagan que la balanza se incline a favor del candi- la Directiva 91/157/CEE, al no adoptar las medi-
 dato masculino, y que das necesarias para atenerse a dichas Directivas
 dentro de los plazos senÄalados.
 Ð tales criterios no sean discriminatorios en perjuicio de
 las candidatas femeninas. 2) Se condena en costas a la RepuÂblica Federal de Ale-
 mania.
 (1) DO C 46 de 17. 2. 1996.
 (2) DO L 39 de 14. 2. 1976, p. 40; EE 05/02, p. 70. (1) DO C 269 de 14. 9. 1996.
 (2) DO L 78 de 26. 3. 1991, p. 38.
 (3) DO L 264 de 23. 10. 1993, p. 51.
 SENTENCIA DEL TRIBUNAL
 (Sala Quinta)
 de 13 de noviembre de 1997 SENTENCIA DEL TRIBUNAL
 (Sala Primera)
 en el asunto C-236/96: Comisión de las Comunidades
 Europeas contra RepuÂblica Federal de Alemania (1) de 20 de noviembre de 1997
 (Incumplimiento Ð No adaptación del Derecho interno a en el asunto C-338/95 (petición de decisión prejudicial
 las Directivas 91/157/CEE y 93/86/CEE) planteada por el Bundesfinanzhof): Wiener SI GmbH
 (98/C 7/09) contra Hauptzollamt Emmerich (1)
 (Arancel aduanero comuÂn Ð Clasificación arancelaria Ð
 (Lengua de procedimiento: alemaÂn) Camisones)
 (98/C 7/10)
 (Traducción provisional; la traducción definitiva se publi-
 caraÂ en la «Recopilación de la Jurisprudencia del Tribunal
 de Justicia») (Lengua de procedimiento: alemaÂn)
 En el asunto C-236/96, Comisión de las Comunidades (Traducción provisional; la traducción definitiva se publi-
 Europeas (Agente: Sr. Götz zur Hausen) contra RepuÂblica caraÂ en la «Recopilación de la Jurisprudencia del Tribunal
 Federal de Alemania (Agentes: Sres. Ernst Röder y Bernd de Justicia»)
 Kloke), que tiene por objeto que se declare que la RepuÂ-
 blica Federal de Alemania ha incumplido las obligaciones
 que le incumben en virtud del Tratado CE, al no adoptar, En el asunto C-338/95, que tiene por objeto una petición
 dentro de los plazos senÄalados, las medidas necesarias dirigida al Tribunal de Justicia, con arreglo al artículo 177
 para atenerse a las Directivas: del Tratado CE, por el Bundesfinanzhof (Alemania), desti-
 nada a obtener, en el litigio pendiente, ante dicho órgano
 jurisdiccional entre Wiener SI GmbH y Hauptzollamt
 Ð 91/157/CEE del Consejo, de 18 de marzo de 1991,
 Emmerich, una decisión prejudicial sobre la interpretación
 relativa a las pilas y a los acumuladores que contengan
 de la subpartida 60.04 B IV b) 2 bb) del arancel aduanero
 determinadas materias peligrosas (2), y
 comuÂn, en la versión que resulta del Reglamento (CEE)
 no 3400/84 del Consejo, de 27 de noviembre de 1984, por
 Ð 93/86/CEE de la Comisión, de 4 de octubre de 1993, el que se modifica el Reglamento (CEE) no 950/68 relativo
 por la que se adapta al progreso teÂcnico la Directiva al arancel aduanero comuÂn (2), el Tribunal de Justicia
 91/157/CEE (3), (Sala Primera), integrado por los Sres.: M. Wathelet
 (Ponente), Presidente de Sala; P. Jann y L. Sevón, Jueces;
 el Tribunal de Justicia (Sala Quinta), integrado por los Abogado General: Sr. F. G. Jacobs; Secretaria: Sra. L.
 Sres.: C. Gulmann (Ponente), Presidente de Sala; J. C. Hewlett, administradora, ha dictado el 20 de noviembre
 Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet y de 1997 una sentencia cuyo fallo es el siguiente:


text:
 2.8.2021
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 277/30
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2021/1263
 z 26. júla 2021,
 ktorým sa názvu [„Muškat momjanski/Moscato di Momiano“ (CHOP)] udeľuje ochrana podľa článku 99 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami, a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a najmä na jeho článok 99,
 keďže:
 (1)
 Komisia v súlade s článkom 97 ods. 2 a 3 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 preskúmala žiadosť o zápis názvu „Muškat momjanski/Moscato di Momiano“ do registra, ktorú jej postúpilo Chorvátsko a uverejnila ju v Úradnom vestníku Európskej únie (2).
 (2)
 Komisii nebola oznámená žiadna námietka v zmysle článku 98 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013.
 (3)
 V súlade s článkom 99 nariadenia (EÚ) č. 1308/2013 by mal byť názov „Muškat momjanski/Moscato di Momiano“ chránený a zapísaný do registra uvedeného v článku 104 daného nariadenia.
 (4)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre spoločnú organizáciu poľnohospodárskych trhov,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Týmto sa udeľuje ochrana názvu „Muškat momjanski/Moscato di Momiano“ (CHOP).
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 26. júla 2021
 Za Komisiu
 v mene predsedníčky
 Janusz WOJCIECHOWSKI
 člen Komisie
 (1) Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 671.
 (2) Ú. v. EÚ C 36, 2.2.2021, s. 22.