type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
 Bryssel 8.10.2004
 KOM(2004) 658 lopullinen
 2004/0233 (CNS)
 Ehdotus
 NEUVOSTON PÄÄTÖS
 Sveitsin valaliiton osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä
 koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toimintaan tehtävän Euroopan ja
 Sveitsin valaliiton sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta
 Ehdotus
 NEUVOSTON PÄÄTÖS
 Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön
 puolesta Sveitsin valaliiton osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen ja
 ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toimintaan
 (komission esittämä)
 FI FI
 ---pagebreak--- PERUSTELUT
 1. JOHDANTO
 Euroopan ympäristökeskus perustettiin 7. toukokuuta 1990 annetulla neuvoston asetuksella
 (ETY) 1210/90, sellaisena kuin se on muutettuna 29. huhtikuuta 1999 annetulla neuvoston
 asetuksella (EY) 933/99. Ympäristökeskuksen yleisenä tehtävänä on tuottaa objektiivisia,
 luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja niitä tahoja varten, jotka vastaavat Euroopan
 ympäristöpolitiikan toteuttamisesta. Ympäristöongelmien rajat ylittävän luonteen vuoksi
 ympäristökeskuksen on toimittava tiiviissä yhteistyössä Euroopan kolmansien maiden kanssa.
 Sveitsi on ainoa merkittävä Länsi-Euroopan maa, joka ei vielä kuulu ympäristökeskuksen
 verkostoon. Olisi molempien osapuolten etujen mukaista, että Sveitsi liittyisi keskuksen
 jäseneksi varsinkin kun otetaan huomioon Alpit ja niiden ympäristön tilaa koskevan
 tiedottamisen tarve.
 Edellä mainitun asetuksen 19 artiklan mukaisesti kolmansilla mailla on mahdollisuus päästä
 ympäristökeskuksen jäseneksi. Sveitsi jätti virallisen jäsenyyshakemuksensa
 ympäristökeskukseen liittymiseksi heinäkuussa 1999. Komissio neuvotteli Sveitsin kanssa
 neuvoston sille 20. heinäkuuta 2000 antamien valtuuksien mukaisesti. Neuvottelut päätettiin
 ja sopimus parafoitiin 25. kesäkuuta 2004.
 Tämän vuoksi komissio antaa kaksi ehdotusta neuvoston päätöksiksi, jotka koskevat
 sopimusta Sveitsin osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan
 Euroopan tieto- ja seurantaverkoston (EIONET) toimintaan: ensimmäinen päätös koskee
 sopimuksen allekirjoittamista ja toinen sen tekemistä Euroopan yhteisön puolesta.
 2. NEUVOSTON PÄÄTÖS KOMISSION VALTUUTTAMISESTA NEUVOTTELEMAAN
 SVEITSIN OSALLISTUMISESTA EUROOPAN YMPÄRISTÖKESKUKSEN TOIMINTAAN
 Komission ehdotuksen1 perusteella neuvosto päätti 20. heinäkuuta 2000 valtuuttaa komission
 neuvottelemaan Sveitsin osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen toimintaan.
 Neuvottelujen päätavoitteena oli varmistaa, että järjestelyt, jotka liittyvät Sveitsin
 osallistumiseen Euroopan ympäristökeskuksen toimintaan äänioikeudettoman
 tarkkailijajäsenen asemassa, olisivat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, Euroopan
 ympäristökeskuksen ja EIONETin perustamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 1210/90,
 sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 933/99, sekä muun aiheeseen liittyvän
 yhteisön lainsäädännön mukaisia.
 Yksi tavoitteista oli myös, että Sveitsin osuus ympäristökeskuksen rahoituksesta vastaisi
 täysimääräisesti sen osallistumisesta aiheutuvia kustannuksia. Tarkoituksena oli, että tämä
 vuosittainen rahoitusosuus perustuisi summaan, joka saadaan, kun ympäristökeskuksen
 vuosittain saama kokonaistuki jaetaan jäsenvaltioiden määrällä.
 1
 SEC (1999) 2129 lopullinen, 22. joulukuuta 1999.
 FI 2 FI
 ---pagebreak--- Komissiota kehotettiin ilmoittamaan neuvostolle neuvottelujen tuloksista ja tarpeen vaatiessa
 niiden aikana mahdollisesti esille tulleista ongelmista. Lisäksi neuvosto pyysi komissiota
 ottamaan huomioon muilla aloilla samanaikaisesti käytävät neuvottelut.
 Neuvotteluohjeiden lisäksi neuvosto antoi julkilausuman, jossa se korosti, että valtuuttaessaan
 komission neuvottelemaan Sveitsin kanssa tämän osallistumisesta ympäristökeskuksen
 toimintaan se ottaisi neuvottelujen tuloksia arvioidessaan huomioon myös muilla aloilla
 Sveitsin kanssa samanaikaisesti käytävien neuvottelujen edistymisen, jotta kaikissa
 neuvotteluissa voitaisiin saavuttaa molempien osapuolten etujen mukainen tasapaino.
 3. NEUVOTTELUT
 Komissio käynnisti neuvottelut vuonna 2001. Kyseisen vuoden kuluessa saavutettiin yleinen
 yhteisymmärrys merkittävimmissä kysymyksissä neuvoston neuvotteluohjeiden mukaisesti.
 Neuvottelujen myöhemmissä vaiheissa keskityttiin laaja-alaisiin kysymyksiin, jotka liittyivät
 yleisemmin Sveitsin ja Euroopan unionin suhteisiin. Yhtenä esimerkkinä mainittakoon
 Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan soveltaminen.
 4. SOPIMUSLUONNOS
 Sveitsin kanssa tehtävässä sopimuksessa sille myönnetään samat osallistumista koskevat
 ehdot kuin ne, jotka säätelevät ympäristökeskuksessa tällä hetkellä jäseninä olevien EU:n
 ulkopuolisten maiden osallistumista (Liechtenstein, Islanti ja Norja). Vastaavat ehdot
 neuvoteltiin myös ehdokasmaiden osallistumiselle2.
 Sveitsin rahoitusosuudesta päästiin sopimukseen neuvoston neuvotteluohjeissa määriteltyjen
 linjausten mukaisesti.
 Sopimuksessa todetaan, että Sveitsi osallistuu täysimääräisesti ympäristökeskuksen
 työohjelmaan ja noudattaa ympäristökeskusta koskevassa asetuksessa säädettyjä velvoitteita.
 Sveitsin on luotava infrastruktuuri, jonka avulla se voi toimittaa yhdenmukaisia
 ympäristötietoja ja tietoja ympäristön tilasta sen alueella. Sveitsi osallistuu
 ympäristökeskuksen rahoitukseen määrällä, joka kattaa sen osallistumisesta aiheutuvat
 kustannukset. Sillä on myös oikeus osallistua johtokunnan toimintaan, mutta sillä ei ole
 äänioikeutta.
 Sopimus tehdään määräämättömäksi ajaksi. Tämän vuoksi 16 artiklan mukaisesti on
 perustettu sekakomitea, joka tekee myöhemmät tekniset mukautukset. Näihin voi kuulua
 2
 On huomattava, että Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan liitteeseen III
 sisältyvässä lisäyksessä käsitellään pöytäkirjan yksityiskohtaista soveltamista Sveitsin osalta. Lisäyksen
 2 kohdassa selvennetään tiettyjä käytännön sääntöjä, jotka liittyvät verovapauden soveltamiseen
 ympäristökeskuksekseen siten, että Sveitsin verotusjärjestelmän erityispiirteet otetaan huomioon. Tämä
 lähestymistapa on yhdenmukainen niiden vastaavien selvennysten kanssa, jotka EU:n jäsenvaltioiden
 kanssa on sovittu edellä mainitun pöytäkirjan käytännön soveltamisesta. Sveitsi on ilmaissut, että se
 luopuu 3 kohdan nojalla kyseisen pöytäkirjan 14 artiklan mukaisista oikeuksista: se ei vaadi, että
 Sveitsin kansallisuutta olevien ympäristökeskuksen virkamiesten kotipaikaksi olisi edelleen katsottava
 Sveitsi. Lopuksi lisäyksessä täsmennetään, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on yksinomainen
 toimivalta kaikissa ympäristökeskuksen ja sen virkamiesten välisissä kiistakysymyksissä.
 FI 3 FI
 ---pagebreak--- esimerkiksi sopimuksen liitteen I sisällyttäminen tulevaan, ympäristökeskuksen toimintaan
 liittyvään yhteisön lainsäädäntöön.
 Sopimuspuolet allekirjoittavat ja ratifioivat sopimuksen omien menettelyjensä mukaisesti.
 Sopimus tulee voimaan, kun molemmat sopimuspuolet ovat ilmoittaneet toisilleen, että
 kyseiset menettelyt on saatettu päätökseen.
 Ympäristökeskus kohtelee Sveitsiä samalla tavoin kuin nykyisiä jäsenvaltioita soveltamalla
 tasavertaista kohtelua ympäristötietojen toimittamisen, tietojen analysoinnin, henkilöstöä
 koskevien säännösten, kolmansien osapuolten kanssa tehtävien sopimusten ja teemakeskusten
 nimeämisen ja niiden toimintaan osallistumisen osalta.
 Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan liitteeseen III sisältyy
 lisäys, jossa käsitellään pöytäkirjan soveltamista Sveitsissä. Sen varmistamiseksi, että
 viranomaiset – erityisesti liittovaltion tasoa alemmat viranomaiset – soveltavat kyseistä
 pöytäkirjaa asianmukaisesti ympäristökeskukseen ja sen toimintaan liittyviin yhteisön
 laitoksiin, Sveitsi rinnastetaan EU:n jäsenvaltioihin lisäyksen 1 kohdassa. Lisäyksen
 2 kohdassa selvennetään tiettyjä käytännön sääntöjä, jotka koskevat verovapauden
 soveltamista ympäristökeskukseen (esimerkiksi verovapaiden tavaroiden ja palvelujen
 vähimmäishinta), kun otetaan huomioon Sveitsin verotusjärjestelmän erityispiirteet. Samaa
 linjaa on noudatettu pöytäkirjan käytännön soveltamiseen liittyvien järjestelyjen osalta
 sopimuksissa, joita komissio tai ympäristökeskus on tehnyt EU:n jäsenvaltioiden kanssa.
 Koska Sveitsi ei kuitenkaan automaattisesti ottaisi käyttöön kyseiseen pöytäkirjaan liittyvää
 johdettua oikeutta, lisäyksen 3 kohdassa täsmennetään, mitkä ovat pöytäkirjan 13 artiklan
 toisessa kappaleessa esitetyn verovapauden käytännön vaikutukset. Siinä selvennetään myös,
 että Sveitsin kansallisuutta olevien ympäristökeskuksen virkamiesten ja heidän
 perheenjäsentensä tai virkamiesten, joilla on muita siteitä Sveitsiin, ei tarvitsisi kuulua
 Sveitsin sosiaaliturvajärjestelmän piiriin. Lisäksi 3 kohdassa selvennetään Sveitsin toivomalla
 tavalla ja jäsenvaltioiden tekemän tulkinnan mukaisesti, että pöytäkirjan 14 artiklan mukaista
 verotusoikeutta sovelletaan vain Euroopan unionin sisällä, eikä kyseisten virkamiesten siis
 tarvitse pitää kotipaikkaansa edelleen Sveitsissä. Lisäyksessä selvennetään vielä, että
 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta kaikissa
 ympäristökeskuksen ja sen virkamiesten välisissä henkilöstökysymyksiin liittyvissä
 oikeuskiistoissa.
 5. SOPIMUKSEN ALLEKIRJOITTAMINEN JA LOPULLINEN TEKEMINEN
 5.1. Oikeusperusta
 Neuvottelut Sveitsin osallistumiseksi ympäristökeskuksen toimintaan ovat mahdollisia
 Euroopan ympäristökeskuksen sekä ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja
 seurantaverkoston perustamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1210/90,
 sellaisena kuin on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 933/1999, 19 artiklan nojalla.
 Edellä mainitussa artiklassa säädetään, millaisen menettelyn kautta ympäristökeskuksen
 jäseniksi voivat päästä sellaiset yhteisön ulkopuoliset maat, jotka jakavat yhteisöjen ja
 jäsenvaltioiden kiinnostuksen ympäristökeskuksen tavoitteisiin. Tällaisen sopimuksen
 tekemisessä sovelletaan perustamissopimuksen 300 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyä
 menettelyä.
 FI 4 FI
 ---pagebreak--- Tämän menettelyn mukaisesti komissio ehdottaa nyt päätöksiä edellä mainitun sopimuksen
 alekirjoittamisesta ja sen lopullisesta tekemisestä, jotta Sveitsi voisi osallistua Euroopan
 ympäristökeskuksen toimintaan.
 5.2. Rahoituskysymykset
 Sopimuksen mukaan Sveitsi osallistuu Euroopan ympäristökeskuksen rahoitukseen määrällä,
 joka kattaa täysimääräisesti ne kustannukset, jotka aiheutuvat sen osallistumisesta
 ympäristökeskuksen toimintaan keskuksen työohjelman mukaisesti. Neuvoston antamien
 neuvotteluohjeiden mukaisesti nämä täysimääräiset kustannukset ja näin ollen Sveitsin
 rahoitusosuus lasketaan kuten vuosittainen yhteisön tuki, eli jakamalla kokonaistuen määrä
 EU:n jäsenvaltioiden lukumäärällä.
 Sopimuksesta ei siis koidu yhteisölle mitään negatiivisia taloudellisia seurauksia.
 6. SOPIMUKSEN EDUT
 Sveitsin osallistumisella ympäristökeskuksen toimintaan on monia etuja:
 – Sveitsin osallistuminen helpottaa sen valvontajärjestelmien sekä tietojen keruuta ja
 niiden käsittelyä koskevien menettelyjen yhdenmukaistamista muiden keskuksen
 toimintaan osallistuvien maiden menettelyjä vastaaviksi, mikä helpottaa luotettavien
 ja vertailukelpoisten tietojen antamista Euroopan ympäristön tilasta.
 – Sveitsin osallistuminen edistää myös kokonaisvaltaisen arvion tekemistä Sveitsin ja
 sen naapurimaiden yhteisistä ekosysteemeistä sekä näitä koskevaa
 ympäristöraportointia.
 – Euroopan ympäristökeskuksen ympäristön tilaa koskeva raportointi kattaa Sveitsi
 mukaan luettuna suurimman osan Eurooppaa. Koska Sveitsi on Euroopan unionin
 ympäröimä erillinen alue, sen osallistuminen on kokonaisvaltaisen
 ympäristöraportoinnin kannalta erityisen tärkeää.
 – Sveitsi osallistuu keskuksen kaikkeen muuhun raportointitoimintaan.
 7. SUOSITUS
 Sveitsin kanssa on päästy sopimukseen niistä säännöistä ja ehdoista, jotka säätelisivät sen
 osallistumista Euroopan ympäristöviraston toimintaan. Tämä neuvottelutulos on neuvoston
 komissiolle antamien neuvotteluohjeiden mukainen.
 Yhteisö voi näin ollen allekirjoittaa ja tehdä lopullisesti Sveitsin kanssa sopimuksen Sveitsin
 osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen sekä ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja
 seurantaverkoston toimintaan.
 FI 5 FI
 ---pagebreak--- Ehdotus
 NEUVOSTON PÄÄTÖS
 Sveitsin valaliiton osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä
 koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toimintaan tehtävän Euroopan ja
 Sveitsin valaliiton sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan
 1 kohdan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen
 kanssa,
 ottaa huomioon komission ehdotuksen3,
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1) Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja
 seurantaverkoston, jotka on perustettu 7. toukokuuta 1990 annetulla neuvoston
 asetuksella (ETY) N:o 1210/904, toimintaa on jo laajennettu muihin Euroopan maihin
 Euroopan yhteisön tekemillä kahdenvälisillä sopimuksilla, jolloin on otettu huomioon
 ympäristökysymysten rajat ylittävä luonne ja se, miten tärkeää on tehostaa
 ympäristöalan kansainvälistä yhteistyötä.
 (2) Neuvosto valtuutti 20 päivänä heinäkuuta 2000 komission neuvottelemaan yhteisön
 puolesta Sveitsin valaliiton kanssa sopimuksen Sveitsin osallistumisesta Euroopan
 ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston
 toimintaan. Neuvottelujen tulos on neuvoston antamien neuvotteluohjeiden mukainen.
 (3) Sopimus, joka parafoitiin 25 päivänä kesäkuuta 2004, olisi allekirjoitettava sen
 myöhempänä ajankohtana tapahtuvaa lopullista tekemistä varten.
 ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
 Ainoa artikla
 Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään henkilö, jolla on valtuudet allekirjoittaa
 Euroopan yhteisön puolesta Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimus Sveitsin
 valaliiton osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan Euroopan
 tieto- ja seurantaverkoston toimintaan sopimuksen myöhempää lopullista tekemistä varten.
 3
 EUVL C [...], [...], s. [...].
 4
 EYVL L 120, 11.5.1990, s. 1.
 FI 6 FI
 ---pagebreak--- Tehty Brysselissä
 Neuvoston puolesta
 Puheenjohtaja
 FI 7 FI
 ---pagebreak--- 2004/0233 (CNS)
 Ehdotus
 NEUVOSTON PÄÄTÖS
 Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön
 puolesta Sveitsin valaliiton osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen ja
 ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toimintaan
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan
 1 kohdan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen, 300
 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen ja 300 artiklan 4 kohdan
 kanssa,
 ottaa huomioon komission ehdotuksen5,
 ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon6,
 sekä katsoo seuraavaa:
 (1) Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja
 seurantaverkoston, jotka on perustettu 7. toukokuuta 1990 annetulla neuvoston
 asetuksella (ETY) N:o 1210/907, toimintaa on jo laajennettu muihin Euroopan maihin
 Euroopan yhteisön tekemillä kahdenvälisillä sopimuksilla, jolloin on otettu huomioon
 ympäristökysymysten rajat ylittävä luonne ja se, miten tärkeää on tehostaa
 ympäristöalan kansainvälistä yhteistyötä.
 (2) Neuvosto valtuutti 20 päivänä heinäkuuta 2000 komission neuvottelemaan Sveitsin
 valaliiton kanssa sopimuksen Sveitsin osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen
 ja ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toimintaan.
 (3) ...kuun ...päivänä 2004 tehdyn neuvoston päätöksen (EY) N:o .../... mukaisesti sopimus
 allekirjoitettiin Euroopan yhteisön puolesta ...päivänä ...kuuta 2004 sen myöhempää
 lopullista tekemistä varten.
 (4) Yhteisön on aiheellista hyväksyä kyseinen sopimus.
 5
 EUVL C [...], [...], s. [...].
 6
 EUVL C [...], [...], s. [...].
 7
 EYVL L 120, 11.5.1990, s. 1.
 FI 8 FI
 ---pagebreak--- ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
 1 artikla
 Hyväksytään Euroopan yhteisön puolesta Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimus
 Sveitsin valaliiton osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan
 Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toimintaan.
 Sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä.
 2 artikla
 Neuvoston puheenjohtaja antaa Euroopan yhteisön puolesta sopimuksen 20 artiklassa
 määrätyn ilmoituksen8.
 3 artikla
 Komissio edustaa yhteisöä sopimuksen 16 artiklalla perustetussa sekakomiteassa.
 Neuvosto vahvistaa sekakomitean päätöksiä koskevan yhteisön kannan määräenemmistöllä
 komission ehdotuksesta, kun on kyse Sveitsin rahoitusosuuteen liittyvistä kysymyksistä tai
 merkittävistä poikkeuksista, jotka koskevat yhteisön säädösten sisällyttämistä sopimuksen
 liitteeseen I, tai kun on kyse muutoksista liitteeseen III.
 Komissio vahvistaa sekakomitean kaikkia muita päätöksiä koskevan yhteisön kannan,
 mukaan luettuina päätökset, jotka koskevat yhteisön säädösten säännöllistä sisällyttämistä
 liitteeseen I ja siinä mahdollisesti tarvittavia teknisiä mukautuksia, sekä päätökset, jotka
 koskevat sekakomitean sisäistä toimintaa.
 4 artikla
 Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
 Tehty Brysselissä
 Neuvoston puolesta
 Puheenjohtaja
 8
 Neuvoston pääsihteeristö julkaisee sopimuksen voimaantulopäivän Euroopan unionin virallisessa
 lehdessä.
 FI 9 FI
 ---pagebreak--- LIITE
 SOPIMUS
 Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimus Sveitsin osallistumisesta Euroopan
 ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston
 toimintaan
 EUROOPAN YHTEISÖ, jäljempänä 'yhteisö', ja
 SVEITSIN VALALIITTO, jäljempänä 'Sveitsi',
 jäljempänä 'sopimuspuolet', jotka
 TUNNUSTAVAT ympäristökysymysten rajat ylittävän luonteen ja sen, miten tärkeää on
 tehostaa ympäristöalan kansainvälistä yhteistyötä,
 OTTAVAT HUOMIOON Euroopan ympäristökeskuksen sekä ympäristöä koskevan
 Euroopan tieto- ja seurantaverkoston perustamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o
 1210/90, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 933/1999 ja
 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1641/2003, ja
 OTTAVAT HUOMIOON, että Euroopan ympäristökeskuksen ja ympäristöä koskevan
 Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toiminta on jo laajentunut muihin Euroopan maihin
 Euroopan yhteisön tekemien kahdenvälisten sopimusten kautta,
 OVAT SOPINEET SEURAAVAA:
 1 artikla
 Sveitsi osallistuu täysimääräisesti Euroopan ympäristökeskuksen, jäljempänä
 'ympäristökeskus', ja ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston (EIONET)
 toimintaan ja soveltaa tämän sopimuksen liitteessä I mainittuja säädöksiä.
 2 artikla
 Sveitsi rahoittaa 1 artiklassa tarkoitettua toimintaa (ympäristökeskus ja EIONET) seuraavasti:
 Vuosittainen rahoitusosuus lasketaan yhteisön ympäristökeskuksen talousarvioon kyseiselle
 vuodelle osoittaman tuen perusteella siten, että tämän tuen määrä jaetaan Euroopan unionin
 jäsenvaltioiden lukumäärällä.
 Sveitsin rahoitusosuutta koskevat muut yksityiskohtaiset ehdot ovat tämän sopimuksen
 liitteessä II.
 3 artikla
 Sveitsi osallistuu täysimääräisesti ilman äänioikeutta ympäristökeskuksen johtokunnan
 toimintaan; tämän lisäksi se osallistuu myös ympäristökeskuksen tieteellisen komitean
 työskentelyyn.
 FI 10 FI
 ---pagebreak--- 4 artikla
 Sveitsi ilmoittaa kuuden kuukauden kuluessa tämän sopimuksen voimaantulosta
 ympäristökeskukselle kansallisten tietoverkostojensa tärkeimmistä osista liitteessä I
 mainittujen säädösten mukaisesti.
 5 artikla
 Sveitsi erityisesti nimeää 4 artiklassa tarkoitettujen laitosten joukosta tai muista sen alueelle
 sijoittautuneista elimistä kansallisen tietokeskuksen koordinoimaan ja/tai välittämään
 kansallisen tason tietoja ympäristökeskukselle sekä laitoksille ja elimille, jotka muodostavat
 osan tieto- ja seurantaverkostoa, sekä 6 artiklassa tarkoitetuille teemakeskuksille.
 6 artikla
 Sveitsi voi 4 artiklassa asetetussa määräajassa myös nimetä ne alueelleen sijoittautuneet
 laitokset tai muut elimet, joiden erityistehtäväksi voitaisiin osoittaa yhteistyön harjoittaminen
 ympäristökeskuksen kanssa erityisen kiinnostuksen kohteena olevissa asioissa. Näin nimetyn
 laitoksen olisi voitava tehdä sopimus ympäristökeskuksen kanssa siitä, että se verkoston
 teemakeskuksena huolehtii tietyistä tehtävistä. Nämä keskukset toimivat yhteistyössä muiden
 laitosten kanssa, jotka ovat osa verkostoa.
 7 artikla
 Ympäristökeskuksen johtokunta tarkastelee verkoston tärkeimpiä osia kuuden kuukauden
 kuluessa 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitettujen tietojen vastaanottamisesta Sveitsin osallistumisen
 huomioon ottamiseksi.
 8 artikla
 Sveitsi toimittaa tietoja ympäristökeskuksen työohjelmassa vahvistettujen velvollisuuksien ja
 käytännön mukaisesti sillä edellytyksellä, että niitä käsitellään luottamuksellisina.
 9 artikla
 Ympäristökeskus voi sopia 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitettujen, osan verkostoa muodostavien
 Sveitsin nimeämien laitosten tai elinten kanssa tarvittavista järjestelyistä ja etenkin
 sopimuksista, joiden avulla ne voivat huolehtia onnistuneesti ympäristökeskukselta
 saamistaan tehtävistään.
 10 artikla
 Ympäristökeskukselle toimitettuja ja siltä peräisin olevia ympäristötietoja voidaan julkaista ja
 ne annetaan yleisön käyttöön edellyttäen kuitenkin, että luottamuksellisia tietoja suojataan
 Sveitsissä samalla tavoin kuin yhteisössä.
 11 artikla
 Ympäristökeskuksella on Sveitsissä oikeussubjektin asema ja laajin sen lainsäädännön
 mukaan oikeussubjekteilla oleva oikeuskelpoisuus.
 FI 11 FI
 ---pagebreak--- 12 artikla
 Sveitsi soveltaa ympäristökeskukseen Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista
 tehtyä pöytäkirjaa, joka on tämän sopimuksen liitteenä III.
 13 artikla
 Poiketen siitä, mitä Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavista henkilöstösäännöistä
 sekä muuta henkilöstöä koskevista palvelussuhteen ehdoista annetun neuvoston asetuksen
 (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 12 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään, Sveitsin
 kansalaisia, joilla on täydet kansalaisoikeudet, voidaan ottaa palvelukseen
 ympäristökeskuksen johtajan tekemällä sopimuksella.
 14 artikla
 Yhteisön toteuttamaa ympäristökeskuksen ja EIONETin toimintaan osallistuvien
 sveitsiläisten osanottajien varainhoidon valvontaa koskevat säännökset ovat liitteenä IV.
 15 artikla
 Sopimuspuolet toteuttavat yleisiä tai erityisiä toimenpiteitä tästä sopimuksesta johtuvien
 velvollisuuksiensa täyttämiseksi. Ne huolehtivat, että tässä sopimuksessa määrätyt tavoitteet
 saavutetaan.
 16 artikla
 1. Perustetaan sekakomitea, joka muodostuu sopimuspuolten edustajista ja joka vastaa
 sopimuksen moitteettomasta soveltamisesta. Sekakomitea kokoontuu
 jommankumman sopimuspuolen sitä pyytäessä.
 2. Sekakomiteassa keskustellaan vaikutuksista, joita asetusta ETY N:o 1210/90 tai
 muita tässä sopimuksessa mainittuja oikeusvälineitä muuttavalla uudella yhteisön
 lainsäädännöllä on, tarpeen vaatiessa mukaan luettuina mahdolliset vaikutukset, jotka
 liittyvät tämän sopimuksen 2 artiklassa ja liitteessä II vahvistettuun rahoitusosuuteen.
 3. Sekakomitea voi kunkin sopimuspuolen sisäisten menettelyjen mukaisesti hyväksyä
 päätöksiä tämän sopimuksen liitteiden muuttamiseksi tai päättää muista
 toimenpiteistä, joilla varmistetaan sopimuksen toteutuminen asianmukaisella tavalla.
 4. Sekakomitea tekee päätöksensä yksimielisesti.
 17 artikla
 Tämän sopimuksen liitteet niiden lisäykset mukaan luettuina ovat tämän sopimuksen
 erottamaton osa.
 18 artikla
 Tätä sopimusta sovelletaan alueisiin, joihin sovelletaan Euroopan yhteisön
 perustamissopimusta kyseisessä perustamissopimuksessa määrätyin edellytyksin, sekä
 Sveitsin alueeseen.
 FI 12 FI
 ---pagebreak--- 19 artikla
 Tämä sopimus tehdään määräämättömäksi ajaksi. Kumpi tahansa sopimuspuoli voi irtisanoa
 sopimuksen ilmoittamalla siitä toiselle sopimuspuolelle. Tämän sopimuksen soveltaminen
 päättyy kuuden kuukauden kuluttua kyseisestä ilmoituksesta.
 20 artikla
 Sopimuspuolet hyväksyvät tämän sopimuksen omia menettelyjään noudattaen. Tämä sopimus
 tulee voimaan sitä päivää seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona viimeinen
 sopimuspuoli on ilmoittanut ensimmäiselle sopimuspuolelle menettelyjensä päätökseen
 saattamisesta.
 21 artikla
 Tämä sopimus laaditaan kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan,
 latvian, liettuan, portugalin, puolan, ranskan, ruotsin, saksan, slovakin, slovenian, suomen,
 tanskan, tšekin, unkarin ja viron kielellä, ja kaikki tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset.
 Tehty (...), (...)
 Euroopan yhteisön puolesta Sveitsin valaliiton puolesta
 FI 13 FI
 ---pagebreak--- LIITE I
 SOVELLETTAVAT SÄÄDÖKSET
 Aina kun tässä liitteessä mainituissa säädöksissä viitataan Euroopan yhteisöjen
 jäsenvaltioihin, tai niissä vaaditaan yhteyttä näihin valtioihin, viittausten katsotaan tämän
 sopimuksen soveltamiseksi koskevan myös Sveitsiä tai yhteyttä Sveitsiin koskevaa
 vaatimusta.
 – Euroopan ympäristökeskuksen sekä ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja
 seurantaverkoston perustamisesta 7 päivänä toukokuuta 1990 annettu neuvoston asetus
 (ETY) N:o 1210/90 (EYVL L 120, 11.5.1990, s. 1), sellaisena kuin on muutettuna
 seuraavilla asetuksilla:
 – Neuvoston asetus (EY) N:o 933/1999, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1999 (EYVL L 117,
 5.5.1999, s. 1);
 – Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1641/2003, annettu 22 päivänä
 heinäkuuta 2003 (EUVL L 245, 29.9.2003, s. 1).
 FI 14 FI
 ---pagebreak--- LIITE II
 SVEITSIN OSUUS EUROOPAN YMPÄRISTÖKESKUKSEN RAHOITUKSESTA
 1. Rahoitusosuus, jonka Sveitsi maksaa Euroopan unionin talousarvioon
 ympäristökeskuksen toimintaan osallistumisestaan, lasketaan kunkin vuoden osalta
 jakamalla yhteisön ympäristökeskukselle maksama tuki Euroopan unionin
 jäsenvaltioiden lukumäärällä.
 2. Sveitsin rahoitusosuutta hallinnoidaan Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon
 sovellettavan varainhoitoasetuksen mukaisesti.
 Euroopan ympäristökeskus maksaa Sveitsin edustajien ja asiantuntijoiden matka- ja
 oleskelukulut, jotka aiheutuvat osallistumisesta ympäristökeskuksen toimintaan tai
 sen työohjelman täytäntöönpanoon liittyviin kokouksiin, samoin perustein ja samoja
 menettelyjä noudattaen kuin kulloinkin on voimassa Euroopan unionin
 jäsenvaltioiden osalta.
 3. Tämän sopimuksen tultua voimaan ja kunkin seuraavan vuoden alussa Euroopan
 yhteisöjen komissio, jäljempänä ’komissio’, pyytää Sveitsiä maksamaan sen tämän
 sopimuksen mukaista Euroopan ympäristökeskuksen rahoitusosuutta vastaavat varat.
 Sveitsi maksaa osallistumisensa ensimmäisenä kalenterivuonna rahoitusosuuden,
 joka lasketaan suhteellisesti osallistumisen alkamispäivästä kyseisen vuoden
 loppuun. Seuraavien vuosien rahoitusosuus on sopimuksen mukainen.
 4. Rahoitusosuus ilmoitetaan euroina, ja se maksetaan komission euromääräiselle
 pankkitilille.
 5. Sveitsi maksaa rahoitusosuutensa rahoituspyynnön mukaisesti toukokuun 1 päivään
 mennessä, jos komissio on lähettänyt rahoituspyynnön ennen 1 päivää huhtikuuta, tai
 30 päivän kuluessa rahoituspyynnön lähettämisestä.
 6. Jos osuuden maksu viivästyy, Sveitsi maksaa korkoa maksamattomasta määrästä
 eräpäivästä alkaen. Viivästyskorkona käytetään eräpäivänä voimassa olevaa
 Euroopan keskuspankin euromääräisiin toimiinsa soveltamaa korkoa korotettuna
 1,5 prosenttiyksiköllä.
 FI 15 FI
 ---pagebreak--- LIITE III
 PÖYTÄKIRJA EUROOPAN YHTEISÖJEN ERIOIKEUKSISTA JA VAPAUKSISTA
 KORKEAT SOPIMUSPUOLET,
 JOTKA KATSOVAT, ETTÄ yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisen komission
 perustamisesta tehdyn sopimuksen 28 artiklan mukaisesti näillä yhteisöillä sekä Euroopan
 investointipankilla on jäsenvaltioiden alueella sellaiset erioikeudet ja vapaudet, jotka ovat
 tarpeen niiden tehtävien toteuttamiseksi:
 OVAT SOPINEET seuraavista määräyksistä, jotka liitetään tähän sopimukseen:
 I LUKU
 EUROOPAN YHTEISÖJEN OMAISUUS, VARAT JA LIIKETOIMET
 1 artikla
 Yhteisöjen tilat ja rakennukset ovat loukkaamattomia. Niihin ei saa kohdistaa etsintää,
 takavarikkoa, menettämisseuraamusta tai pakkolunastusta.
 Yhteisöjen omaisuus ja varat eivät voi olla minkään hallinnollisen tai oikeudellisen
 pakkotoimenpiteen kohteena ilman yhteisön tuomioistuimen lupaa.
 2 artikla
 Yhteisöjen arkistot ovat loukkaamattomia.
 3 artikla
 Yhteisöt, niiden varat, tulot ja muu omaisuus ovat vapautetut kaikista välittömistä veroista.
 Jäsenvaltioiden hallitusten on toteutettava aina kun se on mahdollista aiheelliset toimenpiteet
 hyvittääkseen tai maksaakseen takaisin irtaimen tai kiinteän omaisuuden hintaan sisältyvät
 välilliset verot ja myyntiverot, kun yhteisöt suorittavat virkakäyttöönsä huomattavia
 hankintoja, joiden hintaan sisältyy tällaisia veroja. Näiden määräysten soveltaminen ei
 kuitenkaan saa johtaa kilpailun vääristymiseen yhteisöissä.
 Vapautus ei koske sellaisia veroja ja maksuja, jotka ovat ainoastaan korvausta
 yleishyödyllisistä palveluista.
 4 artikla
 Yhteisöt ovat vapautetut kaikista tulleista, tuonti- ja vientikielloista sekä tuonti- ja
 vientirajoituksista yhteisöjen virkakäyttöön tarkoitettujen tavaroiden osalta; tämän
 vapautuksen nojalla maahan tuotuja tavaroita ei saa luovuttaa maksua vastaan eikä ilmaiseksi
 FI 16 FI
 ---pagebreak--- sen maan alueella, johon ne on tuotu, muuten kuin tämän maan hallituksen kanssa sovituin
 edellytyksin.
 Myös yhteisöjen julkaisut ovat vapautetut tulleista, tuonti- ja vientikielloista sekä tuonti- ja
 vientirajoituksista.
 5 artikla
 Euroopan hiili- ja teräsyhteisö saa pitää hallussaan kaikenlaista valuuttaa, ja se voi pitää tilejä
 missä tahansa valuutassa.
 II LUKU
 VIESTINTÄYHTEYDET JA KULKULUVAT
 6 artikla
 Kunkin jäsenvaltion alueella yhteisöjen toimielimet saavat virallisissa viestintäyhteyksissään
 sekä kaikkien asiakirjojensa toimittamisessa saman kohtelun, jonka kyseinen valtio myöntää
 diplomaattisille edustustoilleen.
 Yhteisöjen toimielinten virallista kirjeenvaihtoa ja muita virallisia tiedonantoja ei saa
 sensuroida.
 7 artikla
 1. Yhteisöjen toimielinten puheenjohtajat ja presidentit voivat myöntää yhteisöjen
 toimielinten jäsenille ja muulle henkilöstölle kulkulupia, joiden muodosta neuvosto
 päättää ja jotka jäsenvaltioiden viranomaiset tunnustavat päteviksi
 matkustusasiakirjoiksi. Näitä kulkulupia annetaan virkamiehille ja muulle
 henkilöstölle Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavissa henkilöstösäännöissä
 ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevissa palvelussuhteen ehdoissa vahvistetuin
 edellytyksin.
 Komissio voi tehdä sopimuksia näiden kulkulupien tunnustamiseksi päteviksi
 matkustusasiakirjoiksi kolmansien valtioiden alueella.
 2. Kunnes tämän artiklan 1 kohdan määräyksiä sovelletaan, Euroopan hiili- ja
 teräsyhteisön erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 6 artiklan määräyksiä
 sovelletaan kuitenkin edelleen sellaisiin toimielinten jäseniin ja muuhun
 henkilöstöön, joilla on tämän sopimuksen voimaan tullessa kyseisessä artiklassa
 tarkoitettu kulkulupa.
 FI 17 FI
 ---pagebreak--- III LUKU
 EUROOPAN PARLAMENTIN JÄSENET
 8 artikla
 Euroopan parlamentin jäsenten vapaalle liikkuvuudelle heidän matkustaessaan Euroopan
 parlamentin kokouspaikkaan tai heidän palatessaan sieltä ei aseteta hallinnollisia tai muita
 esteitä.
 Euroopan parlamentin jäsenet saavat tullien ja valuutanvaihtovalvonnan osalta:
 a. omalta hallitukseltaan samat helpotukset, jotka myönnetään ulkomailla tilapäisissä
 virkatehtävissä matkustaville korkeille virkamiehille;
 b. toisten jäsenvaltioiden hallituksilta samat helpotukset, jotka myönnetään vieraiden
 valtioiden edustajille tilapäisissä virkatehtävissä.
 9 artikla
 Euroopan parlamentin jäseniä ei voida alistaa tutkittavaksi, pidättää tai haastaa oikeuteen
 heidän tehtäviään hoitaessaan ilmaisemiensa mielipiteiden tai äänestystensä perusteella.
 10 artikla
 Euroopan parlamentin istuntojen ajan sen jäsenillä on:
 a oman valtionsa alueella kansanedustajille myönnetty koskemattomuus;
 b. toisen jäsenvaltion alueella vapaudenriistoa koskeva koskemattomuus sekä
 lainkäytöllinen koskemattomuus.
 Koskemattomuus koskee jäseniä myös silloin kun he matkustavat Euroopan parlamentin
 istuntoihin tai palaavat niistä.
 Koskemattomuuteen ei voida vedota silloin, kun jäsen tavataan itse teosta, eikä se estä
 Euroopan parlamenttia käyttämästä oikeuttaan pidättää koskemattomuuden yhden jäsenen
 osalta.
 IV LUKU
 JÄSENVALTIOIDEN EDUSTAJAT, JOTKA OSALLISTUVAT EUROOPAN
 YHTEISÖJEN TOIMIELINTEN TYÖHÖN
 11 artikla
 Jäsenvaltioiden edustajilla, jotka osallistuvat yhteisöjen toimielinten työhön, sekä näiden
 neuvonantajilla sekä teknisillä asiantuntijoilla on tavanomaiset erioikeudet, vapaudet ja
 FI 18 FI
 ---pagebreak--- helpotukset heidän hoitaessaan tehtäviään sekä matkustaessaan kokouspaikalle ja palatessaan
 sieltä.
 Tätä artiklaa sovelletaan myös yhteisöjen neuvoa-antavien toimielinten jäseniin.
 V LUKU
 EUROOPAN YHTEISÖJEN VIRKAMIEHET JA MUU HENKILÖSTÖ
 12 artikla
 Yhteisöjen virkamiehillä ja muulla henkilöstöllä on heidän kansallisuudestaan riippumatta
 jokaisen jäsenvaltion alueella seuraavat erioikeudet ja vapaudet:
 a. lainkäytöllinen koskemattomuus heidän virallisessa ominaisuudessaan suorittamiensa
 toimien osalta, mukaan lukien heidän suulliset lausumansa sekä kirjalliset
 esityksensä, jollei sellaisissa perustamissopimusten määräyksissä, jotka toisaalta
 koskevat virkamiesten ja muun henkilöstön vastuuta yhteisöjä kohtaan ja toisaalta
 tuomioistuimen toimivaltaa yhteisöjen ja niiden virkamiesten ja muun henkilöstön
 välisissä riidoissa, toisin määrätä. Tämä koskemattomuus jatkuu heidän tehtäviensä
 päättymisen jälkeenkin;
 b. maahanmuuttoa koskevat rajoitukset tai ulkomaalaisten rekisteröintiä koskevat
 muodollisuudet eivät koske heitä, heidän puolisoitaan eikä heidän huollettavana
 olevia perheenjäseniään;
 c. valuutta- ja valuutanvaihtosääntelyssä samat helpotukset, jotka tavallisesti
 myönnetään kansainvälisten järjestöjen virkamiehille;
 d. oikeus tuoda maahan tullitta huonekalunsa ja henkilökohtainen käyttöomaisuutensa,
 kun he ensimmäisen kerran ryhtyvät hoitamaan tehtäviään kyseisessä maassa, ja
 heillä on oikeus viedä uudelleen nämä huonekalut ja tämä omaisuus tullitta
 virkatehtävien päättyessä, jollei sen valtion hallitus, jossa tätä oikeutta käytetään,
 aseta tuonnille tai viennille tarpeellisiksi katsomiaan ehtoja;
 e. oikeus tuoda maahan tullitta henkilökohtaiseen käyttöönsä auto, jonka he ovat
 hankkineet kyseisen maan sisämarkkinoita koskevin ehdoin joko siinä maassa, jossa
 he ovat viimeksi asuneet, tai maassa, jonka kansalaisia he ovat, sekä viedä se
 uudelleen tullitta, jollei kyseisen valtion hallitus aseta tuonnille tai viennille
 tarpeellisiksi katsomiaan ehtoja.
 13 artikla
 Niillä edellytyksin ja noudattaen sitä menettelyä, jotka neuvosto komission ehdotuksesta
 vahvistaa, yhteisöjen virkamiehet ja muu henkilöstö ovat velvollisia maksamaan yhteisöille
 veroa yhteisöjen heille maksamista palkoista ja palkkioista.
 He eivät maksa kansallista veroa yhteisöjen maksamista palkoista ja palkkiosta.
 FI 19 FI
 ---pagebreak--- 14 artikla
 Sovellettaessa tuloverotusta, varallisuusverotusta ja perintöverotusta sekä kaksinkertaisen
 verotuksen välttämiseksi yhteisöjen jäsenvaltioiden välillä tehtyjä yleissopimuksia yhteisöjen
 niiden virkamiesten ja sen muun henkilöstön kotipaikan, jotka hoitaakseen tehtäväänsä
 yhteisöjen palveluksessa muuttavat asumaan muun jäsenvaltion alueelle kuin siihen
 jäsenvaltioon, jossa heidän verotuksellinen kotipaikkansa oli heidän ryhtyessä hoitamaan
 tehtäviään yhteisöissä, katsotaan sekä maassa, jossa he tosiasiallisesti asuvat että maassa,
 jossa heillä on verotuksellinen kotipaikka, olevan edelleen viimeksi mainitussa maassa, jos se
 on yhteisöjen jäsenvaltio. Tätä määräystä sovelletaan myös puolisoon, jos tämä ei harjoita
 omaa ansiotoimintaa, sekä tässä artiklassa tarkoitettujen henkilöiden huollettavina oleviin
 lapsiin.
 Edellisessä kohdassa tarkoitetuille henkilöille kuuluva irtain omaisuus, joka sijaitsee siinä
 maassa, jossa nämä henkilöt oleskelevat, on vapautettu perintöverosta kyseisessä maassa;
 määrättäessä perintöveroa tällaisen omaisuuden katsotaan olevan jäsenvaltiossa, jossa
 kyseisillä henkilöillä on verotuksellinen kotipaikka, jollei kolmansien maiden oikeuksista ja
 kaksinkertaista verotusta koskevien kansainvälisten yleissopimusten määräysten
 soveltamisesta mahdollisesti muuta johdu.
 Tämän artiklan määräyksiä sovellettaessa ei oteta huomioon sellaista kotipaikkaa, joka on
 hankittu ainoastaan tehtävien hoitamiseksi muiden kansainvälisten järjestöjen palveluksessa.
 15 artikla
 Neuvosto vahvistaa yksimielisesti komission ehdotuksesta yhteisöjen virkamiehiä ja muuta
 henkilöstöä koskevan sosiaalietuusjärjestelmän.
 16 artikla
 Neuvosto määrittää komission ehdotuksesta ja kuultuaan muita toimielimiä, joita asia koskee,
 ne yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön ryhmät, joihin sovelletaan kokonaisuudessaan
 tai osittain 12 artiklan, 13 artiklan 2 kohdan sekä 14 artiklan määräyksiä.
 Virkamiesten ja muun näihin ryhmiin kuuluvan henkilöstön nimet, ura-alueet ja osoitteet
 toimitetaan määräajoin tiedoksi jäsenvaltioiden hallituksille.
 VI LUKU
 KOLMANSIEN MAIDEN EUROOPAN YHTEISÖIHIN PERUSTETTUJEN
 EDUSTUSTOJEN ERIOIKEUDET JA VAPAUDET
 17 artikla
 Jäsenvaltio, jonka alueella yhteisöjen päämaja sijaitsee, myöntää kolmansien maiden
 yhteisöihin akkreditoiduille edustustoille tavanomaiset diplomaattiset erioikeudet ja vapaudet.
 FI 20 FI
 ---pagebreak--- VII LUKU
 YLEISET MÄÄRÄYKSET
 18 artikla
 Yhteisöjen virkamiehille ja muulle henkilöstölle myönnetään erioikeudet, vapaudet ja
 helpotukset yksinomaan yhteisöjen etuun liittyen.
 Kunkin yhteisöjen toimielimen on kumottava virkamiehelle tai muulle henkilöstölle
 myönnetty vapaus silloin kun toimielin katsoo, että tämä kumoaminen ei ole ristiriidassa
 yhteisöjen edun kanssa.
 19 artikla
 Tämän pöytäkirjan soveltamiseksi yhteisöjen toimielimet toimivat yhteistyössä kyseisten
 jäsenvaltioiden vastuussa olevien viranomaisten kanssa.
 20 artikla
 Komission jäseniin sovelletaan 12–15 artiklaa sekä 18 artiklaa.
 21 artikla
 Yhteisön tuomioistuimen tuomareihin, julkisasiamiehiin, kirjaajaan sekä avustaviin
 esittelijöihin sovelletaan 12–15 artiklaa sekä 18 artiklaa, tämän kuitenkaan rajoittamatta
 tuomioistuimen perussääntöä koskevien pöytäkirjojen 3 artiklan soveltamista, joka koskee
 tuomareiden ja julkisasiamiesten lainkäytöllistä koskemattomuutta.
 22 artikla
 Tätä pöytäkirjaa sovelletaan myös Euroopan investointipankkiin, sen toimielinten jäseniin,
 sen henkilöstöön sekä sen toimintaan osallistuviin jäsenvaltioiden edustajiin, tämän
 kuitenkaan rajoittamatta pankin perussääntöä koskevan pöytäkirjan määräysten soveltamista.
 Euroopan investointipankki vapautetaan myös kaikista veroista ja veronluonteisista maksuista
 sen pääomaa korotettaessa sekä erilaisista niihin mahdollisesti liittyvistä muodollisuuksista
 valtiossa, jossa pankin päämaja sijaitsee. Pankin lakkauttamisen tai selvitystilaan asettamisen
 yhteydessä ei kanneta veroa. Pankin tai sen toimielinten perussäännön mukaisesti harjoittama
 toiminta ei liioin ole liikevaihtoveron alaista.
 23 artikla
 Tätä pöytäkirjaa sovelletaan myös Euroopan keskuspankkiin, sen toimielinten jäseniin ja
 henkilöstöön, tämän kuitenkaan rajoittamatta Euroopan keskuspankkijärjestelmästä ja
 Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan määräysten soveltamista.
 FI 21 FI
 ---pagebreak--- Euroopan keskuspankki vapautetaan kaikista veroista ja veronluonteisista maksuista sen
 pääomaa korotettaessa sekä erilaisista siihen mahdollisesti liittyvistä muodollisuuksista
 valtiossa, jossa pankin päämaja sijaitsee. Pankin ja sen toimielinten Euroopan
 keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön mukaisesti harjoittama
 toiminta ei ole liikevaihtoveron alaista.
 Edellä olevia määräyksiä sovelletaan myös Euroopan rahapoliittiseen instituuttiin. Instituutin
 lakkauttamisen tai selvitystilaan asettamisen yhteydessä ei kanneta veroa.
 TÄMÄN VAKUUDEKSI alla mainitut täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän
 pöytäkirjan.
 Tehty Brysselissä kahdeksantena päivänä huhtikuuta vuonna tuhat
 yhdeksänsataakuusikymmentäviisi.
 FI 22 FI
 ---pagebreak--- LIITTEEN III LISÄYS
 Yksityiskohtaiset säännöt Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn
 pöytäkirjan soveltamisesta Sveitsissä
 1. Soveltamisen ulottaminen Sveitsiin
 Aina kun Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa,
 jäljempänä ‘pöytäkirja’, viitataan jäsenvaltioihin, viittausten katsotaan koskevan myös
 Sveitsiä, jollei seuraavissa säännöksissä muuta sovita.
 2. Ympäristökeskuksen vapauttaminen välillisistä veroista (arvonlisävero mukaan
 luettuna)
 Sveitsin ulkopuolelle vietävät tavarat ja palvelut eivät kuulu Sveitsin arvonlisäveron piiriin.
 Tavarat ja palvelut, jotka toimitetaan ympäristökeskukselle Sveitsissä ympäristökeskuksen
 virkakäyttöön, vapautetaan arvonlisäverosta pöytäkirjan 3 artiklan toisen kappaleen
 mukaisesti maksamalla se takaisin. Vapautus arvonlisäverosta myönnetään, jos tavaroiden ja
 palvelujen laskussa tai vastaavassa asiakirjassa mainittu tosiasiallinen ostohinta on yhteensä
 vähintään 100 Sveitsin frangia (verot mukaan luettuna).
 Arvonlisäveron palautusta varten Sveitsin veroviranomaisten arvonlisäveroasioista
 vastaavalle osastolle (l'Administration fédérale des contributions, Division principale de la
 TVA) esitetään tähän tarkoitetut sveitsiläiset lomakkeet. Hakemukset käsitellään periaatteessa
 kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun korvaushakemus ja siihen liittyvät tarvittavat todisteet
 on jätetty käsiteltäväksi.
 3. Yksityiskohtaiset säännöt ympäristökeskuksen henkilöstöä koskevien
 määräysten soveltamisesta
 Pöytäkirjan 13 artiklan toisen kappaleen osalta todetaan, että Sveitsi vapauttaa oman
 lainsäädäntönsä periaatteita noudattaen liittovaltion ja kantonien veroista sekä kunnallisista
 veroista palkat ja palkkiot, jotka yhteisö maksaa 25 päivänä maaliskuuta 1969 annetun
 asetuksen N:o 549/69 (EYVL L 74, 23.7.1969, s. 1) 2 artiklassa tarkoitetuille
 ympäristökeskuksen virkamiehille ja muulle henkilöstölle ja joista yhteisö perii veroa omaan
 lukuunsa.
 Sveitsiä ei katsota jäsenvaltioksi edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla sovellettaessa
 pöytäkirjan 14 artiklaa.
 Yhteisön virkamiehiin ja muuhun henkilöstöön sovellettavaan sosiaaliturvajärjestelmään
 kuuluvat ympäristökeskuksen virkamiehet ja muu henkilöstö sekä heidän perheenjäsenensä
 eivät ole velvoitettuja kuulumaan Sveitsin sosiaaliturvajärjestelmän piiriin.
 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta kaikissa kysymyksissä,
 jotka liittyvät ympäristökeskuksen tai komission ja niiden henkilöstön välisiin suhteisiin
 neuvoston asetuksen (EHTY/ EY/ Euratom) N:o 259/68 ja muiden työehdoista annettujen
 yhteisön säädösten soveltamisen osalta.
 FI 23 FI
 ---pagebreak--- LIITE IV
 EUROOPAN YMPÄRISTÖKESKUKSEN JA YMPÄRISTÖÄ KOSKEVAN
 EUROOPAN TIETO- JA SEURANTAVERKOSTON (EIONET) TOIMINTAAN
 OSALLISTUVIA SVEITSILÄISIÄ OSANOTTAJIA KOSKEVA VARAINHOIDON
 VALVONTA
 1. Suora viestintä
 Ympäristökeskus ja komissio ovat suoraan yhteydessä kaikkiin niihin Sveitsiin
 sijoittautuneisiin henkilöihin tai elimiin, jotka osallistuvat ympäristökeskuksen tai EIONETin
 toimintaan joko sopimuspuolina, jonkin ympäristökeskuksen ohjelman osanottajina,
 ympäristökeskuksen tai yhteisön talousarviosta suoritettujen maksujen saajina tai
 alihankkijoina. Nämä voivat toimittaa suoraan komissiolle ja ympäristökeskukselle asiaan
 liittyvät tiedot ja kaiken aineiston, jotka ne ovat velvollisia toimittamaan niiden asiakirjojen,
 joihin tässä sopimuksessa viitataan, sekä niitä sovellettaessa tehtyjen sopimusten ja päätösten
 perusteella.
 2. Tarkastukset
 1. Kesäkuun 25 päivänä 2002 annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002,
 ympäristökeskuksen johtokunnan 26 päivänä maaliskuuta 2003 hyväksymän
 varainhoitoasetuksen sekä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun asetuksen (EY,
 Euratom) N:o 2343/2002 sekä muiden tässä sopimuksessa tarkoitettujen määräysten
 mukaisesti sopimuksissa ja päätöksissä, jotka tehdään Sveitsiin sijoittautuneiden
 edunsaajien kanssa, voidaan määrätä, että ympäristökeskuksen ja komission
 virkailijat tai muut näiden valtuuttamat henkilöt voivat milloin tahansa suorittaa
 kyseisten edunsaajien tai niiden alihankkijoiden toimitiloissa tieteellisiä,
 rahoitukseen liittyviä, teknisiä tai muita tarkastuksia.
 2. Tarkastusten suorittamiseksi ympäristökeskuksen ja komission virkailijoilla ja muilla
 näiden valtuuttamilla henkilöillä on oltava asianmukaiset mahdollisuudet tutustua
 paikkoihin, töihin ja asiakirjoihin sekä kaikkiin, myös sähköisessä muodossa oleviin,
 tietoihin. Tämä oikeus on toistettava selvästi sopimuksissa, jotka tehdään tässä
 sopimuksessa tarkoitettuja asiakirjoja sovellettaessa.
 3. Euroopan tilintarkastustuomioistuimella on samat oikeudet kuin komissiolla.
 4. Tarkastukset voidaan tehdä viiden vuoden kuluessa tämän sopimuksen voimassaolon
 päättymisestä tai asianomaisissa sopimuksissa tai päätöksissä vahvistettujen ehtojen
 mukaisesti.
 5. Sveitsin valtiontalouden tarkastusvirastolle (Contrôle fédéral des finances)
 ilmoitetaan ennakolta Sveitsissä suoritettavista tarkastuksista. Ilmoittaminen ei
 kuitenkaan ole laissa säädetty edellytys tarkastusten suorittamiselle.
 3. Paikalla suoritettavat tarkastukset
 1. Tämän sopimuksen yhteydessä komissiolla (Euroopan petostentorjuntavirasto,
 OLAF) on valtuudet suorittaa Sveitsissä paikalla tarkastuksia ja todentamisia
 FI 24 FI
 ---pagebreak--- 11 päivänä marraskuuta 1996 annetussa neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o
 2185/96 säädettyjen ehtojen mukaisesti.
 2. Komissio valmistelee ja johtaa paikalla tehtävät tarkastukset ja todentamiset yhdessä
 Sveitsin valtiontalouden tarkastusviraston tai muiden sen nimeämien Sveitsin
 toimivaltaisten viranomaisten kanssa, joille on ilmoitettava hyvissä ajoin tarkastusten
 ja todentamisten aihe, tavoite ja oikeusperusta, jotta tarkastukseen voidaan antaa
 kaikki tarvittava apu. Tätä varten Sveitsin toimivaltaisten viranomaisten
 toimihenkilöt voivat osallistua paikalla tehtäviin tarkastuksiin ja todentamisiin.
 3. Jos asiasta vastaavat Sveitsin viranomaiset niin toivovat, ne voivat suorittaa paikalla
 tehtävät tarkastukset ja todentamiset yhdessä komission kanssa.
 4. Jos ohjelman osanottajat vastustavat paikalla suoritettavaa tarkastusta tai
 todentamista, Sveitsin viranomaisten on tarjottava kansallisten säännöstensä
 mukaisesti komission tarkastajille tarvittavaa apua, jotta nämä voivat suorittaa
 paikalla tehtävät tarkastukset ja todentamiset.
 5. Komissio ilmoittaa mahdollisimman pian Sveitsin valtiontalouden tarkastusvirastolle
 kaikki väärinkäytöksiä koskevat tosiseikat ja epäilyt, jotka ovat tulleet sen tietoon
 suoritettaessa paikalla tarkastusta tai todentamista. Komission on aina ilmoitettava
 edellä tarkoitetulle viranomaiselle tarkastusten ja todentamisten tulokset.
 4. Tiedotus ja kuulemiset
 1. Tämän liitteen moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi Sveitsin ja yhteisön
 toimivaltaiset viranomaiset vaihtavat tietoja säännöllisesti ja järjestävät kuulemisia
 toisen osapuolen niin pyytäessä.
 2. Sveitsin toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat ympäristökeskukselle ja komissiolle
 viipymättä kaikista tietoonsa saamista seikoista, jotka antavat aihetta epäillä, että
 tässä sopimuksessa tarkoitettuja asiakirjoja sovellettaessa tehtyjen sopimusten
 tekemiseen ja täytäntöönpanoon liittyy väärinkäytöksiä.
 5. Luottamuksellisuus
 Kaikki tämän liitteen nojalla toimitetut ja saadut tiedot, niiden muodosta riippumatta,
 kuuluvat ammattisalaisuuden piiriin ja niillä on sama tietosuoja, joka vastaaville tiedoille on
 säädetty Sveitsin lainsäädännössä ja yhteisön toimielimiin sovellettavissa vastaavissa
 säännöksissä. Kyseisiä tietoja saa ilmaista vain niille henkilöille, joiden on ne tehtäviensä
 vuoksi tunnettava yhteisön toimielimissä, jäsenvaltioissa tai Sveitsissä, ja niitä saa käyttää
 vain sopimuspuolten taloudellisten etujen tehokkaan suojaamisen varmistamiseksi.
 6. Hallinnolliset toimenpiteet ja seuraamukset
 Rajoittamatta Sveitsin rikoslain soveltamista ympäristökeskus ja komissio voivat määrätä
 hallinnollisia toimenpiteitä ja seuraamuksia 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun asetuksen
 (EY, Euratom) N:o 1605/2002, 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun asetuksen (EY, Euratom)
 N:o 2342/2002 sekä Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä
 joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 mukaisesti.
 FI 25 FI
 ---pagebreak--- 7. Perintä ja täytäntöönpano
 Ympäristökeskuksen tai komission tekemät, tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat
 päätökset, jotka koskevat jonkin muun subjektin kuin valtion maksuvelvoitetta, ovat
 Sveitsissä täytäntöönpanokelpoisia. Täytäntöönpanomääräyksen antaa Sveitsin hallituksen
 nimeämä ja ympäristökeskukselle tai komissiolle ilmoittama viranomainen, joka tarkastaa
 ainoastaan määräyksen oikeellisuuden. Täytäntöönpanoon sovelletaan Sveitsin
 menettelysääntöjä. Täytäntöönpanomääräyksen muodostavan päätöksen lainvoimaisuutta
 valvoo Euroopan yhteisöjen tuomioistuin.
 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen välityslausekkeen nojalla antamat tuomiot ovat
 täytäntöönpanokelpoisia samoilla ehdoilla.
 FI 26 FI
 ---pagebreak--- LEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT
 Policy area(s): Environment
 Activit(y/ies): Environment policy development
 TITLE OF ACTION: Participation of Switzerland in the European Environment Agency
 1. BUDGET LINE(S) + HEADING(S)
 07 04 01 01 and 07 04 01 02 (For information)
 6033 (income)
 2. OVERALL FIGURES
 The revenues accruing from the participation of Switzerland will be channelled directly
 through to the Agency via the Community budget (see table below under point 2, section
 “Financial Impact on Revenue”). .The amount channelled through is calculated as the annual
 Community subvention to the Agency divided by the number of Member States.
 Period of application:
 The period of application is in principle unlimited and starts when the procedures for
 ratification have been finalised (Articles 19 and 20 of the draft Agreement).
 Overall multiannual estimate on expenditure:
 a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention)
 (see point 6.1.1)
 The period is unlimited. The table below shows the estimate amounts for the years 2005 and
 2006 in line with current financial perspectives. The amounts for subsequent years will
 increase or decrease in proportion to the Community subvention to the Agency as long as the
 number of EU Member States remains unchanged at 25.
 Compatibility with the financial programming and the financial perspective
 ; Proposal compatible with the existing financial programming
 This proposal will entail reprogramming of the relevant heading in the
 financial perspective
 This may entail application of the provisions of the Interinstitutional
 Agreement.
 Financial impact on revenue:
 No financial implications (involves technical aspects regarding implementation
 of a measure)
 FI 27 FI
 ---pagebreak--- OR
 ; Financial impact – the effect on revenue is as follows:
 € million
 Prior to Situation following action
 action
 (Year n-
 Budget line Revenue 1) 2005 2006
 Item 6033 a) Revenue in absolute terms 0 1.076 1.080
 b) Change in Revenue ∆ 0.004
 The revenues will be entered as earmarked revenues into the Community budget (item 6033).
 For explanation see above tables on expenditure.
 3. BUDGET CHARACTERISTICS
 Type of expenditure New EFTA Participation Heading
 participation applicant Financial
 countries Perspective
 Non-comp Diff YES YES NO(1) No 3
 (1) But applicant countries do participate in core funding for the Agency.
 4. LEGAL BASIS
 • Article 19 of the Council Regulation (EEC) 1210/1990 modified by Regulation 933/1999
 on the establishment of the European Environment Agency, which opens the membership
 of the Agency up to non-EU countries.
 • The proposed Council Decision on the conclusion of the agreement between the European
 Community and the Switzerland concerning Switzerland’s participation in the European
 Environment Agency and the European Environment Information and Observation
 Network, to which this legislative financial statement is annexed.
 5. DESCRIPTION AND GROUNDS
 Need for Community intervention: objectives pursued
 Participation of Switzerland in the Agency will help to bring Swiss monitoring
 systems and methods for data collection and data treatment in line with those used by
 the other countries participating in the Agency, which will facilitate the provision of
 reliable and comparable information on the state of environment in Europe. It will
 also support integrated assessment and environmental reporting of the ecosystems
 FI 28 FI
 ---pagebreak--- that are shared by Switzerland and its neighbouring countries. The Agency will be
 able to report on the state of the environment of a larger part of Europe, including
 Switzerland, and Switzerland will also be included in all other reporting activities of
 the Agency.
 Methods of implementation
 The Commission will pass on the contribution from Switzerland to the Agency as part of the
 annual subsidy. The Agency is responsible for implementation of the actions and management
 of the resources involved.
 6. FINANCIAL IMPACT
 Swiss membership of the Agency as proposed will have no overall financial impact on the
 Commission.
 7. IMPACT ON STAFF AND ADMINISTRATIVE EXPENDITURE
 Swiss membership of the Agency will have no impact on human resources in the
 Commission. It will have an impact on the human resources in the Agency, as adopted in the
 annual EEA establishment plan.
 8. FOLLOW-UP AND EVALUATION
 Follow-up arrangements
 All the procedures for the implementation and the follow-up of this programme will be in
 compliance with the provisions of Commission Regulation (EC, Euratom) No 2343/2002 of
 23 December 2002 on the framework Financial Regulation for the bodies referred to in
 Article 185 of Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 on the Financial Regulation
 applicable to the general budget of the European Communities
 9. ANTI-FRAUD MEASURES
 Anti-fraud measures are included in the conventions and contracts agreed between the
 European Environment Agency and the beneficiaries: these measures include the possibility
 to carry out financial, scientific or other specific audits. Moreover, the EEA has an internal
 auditing function, which shall advise on dealing with risks, by issuing independent opinions
 on the quality of management and control systems. The Commission’s internal auditor shall
 also exercise the same powers with respect to the EEA as with respect to Commission
 departments.
 Furthermore, the Court of Auditors shall scrutinise the accounts of the European Environment
 Agency in accordance with Article 248 of the EC Treaty. Moreover, this scrutiny shall be
 governed by Articles 139 to 144 of the Financial Regulation applicable to the general budget
 of the European Communities.
 FI 29 FI
 ---pagebreak--- In addition, the European Anti Fraud Office may carry out on-the-spot checks and inspections
 in accordance with the Council Regulation (Euratom, EC) No 2185/96 and Parliament and
 Council Regulation (EC) no 1073/1999 from signature of the Contract up to five years after
 payment of the balance.
 FI 30 FI


type: wikipedia

text:
Eduardo Javier Osorio García (n. 27 de junio de 1958, Toluca, Estado de México, México), más conocido como Eduardo Osorio, es un periodista y escritor mexicano. Expresidente del Centro Toluqueño de Escritores. Ha editado medio centenar de libros. Tallerista de lectura, poesía y narrativa. Obtuvo el premio nacional de novela Ignacio Manuel Altamirano en 1990 y 2012
 Nace el 27 de junio de 1958 en la capital del Estado de México. Desde los 14 años trabajo en periódicos como El Sol de Toluca, primero archivando fotografías, después como reportero de casi todos los diarios que se editaban en la ciudad en ese tiempo. Probó suerte como periodista en otros estados de la república: Guanajuato y Nuevo León, por ejemplo, pero en el que permaneció más tiempo fue en Chihuahua donde obtuvo el premio estatal de periodismo concedido por la Asociación Estatal de Periodistas Chihuahuenses (1982). Esta experiencia se relata en su novela Club Obrero: fantásticas nocturnidades en Chihuahua.
 De regreso en Toluca a través del gobierno del Estado de México publicó su primer libro Cuentos Breves para Suicidas y Enamorados (mayo de 1986) y en 1987 obtuvo la beca del Centro Toluqueño de Escritores por su novela Club Obrero. Fantásticas Nocturnidades en Toluca. También en la colección becarios del CTE publicó el ensayo Batalla por el Eco y el libro de poesía El Patio de mi casa. Así mismo ganó el premio nacional de novela Ignacio Manuel Altamirano por la novela El año en que se coronaron Los Diablos (1990). Obtuvo el premio de El Cuento: Revista de imaginación (1992). Su mayor éxito editorial: un poemario llamado Bromas para mi padre (1995) que ya esta en la 3.a edición, tributo a su difunto padre Enrique Osorio Moreno que falleció en 1991.
 Ha sido coordinador y presidente de la asamblea de becarios del Centro Toluqueño de Escritores desde hace ya varios años a través del cual promueve la cultura con el Festival de Cuento Brevísimo que es anual, presentaciones de libros, talleres de lectura, poesía y narrativa. A través del CTE ha editado medio centenar de libros. Su más reciente publicación es El juego del gato y el alfil, galardonado con el premio nacional de novela Ignacio Manuel Altamirano.
 Obras
 Tiempos (1978).
 Alegrías (1992) .
 El juego de las mudanzas (1993).
 Hoja de Lerma (1993).
 Breves para Suicidas y Enamorados (1986).
 Club Obrero. Fantásticas Nocturnidades en Chihuahua (1987).
 Batalla por el Eco.
 El Patio de mi casa.
 El año en que se coronaron Los Diablos (1990).
 Pido (1993).
 Bromas para mi padre (1995).
 Historias Megalopolitanas.
 El Enigma Carmen (diálogos para su Requiém) (2008.)''
 El juego del gato y el alfil (2012)
 Los sueños del dios Murciélago (2013)
 Tótem y el color del Camaleón (2015)
 La voz nocturna de Parral (2019)
 Referencias
 El Enigma Carmen (diálogos para su Requiém) (2008) [Prólogo].
 Homenaje a Luz del Alba Velasco.
 Enlaces externos
 Escritores del siglo XX
 Escritores en español
 Escritores del Estado de México
 Toluqueños


type: other

text:
Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish Croatian ECLI:EU:C:2019:424
 16 mai 2019(*)
 „Trimitere preliminară – Transferuri de întreprinderi – Directiva 2001/23/CE – Articolele 3-5 – Menținerea drepturilor lucrătorilor – Excepții – Procedură de insolvență – Procedură de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței – Salvarea totală sau parțială a întreprinderii – Legislație națională care autorizează cesionarul, după transfer, să preia lucrătorii aleși de acesta”
 În cauza C‐509/17,
 având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de arbeidshof te Antwerpen, afdeling Hasselt (Curtea pentru Litigii de Muncă din Antwerpen, Secția Hasselt, Belgia), prin decizia din 14 august 2017, primită de Curte la 21 august 2017, în procedura
 compusă din domnul M. Vilaras, președintele Camerei a patra, îndeplinind funcția de președinte al Camerei a treia, și domnii J. Malenovský (raportor), L. Bay Larsen, M. Safjan și D. Šváby, judecători,
 având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 3 octombrie 2018,
 – pentru doamna Plessers, de J. Nulens și de M. Liesens, advocaten;
 – pentru Prefaco NV, de J. Van Acker și de S. Sonck, advocaten;
 – pentru guvernul belgian, de M. Jacobs și de L. Van den Broeck, în calitate de agenți, asistate de C. Raymaekers, advocaat;
 – pentru Comisia Europeană, de M. van Beek și de M. Van Hoof, în calitate de agenți,
 după ascultarea concluziilor domnului avocat general în ședința din 23 ianuarie 2019,
 1 Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolelor 3-5 din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO 2001, L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20).
 2 Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între doamna Christa Plessers, pe de o parte, și Prefaco NV și Belgische Staat (statul belgian), pe de altă parte, în legătură cu legalitatea concedierii acesteia.
 3 Articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2001/23 prevede:
 „Drepturile și obligațiile cedentului care decurg dintr‐un contract de muncă sau un raport de muncă existent la data transferului, în cazul unui astfel de transfer, sunt transferate cesionarului.”
 4 În temeiul articolului 4 din această directivă:
 „(1) Transferul unei întreprinderi, unități sau al unei părți din întreprindere sau unitate nu constituie în sine un motiv de concediere pentru cesionar sau cedent. Această dispoziție nu împiedică concedierile care pot interveni din motive economice, tehnice sau organizatorice și care implică schimbări în ceea ce privește ocuparea forței de muncă.
 Statele membre pot prevedea ca primul paragraf să nu se aplice unor anumite categorii de lucrători care nu se află sub incidența legislației sau practicii statelor membre în ceea ce privește protecția împotriva concedierii.
 (2) Dacă contractul de muncă sau raportul de muncă încetează pentru că transferul implică o modificare substanțială a condițiilor de muncă, în detrimentul lucrătorului, angajatorul este considerat răspunzător pentru încetarea contractului de muncă sau a raportului de muncă.”
 5 Potrivit articolului 5 alineatul (1) din directiva menționată:
 „Cu excepția cazului în care statele membre prevăd altfel, articolele 3 și 4 nu se aplică în cazul transferului unei întreprinderi, unități sau al unei părți de întreprindere sau de unitate în care cedentul face obiectul unei proceduri de faliment sau al altor proceduri asemănătoare de insolvabilitate, instituite în vederea lichidării bunurilor cedentului și care se află sub controlul unei autorități publice competente (care poate fi un judecător sindic autorizat de o autoritate competentă).”
 6 Articolul 22 din wet betreffende de continuïteit van de ondernemingen (Legea privind continuitatea întreprinderilor) din 31 ianuarie 2009 (Belgisch Staatsblad, 9 februarie 2009, p. 8436), în versiunea aplicabilă în litigiul principal (denumită în continuare „WCO”), prevede:
 „Atât timp cât instanța nu s‐a pronunțat asupra cererii de reorganizare judiciară, cât acțiunea a fost introdusă ori calea de executare începută înainte sau după depunerea cererii:
 – debitorul nu poate fi declarat în stare de faliment și, în cazul unei societăți, nici aceasta nu poate fi dizolvată judiciar;
 – nu va putea avea loc nicio realizare de bunuri mobile sau imobile ale debitorului ca urmare a exercitării unei căi de executare.”
 7 Articolul 60 primul paragraf din WCO prevede:
 „Prin hotărârea prin care se dispune transferul se desemnează un mandatar judiciar însărcinat cu organizarea și cu realizarea transferului în numele și pe seama debitorului. Aceasta stabilește obiectul transferului sau îl lasă la aprecierea mandatarului judiciar.”
 8 Potrivit articolului 61 alineatul 4 din WCO:
 „Alegerea lucrătorilor pe care dorește să îi preia aparține cesionarului. Această alegere trebuie să se întemeieze pe motive economice, tehnice sau organizatorice și să nu se realizeze o diferențiere interzisă, în special pe baza activității desfășurate în calitate de reprezentant al personalului în întreprinderea sau în partea de întreprindere transferată.
 Se consideră că nu există o diferențiere interzisă în această privință dacă proporția dintre lucrători și reprezentanții acestora care erau activi în întreprinderea sau în partea de întreprindere transferată și care sunt aleși de cesionar este respectată în numărul total de lucrători aleși.”
 9 În temeiul articolului 62 din WCO:
 „Mandatarul judiciar desemnat organizează și realizează transferul dispus de instanță prin vânzarea sau cesionarea bunurilor mobile sau imobile necesare sau utile pentru menținerea integrală sau parțială a activității economice a întreprinderii.
 Acesta solicită oferte și este atent cu prioritate la menținerea integrală sau parțială a activității întreprinderii, ținând seama totodată de drepturilor creditorilor. [...]
 10 Doamna Plessers a fost angajată a Echo NV în cadrul unității din Houthalen‐Helchteren (Belgia) din 17 august 1992 până în luna aprilie a anului 2013.
 11 La 23 aprilie 2012, rechtbank van koophandel te Hasselt (Tribunalul Comercial din Hasselt, Belgia) a deschis, la cererea Echo, o procedură de reorganizare judiciară în vederea obținerii acordului creditorilor, în temeiul articolelor 44-58 din WCO. Acestei întreprinderi i‐a fost acordată o suspendare până la 23 octombrie 2012 și ulterior până la 22 aprilie 2013.
 12 La 19 februarie 2013, cu alte cuvinte înainte de expirarea suspendării, rechtbank van koophandel te Hasselt (Tribunalul Comercial din Hasselt) a admis cererea formulată de Echo având ca obiect modificarea transferului prin acord într‐un transfer sub autoritatea instanței.
 13 La 22 aprilie 2013, această instanță a autorizat mandatarii judiciari să efectueze transferul bunurilor mobile și imobile către Prefaco, una dintre cele două societăți care își depusese candidatura pentru preluarea Echo. În propunerea sa, Prefaco se oferise să preia 164 de lucrători, adică aproximativ două treimi din totalul personalului Echo.
 14 Convenția de transfer a fost semnată în aceeași zi. În anexa 9 la această convenție figura lista lucrătorilor care urmau să fie preluați. Numele doamnei Plessers nu apărea pe lista respectivă.
 15 Pe de altă parte, convenția menționată prevedea că transferul va fi efectiv la două zile lucrătoare de la data hotărârii de autorizarea a rechtbank van koophandel te Hasselt (Tribunalul Comercial din Hasselt) menționate.
 16 La 23 aprilie 2013, Prefaco a contactat telefonic lucrătorii preluați, cerându‐le să se prezinte în ziua următoare în scopul exercitării funcțiilor lor. La 24 aprilie 2013, Prefaco a confirmat acest transfer în scris. În ceea ce îi privește pe ceilalți lucrători, aceștia au fost contactați telefonic și informați de mandatarii judiciari, prin scrisoarea din 24 aprilie 2013, că nu fuseseră preluați de Prefaco.
 17 Conținutul acestei scrisori era următorul:
 „Prezenta scrisoare constituie notificarea oficială în conformitate cu articolul 64 alineatul 2 din [WCO]. Astfel, activitățile [Echo] încetează începând de la 22 aprilie 2013. Întrucât nu ați fost preluat de cesionarii menționați anterior, trebuie să considerați prezenta scrisoare drept o încetare a contractului din inițiativa angajatorului dumneavoastră, [Echo]. În calitate de potențial creditor [al Echo], este indicat să formulați o declarație de creanță către mandatarii judiciari subsemnați [...]”
 18 Mandatarii judiciari i‐au transmis de asemenea doamnei Plessers un formular care menționa data de 23 aprilie 2013 ca fiind data încetării contractului.
 19 Prin scrisoarea din 7 mai 2013, doamna Plessers a pus în întârziere societatea Prefaco, solicitând preluarea sa. Potrivit părții interesate, Prefaco a început exploatarea unității din Houthalen‐Helchteren de la 22 aprilie 2013, dată la care rechtbank van koophandel te Hasselt (Tribunalul Comercial din Hasselt) a pronunțat hotărârea.
 20 Prefaco a respins această cerere printr‐o scrisoare din 16 mai 2013, făcând trimitere la articolul 61 alineatul 4 din WCO, care conferă cesionarului dreptul de a alege lucrătorii pe care dorește sau nu să îi preia, în măsura în care, pe de o parte, o astfel de alegere se întemeiază pe motive tehnice, economice sau organizatorice și, pe de altă parte, în măsura în care nu se realizează o diferențiere interzisă. Prefaco a adăugat că nu era ținută de obligația de a o reangaja pe doamna Plessers după rezilierea contractului de muncă al acesteia cu Echo.
 21 Prin cererea introductivă din 11 aprilie 2014, doamna Plessers a introdus o acțiune la arbeidsrechtbank te Antwerpen (Tribunalul pentru Litigii de Muncă din Antwerpen, Belgia).
 22 În plus, la 24 iulie 2015, doamna Plessers a formulat împotriva statului belgian o cerere de intervenție forțată.
 23 Prin hotărârea din 23 mai 2016, arbeidsrechtbank te Antwerpen (Tribunalul pentru Litigii de Muncă din Antwerpen) a respins ca nefondate toate cererile introduse de doamna Plessers și a obligat‐o pe aceasta la plata tuturor cheltuielilor de judecată.
 24 Doamna Plessers a declarat apel împotriva acestei hotărâri la arbeidshof te Antwerpen, afdeling Hasselt (Curtea pentru Litigii de Muncă din Antwerpen, Secția Hasselt, Belgia), care a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
 „Dreptul de a alege al cesionarului, prevăzut la articolul 61 alineatul 4 din [WCO] [...], este conform cu Directiva [2001/23], în special cu articolele 3 și 5 din această directivă, în măsura în care această «reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței» este aplicată în vederea menținerii integrale sau parțiale a cedentului sau a activităților acestuia?”
 25 Prefaco își exprimă îndoielile cu privire la admisibilitatea cererii de decizie preliminară, arătând că, din punctul său de vedere, întrebarea adresată nu este pertinentă pentru soluționarea litigiului principal. Astfel, având în vedere că acest litigiu implică doi particulari, doamna Plessers nu ar putea invoca Directiva 2001/23 pentru a înlătura aplicarea unei dispoziții legislative naționale clare.
 26 În această privință, trebuie amintit că numai instanța națională, care este sesizată cu soluționarea litigiului și care trebuie să își asume răspunderea pentru hotărârea judecătorească ce urmează a fi pronunțată, are competența să aprecieze, luând în considerare particularitățile cauzei, printre altele pertinența întrebărilor pe care le adresează Curții. În consecință, în cazul în care aceste întrebări privesc interpretarea unei norme de drept al Uniunii, Curtea este, în principiu, obligată să se pronunțe (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 iunie 2015, Gauweiler și alții, C‐62/14, EU:C:2015:400, punctul 24, precum și Hotărârea din 7 februarie 2018, American Express, C‐304/16, EU:C:2018:66, punctul 31).
 27 Rezultă că întrebările privind dreptul Uniunii beneficiază de o prezumție de pertinență. Curtea poate refuza să se pronunțe asupra unei întrebări preliminare adresate de o instanță națională numai dacă este evident că interpretarea sau aprecierea validității unei norme a Uniunii solicitată nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul litigiului principal, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt și de drept necesare pentru a răspunde în mod util întrebărilor care i‐au fost adresate (Hotărârea din 16 iunie 2015, Gauweiler și alții, C‐62/14, EU:C:2015:400, punctul 25, precum și Hotărârea din 7 februarie 2018, American Express, C‐304/16, EU:C:2018:66, punctul 32).
 28 Având în vedere că întrebarea adresată de instanța de trimitere privește interpretarea Directivei 2001/23, este necesar să se arate că, desigur, în ceea ce privește un litigiu între particulari, Curtea a statuat în mod constant că o directivă nu poate, prin ea însăși, să creeze obligații în sarcina unui particular și, prin urmare, nu poate fi invocată ca atare împotriva sa. Totuși, Curtea s‐a pronunțat în mod repetat în sensul că obligația statelor membre, care rezultă dintr‐o directivă, de a atinge rezultatul prevăzut de aceasta, precum și îndatorirea acestora de a lua toate măsurile generale sau speciale necesare pentru a asigura îndeplinirea acestei obligații se impun tuturor autorităților statelor membre, inclusiv autorităților judiciare în cadrul competențelor acestora (Hotărârea din 19 aprilie 2016, DI, C‐441/14, EU:C:2016:278, punctul 30 și jurisprudența citată).
 29 Rezultă că, la aplicarea dreptului național, instanțele naționale chemate să îl interpreteze sunt ținute să ia în considerare ansamblul normelor dreptului respectiv și să aplice metodele de interpretare recunoscute de acesta pentru interpretarea sa, în măsura posibilului, în lumina literei și a spiritului directivei în cauză pentru a atinge rezultatul urmărit prin aceasta și pentru a se conforma astfel articolului 288 al treilea paragraf TFUE (Hotărârea din 19 aprilie 2016, DI, C‐441/14, EU:C:2016:278, punctul 31 și jurisprudența citată).
 30 Având în vedere ceea ce precedă, nu se poate considera că întrebarea adresată de instanța de trimitere nu are niciun raport cu obiectul litigiului principal sau că aceasta privește o problemă de natură ipotetică.
 31 În consecință, cererea de decizie preliminară este admisibilă.
 32 Cu titlu introductiv, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, în cadrul procedurii de cooperare între instanțele naționale și Curte instituite prin articolul 267 TFUE, este de competența acesteia din urmă să ofere instanței naționale un răspuns util, care să îi permită să soluționeze litigiul cu care este sesizată. Din această perspectivă, Curtea trebuie, dacă este cazul, să reformuleze întrebarea care îi este adresată. În plus, Curtea poate fi pusă în situația de a lua în considerare norme de drept al Uniunii la care instanța națională nu a făcut referire în enunțul întrebării sale (Hotărârea din 13 octombrie 2016, M. și S., C‐303/15, EU:C:2016:771, punctul 16 și jurisprudența citată, precum și Hotărârea din 31 mai 2018, Zheng, C‐190/17, EU:C:2018:357, punctul 27).
 33 În speță, prin intermediul întrebării preliminare, instanța de trimitere solicită Curții să se pronunțe cu privire la aspectul dacă norma legislativă națională pe care o invocă este conformă cu articolele 3 și 5 din Directiva 2001/23.
 34 Or, pe de o parte, astfel formulată, această întrebare ar determina Curtea să se pronunțe, în cadrul unei proceduri inițiate în temeiul articolului 267 TFUE, cu privire la compatibilitatea unei norme de drept intern cu dreptul Uniunii, ceea ce nu este de competența sa (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 martie 2015, OTP Bank, C‐672/13, EU:C:2015:185, punctul 29).
 35 Pe de altă parte, chiar dacă întrebarea menționată nu vizează în mod expres articolul 4 din Directiva 2001/23, acesta, întrucât privește protecția lucrătorilor împotriva oricărei concedieri efectuate de cedent sau de cesionar în baza transferului, se dovedește pertinent pentru răspunsul care trebuie furnizat instanței de trimitere.
 36 În aceste împrejurări, întrebarea adresată trebuie reformulată ca urmărind în esență să se stabilească dacă Directiva 2001/23, în special articolele 3-5 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cazul transferului unei întreprinderi intervenit în cadrul unei proceduri de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței, aplicată în vederea menținerii integrale sau parțiale a cedentului sau a activităților sale, prevede, pentru cesionar, dreptul de a alege lucrătorii pe care dorește să îi preia.
 37 În această privință, trebuie amintit de la bun început că, potrivit articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2001/23, cu excepția cazului în care statele membre prevăd altfel, articolele 3 și 4 din această directivă nu se aplică în cazul transferurilor de întreprinderi, în care cedentul face obiectul unei proceduri de faliment sau al altor proceduri asemănătoare de insolvență, instituite în vederea lichidării bunurilor cedentului și care se află sub controlul unei autorități publice competente.
 38 Pe de altă parte, Curtea a decis că articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2001/23, în măsura în care face, în principiu, inaplicabil regimul de protecție a lucrătorilor în cadrul anumitor transferuri de întreprinderi și se îndepărtează astfel de obiectivul principal subiacent acestei directive 2001/23, trebuie în mod necesar să facă obiectul unei interpretări stricte (Hotărârea din 22 iunie 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging și alții, C‐126/16, EU:C:2017:489, punctul 41).
 39 În consecință, trebuie, în primul rând, să se stabilească dacă transferul unei întreprinderi precum cel în discuție în litigiul principal intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2001/23.
 40 În această privință, Curtea a hotărât că trebuie să se asigure că un astfel de transfer îndeplinește cele trei condiții cumulative stabilite de această dispoziție, și anume ca cedentul să facă obiectul unei proceduri de faliment sau al altor proceduri asemănătoare de insolvență, ca această procedură să fie deschisă în vederea lichidării bunurilor cedentului și să se afle sub controlul unei autorități publice competente (a se vedea în acest sens Hotărârea din 22 iunie 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging și alții, C‐126/16, EU:C:2017:489, punctul 44).
 41 În ceea ce privește, mai întâi, condiția potrivit căreia cedentul trebuie să facă obiectul unei proceduri de faliment sau al altor proceduri asemănătoare de insolvență, trebuie arătat că, potrivit legislației naționale în discuție în litigiul principal, atât timp cât instanța nu s‐a pronunțat asupra cererii de reorganizare judiciară, debitorul nu poate fi declarat în stare de faliment și, în cazul unei societăți, aceasta nu poate fi dizolvată judiciar.
 42 Or, pe de o parte, astfel cum a arătat domnul avocat general la punctul 55 din concluzii, părțile nu au contestat că procedura de reorganizare judiciară nu poate fi considerată ca fiind o procedură de faliment.
 43 Pe de altă parte, chiar dacă o procedură de reorganizare judiciară precum cea în discuție în litigiul principal poate conduce la falimentul întreprinderii în cauză, o asemenea consecință nu este nici automată, nici sigură.
 44 În ceea ce privește, în continuare, condiția potrivit căreia procedura trebuie să fie deschisă în vederea lichidării bunurilor cedentului, reiese din jurisprudența Curții că nu îndeplinește această condiție o procedură care urmărește continuarea activității întreprinderii vizate (Hotărârea din 22 iunie 2017, Federatie Nederlandse Vakvereniging și alții, C‐126/16, EU:C:2017:489, punctul 47, precum și jurisprudența citată).
 45 Or, astfel cum reiese chiar din modul de redactare a întrebării adresate, instanța națională competentă a dispus o astfel de procedură de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței în vederea menținerii integrale sau parțiale a Echo sau a activităților sale.
 46 În sfârșit, în ceea ce privește condiția potrivit căreia procedura în cauză trebuie să se afle sub controlul unei autorități publice competente, din legislația națională reiese că, pe de o parte, mandatarul judiciar desemnat prin hotărârea prin care se dispune transferul este însărcinat cu organizarea și cu realizarea transferului în numele și pe seama debitorului. Pe de altă parte, acest mandatar trebuie să solicite oferte fiind atent cu prioritate la menținerea integrală sau parțială a activității întreprinderii, ținând seama totodată de drepturilor creditorilor. În caz de pluralitate de oferte comparabile, se acordă prioritate celei care garantează stabilitatea locurilor de muncă printr‐un acord social.
 47 Or, astfel cum a arătat domnul avocat general la punctul 68 din concluzii, controlul astfel exercitat de mandatar în cadrul procedurii de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței nu poate îndeplini această condiție, în măsura în care întinderea sa este mai restrânsă decât cea a controlului exercitat de mandatar în cadrul unei proceduri de faliment.
 48 Din ceea ce precedă reiese că o procedură de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței, precum cea în discuție în litigiul principal, nu îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2001/23 și că, în consecință, transferul efectuat în astfel de condiții nu intră sub incidența excepției prevăzute la această dispoziție.
 49 Astfel, este necesar să se constate că articolele 3 și 4 din Directiva 2001/23 rămân aplicabile unei cauze precum cea în discuție în litigiul principal.
 50 În aceste condiții, trebuie, în al doilea rând, să se determine dacă articolele 3 și 4 din această directivă trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede posibilitatea cesionarului de a alege lucrătorii pe care dorește să îi preia.
 51 În această privință, mai întâi, din articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23 reiese că drepturile și obligațiile cedentului care decurg dintr‐un contract de muncă sau un raport de muncă existent la data transferului de întreprindere, în cazul unui astfel de transfer, sunt transferate cesionarului.
 52 Astfel, așa cum Curtea a statuat în mod repetat, Directiva 2001/23, inclusiv articolul 3 din aceasta, urmărește să asigure menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul unei schimbări a angajatorului, permițându‐le să continue să lucreze pentru noul angajator în aceleași condiții ca acelea convenite cu cedentul. Această directivă are ca obiect să garanteze, în măsura în care este posibil, continuarea cu cesionarul a contractelor sau a raporturilor de muncă, fără ca acestea să fie modificate, în scopul de a împiedica plasarea lucrătorilor vizați într‐o situație mai puțin favorabilă exclusiv din cauza transferului (a se vedea în acest sens Ordonanța din 15 septembrie 2010, Briot, C‐386/09, EU:C:2010:526, punctul 26 și jurisprudența citată).
 53 În continuare, în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2001/23, transferul unei întreprinderi nu constituie, în sine, un motiv de concediere pentru cesionar sau cedent. În aceste condiții, această dispoziție nu împiedică concedierile care pot interveni din motive economice, tehnice sau organizatorice și care implică schimbări în ceea ce privește ocuparea forței de muncă.
 54 Din modul de redactare a acestei dispoziții rezultă că concedierile care au loc într‐un context de transfer de întreprindere trebuie să fie justificate de motive economice, tehnice sau organizatorice în ceea ce privește ocuparea forței de muncă care nu au o legătură intrinsecă cu transferul menționat.
 55 Curtea a considerat astfel că lipsa acordului dintre cesionar și locatori cu privire la un nou contract de închiriere, imposibilitatea de a găsi un alt spațiu comercial sau imposibilitatea de a transfera personalul la alte magazine pot constitui motive economice, tehnice sau organizatorice în sensul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2001/23 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 octombrie 2008, Kirtruna și Vigano, C‐313/07, EU:C:2008:574, punctul 46).
 56 În speță, din legislația națională în discuție în litigiul principal reiese că cesionarul are dreptul să aleagă lucrătorii pe care dorește să îi preia, această alegere trebuind totuși să se întemeieze pe motive economice, tehnice sau organizatorice și să nu se realizeze o diferențiere interzisă.
 57 Or, rezultă că o astfel de legislație națională nu îi privește, în mod contrar față de perspectiva în care se înscrie articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2001/23, pe lucrătorii care fac obiectul unei concedieri, ci pe cei al căror contract de muncă este transferat, presupunându‐se că alegerea acestor din urmă persoane de către cesionar se întemeiază pe motive economice, tehnice sau organizatorice.
 58 Deși este adevărat că lucrătorii care nu sunt aleși de cesionarul respectiv și, prin urmare, concediați sunt în mod implicit, dar necesar cei pentru care niciun motiv economic, tehnic sau organizatoric nu impune, din punctul de vedere al cesionarului menționat, transferul contractului de muncă, totuși acest cesionar nu este supus niciunei obligații de a demonstra că concedierile care au loc în cadrul transferului sunt datorate unor motive economice, tehnice sau organizatorice.
 59 Rezultă, așadar, că aplicarea unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal este de natură să compromită în mod serios respectarea obiectivului principal al Directivei 2001/23, astfel cum este precizat la articolul 4 alineatul (1) din aceasta și amintit la punctul 52 din prezenta hotărâre, și anume protecția lucrătorilor împotriva concedierilor nejustificate în caz de transfer de întreprindere.
 60 Trebuie amintit însă, astfel cum s‐a subliniat deja la punctele 28 și 29 din prezenta hotărâre, că o instanță națională sesizată cu un litigiu între particulari, care se află în imposibilitatea de a efectua o interpretare a dispozițiilor dreptului său național care să fie conformă cu o directivă netranspusă sau incorect transpusă, nu este ținută, exclusiv în temeiul dreptului Uniunii, să lase neaplicate aceste dispoziții naționale contrare dispozițiilor acestei directive. Partea lezată de neconformitatea dreptului național cu directiva menționată ar putea totuși să se prevaleze de jurisprudența rezultată din Hotărârea din 19 noiembrie 1991, Francovich și alții (C‐6/90 și C‐9/90, EU:C:1991:428), pentru a obține de la statul membru, dacă este cazul, repararea prejudiciului suferit (a se vedea în acest sens Hotărârea din 7 august 2018, Smith, C‐122/17, EU:C:2018:631, punctele 49 și 56).
 61 Având în vedere considerațiile care precedă, trebuie să se răspundă la întrebarea preliminară adresată că Directiva 2001/23, în special articolele 3-5 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cazul transferului unei întreprinderi intervenit în cadrul unei proceduri de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței, aplicată în vederea menținerii integrale sau parțiale a cedentului sau a activităților sale, prevede, pentru cesionar, dreptul de a alege lucrătorii pe care dorește să îi preia.
 Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități, în special articolele 3-5 din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cazul transferului unei întreprinderi intervenit în cadrul unei proceduri de reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței, aplicată în vederea menținerii integrale sau parțiale a cedentului sau a activităților sale, prevede, pentru cesionar, dreptul de a alege lucrătorii pe care dorește să îi preia.


text:
Reichswehr (suomeksi käytetty myös nimitystä Saksan valtakunnanpuolustus) oli Saksan asevoimien nimi vuodesta 1921 vuoteen 1935, jolloin kansallissosialistinen hallitus nimesi sen uudelleen Wehrmachtiksi (Puolustusvoima). Rauhansopimus rajoitti armeijan koon 100 000 mieheen, mikä oli huomattava lasku vuodesta 1913, jolloin se koostui 780 000 miehestä. Tämä vaikutti miehistön laatuun positiivisesti: vain parhailla miehillä oli mahdollisuus jäädä armeijaan. Yhteensä noin 400 000 miestä palveli Reichsheerissä sen olemassa olon aikana.
 Taustaa
 Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Saksan keisarikunnan joukot hajaantuivat ja niiden miehistö palasi kotiin yksin tai pienissä ryhmissä. Monet liittyivät vapaaehtoisista koottuihin puolisotilaallisiin vapaajoukkoihin (Freikorps), joiden tehtävänä oli turvata yhteiskuntarauhaa vallankumouksellisessa Saksassa sekä turvata valtakunnan raja-alueita 1918–1923.
 Perustaminen
 Nuoreen Weimarin tasavaltaan perustettiin 6. maaliskuuta 1919 Vorläufige Reichswehr (”väliaikainen valtakunnanpuolustus”), joka koostui Vorläufige Reichsheerista (”väliaikainen valtakunnanarmeija”) ja Vorläufige Reichsmarinesta (”väliaikainen valtakunnanlaivasto”). Saksalla ei saanut olla ilmavoimia Versailles’n rauhan rajoitusten mukaisesti. Maavoimiin kuului aluksi 43 prikaatia.
 30. syyskuuta armeija uudelleenjärjesteltiin Übergangsheeriksi (”väliaikainen armeija”). Joukkojen määrä laskettiin 20 prikaatiin. Maavoimissa palveli noin 400 000 miestä, mikä väheni edelleen toukokuuhun 1920 mennessä puoleen. Samalla organisaatio muutettiin käsittämään seitsemän jalkaväki ja kolme ratsuväkidivisioonaa. Prikaatit korvattiin rykmenteillä 1. lokakuuta ja miesmäärä laski rauhansopimuksen mukaiseen 100 000:een. Tämä vaihe kesti 1. tammikuuta 1921 asti, jolloin Reichswehr perustettiin virallisesti.
 Berliinissä sijainnut yleisesikunta 1 johti neljää jalkaväkidivisioonaa ja kahta ratsuväkidivisioonaa. Kasseliin sijoitettu yleisesikunta 2 johti kolmea jalkaväkidivisioonaa ja ratsuväkidivisioonaa.
 Vuosina 1933 ja 1934, Hitlerin tultua valtakunnankansleriksi Reichswehr aloitti salaisen laajennusohjelman, josta tuli julkinen Wehrmachtin perustamisen myötä 1935.
 Weimarin tasavalta


type: caselaw

text:
 21.7.2007
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 170/29
 Προσφυγή της 14ης Μαΐου 2007 — Avaya κατά ΓΕΕΑ — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
 (Υπόθεση T-171/07)
 (2007/C 170/57)
 Γλώσσα του δικογράφου της προσφυγής: η αγγλική
 Διάδικοι
 Προσφεύγουσα: Avaya Inc. (Basking Ridge, ΗΠΑ) (εκπρόσωποι: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, δικηγόροι)
 Καθού: Γραφείο Εναρμονίσεως στο πλαίσιο της Εσωτερικής Αγοράς (εμπορικά σήματα, σχέδια και υποδείγματα)
 Αντίδικος ενώπιον του τμήματος προσφυγών: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Ταϊβάν)
 Αιτήματα της προσφεύγουσας
 Η προσφεύγουσα ζητεί από το Πρωτοδικείο:
 —
 να ακυρώσει την απόφαση του δεύτερου τμήματος προσφυγών υπ' αριθ. R 156/2006-2, της 14ης Μαρτίου 2007, που αφορά την υπ' αριθ. 3 291 457 αίτηση καταχώρισης ως κοινοτικού σήματος του: «VANTAGE CNM», και
 —
 να καταδικάσει το καθού στα δικαστικά έξοδα της διαδικασίας ενώπιον του Πρωτοδικείου και την παρεμβαίνουσα στα έξοδα της διοικητικής διαδικασίας ενώπιον του τμήματος προσφυγών.
 Ισχυρισμοί και κύρια επιχειρήματα
 Αιτούσα την καταχώριση κοινοτικού σήματος: ZyXEL Communications Corp.
 Σήμα προς καταχώριση: Το κοινοτικό εικονιστικό σήμα «VANTAGE» για προϊόντα και υπηρεσίες των κλάσεων 9 και 42 — αίτηση υπ' αριθ. 3 291 457
 Δικαιούχος του κατά τη διαδικασία ανακοπής αντιταχθέντος σήματος ή σημείου: Avaya Inc.
 Αντιταχθέν δικαίωμα επί σήματος ή σημείου: Το κοινοτικό λεκτικό σήμα «MULTIVANTAGE» για προϊόντα και υπηρεσίες των κλάσεων 9, 38 και 42 — αίτηση υπ' αριθ. 2 409 589
 Απόφαση του τμήματος ανακοπών: Πλήρης απόρριψη της ανακοπής
 Απόφαση του τμήματος προσφυγών: Απόρριψη της προσφυγής
 Λόγοι ακυρώσεως: Η προσφεύγουσα προβάλλει δύο λόγους ακύρωσης, και συγκεκριμένα αφενός την παραβίαση της αρχής της ίσης μεταχείρισης και της συνεπούς εφαρμογής της νομολογίας και αφετέρου την παράβαση του άρθρου 8, παράγραφος 1, στοιχείο β', του κοινοτικού κανονισμού για το σήμα και των γενικών αρχών του δικαίου περί σημάτων.
 Σε σχέση με τον πρώτο λόγο ακύρωσης, η προσφεύγουσα ισχυρίζεται ότι το τμήμα προσφυγών απέκλινε από προγενέστερη απόφαση που είχε εκδοθεί σε παρόμοια υπόθεση με το ίδιο σχεδόν αντικείμενο, χωρίς να παραθέσει κανένα λόγο για την αιφνίδια μεταβολή της πρακτικής του.
 Επιπλέον, η προσφεύγουσα ισχυρίζεται, σε σχέση με τον δεύτερο λόγο ακύρωσης, ότι το τμήμα προσφυγών δεν έλαβε επαρκώς υπόψη ότι τα αντιτιθέμενα σήματα αφορούν πανομοιότυπα προϊόντα και πανομοιότυπες υπηρεσίες καθώς και ότι τα ίδια τα σήματα είναι παρουσιάζουν μεγάλο βαθμό ομοιότητας.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0111(05)
 Decisão do Comité Misto do EEE n.° 90/2000 de 27 de Outubro de 2000 que altera o anexo XI (serviços de telecomunicações) do Acordo EEE
 Jornal Oficial no L 007 de 11/01/2001 p. 0011 - 0012
 Decisão do Comité Misto do EEEn.o 90/2000de 27 de Outubro de 2000que altera o anexo XI (serviços de telecomunicações) do Acordo EEEO COMITÉ MISTO DO EEE,Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, alterado pelo protocolo que adapta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado "o acordo", e, nomeadamente, o seu artigo 98.o,Considerando o seguinte:(1) O anexo XI do acordo foi alterado pela Decisão n.o 67/2000 do Comité Misto do EEE, de 2 de Agosto de 2000(1).(2) A Decisão n.o 1215/2000/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de Maio de 2000, que prorroga a Decisão n.o 710/97/CE relativa a uma abordagem coordenada em matéria de autorizações no domínio dos serviços de comunicações pessoais via satélite na Comunidade(2), deve ser incorporada no acordo.DECIDE:Artigo 1.oAo anexo XI do acordo, no ponto 5ca (Decisão n.o 710/97/CE do Parlamento Europeu e do Conselho), antes da indicação das adaptações, é aditado o seguinte:", com as alterações que lhe foram introduzidas por:- 32000 D 1215: Decisão n.o 1215/2000/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de Maio de 2000 (JO L 139 de 10.6.2000, p. 1).".Artigo 2.oFazem fé os textos da Decisão n.o 1215/2000/CE, redigidos nas línguas islandesa e norueguesa, a publicar no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias.Artigo 3.oA presente decisão entra em vigor em 28 de Outubro de 2000, desde que tenham sido efectuadas ao Comité Misto do EEE todas as notificações, em conformidade com o n.o 1 do artigo 103.o do acordo(3).Artigo 4.oA presente decisão será publicada na secção EEE e no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias.Feito em Bruxelas, em 27 de Outubro de 2000.Pelo Comité Misto do EEEO PresidenteG. S. Gunnarsson(1) JO L 250 de 5.10.2000, p. 50.(2) JO L 139 de 10.6.2000, p. 1.(3) Não são indicados requisitos constitucionais.


jurisdiction: US

text:
The facts of this case are reviewed in the opinion in the preceding case of Loft, Incorporated, v. Buckler and others. And as stated there, this second appeal is from an order sustaining a demurrer to the appellant's bill of complaint in an independent proceeding in which it sought, originally, the specific performance of an agreement which it considered it had made with Mr. John Semmes, Sr., for the lease of the trust property, and, finally, by amendment, for the annulment of the lease made by the trustees to the McCrory Stores Corporation, and the auction of the privilege of leasing.
 For reasons stated in the preceding case, we have found that the lease was properly made and properly ratified, and that there is no sufficient ground for setting aside the decree of ratification, even by the court which passed that decree. The relief sought for in this independent proceeding, in another court, could not be granted in any event, for the additional reason that the second court has no power to interfere, and annul a transaction under the authority of the first court and ratified by it. Withers v. Denmead, 22 Md. 135, 144; Preston v. Poe,116 Md. 1.
 Order affirmed, costs to be paid by the appellant. *Page 649