text:
 2.7.2018
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 165/13
 IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2018/931
 z dne 28. junija 2018
 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Ljudske republike Kitajske po pregledu zaradi izteka ukrepa v skladu s členom 11(2) Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta
 EVROPSKA KOMISIJA JE –
 ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
 ob upoštevanju Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (1) („osnovna uredba“), in zlasti člena 11(2) Uredbe,
 ob upoštevanju naslednjega:
 1. POSTOPEK
 1.1 Veljavni ukrepi
 (1)
 Svet je po protidampinški preiskavi („prvotna preiskava“) z Izvedbeno uredbo (EU) št. 325/2012 (2) uvedel dokončno protidampinško dajatev na uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Ljudske republike Kitajske („zadevni državi“).
 (2)
 Po sodbi Splošnega sodišča z dne 20. maja 2015 (3) so bili ukrepi razglašeni za nične v delu, ki se je nanašal na kitajskega proizvajalca izvoznika Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd („družba Yuanping“). Komisija je po izvršitvi navedene sodbe ponovno uvedla protidampinške ukrepe na uvoz zadevnega izdelka, ki ga proizvaja družba Yuanping, z učinkom od 30. novembra 2016 (4).
 (3)
 Obstoječi ukrepi imajo obliko dajatve ad valorem v višini med 14,6 % in 52,2 % na uvoz iz zadevnih držav. Kar zadeva Ljudsko republiko Kitajsko („LRK“), dajatve za kitajske sodelujoče družbe znašajo od 14,6 % do 37,7 %. Protidampinška dajatev na ravni države znaša 52,2 %. Kar zadeva Indijo, dajatve za sodelujoče družbe znašajo od 22,8 % do 31,5 %. Dajatev na ravni države znaša 43,6 %.
 1.2 Zahtevek za pregled zaradi izteka ukrepa
 (4)
 Komisija je po objavi obvestila o bližnjem izteku veljavnih protidampinških ukrepov (5) prejela zahtevek za začetek pregleda zaradi izteka ukrepov proti zadevnima državama v skladu s členom 11(2) osnovne uredbe.
 (5)
 Zahtevek je 18. januarja 2017 vložila družba Oxaquim S.A. („vložnik“), ki predstavlja več kot 50 % celotne proizvodnje oksalne kisline v Uniji.
 (6)
 Zahtevek je bil utemeljen s tem, da bi iztek ukrepov verjetno povzročil nadaljevanje dampinga in ponovitev škode za industrijo Unije.
 1.3 Začetek pregleda zaradi izteka ukrepa
 (7)
 Komisija je po ugotovitvi, da obstajajo zadostni dokazi za začetek pregleda zaradi izteka ukrepov, 12. aprila 2017 z obvestilom, objavljenim v Uradnem listu Evropske unije (6), napovedala pregled zaradi izteka ukrepov v skladu s členom 11(2) osnovne uredbe („obvestilo o začetku“).
 1.4 Preiskava
 1.4.1 Obdobje preiskave v zvezi s pregledom in obravnavano obdobje
 (8)
 Preiskava glede verjetnosti nadaljevanja ali ponovitve dampinga in škode je zajela obdobje od 1. aprila 2016 do 31. marca 2017 („obdobje preiskave v zvezi s pregledom“ ali „OPP“). Proučitev gibanj, pomembnih za oceno verjetnosti nadaljevanja ali ponovitve škode, je zajela obdobje od 1. januarja 2013 do konca OPP („obravnavano obdobje“).
 1.4.2 Strani, ki jih preiskava zadeva
 (9)
 Komisija je o začetku pregleda zaradi izteka ukrepa uradno obvestila vložnika, drugega znanega proizvajalca Unije, znane proizvajalce izvoznike v zadevnih državah, znane uvoznike, uporabnike in trgovce, za katere je znano, da jih to zadeva, znana združenja, ki zastopajo proizvajalce in uporabnike iz Unije, ter predstavnike držav izvoznic.
 (10)
 Zainteresirane strani so imele možnost pisno izraziti svoja stališča in v roku, določenem v obvestilu o začetku, zahtevati zaslišanje. Zaslišanja ni zahtevala nobena zainteresirana stran.
 1.4.3 Vzorčenje
 (11)
 Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da bo morda izbrala vzorec zainteresiranih strani v skladu s členom 17 osnovne uredbe.
 1.4.3.1 Vzorčenje proizvajalcev izvoznikov
 (12)
 Da bi se Komisija lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru lahko izbrala vzorec, je vse znane proizvajalce izvoznike iz Indije in LRK pozvala, naj zagotovijo informacije, določene v obvestilu o začetku. Poleg tega je Komisija pozvala predstavništvi Indije in LRK pri Uniji, naj navedeta morebitne druge proizvajalce izvoznike, ki bi jih lahko zanimalo sodelovanje v preiskavi, in/ali vzpostavita stik z njimi.
 (13)
 Trije proizvajalci izvozniki iz Indije so predložili zahtevane informacije in se strinjali z vključitvijo v vzorec. Vzorčenje zato ni bilo potrebno in Komisija je vsem trem družbam poslala vprašalnik. Vendar sta vprašalnik izpolnili le dve indijski družbi.
 (14)
 Odzvala se ni nobena družba iz LRK. Komisija je kitajske organe 18. maja 2017 z verbalno noto obvestila, da se za sodelovanje ni odločil noben proizvajalec izvoznik iz LRK. Zato je nameravala svoje ugotovitve za proizvajalce izvoznike iz LRK sprejeti na podlagi dostopnih dejstev v skladu s členom 18 osnovne uredbe. Prejela ni nobenih pripomb.
 1.4.3.2 Vzorčenje proizvajalcev Unije
 (15)
 Oksalno kislino sta v obravnavanem obdobju proizvajala le dva proizvajalca Unije. Vzorčenje proizvajalcev Unije zato ni bilo potrebno. Vprašalnik je bil poslan obema družbama, vendar ga je izpolnil le vložnik.
 1.4.3.3 Vzorčenje nepovezanih uvoznikov
 (16)
 Da bi se Komisija lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru lahko izbrala vzorec, je vse znane nepovezane uvoznike pozvala, naj zagotovijo informacije, določene v obvestilu o začetku.
 (17)
 Obrazec za vzorčenje je izpolnilo sedem družb. Le ena je navedla, da je oksalno kislino uvažala iz zadevnih držav. Zaradi tega omejenega števila družb se vzorčenje ni štelo za potrebno.
 1.5 Vprašalniki in preveritveni obiski
 (18)
 Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so bile po njenem mnenju potrebne za ugotovitev verjetnosti nadaljevanja ali ponovitve dampinga, verjetnosti nadaljevanja ali ponovitve škode ter za ugotovitev interesa Unije.
 (19)
 Komisija je vprašalnike poslala obema znanima proizvajalcema Unije, trem indijskim proizvajalcem izvoznikom, vsem znanim uporabnikom in sedmim nepovezanim uvoznikom, ki so izpolnili obrazec za vzorčenje.
 (20)
 Izpolnjene vprašalnike je prejela od dveh indijskih proizvajalcev izvoznikov, enega proizvajalca Unije in petih uporabnikov.
 (21)
 Komisija je izvedla preveritvene obiske v prostorih naslednjih družb:
 (a)
 proizvajalec Unije:
 —
 Oxaquim S.A., Španija;
 (b)
 proizvajalca izvoznika:
 —
 Star Oxochem Pvt. Ltd., Indija („družba Star Oxochem“),
 —
 Radiant Indus Chem Pvt. Ltd., Indija („družba Radiant“).
 2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK
 2.1 Zadevni izdelek
 (22)
 Zadevni izdelek je oksalna kislina v dihidratni (številka CUS 0028635-1 in številka CAS 6153-56-6) ali anhidridni obliki (številka CUS 0021238-4 in številka CAS 144-62-7) in v vodni raztopini ali ne, ki se trenutno uvršča pod oznako KN ex 2917 11 00 (oznaka TARIC 2917110091), ter s poreklom iz Indije in LRK („zadevni izdelek“).
 (23)
 Oksalna kislina se uporablja za veliko različnih namenov, na primer kot sredstvo za reduciranje in beljenje, pri farmacevtski sintezi ter proizvodnji kemikalij.
 (24)
 V prvotni preiskavi je bilo ugotovljeno, da obstajata dve vrsti oksalne kisline; nerafinirana oksalna kislina in rafinirana oksalna kislina. Rafinirana oksalna kislina, ki se je proizvajala v LRK, v Indiji pa ne, se proizvaja s postopkom čiščenja nerafinirane oksalne kisline, katerega namen je odstranitev železa, kloridov, sledi kovin in drugih nečistot. Zaradi nesodelovanja LRK se je za sedanjo preiskavo v zvezi s pregledom predvidevalo, da proizvajalci izvozniki v LRK proizvajajo in izvažajo rafinirano oksalno kislino, kot je bilo ugotovljeno v prvotni preiskavi.
 2.2 Podobni izdelek
 (25)
 Oksalna kislina, ki jo industrija Unije proizvaja in prodaja v Uniji, oksalna kislina, ki se proizvaja in prodaja na domačem trgu v Indiji in LRK, ter oksalna kislina, ki je uvožena v Unijo iz Indije in LRK, imajo v bistvu enake osnovne fizikalne in kemične lastnosti ter enake osnovne končne uporabe.
 (26)
 Ti izdelki so si zato podobni v smislu člena 1(4) osnovne uredbe.
 3. VERJETNOST NADALJEVANJA ALI PONOVITVE DAMPINGA
 3.1 Uvodne opombe
 (27)
 Komisija je v skladu s členom 11(2) osnovne uredbe najprej proučila, ali obstaja verjetnost, da bi iztek obstoječih ukrepov povzročil nadaljevanje ali ponovitev dampinga indijskih in kitajskih proizvajalcev izvoznikov.
 (28)
 Izvoz oksalne kisline iz LRK in Indije v Unijo se je med OPP nadaljeval, čeprav v manjšem obsegu kot v obdobju prvotne preiskave (od 1. januarja do 31. decembra 2010). Glede na podatke Eurostata je oksalna kislina, ki se je iz Kitajske in Indije uvažala v Unijo, v OPP predstavljala približno 16 % trga.
 3.2 Indija
 (29)
 V Indiji so štirje znani proizvajalci oksalne kisline, od katerih sta dva izpolnila vprašalnik. Komisija je na podlagi informacij, ki jih je imela na voljo (7), celotno proizvodnjo v Indiji ocenila na približno 30 000 metričnih ton. Celotni izvoz iz Indije je na podlagi podatkov indijske vlade za obdobje 2016–2017 ocenjen na približno 9 000 metričnih ton (8).
 (30)
 Na podlagi podatkov Eurostata in podatkov indijske vlade je bil uvoz iz Indije v Unijo v OPP majhen in je znašal približno 800–900 ton.
 (31)
 Prodaja obeh sodelujočih indijskih proizvajalcev v Uniji je bila po zmanjšanju od uvedbe ukrepov zelo majhna. V OPP je bila glavni proizvajalec izvoznik iz Indije družba, ki je prekinila sodelovanje, ko ni izpolnila vprašalnika.
 (32)
 Za uvoz iz Indije velja tudi 6,5-odstotna dajatev skupne carinske tarife (9).
 3.2.1 Damping v obdobju preiskave v zvezi s pregledom
 (a)
 Normalna vrednost
 (33)
 Komisija je v skladu s členom 2(2) osnovne uredbe najprej proučila, ali je celotni obseg domače prodaje obeh sodelujočih indijskih družb reprezentativen. Domača prodaja je reprezentativna, če je celotni obseg domače prodaje podobnega izdelka neodvisnim strankam na domačem trgu na proizvajalca izvoznika v OPP predstavljal vsaj 5 % njegovega celotnega obsega izvoza izdelka, ki se pregleduje, v Unijo. Na podlagi tega je bilo za sodelujoča proizvajalca izvoznika ugotovljeno, da je bil celotni obseg njune prodaje podobnega izdelka na domačem trgu reprezentativen.
 (34)
 Komisija je za proizvajalce izvoznike z reprezentativno domačo prodajo naknadno ugotovila, katere vrste izdelka, prodane na domačem trgu, so bile enake vrstam izdelka, prodanim za izvoz v Unijo, ali primerljive z njimi. Komisija je nato v skladu s členom 2(2) osnovne uredbe proučila, ali je domača prodaja posameznih proizvajalcev izvoznikov na njihovem domačem trgu reprezentativna za posamezne vrste izdelka, ki so enake vrstam, prodanim za izvoz v Unijo, ali primerljive z njimi. Domača prodaja vrste izdelka je reprezentativna, če celotni obseg domače prodaje te vrste izdelka neodvisnim strankam v obdobju preiskave predstavlja vsaj 5 % celotnega obsega izvoza enake ali podobne vrste izdelka v Uniji. Komisija je ugotovila, da je prodaja obeh sodelujočih proizvajalcev izvoznikov reprezentativna.
 (35)
 Komisija je nato v skladu s členom 2(4) osnovne uredbe za vsako vrsto izdelka določila delež dobičkonosne prodaje neodvisnim strankam na domačem trgu v OPP, da bi sprejela odločitev, ali bo za izračun normalne vrednosti uporabila dejansko domačo prodajno ceno.
 (36)
 Normalna vrednost temelji na dejanski domači ceni za posamezno vrsto izdelka ne glede na to, ali je bila navedena prodaja dobičkonosna ali ne:
 (a)
 če je obseg domače prodaje vrste izdelka, prodane po neto prodajni ceni, enaki izračunanim stroškom proizvodnje ali višji od njih, zajemal več kot 80 % celotnega obsega prodaje te vrste izdelka in
 (b)
 če je tehtana povprečna prodajna cena navedene vrste izdelka enaka proizvodnim stroškom na enoto ali višja od njih.
 V zvezi z indijskima družbama, ki sta sodelovali v tej preiskavi, je bilo ugotovljeno, da nobena od njiju ni imela prodaje, ki bi izpolnjevala navedena merila.
 (37)
 Normalna vrednost je dejanska domača cena za posamezno vrsto izdelka, in sicer izključno pri dobičkonosni domači prodaji teh vrst izdelka v OPP:
 (a)
 če obseg dobičkonosne prodaje vrste izdelka predstavlja 80 % ali manj celotnega obsega prodaje te vrste izdelka ali
 (b)
 če je tehtana povprečna cena te vrste izdelka nižja od proizvodnih stroškov na enoto.
 Za eno sodelujočo indijsko družbo, tj. družbo Radiant, ki je na domačem trgu in za izvoz prodajala le eno vrsto izdelka, je bila normalna vrednost določena na podlagi te metodologije, uporabila pa se je le dobičkonosna prodaja, ki je znašala [10–15] % prodaje. Za drugo sodelujočo indijsko družbo se ta merila niso uporabila.
 (38)
 Če prodaje vrste podobnega izdelka v okviru običajnega poteka trgovine ni bilo ali ni bila zadostna, je Komisija normalno vrednost konstruirala v skladu s členom 2(3) in (6) osnovne uredbe. Za take vrste izdelka je bila normalna vrednost konstruirana tako, da se je povprečnim stroškom proizvodnje podobnega izdelka sodelujočega proizvajalca izvoznika v OPP prištelo naslednje:
 (a)
 tehtano povprečje prodajnih, splošnih in administrativnih stroškov („PSA-stroški“) edinega sodelujočega proizvajalca izvoznika, ki so v OPP nastali pri domači prodaji podobnega izdelka v okviru običajnega poteka trgovine, ter
 (b)
 tehtani povprečni dobiček, ki ga je v OPP dosegel edini sodelujoči proizvajalec izvoznik pri domači prodaji podobnega izdelka v okviru običajnega poteka trgovine.
 (39)
 Kar zadeva drugo indijsko družbo, tj. družbo Star Oxochem, je ta prodajala dve vrsti izdelka: enega le na domačem trgu in drugega skoraj izključno za izvoz (z majhno prodajo na domačem trgu). Za vrsto izdelka, ki se je izvažal, prodaja ni bila dobičkonosna. Normalna vrednost je bila konstruirana tako, da so se v skladu z metodologijo iz uvodne izjave 38 povprečnim stroškom proizvodnje prišteli povprečni PSA-stroški in odstotek dobička na podlagi domače prodaje vrste izdelka, ki se prodaja na domačem trgu, v okviru običajnega poteka trgovine.
 (40)
 V zvezi z določitvijo stroškov proizvodnje je vložnik navedel, da je treba stroške proizvodnje natrijevega nitrita, zmanjšane za prihodke od prodaje, dodeliti proizvodnji oksalne kisline. Po mnenju vložnika bi bilo treba natrijev nitrit obravnavati kot stranski proizvod, ne pa kot ločeno, gospodarsko donosno poslovno področje. Komisija je na podlagi dokazov, zbranih v preiskavi, sklenila, da je natrijev nitrit stranski proizvod, saj je pridobljeni proizvod, ki nastane v postopku izdelave oksalne kisline. Ni osnovni izdelek, ki se proizvaja. Stranski proizvod je tržen. Prihodke iz njegove prodaje je treba odšteti od stroškov proizvodnje zadevnega izdelka, ki vključujejo stroške proizvodnje stranskega proizvoda. Stroški proizvodnje so bili spremenjeni z ustreznimi prilagoditvami za enega indijskega proizvajalca, tako da se natrijev nitrit obravnava kot stranski proizvod, in ne kot gospodarsko donosno poslovno področje.
 (b)
 Izvozna cena
 (41)
 Sodelujoča proizvajalca izvoznika sta izdelke izvažala v Unijo neposredno neodvisnim strankam. Zato je bila izvozna cena tista, ki se je dejansko plačevala ali se plačuje za zadevni izdelek ob prodaji za izvoz v Unijo, v skladu s členom 2(8) osnovne uredbe.
 (c)
 Primerjava
 (42)
 Komisija je normalno vrednost in zgoraj ugotovljeno izvozno ceno primerjala na podlagi franko tovarna.
 (43)
 Kadar je Komisija to lahko upravičila s potrebo po zagotovitvi poštene primerjave, je v skladu s členom 2(10) osnovne uredbe normalno vrednost in/ali izvozno ceno prilagodila za razlike, ki so vplivale na cene in njihovo primerljivost. Prilagoditve so bile izvedene za prevozne stroške, stroške zavarovanja, manipulativne stroške, stroške natovarjanja in tozadevne stroške, stroške pakiranja, stroške popustov, stroške kredita, bančne stroške in provizije, ki jih je plačal sodelujoči proizvajalec izvoznik. Raven prilagoditve za domače cene je bila v razponu od 0 do 5 %. V primeru izvozne cene je bila v razponu od 10 do 25 %. Vsak od obeh indijskih sodelujočih proizvajalcev izvoznikov je podrobne izračune prilagoditev prejel v posebnem dokumentu o razkritju.
 (44)
 V smislu člena 2(10)(b) osnovne uredbe sta oba sodelujoča proizvajalca navedla, da sta imela korist od indijske sheme za izvoz blaga iz Indije („shema MEIS“) (10). MEIS je shema indijske vlade, ki izvoznikom zagotavlja spodbudo v obliki dobropisa za dajatve, da bi se nadomestile izgube pri plačilu dajatev. Spodbuda se plača kot odstotek realizirane vrednosti franko na ladijski krov („FOB“) (v prosti valuti) za določeno blago, ki gre na določene trge. Ta izvozna spodbuda ni dopustna prilagoditev za primerjavo cen. Ne šteje se za shemo povračil dajatev, za katero bi bila mogoča prilagoditev na podlagi člena 2(10)(b) osnovne uredbe, saj navedeni člen omogoča le prilagoditve normalne vrednosti in ne izvozne cene. Poleg tega se vrednost dobropisa ne izračuna glede na znesek uvoznih dajatev, ki bi bil vključen v izvoz izdelkov na koncu proizvodne verige, ampak se določi kot odstotek vrednosti FOB izvoženega blaga. Prav tako ne glede na izračun vrednosti spodbude sistem ne deluje tako, da se uvozni stroški, ki bremenijo materiale, ki so fizično vgrajeni v podobni izdelek za prodajo na domačem trgu, povrnejo ali ne poberejo ob izvozu iste proizvodnje v Unijo. Zaradi vseh navedenih razlogov ni mogoče sprejeti prilagoditev normalne vrednosti ali izvozne cene.
 (45)
 En sodelujoči proizvajalec je navedel, da je imel korist tudi od sheme centralnega davka na dodano vrednost („shema CENVAT“) (11). V skladu s to shemo lahko proizvajalec končnega izdelka ali ponudnik obdavčljive storitve upošteva plačane trošarine in davek na storitve, plačan za vse surovine, prejete v tovarni, ali katero koli vhodno storitev, ki jo prejme proizvajalec končnega izdelka. Družba ni dokazala, da se ta shema ne uporablja enako za končno blago, ki se prodaja na domačem trgu. Zato ta oprostitev trošarine podobno kot shema MEIS ni dopustna prilagoditev za primerjavo cen na podlagi člena 2(10)(b) osnovne uredbe.
 (46)
 Zato se popravki za shemo MEIS in centralni davek na dodano vrednost niso izvedli.
 (47)
 Sodelujoča proizvajalca sta zahtevala popravek za pretvorbo valute. Zahteva je bila zavrnjena, ker so menjalni tečaji nihali po določitvi cene in zato niso vplivali na primerjavo cen.
 (d)
 Stopnje dampinga
 (48)
 V skladu s členom 2(11) osnovne uredbe je bila tehtana povprečna normalna vrednost glede na vrsto primerjana s tehtano povprečno izvozno ceno ustrezne vrste izdelka, ki se pregleduje. Na podlagi te metodologije sta posamezni stopnji dampinga, ugotovljeni za obe družbi, prikazani v naslednji preglednici:
 Proizvajalec izvoznik
 Stopnja dampinga
 Star Oxochem Pvt. Ltd.
 12,40 %
 Radiant Indus Chem Pvt. Ltd.
 27,61 %
 (e)
 Sklep
 (49)
 Na podlagi navedenega je bilo ugotovljeno, da so indijski proizvajalci izvozniki med OPP nadaljevali izvoz oksalne kisline v Unijo po dampinških cenah.
 3.2.2 Verjetni razvoj uvoza ob morebitni razveljavitvi ukrepov
 (50)
 Poleg ugotovitve o nadaljevanju dampinga v OPP je Komisija analizirala tudi, ali obstaja verjetnost, da bi se v primeru izteka ukrepov povečal obseg dampinškega izvoza. Proučila je indijsko proizvodno zmogljivost in neizkoriščeno zmogljivost, ravnanje indijskih izvoznikov na drugih trgih in privlačnost trga Unije.
 (51)
 Ker sta sodelovala le dva proizvajalca izvoznika v Indiji, so bili dodatni elementi zbrani iz dostopnih dejstev, kot so predstavljena spodaj.
 (a)
 Proizvodnja in neizkoriščena zmogljivost v Indiji
 (52)
 Glede na preverjene podatke sodelujočih proizvajalcev izvoznikov je bila izkoriščenost zmogljivosti dveh obiskanih indijskih proizvajalcev več kot 75-odstotna.
 (53)
 Na splošno je skupna zmogljivost indijskih proizvajalcev oksalne kisline ocenjena na približno 40 000 metričnih ton, neizkoriščena zmogljivost pa na približno 10 000 metričnih ton (12). Obseg neizkoriščene zmogljivosti je enak celotni potrošnji Unije.
 (b)
 Ravnanje indijskih izvoznikov na trgih tretjih držav
 (54)
 Obe sodelujoči indijski družbi sta v OPP precej izvažali v preostale dele sveta. Ena družba je izvozila večino svoje proizvodnje, druga pa je večino proizvodnje prodala na domačem trgu.
 (55)
 Indijska vladna statistika (13) za indijski izvoz na splošno kaže, da so bile največje države uvoznice v obdobju 2016–2017 Malezija, Mehika, Pakistan, Rusija in Tajvan. Izvoz v teh pet držav je znašal 5 700 metričnih ton. Na podlagi indijske vladne statistike je povprečna indijska izvozna cena v Unijo za 7 % višja od povprečne izvozne cene v preostale dele sveta. Indijske izvozne cene v Unijo so na splošno višje od cen za preostale dele sveta, razen zlasti za ZDA in Mehiko.
 (c)
 Privlačnost trga Unije
 (56)
 Unija je razmeroma majhen trg za oksalno kislino, vendar je še vedno privlačna za indijske proizvajalce izvoznike. Kot je navedeno v zgornji uvodni izjavi, je povprečna cena Unije za 7 % višja od tiste v preostalem delu sveta. Privlačnost dodatno potrjuje dejstvo, da kljub razmeroma visoki stopnji veljavnih protidampinških dajatev na trg Unije še vedno izvažajo trije od štirih indijskih proizvajalcev izvoznikov. Poleg tega je indijska družba v svojem nezaupnem izpolnjenem vprašalniku izrecno navedla, da ima „trg EU velik potencial in je zelo privlačen zaradi cene izdelka“.
 (d)
 Sklep
 (57)
 Glede na razpoložljivo neizkoriščeno zmogljivost v Indiji, ravni cen indijskih proizvajalcev na splošno na trgih tretjih držav in privlačnost trga Unije v smislu cen je zelo verjetno, da bi se ob odsotnosti ukrepov lahko vsaj del razpoložljive zmogljivosti v Indiji uporabil za proizvodnjo oksalne kisline za izvoz v Unijo ali da bi se zaradi višjih cen na trgu Unije del izvoza na trge tretjih držav preusmeril v Unijo.
 (58)
 Indijska sodelujoča družba je v svoji predložitvi z dne 23. oktobra 2017 trdila, da ima zaradi zmanjšane proizvodnje iz LRK celotno zmogljivost zasedeno do marca 2018. Navedla je, da bi se lahko zaradi zmanjšanja proizvodnje v LRK povečal pritisk na trg Unije. Vendar, kot je navedeno v oddelku 3.3, ni bilo ugotovljeno, da bi se kitajska proizvodnja toliko zmanjšala in da bi v takem primeru to tako vplivalo na svetovni trg in trg Unije.
 (59)
 Na splošno velja, da bi indijske družbe v primeru izteka ukrepov v Unijo verjetno izvažale večje količine kot zdaj in po dampinških cenah.
 3.3 Ljudska republika Kitajska
 (60)
 LRK je daleč največja država proizvajalka oksalne kisline na svetu s proizvodnjo, ocenjeno na [150 000–200 000] metričnih ton (14). Celotni izvoz iz LRK znaša približno [25 000–50 000] metričnih ton. V preiskavi ni sodeloval noben kitajski proizvajalec, zato ugotovitve temeljijo na najboljših dostopnih dejstvih v skladu s členom 18 osnovne uredbe.
 (61)
 Potem ko je Splošno sodišče ukrepe razglasilo za nične, so bili 28. novembra 2016 za družbo Yuanping ponovno uvedeni. Do te ponovne uvedbe je lahko družba Yuanping izvažala brez protidampinških dajatev.
 (62)
 Za uvoz iz LRK velja 6,5-odstotna dajatev skupne carinske tarife.
 3.3.1 Damping v obdobju preiskave v zvezi s pregledom
 (a)
 Primerljiva država
 (63)
 V skladu s členom 2(7)(a) in (b) osnovne uredbe je treba normalno vrednost določiti na podlagi cen, ki so se plačevale ali se plačujejo na domačem trgu, ali konstruirane vrednosti v primerni tretji državi s tržnim gospodarstvom („primerljiva država“).
 (64)
 V obvestilu o začetku je bilo predvideno, da se bo kot primerljiva država uporabila Indija. V obvestilu o začetku je bila kot morebitna primerljiva država navedena tudi Japonska. Komisija je v obvestilu k dokumentaciji z dne 18. maja 2017 navedla, da se bo kot primerljiva država uporabila Indija. Indija je največja država izvoznica oksalne kisline v Unijo. Je predmet iste preiskave. Primerljiva država je bila že v prvotni protidampinški preiskavi. Poleg tega sta pri preiskavi sodelovala dva proizvajalca izvoznika iz Indije.
 (65)
 Glede te izbire ni bila prejeta nobena pripomba.
 (66)
 Komisija je glede na navedeno sklenila, da je bila Indija primerna primerljiva država v skladu s členom 2(7)(a) in (b) osnovne uredbe.
 (b)
 Normalna vrednost
 (67)
 Informacije, prejete od obeh sodelujočih proizvajalcev v primerljivi državi, so bile uporabljene kot osnova za določitev normalne vrednosti. Metodologija, ki se je v ta namen uporabila, je opisana v oddelku 3.2.1. Tehtana povprečna normalna vrednost med obema indijskima družbama se je uporabila kot normalna vrednost za LRK.
 (68)
 V skladu s prvotno preiskavo se je izvedla prilagoditev normalne vrednosti, ker kitajske družbe poleg nerafinirane oksalne kisline proizvajajo tudi t. i. „rafinirano“ oksalno kislino, ki se v primerjalni državi Indiji ne proizvaja, in jo izvažajo v Unijo. Zaradi nesodelovanja ter navedbe vrst, ki so se proizvajale in izvažale v OPP, se na podlagi ugotovitev iz prvotne preiskave šteje za razumno, da se uporabi prilagoditev (12-odstotni pribitek) tehtani povprečni normalni vrednosti obeh indijskih sodelujočih družb.
 (c)
 Izvozna cena
 (69)
 Zaradi nesodelovanja kitajskih izvoznikov je Komisija kot najboljše dostopne podatke za določitev izvozne cene uporabila razpoložljive statistične podatke. Odločila se je, da bo pri izračunih izhajala iz informacij o ceni iz podatkovne zbirke Comext (Eurostat).
 (70)
 Kadar je Komisija to lahko upravičila s potrebo po zagotovitvi poštene primerjave, je izvozno ceno prilagodila za razlike, ki so vplivale na cene in njihovo primerljivost. Povprečna izvozna cena za OPP je bila pridobljena iz podatkovne zbirke Eurostata. Cena CIF je bila prilagojena nazaj na raven franko tovarna na podlagi dejanskih prevoznih stroškov in stroškov zavarovanja, določenih na podlagi preverjenih podatkov kitajskih sodelujočih družb v prvotni preiskavi (prilagoditev za [15–20] %). Opozoriti je treba, da bi bila raven prilagoditve zelo podobna tudi, če bi se uporabili novejši podatki indijskih sodelujočih družb, prilagojeni za daljšo prevozno razdaljo iz kitajskih pristanišč (razlika bi bila manjša od odstotne točke).
 (d)
 Primerjava
 (71)
 Komisija je normalno vrednost in povprečno kitajsko izvozno ceno, kot je določena zgoraj, primerjala na podlagi franko tovarna.
 (e)
 Stopnja dampinga
 (72)
 Na podlagi tega (prilagoditve na podlagi preverjenih podatkov indijskih sodelujočih družb) je bilo ugotovljeno, da je tehtano povprečje stopnje dampinga, izraženo v odstotku cene CIF meja Unije brez plačane dajatve, v OPP znašalo 8,7 %. Ugotovila je, da bi bila ugotovljena stopnja dampinga še višja, če bi njene ugotovitve temeljile na podatkih iz zbirke podatkov o kitajskem izvozu.
 (f)
 Sklep
 (73)
 Komisija je na podlagi tega ugotovila, da se damping v Uniji nadaljuje, saj so kitajski proizvajalci izvozniki v OPP oksalno kislino še vedno izvažali po dampinških cenah.
 3.3.2 Verjetni razvoj uvoza ob morebitni razveljavitvi ukrepov
 (74)
 Poleg ugotovitve o nadaljevanju dampinga v OPP je Komisija analizirala tudi, ali obstaja verjetnost, da bi se v primeru izteka ukrepov povečal obseg dampinškega izvoza.
 (75)
 Zaradi nesodelovanja kitajskih proizvajalcev izvoznikov je bila ta analiza narejena na podlagi najboljših dostopnih dejstev, tj. na podlagi informacij iz zahtevka za pregled in javno dostopnih informacij.
 (76)
 Komisija je ocenila kitajsko proizvodno zmogljivost in neizkoriščeno zmogljivost, obnašanje kitajskih izvoznikov na drugih trgih in privlačnost trga Unije.
 (a)
 Proizvodna zmogljivost in neizkoriščena zmogljivost v LRK
 (77)
 Glede na statistiko, ki jo je v zahtevku za pregled predložil vložnik, imajo kitajski proizvajalci skupno letno zmogljivost približno [150 000–200 000] metričnih ton. Potrošnja oksalne kisline na notranjem trgu v LRK znaša približno [50 000–100 000] metričnih ton, izvoz pa približno [25 000–50 000] metričnih ton. Zato je ob predpostavki, da kitajski domači trg oskrbujejo izključno kitajski proizvajalci, neizkoriščena zmogljivost kitajskih proizvajalcev ocenjena na približno [30 000–40 000] metričnih ton, kar je približno 20 % njihove celotne zmogljivosti in trikrat več od ocenjene potrošnje Unije.
 (78)
 Indijska družba je navedla, da je bilo nekaj kitajske proizvodnje pred kratkim ustavljene zaradi okoljskih vprašanj, vložnik pa je v svoji predložitvi z dne 28. novembra 2017 trdil, da je do tega zmanjšanja prišlo pred letom 2013. Nobena od teh trditev ni bila utemeljena z dokazi. Komisija je zato obe trditvi zavrnila.
 (b)
 Ravnanje kitajskih izvoznikov na trgih tretjih držav
 (79)
 Da bi Komisija analizirala verjetno ravnanje kitajskih proizvajalcev izvoznikov ob odsotnosti ukrepov, je proučila raven cen glede na kitajski izvoz v preostale dele sveta, pri čemer je uporabila zbirko podatkov o kitajskem izvozu. Na desetih največjih izvoznih trgih LRK (razen Japonske) je bila izvozna cena, prilagojena na raven franko tovarna, precej nižja od normalne vrednosti, ki je bila prav tako ugotovljena na ravni franko tovarna, kar pomeni dampinško ravnanje na trgih tretjih držav. V povprečju je cena v preostalih delih sveta (na ravni franko tovarna) za 30 % nižja od normalne vrednosti, pa tudi od kitajske izvozne cene v Unijo.
 (c)
 Privlačnost trga Unije
 (80)
 Kot je navedeno v oddelku 3.2, se trg Unije šteje za majhnega, vendar privlačnega v smislu cen. Poleg tega je kitajski izvoz še naprej vstopal na trg Unije kljub veljavnim konvencionalnim in protidampinškim dajatvam.
 (d)
 Sklep
 (81)
 Glede na razpoložljivo neizkoriščeno zmogljivost v LRK, ravnanje kitajskih proizvajalcev na splošno na trgih tretjih držav in privlačnosti trga Unije v smislu cen je verjetno, da bi se ob odsotnosti ukrepov lahko vsaj del razpoložljive zmogljivosti v LRK uporabil za proizvodnjo oksalne kisline za izvoz v Unijo ali da bi se zaradi višjih cen na trgu Unije del izvoza na trge tretjih držav preusmeril v Unijo.
 (82)
 Na splošno je Komisija menila, da bi kitajske družbe v primeru izteka ukrepov v Unijo verjetno izvažale večje količine kot zdaj in po dampinških cenah.
 3.4 Sklep o dampingu
 (83)
 Velika ocenjena proizvodna zmogljivost, velika neizkoriščena zmogljivost skupaj z ravnmi cen na drugih izvoznih trgih in privlačnost trga Unije kažejo, da bi razveljavitev ukrepov verjetno povzročila precejšnje povečanje izvoza v Unijo. Glede na ugotovljeno stopnjo dampinga v OPP za obe zadevni državi je verjetno tudi, da se bo prihodnji izvoz izvajal po znatnih dampinških cenah.
 (84)
 Komisija je na podlagi tega ugotovila, da bi se damping iz Indije in LRK v primeru izteka ukrepov nadaljeval.
 4. ŠKODA
 4.1 Opredelitev pojmov industrija Unije in proizvodnja Unije
 (85)
 Industrijo Unije še vedno sestavljajo isti obrati kot v prvotni preiskavi. V obdobju preiskave v zvezi s pregledom sta zadevni izdelek proizvajala dva znana proizvajalca Unije: družba Oxaquim S.A. („družba Oxaquim“) in družba WeylChem Lamotte S.A.S. („družba WeylChem“) (15). Družba Oxaquim je v obdobju pregleda sama po sebi predstavljala večji delež celotne proizvodnje oksalne kisline v Uniji (več kot 50 % celotne proizvodnje Unije). Družba WeylChem ni nasprotovala začetku preiskave v zvezi s pregledom, vendar se je odločila, da ne bo sodelovala. V Uniji trenutno ni nobenega drugega proizvajalca zadevnega izdelka. Na podlagi tega oba proizvajalca, družbi Oxaquim in WeylChem, predstavljata industrijo Unije v smislu člena 4(1) osnovne uredbe. V nadaljevanju se navajata kot „industrija Unije“.
 (86)
 Celotna proizvodnja Unije je bila določena na podlagi vseh razpoložljivih informacij, vključno z informacijami, navedenimi v zahtevku za pregled zaradi izteka ukrepa, podatki, pridobljenimi pred začetkom preiskave in po njem, ter informacijami, pridobljenimi od sodelujočega proizvajalca Unije. Na podlagi teh informacij je bilo mogoče potrditi tudi obstoj in raven proizvodnje proizvajalca, ki ni sodeloval v preiskavi. Na tej podlagi je bila celotna proizvodnja Unije v OPP ocenjena na 15 000 do 20 000 ton (16).
 4.2 Potrošnja Unije
 (87)
 Potrošnja Unije je bila določena na podlagi obsega uvoza ter celotnega obsega prodaje industrije Unije na trgu Unije, vključno s preverjenimi podatki za družbo Oxaquim in oceno za družbo WeylChem na podlagi Eurostata.
 (88)
 V obravnavanem obdobju se je potrošnja Unije razvijala, kot sledi:
 Preglednica 1
 Potrošnja Unije
 Celotna potrošnja
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 V tonah
 11 544
 11 803
 10 315
 10 175
 10 482
 Indeks (2013 = 100)
 100
 102
 89
 88
 91
 Vir: Eurostat, preverjeni odgovor na vprašalnik, ocena za nesodelujočega proizvajalca Unije.
 (89)
 Potrošnja Unije se je v obravnavanem obdobju zmanjšala, in sicer z 11 544 ton leta 2013 na 10 482 ton v OPP oziroma za 9 %.
 4.2.1 Obseg in tržni delež uvoza iz Indije in LRK
 Preglednica 2
 Obseg in tržni deleži uvoza iz Indije in LRK
 Obseg uvoza (v tonah)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Indija in LRK
 2 633
 2 397
 1 818
 1 855
 1 658
 Indeks (2013 = 100)
 100
 91
 69
 70
 63
 Tržni delež (v %)
 22,8
 20,3
 17,6
 18,2
 15,8
 Vir: Eurostat.
 (90)
 Obseg uvoza iz Indije in LRK se je zmanjšal, in sicer z 2 633 ton leta 2013 na 1 658 ton v OPP, tj. za 37 %, z ustreznim zmanjšanjem tržnega deleža v obravnavanem obdobju z 22,8 % na 15,8 %, tj. za 7 odstotnih točk.
 (91)
 Obseg uvoza iz Indije in LRK ter njun tržni delež so se zmanjšali, vendar so proizvajalci izvozniki iz zadevnih držav kljub temu uspeli ohraniti nezanemarljiv tržni delež.
 4.2.2 Cena uvoza in nelojalno nižanje prodajnih cen
 Preglednica 3
 Povprečna cena uvoza iz Indije in LRK
 Uvozna cena (EUR/tono)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Indija in LRK
 745
 645
 769
 724
 718
 Indeks (2012 = 100)
 100
 87
 103
 97
 96
 Vir: Eurostat.
 (92)
 Povprečne cene uvoza iz zadevnih držav so se najprej znižale s 745 EUR/tono leta 2013 na 645 EUR/tono leta 2014, vendar so se leta 2015 spet zvišale na 769 EUR/tono. Leta 2016 in v OPP so se ponovno znižale in dosegle raven 718 EUR/tono. Skupno so se med letom 2013 in OPP znižale za 4 %.
 (93)
 Opravljena je bila primerjava prodajnih cen na trgu Unije med cenami sodelujočega proizvajalca Unije in cenami uvoza iz zadevnih držav. Upoštevale so se ustrezne prodajne cene sodelujočega proizvajalca Unije za neodvisne stranke, po potrebi prilagojene na raven cene franko tovarna, tj. brez prevoznih stroškov v Uniji ter po odbitku popustov in rabatov.
 (94)
 Te cene so se primerjale s cenami, ki so jih zaračunavali indijski in kitajski proizvajalci izvozniki, prilagojenimi cenam CIF meja Unije. Zaradi nesodelovanja LRK je cena temeljila na podatkih Eurostata, saj ti zagotavljajo objavljene cene na ravni cen CIF meja Unije. Cena CIF je bila nato prilagojena navzgor za stroške po uvozu, tj. carinjenje, konvencionalno carinsko dajatev in protidampinško dajatev, manipulativne stroške in stroške natovarjanja.
 (95)
 Ugotovljeno je bilo, da so se v obdobju med letom 2013 in OPP cene sodelujočega proizvajalca Unije znižale za 10 % (glej preglednico 7), znižanje pa je bilo manj izrazito za uvoženo blago iz zadevnih držav, in sicer približno 3,6 % za LRK in 6 % za Indijo. Vendar je razlika v ceni med uvoženim blagom in blagom, proizvedenim v Uniji, ostala visoka, kar je povzročilo znatno nelojalno nižanje prodajnih cen v OPP. Rezultat primerjave, kadar je izražen kot delež prometa proizvajalca Unije v OPP, je pokazal tehtano povprečno stopnjo nelojalnega nižanja. Ugotovljeno je bilo, da je stopnja nelojalnega nižanja cen za LRK 8-odstotna (17), ugotovljeno nelojalno nižanje prodajnih cen za sodelujoča indijska proizvajalca izvoznika pa je bilo 7,1-odstotno oziroma 6,6-odstotno.
 4.3 Gospodarski položaj industrije Unije
 4.3.1 Splošne opombe
 (96)
 Komisija je v skladu s členom 3(5) osnovne uredbe proučila vse gospodarske dejavnike in indekse, ki vplivajo na položaj industrije Unije.
 (97)
 Kot je navedeno v uvodni izjavi 15, za določitev morebitne škode, ki jo je utrpela industrija Unije, vzorčenje ni bilo uporabljeno.
 (98)
 Komisija je za določitev škode razlikovala med makro- in mikroekonomskimi kazalniki škode. Makroekonomske kazalnike, povezane s celotno industrijo Unije, je ocenila na podlagi informacij, ki jih je vložnik predložil v zahtevku za pregled zaradi izteka ukrepa, podatkov o trgovanju in podatkov, zbranih po začetku preiskave v zvezi s pregledom. Ocenila je le mikroekonomske kazalnike, povezane s sodelujočim proizvajalcem Unije, družbo Oxaquim, na podlagi podatkov iz preverjenega izpolnjenega vprašalnika. Za oba sklopa podatkov je bilo ugotovljeno, da sta za gospodarski položaj industrije Unije reprezentativna.
 (99)
 Makroekonomski kazalniki so: proizvodnja, proizvodna zmogljivost, izkoriščenost zmogljivosti, obseg prodaje, tržni delež, zaposlenost, produktivnost in višina stopnje dampinga.
 (100)
 Mikroekonomski kazalniki so: povprečne cene na enoto, stroški na enoto, stroški dela, zaloge, dobičkonosnost, denarni tok, naložbe in donosnost naložb.
 (101)
 Ob upoštevanju dejstva, da podatki za analizo škode večinoma izhajajo iz enega vira, je bilo treba podatke, ki se nanašajo na industrijo Unije, indeksirati za ohranitev zaupnosti v skladu s členom 19 osnovne uredbe.
 4.3.2 Makroekonomski kazalniki
 4.3.2.1 Proizvodnja, proizvodna zmogljivost in izkoriščenost zmogljivosti
 (102)
 Celotna proizvodnja, proizvodna zmogljivost in izkoriščenost zmogljivosti Unije so se v obravnavanem obdobju gibale, kot sledi:
 Preglednica 4
 Proizvodnja, proizvodna zmogljivost in izkoriščenost zmogljivosti
 Indeks (2013 = 100)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Obseg proizvodnje
 100
 114
 114
 116
 124
 Proizvodna zmogljivost
 100
 100
 100
 100
 108
 Izkoriščenost zmogljivosti
 100
 114
 114
 116
 115
 Vir: preverjeni odgovor na vprašalnik in ocena za nesodelujočega proizvajalca Unije.
 (103)
 Proizvodnja se je v obravnavanem obdobju povečala. Skupaj se je obseg proizvodnje v obravnavanem obdobju povečal za 24 %.
 (104)
 V obravnavanem obdobju se je zaradi naložb proizvodna zmogljivost povečala za 8 %.
 (105)
 Ker se je obseg proizvodnje nekoliko bolj povečal kot proizvodna zmogljivost, se je izkoriščenost zmogljivosti v obravnavanem obdobju povečala za 15 %.
 4.3.2.2 Obseg prodaje nepovezanim strankam v Uniji in tržni delež
 (106)
 Obseg prodaje industrije Unije nepovezanim strankam v Uniji in njen tržni delež sta se v obravnavanem obdobju gibala, kot sledi:
 Preglednica 5
 Obseg prodaje nepovezanim strankam in tržni delež
 Indeks (2013 = 100)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Obseg prodaje
 100
 103
 95
 89
 94
 Tržni delež
 100
 101
 106
 101
 103
 Vir: Eurostat, preverjeni odgovor na vprašalnik in ocena za nesodelujočega proizvajalca Unije.
 (107)
 Obseg prodaje se je v obravnavanem obdobju zmanjšal za 6 % po 9-odstotnem zmanjšanju potrošnje Unije, opisanem v uvodni izjavi 91. Čeprav se je obseg prodaje zmanjšal, se je tržni delež industrije Unije v obdobju preiskave v zvezi s pregledom nekoliko povečal. To povečanje je povezano z zmanjšanim tržnim deležem uvoza iz Indije in LRK.
 4.3.2.3 Zaposlovanje, produktivnost in stroški dela
 (108)
 Zaposlenost in produktivnost sta se v obravnavanem obdobju gibali, kot sledi:
 Preglednica 6
 Zaposlovanje, produktivnost in stroški dela
 Indeks (2013 = 100)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Število zaposlenih
 100
 105
 100
 112
 117
 Produktivnost
 100
 108
 113
 103
 105
 Povprečni stroški dela na zaposlenega
 100
 101
 104
 108
 111
 Vir: preverjeni odgovor na vprašalnik, ocena za nesodelujočega proizvajalca Unije.
 (109)
 Zaposlovanje v industriji Unije se je v obravnavanem obdobju na splošno povečalo za 17 %, kar je v skladu s povečanjem obsega proizvodnje za 24 % v istem obdobju.
 (110)
 Med letom 2013 in OPP so se povprečni stroški dela na zaposlenega pri sodelujočem proizvajalcu Unije zvišali za 11 %.
 4.3.2.4 Višina stopnje dampinga in okrevanje od preteklega dampinga
 (111)
 V obdobju preiskave v zvezi s pregledom so bile posamezne stopnje dampinga, ugotovljene za sodelujoča indijska proizvajalca izvoznika in kitajski uvoz, še vedno precejšnje (glej uvodni izjavi 48 in 72).
 (112)
 Kljub dejstvu, da se je pri izvozu iz Indije in LRK še vedno izvajal damping, analiza kazalnikov škode kaže, da so uvedeni ukrepi pozitivno vplivali na industrijo Unije.
 4.3.3 Mikroekonomski kazalniki
 4.3.3.1 Splošne opombe
 (113)
 Analiza mikroekonomskih kazalnikov (prodajnih cen in stroškov proizvodnje, zalog, dobičkonosnosti, denarnega toka, naložb in donosnosti naložb) se je izvedla na ravni edinega sodelujočega proizvajalca Unije.
 4.3.3.2 Cene in dejavniki, ki vplivajo na cene
 (114)
 Povprečne prodajne cene industrije Unije za nepovezane stranke v Uniji so se v obravnavanem obdobju gibale, kot sledi:
 Preglednica 7
 Povprečne prodajne cene in stroški na enoto
 Indeks (2013 = 100)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Povprečna prodajna cena na enoto v Uniji
 100
 88
 90
 91
 90
 Proizvodni stroški na enoto
 100
 81
 89
 82
 80
 Vir: preverjeni odgovor na vprašalnik.
 (115)
 Povprečna prodajna cena industrije Unije na enoto za nepovezane stranke v Uniji se je v obravnavanem obdobju znižala za 10 %. To znižanje je delno sledilo zmanjšanju stroškov proizvodnje za 20 % v OPP.
 (116)
 Preiskava je pokazala, da so se stroški zmanjšali zlasti zaradi znižanja cen surovin v zadevnem obdobju ter optimizacije proizvodnega postopka z naložbami in tehnološkimi izboljšavami.
 4.3.3.3 Zaloge
 (117)
 Zaloge industrije Unije so se v obravnavanem obdobju gibale, kot sledi:
 Preglednica 8
 Zaloge
 Indeks (2013 = 100)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Končne zaloge
 100
 27
 11
 13
 49
 Končne zaloge kot delež proizvodnje (v %)
 2,8
 0,7
 0,3
 0,3
 1,1
 Vir: preverjeni odgovor na vprašalnik.
 (118)
 Zaradi lastnosti zadevnega izdelka so zaloge zelo majhne. Ker zadevni izdelek hitro propade, proizvajalci blago proizvajajo za takojšnje pošiljanje. Zato ta kazalnik ni zelo pomemben za opis stanja industrije Unije.
 4.3.3.4 Dobičkonosnost, denarni tok, naložbe in donosnost naložb
 Preglednica 9
 Dobičkonosnost, denarni tok, naložbe in donosnost naložb
 Indeks (2013 = 100)
 2013
 2014
 2015
 2016
 OPP
 Dobičkonosnost prodaje nepovezanim strankam v Uniji
 100
 267
 134
 305
 332
 Denarni tok
 100
 144
 110
 149
 165
 Naložbe
 100
 56
 194
 328
 247
 Donosnost naložb
 100
 281
 144
 283
 333
 Vir: preverjeni odgovor na vprašalnik.
 (119)
 Komisija je dobičkonosnost sodelujočega proizvajalca Unije določila tako, da je neto dobiček pred obdavčitvijo pri prodaji zadevnega izdelka nepovezanim strankam v Uniji izrazila kot delež prihodkov od navedene prodaje. V obravnavanem obdobju se je dobičkonosnost industrije Unije postopno povečala in izražala večje znižanje stroškov proizvodnje v primerjavi s prodajnimi cenami v obravnavanem obdobju, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 116.
 (120)
 Neto denarni tok je sposobnost industrije Unije, da sama financira svoje dejavnosti. Denarni tok se je v obravnavanem obdobju povečal, razen leta 2015, ko se je zmanjšal. Neto denarni tok se je v obravnavanem obdobju v skladu z večjo dobičkonosnostjo na splošno povečal za 65 %.
 (121)
 Naložbe so se v obravnavanem obdobju povečale za 147 %, razen leta 2014, ko so se v primerjavi z letom 2013 zmanjšale za 44 %. Naložbe so bile namenjene predvsem povečanju zmogljivosti in torej izvozu, da bi ostali konkurenčni na svetovnem trgu, hkrati pa so privedle do tehnološkega izboljšanja, višje kakovosti, boljšega izkoristka in nižje porabe surovin ter tako izboljšale produktivnost in povečale varstvo okolja.
 (122)
 Enako kot drugi finančni kazalniki je bila donosnost naložb pri proizvodnji in prodaji podobnega izdelka pozitivna, kar je izražalo gibanje dobičkonosnosti.
 4.3.4 Sklep o škodi
 (123)
 Preiskava je pokazala, da so ukrepi, uvedeni od leta 2011, industriji Unije omogočili okrevanje po škodi, ki jo je utrpela.
 (124)
 Kazalniki škode kažejo pozitivno gibanje za industrijo Unije.
 (125)
 V obravnavanem obdobju se je znatno povečala dobičkonosnost industrije Unije (za 332 % med letom 2013 in OPP). To je precejšnje izboljšanje v primerjavi z nizko ali negativno ravnjo dobičkonosnosti, ugotovljeno v obdobju 2007–2011 (obravnavanem obdobju v prvotni preiskavi). Ta dobiček, ki je delno povezan tudi z znižanjem cene surovin, je industriji Unije pomagal pri izvedbi nekaterih naložb, vključno z zmanjšanjem količine odpadkov in vpliva na okolje.
 (126)
 Kljub dejstvu, da se je v obravnavanem obdobju potrošnja Unije zmanjšala za 9 %, se je obseg proizvodnje povečal za 24 %, proizvodna zmogljivost pa za 8 %, čeprav se je obseg prodaje na trgu Unije zmanjšal za 6 %. Tržni delež industrije Unije se je v OPP v primerjavi z letom 2013 povečal le za 3 %. V obravnavanem obdobju se je povečal tudi izvoz industrije Unije.
 (127)
 Naložbe so se v obravnavanem obdobju povečale za 147 %, donosnost naložb pa za 333 %.
 (128)
 Produktivnost se je v obravnavanem obdobju izboljšala. Tudi zaposlovanje se je v obravnavanem obdobju povečalo v skladu z obsegom proizvodnje.
 (129)
 Komisija je na podlagi navedenega sklenila, da industrija Unije v obravnavanem obdobju ni utrpela znatne škode v smislu člena 3(5) osnovne uredbe.
 5. VERJETNOST PONOVITVE ALI NADALJEVANJA ŠKODE
 (130)
 Ker industrija Unije v obdobju preiskave v zvezi s pregledom ni utrpela znatne škode, je bilo ocenjeno, ali obstaja verjetnost ponovitve škode, če bi se ukrepi proti Indiji in LRK iztekli v skladu s členom 11(2) osnovne uredbe.
 (131)
 V zvezi s tem je Komisija proučila proizvodno zmogljivost in neizkoriščene zmogljivosti v Indiji in LRK, privlačnost trga Unije in morebiten vpliv razvoja obsega in cen uvoza iz Indije in Kitajske, pa tudi vpliv takega razvoja na obseg prodaje, cene in dobičkonosnost industrije Unije.
 (132)
 V zvezi z ravnmi uvoznih cen je preiskava pokazala, da so se kljub veljavnim protidampinškim ukrepom v obravnavanem obdobju cene industrije Unije še vedno stalno nelojalno nižale. Poleg tega bi v primeru razveljavitve veljavnih ukrepov in ob predpostavki, da bi uvozna cena iz zadevnih držav in cena industrije Unije ostali enaki kot v OPP, uvozne cene nelojalno nižale cene industrije Unije v razponu od 12 % do 34,1 %. Zato bo industrija Unije verjetno izgubila obseg prodaje in tržne deleže na trgu Unije.
 (133)
 Kar zadeva proizvodne in neizkoriščene zmogljivosti v Indiji in LRK, je bila upoštevana analiza iz uvodnih izjav 52, 53, 77 in 78. Ta analiza je pokazala, da LRK razpolaga z znatno neizkoriščeno zmogljivostjo in da je neizkoriščena zmogljivost Indije enaka ali višja od skupne velikosti evropskega trga. Kitajsko in indijsko domače povpraševanje in izvozni trgi, razen trga Unije, verjetno ne bodo sposobni popolnoma absorbirati celotne neizkoriščene zmogljivosti.
 (134)
 Kot je bilo ugotovljeno v uvodnih izjavah 54, 55, 56, 79 in 80, je trg Unije za oksalno kislino privlačen in obstaja spodbuda za indijske in kitajske proizvajalce, da v primeru razveljavitve veljavnih ukrepov izvoz iz drugih tretjih držav preusmerijo na trg Unije z višjimi cenami.
 (135)
 Šteje se, da bi morebiten znaten uvoz dampinških izdelkov iz Indije in LRK ob odsotnosti ukrepov znova oslabil industrijo Unije ter ogrozil njeno rentabilnost in preživetje.
 (136)
 Da bi Komisija ocenila verjeten vpliv takega nizkocenovnega uvoza iz zadevnih držav na industrijo Unije, je najprej proučila morebitno izgubo tržnega deleža. Ponazorila je, kakšne bi bile posledice, če bi proizvajalci izvozniki iz zadevnih držav uvažali enake količine kot v obdobju prvotne preiskave, torej pred uvedbo ukrepov. Kot je bilo ugotovljeno v prvotni preiskavi, je bil takšen obseg dampinškega uvoza zadevnega izdelka dovolj, da je povzročil znatno škodo industriji Unije.
 (137)
 Komisija je pri tej analizi upoštevala, da bi cene proizvajalcev izvoznikov iz zadevnih držav in tistih iz industrije Unije ostale enake kot v OPP. Poleg tega je predvidevala, da bi obseg uvoza iz zadevnih držav najprej prevzel tržni delež drugih tretjih držav, nato pa tržni delež industrije Unije. Ob teh predpostavkah je analiza iz uvodne izjave 136 pokazala, da bi imel, če bi bili ukrepi razveljavljeni, kitajski in indijski uvoz pa bi dosegel ravni obsega iz obdobja prvotne preiskave, sodelujoči proizvajalec Unije izgube, škoda za industrijo Unije pa bi se ponovila.
 (138)
 Preiskava je pokazala, da bi imel, če bi bili ukrepi razveljavljeni, kitajski in indijski uvoz pa bi dosegla ravni iz obdobja prvotne preiskave, sodelujoči proizvajalec Unije izgube, škoda pa bi se ponovila.
 (139)
 Na podlagi tega se sklene, da bi se ob odsotnosti ukrepov najverjetneje znatno povečal izvoz iz LRK in Indije po dampinških cenah, znatna škoda pa bi se verjetno ponovila.
 6. INTERES UNIJE
 6.1 Uvodne opombe
 (140)
 Komisija je v skladu s členom 21 osnovne uredbe proučila, ali bi bila ohranitev obstoječih ukrepov proti Indiji in LRK v nasprotju z interesom Unije. Določitev interesa Unije je temeljila na oceni vseh različnih zadevnih interesov, vključno z interesi industrije Unije, uvoznikov in uporabnikov.
 6.2 Interes industrije Unije
 (141)
 Preiskava je pokazala, da si je industrija Unije v OPP opomogla od škode, ki jo je povzročil dampinški uvoz iz Indije in LRK. Če bi bili ukrepi proti Indiji in LRK razveljavljeni, pa bi se škoda verjetno ponovila, saj bi bila industrija Unije izpostavljena dampinškemu uvozu, katerega obseg bi bil znaten in ki bi povzročil znatne pritiske na cene. Gospodarski položaj industrije Unije bi se torej zaradi navedenih razlogov verjetno precej poslabšal. Nasprotno bi ohranitev ukrepov na trgu prinesla varnost in omogočila industriji Unije, da ohrani ugoden gospodarski položaj ter nadaljuje z naložbami in načrti za rast.
 (142)
 Komisija je na podlagi tega sklenila, da bi bilo nadaljevanje veljavnih protidampinških ukrepov v interesu industrije Unije.
 6.3 Interes nepovezanih uvoznikov
 (143)
 Nepovezani uvozniki med preiskavo niso sodelovali s Komisijo.
 (144)
 Na podlagi tega ni bilo znakov, da bi imela ohranitev ukrepov znaten negativen vpliv na uvoznike, ki bi bil večji od pozitivnega učinka ukrepov za industrijo Unije.
 6.4 Interes uporabnikov
 (145)
 Vprašalniki so bili poslani znanim uporabnikom. Komisija je odgovore prejela le od petih uporabnikov zadevnega izdelka, čeprav se ta uporablja v številnih panogah. Dva uporabnika sta nazaj poslala popolno izpolnjena vprašalnika, dva druga uporabnika sta poslala le izpolnjene preglednice, en uporabnik pa je predložil pripombe.
 (146)
 Noben uporabnik ni nasprotoval podaljšanju ukrepov, štirje pa so jasno navedli, da se strinjajo z ohranitvijo veljavnih protidampinških ukrepov.
 (147)
 Glede na to, da Komisija od uporabnikov ni prejela ugovora, se zdi malo verjetno, da bi imela ohranitev protidampinških ukrepov negativen vpliv na uporabnike Unije, ki bi presegal pozitivni učinek ukrepov na industrijo Unije.
 6.5 Sklep o interesu Unije
 (148)
 Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da glede na interes Unije ni prepričljivih razlogov za prenehanje protidampinških ukrepov na uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in LRK.
 7. RAZKRITJE
 (149)
 Komisija je vse zainteresirane strani obvestila o osnovnih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih je nameravala ohraniti obstoječe ukrepe proti Indiji in Kitajski. Po navedenem razkritju jim je bil odobren tudi rok za predložitev pripomb. Komisija je pripombe prejela le od industrije Unije. Te pripombe je analizirala in jih upoštevala, kadar je bilo to upravičeno.
 8. PROTIDAMPINŠKI UKREPI
 (150)
 Glede na ugotovitve v zvezi z nadaljevanjem/ponovitvijo dampinga in nadaljevanjem/ponovitvijo škode, kot je opisano zgoraj, iz tega izhaja, da bi bilo treba v skladu s členom 11(2) osnovne uredbe ohraniti protidampinške ukrepe, ki se uporabljajo za uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in LRK, uvedene z Izvedbeno uredbo (EU) št. 325/2012.
 (151)
 Družba lahko zaprosi za uporabo teh individualnih stopenj protidampinške dajatve, če naknadno spremeni ime svojega subjekta. Zahtevek je treba nasloviti na Komisijo (18). Zahtevek mora vsebovati vse relevantne informacije, s katerimi je mogoče dokazati, da sprememba ne vpliva na upravičenost družbe do stopnje dajatve, ki se zanjo uporablja. Če sprememba imena družbe ne vpliva na njeno pravico do uživanja koristi stopnje dajatve, ki se zanjo uporablja, se v Uradnem listu Evropske unije objavi obvestilo o spremembi imena.
 (152)
 Glede na nedavno sodno prakso Sodišča Evropske unije (19) je primerno, da se določi stopnja zamudnih obresti, ki se plačajo v primeru povračila dokončnih dajatev, saj ustrezni veljavni carinski predpisi ne določajo take obrestne mere, uporaba nacionalnih predpisov pa bi privedla do neupravičenega izkrivljanja konkurence med gospodarskimi subjekti glede na to, katera država članica se izbere za carinjenje.
 (153)
 Odbor, ustanovljen s členom 15(1) Uredbe (EU) 2016/1036, ni predložil mnenja –
 SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
 Člen 1
 1. Uvede se dokončna protidampinška dajatev na uvoz oksalne kisline v dihidratni (številka CUS 0028635-1 in številka CAS 6153-56-6) ali anhidridni obliki (številka CUS 0021238-4 in številka CAS 144-62-7) in v vodni raztopini ali ne, ki se trenutno uvršča pod oznako KN ex 2917 11 00 (oznaka TARIC 2917110091), ter s poreklom iz Indije in Ljudske republike Kitajske.
 2. Stopnje dokončne protidampinške dajatve, ki se uporablja za neto ceno franko meja Unije pred plačilom dajatve za izdelek iz odstavka 1, ki ga proizvajajo spodaj navedene družbe, so naslednje:
 Država
 Družba
 Stopnja protidampinške dajatve (%)
 Dodatna oznaka TARIC
 Indija
 Punjab Chemicals and Crop Protection Limited
 22,8
 B230
 Star Oxochem Pvt. Ltd
 31,5
 B270
 Vse druge družbe
 43,6
 B999
 LRK
 Shandong Fengyuan Chemicals Stock Co., Ltd; Shandong Fengyuan Uranus Advanced Material Co., Ltd
 37,7
 B231
 Yuanping Changyuan Chemicals Co., Ltd
 14,6
 B232
 Vse druge družbe
 52,2
 B999
 3. Uporaba individualnih stopenj dajatve, ki so določene za družbe iz odstavka 2, je pogojena s predložitvijo veljavnega trgovinskega računa carinskim organom držav članic, ki je skladen z zahtevami iz Priloge. Če tak račun ni predložen, se uporablja dajatev, ki velja za „vse druge družbe“.
 4. Če ni določeno drugače, se uporabljajo veljavni carinski predpisi. Obrestna mera v primeru povračila, ki sproži pravico do plačila zamudnih obresti, je mera, ki jo uporablja Evropska centralna banka pri svojih glavnih dejavnostih refinanciranja, objavljena v seriji C Uradnega lista Evropske unije, veljavna na prvi koledarski dan meseca, v katerem se izteče rok za plačilo, ter povečana za eno odstotno točko.
 Člen 2
 Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
 Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
 V Bruslju, 28. junija 2018
 Za Komisijo
 Predsednik
 Jean-Claude JUNCKER
 (1) UL L 176, 30.6.2016, str. 21.
 (2) Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 325/2012 z dne 12. aprila 2012 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Ljudske republike Kitajske (UL L 106, 18.4.2012, str. 1).
 (3) Zadeva T-310/12, Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd proti Svetu Evropske unije.
 (4) Izvedbena uredba Komisije (EU) 2016/2081 z dne 28. novembra 2016 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz oksalne kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvaja podjetje Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (UL L 321, 29.11.2016, str. 48).
 (5) UL C 329, 7.9.2016, str. 4.
 (6) Obvestilo o začetku pregleda zaradi izteka protidampinških ukrepov, ki se uporabljajo za uvoz oksalne kisline s poreklom iz Indije in Ljudske republike Kitajske (UL C 117, 12.4.2017, str. 15).
 (7) Informacije, ki sta jih predložila proizvajalca izvoznika, in informacije iz naslednjih virov: podatki iz zahtevka za pregled zaradi izteka ukrepa, nepreverjeni obrazec za vzorčenje, ki ga je predložil drugi proizvajalec izvoznik, in podatki iz prvotne preiskave. Izkoriščenost zmogljivosti za sodelujoča proizvajalca izvoznika se je upoštevala kot ocena za druga dva znana proizvajalca izvoznika.
 (8) Glej nezaupno stališče družbe Star Oxochem z dne 23. oktobra 2017.
 (9) Skupna carinska tarifa. Konvencionalna stopnja dajatve za oksalno kislino in njene soli ter estre pod številko 2917 11 00 je 6,5 %. Glej Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/1821 z dne 6. oktobra 2016 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 294, 28.10.2016, str. 1) in Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2017/1925 z dne 12. oktobra 2017 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 282, 31.10.2017, str. 1).
 (10) Shema MEIS je bila uvedena leta 2015 in je nadomestila prejšnje sheme. https://www.eepcindia.org/MEIS/about-MEIS-scheme.aspx.
 (11) https://archive.india.gov.in/business/taxation/modvat.php. Indija je 1. julija 2017 uvedla davek na blago in storitve, ki je nadomestil različne davke, vključno s centralnim davkom na dodano vrednost.
 (12) Glej opombo 7.
 (13) Glej nezaupno stališče družbe Star Oxochem z dne 23. oktobra 2017.
 (14) Ocena iz zahtevka za pregled zaradi izteka ukrepa. Opozoriti je treba, da so ocene različne in da je Komisija uporabila zadržano oceno. Informacije je v razponih navedel vložnik na podlagi svojih tržnih informacij. Tržni vir podatka je zaupen, razkritje natančne številke pa bi lahko zagotovilo prednost konkurentom.
 (15) Francoski obrat, ki je proizvajal zadevni izdelek in je spadal v švicarsko skupino Clariant S.A., je bil leta 2014 prodan novemu vlagatelju WeylChem. Vendar niso bile sporočene nobene strukturne spremembe.
 (16) Vsi podatki so predstavljeni v obliki indeksov ali navedeni v razponih, da bi se zaščitila zaupnost proizvajalca Unije, ki je sodeloval pri preiskavi.
 (17) Zaradi nesodelovanja LRK so ti izračuni temeljili na podatkih Eurostata.
 (18) European Commission, Directorate-General for Trade, Directorate H, Rue de la Loi 170/Wetstraat 170, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.
 (19) Sodba v zadevi Wortmann, C-365/15, EU:C:2017:19, točke 35 do 39.
 PRILOGA
 Izjava, ki jo podpiše uradnik subjekta, ki je izdal trgovinski račun, mora biti na veljavnem trgovinskem računu iz člena 1(3) v naslednji obliki:
 (1)
 ime in položaj uradnika subjekta, ki je izdal trgovinski račun.
 (2)
 Naslednja izjava:
 „Podpisani potrjujem, da je (količino) oksalne kisline, prodane za izvoz v Evropsko unijo, ki jo zajema ta trgovinski račun, proizvedla (ime in naslov družbe) (dodatna oznaka TARIC) v (zadevna država). Izjavljam, da so informacije na tem trgovinskem računu popolne in resnične.“
 Datum in podpis


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 6.5.2014
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 133/35
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 457/2014
 z 29. apríla 2014
 o zatriedení určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (1), a najmä na jeho článok 9 ods. 1 písm. a),
 keďže:
 (1)
 S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie kombinovanej nomenklatúry, ktorá tvorí prílohu k nariadeniu (EHS) č. 2658/87, je potrebné prijať opatrenia týkajúce sa zatriedenia tovaru uvedeného v prílohe k tomuto nariadeniu.
 (2)
 V nariadení (EHS) č. 2658/87 sa stanovili všeobecné pravidlá na interpretáciu kombinovanej nomenklatúry. Tieto pravidlá sa takisto uplatňujú na akúkoľvek inú nomenklatúru, ktorá sa na kombinovanej nomenklatúre celkovo alebo čiastočne zakladá, alebo ktorá k nej pridáva akékoľvek ďalšie rozdelenie a ktorá je stanovená v osobitných ustanoveniach Únie s ohľadom na uplatňovanie colných a iných opatrení vzťahujúcich sa na obchod s tovarom.
 (3)
 Podľa uvedených všeobecných pravidiel by sa tovar opísaný v stĺpci 1 tabuľky uvedenej v prílohe mal zatriediť pod číselný znak KN uvedený v stĺpci 2 na základe dôvodov uvedených v stĺpci 3 danej tabuľky.
 (4)
 Je potrebné umožniť, aby sa držiteľ záväznej informácie o nomenklatúrnom zatriedení vydanej v súvislosti s tovarom, na ktorý sa vzťahuje toto nariadenie, ktorá nie je v súlade s týmto nariadením, mohol na túto informáciu aj naďalej odvolávať počas určitého obdobia podľa článku 12 ods. 6 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 (2). Toto obdobie by malo byť stanovené na tri mesiace.
 (5)
 Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre colný kódex,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Tovar opísaný v stĺpci 1 tabuľky uvedenej v prílohe sa zatriedi v rámci kombinovanej nomenklatúry podľa číselného znaku KN uvedeného v stĺpci 2 tejto tabuľky.
 Článok 2
 Na záväzné informácie o nomenklatúrnom zatriedení tovaru, ktoré nie sú v súlade s týmto nariadením, je možné odvolávať sa aj naďalej v súlade s článkom 12 ods. 6 nariadenia (EHS) č. 2913/92 počas troch mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.
 Článok 3
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 29. apríla 2014
 Za Komisiu
 v mene predsedu
 Algirdas ŠEMETA
 člen Komisie
 (1) Ú. v. ES L 256, 7.9.1987, s. 1.
 (2) Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 302, 19.10.1992, s. 1).
 PRÍLOHA
 Opis tovaru
 Zatriedenie (číselný znak KN)
 Odôvodnenie
 (1)
 (2)
 (3)
 1.
 Digitálny elektronický prístroj s jedným vstupom typu High-Definition Multimedia Interface (HDMI) a s ôsmimi výstupmi typu HDMI (takzvaný aktívny splitter HDMI) v schránke s rozmermi približne 12 × 6 × 2 cm.
 Podporuje protokol širokopásmovej ochrany digitálneho obsahu (High-bandwidth Digital Content Protection – HDCP) a je dodávaný s 5 V DC.
 Prístroj sa používa na simultánne rozdelenie (bez straty kvality) jedného vstupného signálu HDMI na osem výstupných signálov HDMI s rovnakými technickými charakteristickými vlastnosťami ako má pôvodný vstupný signál.
 Umožňuje súčasne priviesť signál HDMI prichádzajúci z jedného zdroja, napríklad zo set-top boxu (SSTB), do niekoľkých prístrojov (napríklad do televíznych prijímačov).
 8543 70 90
 Zatriedenie je určené všeobecnými pravidlami 1 a 6 na interpretáciu kombinovanej nomenklatúry a znením číselných znakov KN 8543, 8543 70 a 8543 70 90.
 Splitter HDMI nie je prístroj na zapájanie a spájanie elektrických obvodov ani panel na rozvod elektriny, keďže rozdeľuje jeden vstupný signál na osem výstupných signálov a simultánne spracúva protokoly HDCP. Zatriedenie do položky 8536 ako rozvodné skrine alebo do položky 8537 ako rozvádzače, rozvodné panely, ovládacie (dispečerské) stoly, pulty, skrine a ostatné základne, vybavené dvoma alebo viacerými zariadeniami položky 8535 alebo 8536, na rozvod elektriny, je preto vylúčené.
 Keďže ide o prístroj s individuálnou funkciou, na ktorú sa nevzťahuje konkrétnejšie položka kapitoly 85, má sa preto zatriediť pod číselný znak KN 8543 70 90 ako elektrický prístroj s individuálnou funkciou inde nešpecifikovaný ani nezahrnutý v rámci kapitoly 85.
 2.
 Digitálny elektronický prístroj so štyrmi vstupmi typu High-Definition Multimedia Interface (HDMI), s jedným výstupom typu HDMI a s tlačidlom na voľbu vstupu (takzvaný aktívny prepínač HDMI).
 Je v ňom zabudovaný zosilňovač na opakované generovanie slabých signálov, 4 diódy LED na indikáciu zvoleného vstupu a je napájaný 5 V DC.
 Prístroj podporuje celú škálu 1080p video signálov s prenosom dát do 2,5 Gbps a s protokolom širokopásmovej ochrany digitálneho obsahu (High-bandwidth Digital Content Protection – HDCP).
 Prístroj sa používa na selekciu jedného vstupu HDMI na pripojenie k výstupu HDMI. Umožňuje pripojiť selekciu signálov HDMI prichádzajúcich z viacerých zdrojov (napríklad DVD prehrávač, set-top box) k jednému prístroju, napríklad k televíznemu prijímaču.
 8543 70 90
 Zatriedenie je určené všeobecnými pravidlami 1 a 6 na interpretáciu kombinovanej nomenklatúry a znením číselných znakov KN 8543, 8543 70 a 8543 70 90.
 Prepínač HDMI nie je prístroj na spínanie elektrických obvodov ani na rozvod elektriny, lebo prepína (selektuje) jeden zo vstupov HDMI na pripojenie k výstupu HDMI a súčasne zosilňuje signál a spracúva protokoly HDCP. Zatriedenie do položky 8536 ako prepínače, vypínače a spínače alebo do položky 8537 ako rozvádzače, rozvodné panely, ovládacie (dispečerské) stoly, pulty, skrine a ostatné základne, vybavené dvoma alebo viacerými zariadeniami položky 8535 alebo 8536, na rozvod elektriny, je preto vylúčené.
 Keďže ide o prístroj s individuálnou funkciou, na ktorú sa nevzťahuje konkrétnejšie položka kapitoly 85, má sa preto zatriediť pod číselný znak KN 8543 70 90 ako elektrický prístroj s individuálnou funkciou inde nešpecifikovaný ani nezahrnutý v rámci kapitoly 85.
 3.
 Prístroj so štyrmi vstupmi typu High-Definition Multimedia Interface (HDMI) a s jedným výstupom typu HDMI (takzvaný pasívny prepínač HDMI) v schránke s rozmermi približne 18 × 12 × 3 cm.
 Je v ňom zabudovaný takzvaný viacpolohový tlačidlový prepínač so štyrmi tlačidlami (na každý vstup jeden), ktoré sú k sebe pevne pripojené. Pri voľbe jedného zo vstupov sú ostatné automaticky vypnuté.
 Prístroj sa používa na selekciu jedného vstupu HDMI na pripojenie k výstupu HDMI, a to stlačením jedného z tlačidiel. Umožňuje pripojiť selekciu signálov HDMI prichádzajúcich z viacerých zdrojov (napríklad DVD prehrávač, set-top box) k jednému prístroju, napríklad k televíznemu prijímaču.
 8536 50 80
 Zatriedenie je určené všeobecnými pravidlami 1 a 6 na interpretáciu kombinovanej nomenklatúry a znením číselných znakov KN 8536, 8536 50 a 8536 50 80.
 V prístroji je zabudovaný iba jeden prepínač na pripojenie naraz iba jedného vstupu k výstupu, nie je to panel na rozvod elektriny. Zatriedenie do položky 8537 ako rozvádzače, rozvodné panely, ovládacie (dispečerské) stoly, pulty, skrine a ostatné základne, vybavené dvoma alebo viacerými zariadeniami položky 8535 alebo 8536, na elektrické riadenie alebo na rozvod elektriny, je preto vylúčené.
 Keďže prístroj iba prepína, čo je individuálna elektrická funkcia uvedená v položke v kapitole 85, má sa preto zatriediť pod číselný znak KN 8536 50 80 ako ostatné prepínače, vypínače a spínače.


type: other

text:
BGE-64-II-264 - 1938-01-01 - BGE - Zivilrecht - Dans un contrat bilatéral, la partie tenue de s'acquitter la première, à qui la garantie requise...
 S. 264 / Nr. 45 Obligationenrecht (f)
 BGE 64 II 264
 45. Arrêt de la Ire Section civile du 14 juin 1938 dans la cause Plaschy. c.
 Dame Grognuz.
 Dans un contrat bilatéral, la partie tenue de s'acquitter la première, à qui
 la garantie requise selon l'art. 83
 CO n'a pas été fournie, n'est pas en
 droit, lorsqu'elle se départ du contrat, de réclamer à l'autre partie des
 dommages-intérêts. Elle peut en revanche exiger de cette dernière la
 restitution de son enrichissement (consid. 1).
 La créance de ce chef est soumise au concordat obtenu par le débiteur, même si
 la résiliation du contrat est postérieure à l'homologation (consid. 3).
 Changement de la base de l'action devant le Tribunal fédéral (consid. 2).
 A. - Vers la fin de 1934, dame Grognuz, qui venait de perdre son mari, chargea
 le marbrier Plaschy de la construction d'un tombeau de famille pour lequel
 elle reçut de la commune du Châtelard l'autorisation requise. Plaschy commanda
 aussitôt les matériaux et dès février 1935 commença l'exécution du monument.
 Les travaux ne sont actuellement pas achevés.
 En août 1936, dame Grognuz obtint un sursis concordataire. Le 13 octobre,
 Plaschy écrivit à sa cliente la lettre ci-après: «Facture pour le monument à
 ériger sur la concession de la famille Marius Grognuz au cimetière de Clarens.
 Prix convenu 8000 fr. Travaux exécutés jusqu'à ce jour 4200 fr., que je vous
 prie de me faire parvenir
 sitôt possible.» Par lettre du 23 novembre 1936, Plaschy, qui n'était pas
 intervenu dans le concordat, somma dame Grognuz de garantir le paiement du
 prix de l'ouvrage par le dépôt d'une somme de 6000 fr., à défaut de quoi il se
 départirait du contrat et réclamerait des dommages-intérêts; il invoquait les
 CO. Des doubles de cette lettre furent adressés à l'autorité
 concordataire et au commissaire au sursis. Dame Grognuz n'ayant donné aucune
 suite à la requête de sûretés et son concordat (comportant un dividende de
 20%) ayant été homologué le 1er décembre 1936, Plaschy lui notifia, le 8
 février 1937, qu'il avait décidé de se départir du contrat et de lui réclamer
 B. - Par exploit du 9 février, Plaschy a assigné dame Grognuz en paiement de
 la somme de 8000 fr., avec intérêt à 5% le 12 novembre 1934. Il réduisit par
 la suite ses conclusions à 5344 fr. 65.
 Statuant le 5 avril 1938, la Cour civile du canton de Vaud a rejeté la
 C. - Par acte du 26 avril 1938, Plaschy a recouru en réforme contre cet arrêt.
 Il ne réclame devant le Tribunal fédéral que la somme de 3444 fr. 75 avec
 intérêt à 5% dès le 12 novembre 1934, somme représentant «l'intérêt négatif au
 La défenderesse a conclu au rejet du recours et de la demande.
 1.- Il s'agit de décider si, dans un contrat bilatéral, la partie tenue de
 s'acquitter la première, à qui la garantie requise selon l'art. 83
 CO n'a pas
 été fournie, est en droit, lorsqu'elle se départ du contrat, de réclamer à
 l'autre partie des dommages-intérêts. Il ne fait aucun doute en l'espèce que
 le demandeur, en sa qualité d'entrepreneur, fût tenu d'exécuter le premier sa
 prestation (art. 372
 OR Art. 372 B. Wirkungen / II. Pflichten des Bestellers / 1. Fälligkeit der Vergütung - II. Pflichten des Bestellers 1. Fälligkeit der Vergütung
 CO). Aussi bien n'aurait-il pas eu besoin, dans le cas
 contraire, de faire usage des facultés que lui réservait l'art. 83
 La question soulevée est controversée. OSER-SCHÖNENBERGER (Comm., art. 83 note
 12), BECKER (Comm., art. 83 note 7), VON TUHR (Partie générale du CO, p. 467/8
 note 70). HONEGGER (Über das Rücktrittsrecht bei gegenseitigen Verträgen,
 Zürich, 1926, p. 57) se prononcent pour la négative. GUHL (Obligationenrecht,
 2e édit., p. 24) ne prend pas position. JAEGER (Comm. Suppl. I, art. 311 note
 2) opine pour l'affirmative, mais sans en donner les raisons; il admet que le
 créancier qui résout le contrat peut faire valoir dans le concordat l'intérêt
 qu'il avait à l'exécution. ROSSEL (Manuel, 4e édit., no 188, p. 136) prend
 parti contre l'opinion dominante; il estime que, s'il n'existe pas
 d'obligation de fournir des sûretés, la résiliation a cependant sa «source en
 un fait qui, en principe, doit être tenu pour une faute dans le sens des art.
 97 et suiv.; or c'est là, ajoute-t-il, un argument irréfutable».
 Lors de la revision du CO en 1911, l'al. 2 de l'art. 83 a été adopté, comme le
 fait observer le rapporteur au Conseil national, Eugène Huber (Bull. stén.
 1909, p. 533), «pour se conformer à la jurisprudence» (der Praxis
 entsprechend). C'était là sans doute une allusion à l'arrêt RO 23 I 189 dans
 lequel le Tribunal fédéral avait déjà, malgré l'absence d'un texte légal,
 reconnu à la partie menacée par l'insolvabilité de l'autre la faculté de
 résoudre le contrat, mais lui avait en principe refusé le droit de réclamer
 des dommages-intérêts. Cette solution est en accord avec la jurisprudence
 française (DALLOZ, additions 1921, p. 278 ad art. 1613 CC) ainsi qu'avec une
 doctrine et une pratique répandues en Allemagne; il est vrai que le droit
 allemand ne prévoit au § 321 BGB que la prestation de sûretés et non la
 faculté de résiliation (cf. notamment STAUDINGER, 9e édit., § 321, rem. II 2,
 p. 471/2; STAUB, Handelsgesetzbuch, rem. prél. 44 au § 373).
 Le demandeur critiquant, à la suite de Rossel, la doctrine dominante, il y a
 lieu de soumettre la question à un nouvel examen.
 Sans la règle de l'art. 83
 CO, la partie tenue de s'acquitter
 la première dans un contrat bilatéral resterait obligée, malgré
 l'insolvabilité de l'autre partie, d'exécuter préalablement sa prestation. Le
 maintien d'un contrat ne dépend pas, en droit suisse, de la circonstance que
 le cocontractant demeure dans la situation financière où il se trouvait ou
 était réputé se trouver au moment de la conclusion de l'opération; s'agissant
 du crédit d'une personne, la clausula rebus sic stantibus ne saurait
 s'appliquer. L'art. 83 est une règle d'équité qui tient compte de la connexité
 des prestations et de leur dépendance économique; elle vise à protéger la
 partie tenue de s'acquitter préalablement contre l'éventualité de
 l'inexécution de la part de l'autre. A cette fin, elle permet à la première,
 aux conditions définies par la loi, de se refuser à exécuter aussi longtemps
 que l'obligation contractée à son profit n'a pas été garantie. La demande de
 sûretés n'est pas une prétention (Anspruch) au sens technique du terme, mais
 une sommation dont l'exécution ne peut être obtenue par voie de contrainte ou
 d'action, et qui, tant qu'elle reste sans effet, confère à son auteur le droit
 de retenir sa prestation (droit de rétention de nature personnelle) ainsi que
 le droit actuellement consacré par la loi de se départir du contrat. Ce point
 est depuis longtemps acquis en doctrine et en jurisprudence (cf. les auteurs
 cités et RO 23 I 189 ss, 49 II 460 ss).
 Or, du moment que l'art. 83
 CO n'oblige pas la partie insolvable à fournir des
 sûretés, cette partie ne viole aucun devoir juridique en ne donnant pas suite
 à la sommation qui lui est adressée; aussi bien l'insolvabilité n'affecte en
 rien son engagement contractuel, lequel continue de n'être exigible qu'après
 exécution de la part de l'autre partie. Dès lors, la condition essentielle
 d'une obligation de réparer le dommage fait défaut. La sanction du refus de
 sûretés réside uniquement dans le droit pour la partie qui doit exécuter la
 première de résoudre le contrat. Cette solution tient un compte équitable de
 ses intérêts. Si elle n'a pas encore commencé d'exécuter, elle peut, en
 résiliant, sortir de l'affaire: elle n'est pas tenue d'opérer sa
 prestation. Il est vrai qu'elle ne fera pas le bénéfice escompté, mais elle
 reste plus favorisée que les autres créanciers qui, du chef de leurs
 prestations, possèdent contre l'insolvable des prétentions non couvertes. Si
 la partie qui résilie a, comme en l'espèce, partiellement exécuté le contrat,
 elle est tout au moins dispensée de s'acquitter des autres obligations - en
 elles-mêmes exigibles - qui en dérivent. Dans la mesure où elle a exécuté,
 elle est exactement dans la situation de quiconque a fait crédit à une
 personne devenue insolvable: la prestation opérée est et demeure valable.
 Mais, tandis que les créanciers qui ont accompli leurs obligations en sont
 réduits à faire valoir leurs droits contre un débiteur insolvable, la partie
 qui n'a que partiellement exécuté et qui pour le surplus ne doit plus
 l'exécution, peut se départir du contrat. En conséquence, celui-ci devient
 caduc, la prestation opérée n'a plus de cause et l'accipiens doit restituer
 son enrichissement. L'auteur de la prestation devra naturellement souffrir à
 cet égard le concours des autres créanciers et ne touchera aussi qu'un
 dividende. Toutefois sa perte sera moins grande que la leur puisqu'il n'aura
 pas, comme eux, exécuté complètement le contrat. Le résultat n'est donc
 nullement injuste. On ne voit pas en quoi l'équité exigerait que celui qui n'a
 accompli qu'une partie de sa prestation jouît d'un traitement de faveur. Le
 contractant qui résilie a eu, comme n'importe qui, la malchance de traiter
 avec un partenaire qui cesse d'être solvable. La perte qu'il subit représente
 un risque inséparable de tout contrat.
 Une action en dommages-intérêts de la partie qui résout le contrat en vertu de
 CO ne saurait trouver un fondement quelconque dans le droit en
 vigueur. La défenderesse n'a violé aucune obligation; elle n'avait notamment
 pas encouru la demeure, c'est pourquoi le demandeur ne peut invoquer les art.
 CO. On ne peut non plus retenir l'argument de Rossel. Le fait qu'une
 personne éprouve des difficultés financières ne constitue pas en soi une
 faute; nul ne peut être tenu, ni par la loi
 ni par le contrat, de demeurer solvable. En l'espèce d'ailleurs, la
 défenderesse a accepté en toute confiance une succession qui s'est révélée
 obérée: elle serait dès lors en tout état de cause excusable de s'être
 endettée et aucun reproche ne pourrait lui être adressé. Le demandeur n'a pas
 prouvé ni même allégué l'existence de circonstances qui justifieraient
 l'application des art. 41 ss
 CO. En revanche, il soutient dans son recours
 qu'«il s'agit d'examiner laquelle des parties a, par un fait dont elle doit
 répondre, provoqué la résolution du contrat et créé l'effet dommageable» et il
 ajoute que «cette partie ne peut être que le débiteur insolvable». Mais, si ce
 débiteur est peut-être l'auteur du dommage, il reste à savoir si la loi lui
 fait une obligation de le réparer, ce qui suppose qu'il ait violé un devoir
 juridique; or ce n'est pas le cas, puisqu'il n'a pas à «répondre» de son
 insolvabilité. Le recourant prétend enfin que «l'équité exige qu'il puisse
 récupérer le montant de ses impenses». Mais il n'avait pas besoin à cet effet
 d'invoquer l'équité. Les art. 62 ss
 CO lui conféraient le droit de réclamer la
 restitution de ce dont la défenderesse est enrichie.
 2.- L'action devant être rejetée en tant qu'elle vise à des dommages-intérêts,
 il faut se demander si elle ne doit pas cependant être admise comme action
 fondée sur l'enrichissement illégitime. Au regard des art. 62 ss
 prétention que fait valoir le recourant, dans la mesure des conclusions
 réduites formulées devant le Tribunal fédéral, est en principe fondée. Mais le
 demandeur n'a invoqué les dispositions précitées ni dans l'instance cantonale,
 ni dans l'instance de recours. Il a toujours prétendu exercer une action en
 dommages-intérêts pour résolution de contrat et n'a pas pris de conclusions
 subsidiaires; l'action tendait même d'abord à la réparation de l'intérêt
 positif. C'est exclusivement sur le terrain de l'indemnité contractuelle qu'a
 eu lieu l'échange des écritures et que s'est placé l'arrêt attaqué. La
 défenderesse n'a dès lors pu se prononcer ni sur l'obligation où elle serait
 de restituer son enrichissement, ni sur le montant de celui-ci.
 Toutefois il convient de ne pas attacher trop d'importance au fondement
 juridique donné à l'action. Ce que le demandeur voulait en définitive obtenir,
 c'est une compensation pour le travail fourni et les matériaux livrés. De
 fait, en réduisant ses conclusions à l'intérêt négatif, le recourant a
 manifesté qu'il entendait désormais réclamer de la défenderesse la restitution
 de son enrichissement. Or, si le demandeur a droit à cette restitution, on ne
 saurait l'obliger, parce qu'il a cru pouvoir se baser sur l'art. 83
 CO, à
 intenter une nouvelle action pour parvenir à ses fins. Il est vrai que l'art.
 OJ s'oppose à la présentation de nouvelles conclusions dans l'instance de
 réforme. Mais il s'agit ici moins d'une nouvelle demande que d'une nouvelle
 qualification des faits de la cause. Or le Tribunal fédéral apprécie librement
 la portée juridique des faits (art. 81 al. 2
 OJ); il n'est pas lié non plus
 par la manière dont la Cour cantonale a jugé le litige. Il suffit, pour que
 l'action puisse être admise à un autre titre, que l'état de fait soumis au
 juge réponde aux conditions posées par les dispositions applicables (RO 45 II
 449 /50; 53 II 236 /7). Or cette exigence est remplie en l'espèce.
 Le principe de la restitution de l'enrichissement est acquis (consid. 1), en
 sorte qu'il importe peu que la défenderesse n'ait pu se prononcer à ce sujet.
 Quant au montant dû, il y aurait lieu, selon la règle, de renvoyer la cause à
 la Cour cantonale pour le déterminer. Ce renvoi n'est cependant pas
 nécessaire. Les premiers juges ne pourraient que tabler sur l'expertise; or
 celle-ci permet d'emblée de fixer l'avantage obtenu par la défenderesse. Cet
 avantage correspond à la valeur des prestations fournies (achat des blocs,
 transports, travail de la pierre), soit, selon l'expert, 4041 fr. 50, dont il
 faut déduire un bénéfice normal de 25%, soit 696 fr. 75. L'enrichissement
 ressort donc à 3444 fr. 75, somme à laquelle le demandeur a réduit ses
 conclusions. Il était loisible à la défenderesse de
 discuter ces chiffres dans le cadre de l'action en dommages-intérêts; or elle
 ne l'a pas fait. (Le Tribunal fédéral expose ensuite que, selon les
 constatations de la Cour cantonale, la défenderesse profite effectivement des
 travaux exécutés.)
 3.- La défenderesse étant débitrice envers Plaschy, au titre de
 l'enrichissement illégitime, d'une somme de 3444 fr. 75, il reste à savoir si
 le concordat obtenu par dame Grognuz sortit ses effets envers le demandeur et
 si par conséquent la créance de ce dernier doit être ramenée au 20% de sa
 valeur nominale, soit à 668 fr. 95. On pourrait objecter à l'encontre d'une
 semblable réduction que, la résiliation ayant été notifiée deux mois seulement
 après l'homologation du concordat, la créance du chef de l'enrichissement n'a
 pris naissance qu'à ce moment-là et que, partant, elle ne serait pas soumise
 au concordat Toutefois cette prétention a sa source dans un contrat qui a été
 conclu avant le concordat et qui a engendré alors une créance en paiement du
 prix de l'ouvrage, créance qui, à la vérité, n'était exigible qu'à la
 livraison de celui-ci (art. 372
 CO). Les prestations qui ont perdu leur cause
 du fait de la résolution du contrat par l'entrepreneur et qui représentent
 l'enrichissement de la défenderesse, ont été effectuées avant l'homologation
 du concordat. Elles doivent normalement subir le même sort que les contrats
 qui étaient complètement exécutés au moment du concordat. Toute autre solution
 aurait pour conséquence par ex. qu'un fournisseur qui a partiellement exécuté
 pourrait, en différant sa déclaration de résiliation jusqu'après
 l'homologation du concordat, soustraire sa créance aux effets de celui-ci. Ce
 résultat n'est compatible ni avec la nature du concordat, ni avec l'équité.
 Le recours est partiellement admis. L'arrêt attaqué est réformé en ce sens que
 la défenderesse est condamnée à payer au demandeur la somme de 668 fr. 95 avec
 intérêt à 5% dès le 8 février 1937.
 Décision : 64 II 264
 Publié : 14. Juli 1938
 Statut : 64 II 264
 Regeste : Dans un contrat bilatéral, la partie tenue de s'acquitter la première, à qui la garantie requise...
 CO Art. 372 B. Effets du contrat / II. Obligations du maître / 1. Exigibilité du prix - II. Obligations du maître 1. Exigibilité du prix
 1 Le prix de l'ouvrage est payable au moment de la livraison.
 2 Si des livraisons et des paiements partiels ont été convenus, le prix afférent à chaque partie de l'ouvrage est payable au moment de la livraison de cette partie.
 OJ: 80 81
 23-I-181 • 45-II-447 • 49-II-455 • 53-II-233 • 64-II-264
 dommages-intérêts • tribunal fédéral • acquittement • insolvabilité • homologation du concordat • action en dommages-intérêts • doctrine • viol • contrat bilatéral • calcul • décision • intérêt négatif • prix de l'ouvrage • enrichissement illégitime • doute • autorisation ou approbation • partie au contrat • action devant le tribunal fédéral • prolongation • directeur


type: caselaw

text:
 11.9.2004
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 C 228/3
 ΑΠΌΦΑΣΗ ΤΟΥ ΔΙΚΑΣΤΗΡΊΟΥ
 (δεύτερο τμήμα)
 της 15ης Ιουλίου 2004
 στις συνεκδικασθείσες υποθέσεις C-37/02 και C-38/02 (αιτήσεις για την έκδοση προδικαστικής αποφάσεως του Tribunale amministrativo regionale per il Veneto): Di Lenardo Adriano Srl και Dilexport Srl κατά Ministero del Commercio con l'Estero (1)
 (Μπανάνες - Κοινή οργάνωση αγορών - Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 896/2001 - Κοινό σύστημα εμπορίας με τις τρίτες χώρες - Πρωτογενείς εισαγωγές - Κύρος - Προστασία της δικαιολογημένης εμπιστοσύνης - Αναδρομικότητα - Αρμοδιότητα εκτελέσεως)
 (2004/C 228/06)
 Γλώσσα διαδικασίας: η ιταλική
 Στις συνεκδικασθείσες υποθέσεις C-37/02 και C-38/02, με αντικείμενο αιτήσεις του Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Ιταλία) προς το Δικαστήριο, κατ' εφαρμογήν του άρθρου 234 ΕΚ, με τις οποίες ζητήθηκε, στο πλαίσιο των διαφορών που εκκρεμούν ενώπιον του αιτούντος δικαστηρίου μεταξύ Di Lenardo Adriano Srl (C-37/02), Dilexport Srl (C-38/02) και Ministero del Commercio con l'Estero, η έκδοση προδικαστικής αποφάσεως ως προς το κύρος των άρθρων 1, 3, 4, 5, 6 και 31 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 896/2001 της Επιτροπής, της 7ης Μαΐου 2001, περί των λεπτομερειών εφαρμογής του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 404/93 του Συμβουλίου σχετικά με το καθεστώς εισαγωγής μπανανών στην Κοινότητα (ΕΕ L 126, σ. 6), το Δικαστήριο (δεύτερο τμήμα) συγκείμενο από τους C. W. A. Timmermans, πρόεδρο τμήματος, J.-P. Puissochet και R. Schintgen (εισηγητή), τις F. Macken και N. Colneric, δικαστές, γενική εισαγγελέας: C. Stix-Hackl, γραμματέας: L. Hewlett, κύρια υπάλληλος διοικήσεως, εξέδωσε στις 15 Ιουλίου 2004 απόφαση με το ακόλουθο διατακτικό:
 Από την εξέταση των προδικαστικών ερωτημάτων δεν προέκυψε κανένα στοιχείο ικανό να επηρεάσει το κύρος των άρθρων 1, 3, 4, 5, 6, στοιχείο γ), και 31 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 896/2001 της Επιτροπής, της 7ης Μαΐου 2001, περί των λεπτομερειών εφαρμογής του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 404/93 του Συμβουλίου σχετικά με το καθεστώς εισαγωγής μπανανών στην Κοινότητα.
 (1) ΕΕ C 97 της 20.4.2002.


type: contracts

text:
 16.6.2015
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 149/21
 ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EÚ – EZVO PRE ZJEDNODUŠENIE FORMALÍT PRI PREPRAVE TOVARU č. 1/2015
 z 11. mája 2015
 o vyzvaní bývalej Juhoslovanskej republiky Macedónsko na pristúpenie k Dohovoru o zjednodušení formalít pri preprave tovaru [2015/920]
 SPOLOČNÝ VÝBOR EÚ – EZVO,
 so zreteľom na Dohovor z 20. mája 1987 o zjednodušení formalít pri preprave tovaru (1) (ďalej len „dohovor“), a najmä na jeho článok 11 ods. 3,
 keďže:
 (1)
 Výmenu tovaru s bývalou Juhoslovanskou republikou Macedónsko by uľahčilo zjednodušenie formalít, ktoré ovplyvňujú prepravu tovaru medzi bývalou Juhoslovanskou republikou Macedónsko a Európskou úniou, Islandskou republikou, Nórskym kráľovstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Tureckou republikou.
 (2)
 Na dosiahnutie tohto zjednodušenia je vhodné vyzvať bývalú Juhoslovanskú republiku Macedónsko, aby pristúpila k dohovoru,
 PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:
 Článok 1
 V súlade s článkom 11a Dohovoru o zjednodušení formalít pri preprave tovaru sa bývalá Juhoslovanská republika Macedónsko vyzýva, aby pristúpila k dohovoru od 1. júla 2015.
 Článok 2
 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.
 V Ankare 11. mája 2015
 Za spoločný výbor EÚ – EZVO
 predseda
 Sezai UÇARMAK
 (1) Ú. v. ES L 134, 22.5.1987, s. 2.


text:
RESOLUCIÓN de 31 de enero de 2003, de la Dirección General de los Registros y del Notariado, en el recurso gubernativo interpuesto por don José-Alberto Dorsch Buzón frente a la negativa de la Registradora Mercantil I de Madrid, doña Isabel Adoración Antoniano González, a inscribir un acuerdo social de cese de Administrador
 RESOLUCIÓN de 31 de enero de 2003, de la Dirección General de los Registros y del Notariado, en el recurso gubernativo interpuesto por don José-Alberto Dorsch Buzón frente a la negativa de la Registradora Mercantil I de Madrid, doña Isabel Adoración Antoniano González, a inscribir un acuerdo social de cese de Administrador Mis Leyes
 RESOLUCIÓN de 31 de enero de 2003, de la Dirección General de los Registros y del Notariado, en el recurso gubernativo interpuesto por don José-Alberto Dorsch Buzón frente a la negativa de la Registradora Mercantil I de Madrid, doña Isabel Adoración Antoniano González, a inscribir un acuerdo social de cese de Administrador Estado :
 MINISTERIO DE JUSTICIA RESOLUCIÓN de 31 de enero de 2003, de la Dirección General de los Registros y del Notariado, en, el recurso gubernativo interpuesto por don, José Alberto Dorsch Buzón frente a la negativa de la Registradora Mercantil 1 de Madrid, doña Isabel Adoración Antoniano González, a inscribir un acuerdo social de cese de Administrador.
 En el recurso gubernativo interpuesto por don José Alberto Donsch
 Buzón frente a la negativa de la Registradora Mercantil 1 de Madrid, doña
 Isabel Adoración Antoniano González, a inscribir un acuerdo social de cese de Administrador.
 La Junta general universal de socios de "Dorbu, S. L." celebrada el 24 de junio de 2002 acordó por unanimidad aprobar la dimisión del Administrador único de la sociedad, don José Alberto Donsch Buzón, con efectos desde el 23 de julio de 2002, así como, no adoptar de momento decisión alguna en cuanto al nombramiento de nuevos Administradores.
 Dichos acuerdos se elevaron a escritura pública por la autorizada por el Notario de Madrid don Antonio de la Esperanza Rodríguez el 17 de julio de 2002.
 El Registrador Mercantil que suscribe previo examen y calificación del documento precedente de conformidad con los artículos 18-2 del Código de Comercio y 6 del Reglamento del Registro Mercantil, ha resuelto no practicar la inscripción solicitada por haber observado el/los siguiente/s defecto/s que impiden su práctica: ""1. Suspendida la inscripción del precedente documento porque la sociedad a que el mismo se refiere, figura dada de baja provisional en el índice de entidades del Ministerio de Hacienda, comunicada a este Registro a los efectos de lo previsto en los artículos 276 y 277 del Reglamento del Impuesto de Sociedades (artículo 96 del Reglamento del Registro Mercantil). 2. La inscripción de la renuncia de Administrador único está condicionada a acreditar la convocatoria de la Junta en la que conste en el orden del día acuerdo de nombramiento. No puede por voluntad de la junta quedar la Sociedad sin órgano de administración. 3. Se advierte que la sociedad se encuentra actualmente cerrada, por falta de adaptación a la nueva Ley de Limitadas; y también, por falta de depósito de cuentas (artículo 378 del Reglamento del Registro Mercantil). En el plazo de un mes a contar desde la fecha de la notificación de esta calificación, se puede interponer recurso en la forma y según los trámites previstos en el artículo 324 y siguientes de la Ley Hipotecaria, aprobada por Decreto de 8 de febrero de 1946 y modificada por la Ley 24/2001 de 27 de diciembre. Madrid 25 de julio de 2002. El Registrador, Firma ilegible.
 Don José Alberto Donsch Buzón, interpuso recurso gubernativo contra la anterior calificación, y alegó: 1.° Que en lo referente al primer motivo de denegación, hay que señalar que, conforme al artículo 96 del Reglamento del Registro Mercantil resulta que un presupuesto esencial para poder instar la reapertura de la hoja es que el órgano de administración esté habilitado para ello, lo que implica que en este caso de no procederse a la inscripción de la dimisión de don José Alberto Donsch se impedirá la inscripción posterior del nuevo Administrador que designe la soberana Junta general; lo que es un absurdo que en ningún caso busca la norma de referencia. Que en cualquier caso hay que tener en cuenta que el Reglamento del Impuesto de Sociedades, aprobado por Real Decreto 537/1997, de 14 de abril, tan sólo contiene 69 artículos, no siendo por tanto de aplicación los artículos 276 y 277 en la medida que no es aplicable normativa no vigente, aunque sean artículos que el propio Reglamento del Registro Mercantil menciona. Que conforme a lo establecido en la dis posición transitoria tercera de las Sociedades de Responsabilidad Limitada, a pesar de lo que dice el Reglamento del Registro Mercantil en su artículo 96, se debe considerar que se trata de una norma general, debiendo prevalecer la norma especial contenida en dicha disposición transitoria tercera, y debiendo procederse a la inscripción solicitada, puesto que es un título cuya inscripción está admitida por la propia Ley de Sociedades de Responsabilidad Limitada.2.° Que en cuanto al segundo de los motivos por lo que se deniega la práctica de la inscripción solicitada, tal y como consta en la calificación presentada en el Registro Mercantil, se convocó la Junta General Extraordinaria y Universal en la que como Orden del día se adoptó un único acuerdo en el que los socios hicieron constar expresamente su decisión de no adoptar en ese momento acuerdo alguno en cuanto al nombramiento de nuevos Administradores. Que en este caso no está causando prejuicio a la sociedad, cuando ésta admite la renuncia y acuerda no nombrar de momento nuevos Administradores y no tiene obligación alguna el Administrador en continuar la gestión. Que en este caso se ha cumplido lo que declara la Resolución de 26 de mayo de 1992. Que también se ha cumplido los requisitos establecidos por el artículo 147 del Reglamento del Registro Mercantil. 3.° Que en lo referente al cese del Administrador único de las sociedades de responsabilidad limitada, conforme al artículo 45.4 de la Ley de Sociedades de Responsabilidad Limitada, en este caso no era preciso solicitar la convocatoria de la Junta general, puesto que ya había sido convocada a los efectos de tomar conocimiento de la dimisión. Que conforme a la Resolución de 21 de abril de 1999, se trata de una Junta universal, estando presentes todos los socios de la entidad, quienes toman perfecto y pleno conocimiento de la renuncia y deciden ellos no adoptar acuerdo alguno en cuanto a la sustitución de la persona en el órgano de administración. Que impedir ahora la renuncia del Administrador a su cargo, no solo es injusto, sino que no es ajustado a la Ley.
 La Registradora Mercantil, número I de Madrid, informó: Que el artículo 137 de la Ley de Impuesto de Sociedades de 27 de noviembre de 1995, es concluyente en cuanto a que, una vez notificado al Registrador Mercantil la baja provisional en el índice de Entidades del Ministerio de Hacienda, no se podrá practicar ningún asiento en la hoja abierta a la sociedad afectada, a excepción de aquellos que hayan de contener los actos que sean presupuesto necesario para la reapertura de la hoja o sean ordenados por la autoridad judicial (artículo 96 del Reglamento del Registro Mercantil). Como toda norma sancionadora es de interpretación restrictiva, no admitiéndose más excepciones que las señaladas en el artículo 96 del Reglamento del Registro Mercantil. El cierre registral operado, ha sido por imperativo de las normas que regulan el Impuesto de Sociedades, por lo que no tiene aplicación la disposición transitoria tercera de la Ley de Sociedades de responsabilidad Limitada, alegada por el recurrente. Que así lo confirma la reiterada doctrina de la Dirección General de los Registros y del Notariado (Resoluciones de 7 de mayo de 1997, 23 de enero y 31 de agosto de 1998 y 9 de febrero de 1999).
 Vistos los artículos 137 de la Ley del Impuesto sobre Sociedades, 96 del Reglamento del Registro Mercantil y las Resoluciones de 7 de mayo de 1997, 23 de enero y 31 de agosto de 1998, 9 de febrero de 1999 y 9 de abril de 2000.
 1. Habiendo reformado la Registradora su nota por lo que al segundo de los defectos en ella consignados se refiere, y dado que las advertencias finales que aquélla contiene no pueden considerarse como defectos, queda limitada la cuestión planteada al alcance del cierre registral derivado de la baja la sociedad en el índice de entidades del Ministerio de Hacienda.
 2. La trasnochada argumentación jurídica utilizada en la nota de calificación que, tomándola de la redacción del artículo 96 del Reglamento del Registro Mercantil, invoca los artículos 276 y 277 del Reglamento del Impuesto de Sociedades sin tener en cuenta que estas normas, vigentes al promulgarse la de remisión, desaparecieron del ordenamiento jurídico con la derogación de dicho cuerpo normativo por el Real Decreto 5371/1997, de 14 de abril, que aprobó un nuevo texto reglamentario para dicho impuesto, sirve de argumento al recurrente para enfrentarlas con otras de rango legal, como la disposición transitoria tercera de la Ley de Sociedades de Responsabilidad Limitada, e intentar una interpretación de aquellas en la línea menos rigurosa de ésta en lo que al alcance del cierre registral se refiere. Pero tal intento no tiene en cuenta que ese cierre por el que la nota rechaza la inscripción deriva en la actualidad de lo que dispone el artículo 137.1 y 2 de la Ley 43/1995, de 27 de diciembre, reguladora del Impuesto sobre Sociedades.
 3. Y como ha puntualizado la más reciente doctrina de este Centro sobre el particular (vid. Resolución de 9 de abril de 2002, siguiendo la línea sentada por las de 7 de mayo de 1997, 23 de enero y 31 de agosto de 1998 y 9 de febrero de 1999), el mandato normativo contenido en el artículo 137 citado es claro y concluyente: Una vez que se ha notificado al registrador mercantil la baja provisional de una entidad no podrá practicarse ningún asiento en la hoja abierta en el Registro a la sociedad afectada, sin que sea preciso plantearse ahora si sigue vigente, una vez promulgada aquella Ley, la excepción que contempla el artículo 96 del Reglamento del Registro Mercantil, pues el que ahora se pretende inscribir no es de los excluidos por dicha norma del cierre registral, que se limita a los que sean presupuesto necesario para la reapertura de la hoja o los ordenados por la autoridad judicial.
 Madrid, 31 de enero de 2003.-La Directora general, Ana López Monís Gallego.
 Sr. Registrador Mercantil de Madrid, 1.