type: wikipedia

text:
Haanja vald oli vald Võru maakonnas.
 Asustus
 Külad
 Haanja vallas oli 92 küla: Ala-Palo, Ala-Suhka, Ala-Tilga, Andsumäe, Haanja, Haavistu, Hanija, Holdi, Horoski, Hulaku, Hurda, Hämkoti, Ihatsi, Jaanimäe, Kaaratautsa, Kaldemäe, Kallaste, Kaloga, Kergatsi, Kilomani, Kirbu, Kotka, Kriguli, Kuiandi, Kuklase, Kuura, Kõomäe, Käänu, Kääraku, Külma, Leoski, Lillimõisa, Loogamäe, Luutsniku, Lüütsepä, Mahtja, Mallika, Meelaku, Miilimäe, Mikita, Murati, Mustahamba, Mäe-Palo, Mäe-Suhka, Mäe-Tilga, Märdimiku, Naapka, Palanumäe, Palli, Palujüri, Pausakunnu, Peedo, Piipsemäe, Pillardi, Plaani, Plaksi, Posti, Preeksa, Pressi, Pundi, Purka, Puspuri, Raagi, Resto, Rusa, Ruusmäe, Saagri, Saika, Saluora, Sarise, Simula, Soodi, Sormuli, Söödi, Trolla, Tsiamäe, Tsiiruli, Tsilgutaja, Tsolli, Tummelka, Tuuka, Tõnkova, Uue-Saaluse, Vaalimäe, Vaarkali, Vakari, Vastsekivi, Vihkla, Villa, Vorstimäe, Vungi ja Vänni küla.
 Ajalugu
 Haanja vald moodustati 1991. aasta 10. jaanuaril.
 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Haanja, Misso, Mõniste, Rõuge ja Varstu valla ühinemise uus haldusüksus, mille nimeks sai Rõuge vald.
 Vallavanemad
 Haanja vallal olid järgmised vallavanemad:
 Arno Vene 24.01.1991 – 30.04.1992
 Jüri Planhof 20.04.1992 – 21.05.1993
 Kaljo Poldov 17.05.1993 – 01.11.1993
 Juss Torp 01.11.1993 – 10.09.1995
 Andi Veski (abivallavanem vallavanema ülesannetes) 11.09.1995 – 31.12.1995
 Juri Gotmans 02.01.1996 – 20.10.2017
 Vaata ka
 Haanja Valla Rahvamajad
 Viited
 Võru maakonna endised vallad


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 31.7.2012
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 203/60
 UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 701/2012 VAN DE COMMISSIE
 van 30 juli 2012
 houdende wijziging van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, wat de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit betreft
 DE EUROPESE COMMISSIE,
 Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
 Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten ("Integrale-GMO-verordening") (1), en met name de artikelen 103 nonies, 127, onder c), en 143 juncto artikel 4,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 Bij Verordening (EG) nr. 1234/2007 is een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten vastgesteld die onder meer geldt voor de sectoren groenten en fruit en verwerkte groenten en fruit. Krachtens artikel 103 quater van die verordening kunnen operationele programma's in de sector groenten en fruit maatregelen voor crisispreventie en -beheer bevatten die erop gericht zijn crises op de groente- en fruitmarkten te vermijden en op te vangen.
 (2)
 In bijlage XI bij Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 van de Commissie (2) zijn de in artikel 79, lid 1, van die uitvoeringsverordening bedoelde maximale steunbedragen voor de in die bijlage opgenomen uit de markt genomen producten vastgesteld. Deze bedragen moeten worden vastgesteld om te voorkomen dat het uit de markt nemen van producten een permanente afzetmogelijkheid wordt als alternatief voor het op de markt brengen van producten en om er tegelijkertijd voor te zorgen dat het uit de markt nemen van producten een doeltreffend instrument voor crisispreventie en crisisbeheer blijft.
 (3)
 Om ervoor te zorgen dat het uit de markt nemen van producten een doeltreffend instrument voor crisispreventie en crisisbeheer blijft, moeten de maximale steunbedragen voor uit de markt genomen producten worden verhoogd voor groenten en fruit waarvan de huidige steunniveaus bijzonder laag zijn vergeleken met de gemiddelde producentenprijzen in de Unie. Dit is het geval voor tomaten, druiven, abrikozen, peren, aubergines en meloenen. Om overcompensatie voor het uit de markt nemen van lagergeprijsde, voor verwerking bestemde tomaten te voorkomen, moet bovendien een gedifferentieerd bedrag worden ingevoerd voor tomaten die worden geproduceerd van 1 juni tot en met 31 oktober, de periode waarin voor verwerking bestemde tomaten uit de markt kunnen worden genomen.
 (4)
 Om de gratis uitreiking in de zin van artikel 103 quinquies, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van uit de markt genomen groenten en fruit en andere door de lidstaten goedgekeurde equivalente bestemmingen aan te moedigen, moet een hoger maximaal steunbedrag worden vastgesteld dan voor andere bestemmingen, voor zover het verschil tussen de gemiddelde producentenprijs in de Unie en de huidige maximale steunniveaus dit toelaten zonder dat een alternatieve afzetmogelijkheid wordt gecreëerd ten opzichte van het op de markt brengen ervan. Dit is het geval voor bloemkolen, tomaten, appelen, druiven, abrikozen, peren, aubergines, meloenen, watermeloenen, clementines en citroenen.
 (5)
 Om de uitreiking van uit de markt genomen producten door liefdadigheidsorganisaties en -instellingen te vergemakkelijken, moeten die organisaties en instellingen enkel worden verplicht een financiële boekhouding te voeren voor de actie in kwestie indien zij de bevoegde autoriteiten van de lidstaat om toestemming hebben verzocht om van de eindontvangers een symbolische financiële bijdrage te vragen en deze toestemming hebben gekregen. De mogelijkheid om een dergelijke bijdrage te vragen moet worden uitgebreid tot verse producten.
 (6)
 Om rekening te houden met eerdere ervaringen met maatregelen voor crisispreventie en -beheer is het passend de definities van groen oogsten of niet oogsten en de situaties waarin maatregelen om groen te oogsten en niet te oogsten mogen worden genomen, te verduidelijken. Om de verschillende maatregelen voor crisispreventie en -beheer op elkaar af te stemmen en de doeltreffendheid ervan te verbeteren, is het passend de in artikel 85, lid 2, van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 vastgestelde verplichting om in de eerste melding van elke geplande actie om groen te oogsten een marktanalyse op te nemen, te schrappen.
 (7)
 Om te reageren op een plotse crisissituatie moeten, binnen door de lidstaten vast te stellen beperkingen, groen oogsten en niet oogsten mogelijk zijn voor groenten en fruit met een langere oogstperiode, ook al is de normale oogst al begonnen of heeft de betrokken oppervlakte al commerciële productie opgeleverd. In zulke gevallen moet enkel de in de zes weken na de actie geoogste productie worden vergoed. Aangezien planten die groenten en fruit met een langere oogstperiode dragen, vaak tezelfdertijd rijpe en onrijpe producten dragen, is het passend af te wijken van de algemene regel volgens welke maatregelen voor groen oogsten en niet oogsten niet samen mogen worden toegepast voor hetzelfde product en dezelfde oppervlakte in een bepaald jaar.
 (8)
 Om ervoor te zorgen dat wordt voldaan aan de verplichting om aan te tonen dat elke partij volgens de toepasselijke voorwaarden is afgezet en om doeltreffende douanecontroles op basis van risicoanalyse mogelijk te maken, moeten nadere bepalingen worden vastgesteld ten aanzien van de verplichting om bepaalde voor de te verrichten controles relevante documenten ter beschikking te stellen van de douaneautoriteiten.
 (9)
 Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 moet bijgevolg dienovereenkomstig worden gewijzigd.
 (10)
 Het is passend de nieuwe steunbedragen voor uit de markt genomen producten met terugwerkende kracht toe te passen vanaf 1 juli 2012, wanneer het zomerverkoopseizoen begint. Om importeurs de tijd te geven zich aan te passen aan de nieuwe bepalingen betreffende het invoerprijssysteem, moeten deze bepalingen van toepassing zijn vanaf 1 september 2012.
 (11)
 Het Beheerscomité voor de gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten heeft geen advies uitgebracht binnen de door zijn voorzitter vastgestelde termijn,
 HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 Wijziging van Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011
 Uitvoeringsverordening (EU) nr. 543/2011 wordt als volgt gewijzigd:
 (1)
 In artikel 80, lid 2, wordt de tweede alinea vervangen door:
 "De lidstaten mogen de in artikel 103 quinquies, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1234/2007 bedoelde liefdadigheidsinstellingen en –organisaties op hun verzoek toestaan de eindontvangers van de uit de markt genomen producten een symbolische bijdrage te vragen. Naast de verbintenissen uit hoofde van artikel 83, lid 1, voeren de betrokken liefdadigheidsorganisaties en -instellingen, wanneer zij die toestemming hebben gekregen, een financiële boekhouding voor de actie in kwestie."
 (2)
 Artikel 83, lid 1, onder b), wordt vervangen door:
 "b)
 voor de betrokken transacties een aparte voorraadboekhouding te voeren;"
 (3)
 In artikel 84, lid 1, komen de punten a) en b) als volgt te luiden:
 "a) "groen oogsten": het oogsten van de totale hoeveelheid onrijpe, niet-afzetbare producten op een bepaalde oppervlakte. De betrokken producten mogen vóór het groen oogsten niet beschadigd zijn als gevolg van klimaatomstandigheden, ziekte of andere oorzaken;
 b) "niet oogsten": de beëindiging van de huidige productiecyclus van de betrokken oppervlakte wanneer het product goed ontwikkeld en van gezonde handelskwaliteit is. De vernietiging van producten als gevolg van een klimaatgebeurtenis of ziekte wordt niet als niet oogsten beschouwd."
 (4)
 Artikel 85 wordt als volgt gewijzigd:
 a)
 de tweede alinea van lid 2 wordt geschrapt;
 b)
 lid 3 wordt vervangen door:
 "3. Maatregelen voor groen oogsten worden niet genomen met betrekking tot groenten en fruit waarvan de normale oogst al is begonnen en maatregelen voor niet oogsten worden niet genomen wanneer de betrokken oppervlakte tijdens de gewone productiecyclus al commerciële productie heeft opgeleverd.
 De eerste alinea is echter niet van toepassing wanneer de groente- en fruitplanten een oogstperiode van meer dan een maand hebben. In zulke gevallen wordt met de in lid 4 bedoelde bedragen enkel de in de zes weken na de actie voor groen oogsten en niet oogsten geoogste productie vergoed. Nadat de actie heeft plaatsgevonden worden deze groente- en fruitplanten niet gebruikt voor verdere productiedoeleinden.
 Voor de toepassing van de tweede alinea kunnen de lidstaten de toepassing van maatregelen voor groen oogsten en niet oogsten verbieden indien, in het geval van groen oogsten, een aanzienlijk deel van de normale oogst heeft plaatsgevonden en, in het geval van niet oogsten, een aanzienlijk deel van de commerciële productie reeds is weggenomen. Een lidstaat die voornemens is deze bepaling toe te passen, legt in zijn nationale strategie vast wat hij als een aanzienlijk deel beschouwd.
 Groen oogsten en niet oogsten worden niet samen toegepast voor hetzelfde product en dezelfde oppervlakte in een bepaald jaar, behalve voor de doeleinden van de tweede alinea, wanneer beide acties gelijktijdig mogen worden toegepast".
 c)
 lid 4, onder b), wordt vervangen door:
 "b)
 op een niveau dat niet meer dekt dan 90 % van het maximale steunniveau voor het uit de markt nemen van producten dat van toepassing is op het uit de markt nemen van producten voor andere bestemmingen dan gratis uitreiking als bedoeld in artikel 103 quinquies, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1234/2007."
 (5)
 artikel 109, lid 5, onder a), wordt vervangen door:
 "a)
 een controle op basis van monsterneming, van de door de ontvangers te voeren voorraadboekhouding en van de financiële boekhouding van de betrokken liefdadigheidsorganisaties en -instellingen wanneer artikel 80, lid 2, tweede alinea, van toepassing is."
 (6)
 Artikel 110 wordt als volgt gewijzigd:
 a)
 de tweede alinea van lid 1 wordt geschrapt;
 b)
 aan lid 2 wordt de volgende derde alinea toegevoegd:
 "Wanneer artikel 85, lid 3, tweede alinea, van toepassing is, is de in de eerste alinea bedoelde eis dat geen gedeeltelijke oogst heeft plaatsgevonden, niet van toepassing."
 c)
 het volgende lid 2 bis wordt ingevoegd:
 "2 bis Wanneer artikel 85, lid 3, tweede alinea, van toepassing is, zorgen de lidstaten ervoor dat de groente- en fruitplanten waarop maatregelen voor niet oogsten en groen oogsten zijn toegepast, niet voor verdere productiedoeleinden worden gebruikt."
 (7)
 Artikel 121 wordt als volgt gewijzigd:
 a)
 in lid 1 wordt punt a) geschrapt;
 b)
 aan lid 2 wordt de volgende alinea toegevoegd:
 "De eerste alinea, onder b), is niet van toepassing wanneer artikel 85, lid 3, tweede alinea, van toepassing is."
 (8)
 In artikel 137, lid 4, worden de volgende vierde en vijfde alinea toegevoegd:
 "Om aan te tonen dat de partij is afgezet volgens de in de eerste alinea vastgestelde condities, stelt de importeur, naast de factuur, alle documenten ter beschikking die nodig zijn voor het verrichten van de relevante douanecontroles met betrekking tot de verkoop en de afzet van elk product van de partij in kwestie. Het gaat hierbij onder meer om documenten met betrekking tot vervoer, verzekering, behandeling en opslag van de partij.
 Wanneer de productvariëteit of het handelstype van de groenten en fruit krachtens de in artikel 3 bedoelde handelsnormen op de verpakking moeten worden vermeld, wordt de productvariëteit of het handelstype van de groenten en fruit die deel uitmaken van de partij vermeld op de documenten inzake vervoer, de facturen en de leveringsbon."
 (9)
 Bijlage XI wordt vervangen door de tekst in de bijlage bij deze verordening.
 Artikel 2
 Inwerkingtreding
 Deze verordening treedt in werking op de zevende dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
 Artikel 1, punt 8, is echter van toepassing met ingang van 1 september 2012 en artikel 1, punt 9, is van toepassing met ingang van 1 juli 2012.
 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
 Gedaan te Brussel, 30 juli 2012.
 Voor de Commissie
 De voorzitter
 José Manuel BARROSO
 (1) PB L 299 van 16.11.2007, blz. 1.
 (2) PB L 157 van 15.6.2011, blz. 1.
 BIJLAGE
 „BIJLAGE XI
 In artikel 79, lid 1, bedoelde maximale steunbedragen voor uit de markt genomen producten
 Product
 Maximaal steunbedrag (EUR/100 kg)
 Gratis uitreiking
 Overige bestemmingen
 Bloemkool
 15,69
 10,52
 Tomaten (1 juni - 31 oktober)
 7,25
 7,25
 Tomaten (1 november - 31 mei)
 27,45
 18,30
 Appelen
 16,98
 13,22
 Druiven
 39,16
 26,11
 Abrikozen
 40,58
 27,05
 Nectarines
 26,90
 26,90
 Perziken
 26,90
 26,90
 Peren
 23,85
 15,90
 Aubergines
 22,78
 15,19
 Meloenen
 31,37
 20,91
 Watermeloenen
 8,85
 6,00
 Sinaasappelen
 21,00
 21,00
 Mandarijnen
 19,50
 19,50
 Clementines
 22,16
 19,50
 Satsuma's
 19,50
 19,50
 Citroenen
 23,99
 19,50”


text:
 |
 52010PC0085
 Pasiūlymas Europos parlamento ir Tarybos reglamentas kuriuo dėl Europos išorės veiksmų tarnybos iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento /* KOM/2010/0085 galutinis - COD 2010/0054 */
 [pic] | EUROPOS KOMISIJA |Briuselis, 24.3.2010COM (2010) 85 galutinis2010/0054 (COD)PasiūlymasEUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTASkuriuo dėl Europos išorės veiksmų tarnybos iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamentoAIŠKINAMASIS MEMORANDUMASŠiuo Komisijos pasiūlymu siekiama iš dalies pakeisti Finansinį reglamentą, atsižvelgiant į Lisabonos sutartyje numatytą Europos išorės veiksmų tarnybos (toliau – EIVT) sukūrimą. Finansiniu reglamentu (FR) reglamentuojamos visos ES lėšų naudojimo taisyklės ir procedūros, jo turi laikytis visos institucijos. Reglamentą papildo Įgyvendinimo taisyklės (ĮT), kurias taip pat reikėtų iš dalies pakeisti atskiru pasiūlymu, kad būtų atsižvelgta į EIVT sukūrimą. EIVT personalo valdymo ypatybės numatytos atskirame Komisijos pasiūlyme iš dalies pakeisti Tarnybos nuostatus.Siūlomi pakeitimai pagrįsti gairėmis dėl būsimos sui generis pobūdžio EIVT sukūrimo, kurioms pritarė 2009 m. spalio 29–30 d. Europos Vadovų Taryba.Kaip numatyta Finansinio reglamento 184 straipsnyje, 2010 m. pirmojo pusmečio pabaigoje Komisija pateiks kas trejus metus vykdomo Finansinio reglamento persvarstymo pasiūlymą. Tačiau Komisija mano, kad jeigu EIVT įsteigtina sparčiai, neišvengiama atskira minėto reglamento ad hoc peržiūra prieš kas trejus metus vykdomą persvarstymą. Kiti su Lisabonos sutarties įgyvendinimu susiję aspektai numatyti atskirame pasiūlyme, kurį Komisija priėmė 2010 m. kovo 3 d. (COM (2010) 71).1. Pagrindiniai su EIVT sukūrimu susiję pakeitimaiEuropos Sąjungos sutarties 27 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad vykdyti įgaliojimus vyriausiajam įgaliotiniui padeda Europos išorės veiksmų tarnyba ir jos struktūra ir veikimas nustatomi Tarybos priimtu sprendimu. Taryba sprendžia remdamasi vyriausiojo įgaliotinio pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu bei gavusi Komisijos pritarimą.2009 m. spalio 29–30 d. išvadose Europos Vadovų Taryba priėmė tam tikras būsimos EIVT, kaip sui generis tarnybos, sukūrimo gaires ir pasiūlė vyriausiajam įgaliotiniui įsteigti EIVT „iki 2010 m. balandžio mėn. pabaigos“.Kalbant apie biudžetą, EIVT bus laikoma institucija pagal Finansinio reglamento 1 straipsnį, taigi ji turės biudžetinį savarankiškumą, t. y. ES biudžete jai bus skirtas atskiras skirsnis. Ji vykdys savo administracines išlaidas (kaip visos kitos institucijos), todėl Europos Parlamentas tvirtins jos biudžeto įvykdymą. Taigi EIVT atžvilgiu Europos Parlamentas naudosis visais biudžeto ir valdymo įgaliojimais.Be to, dabartinės Komisijos delegacijos visame pasaulyje tampa Sąjungos delegacijomis ir bus EIVT dalimi. Kadangi šios delegacijos toliau teiks išorės pagalbą (šiuo metu tai daugelio jų pagrindinis uždavinys), reikia rasti būdų joms vykdyti veiklos išlaidas, kai šios delegacijos nebepriklauso Komisijai, atsižvelgiant į tai, kad atitinkama jų personalo dalis, t. y. pagrindines funkcijas vykdantys ir finansų srities darbuotojai, tebebus Komisijos personalas. Komisija itin atidžiai rūpinosi, kad pagal šį pasiūlymą EIVT galėtų įgyvendinti vienodos išorės veiklos uždavinį ir nesuprastėtų geras finansų valdymas, atskaitomybė ir Sąjungos finansinių interesų apsauga. Aišku, Europos Parlamentas toliau tvirtins Komisijai skirto biudžeto skirsnio įvykdymą, įskaitant Sąjungos delegacijų vadovų, kurie veiks kaip Komisijos perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai, įvykdytus veiklos asignavimus.Tam, kad būtų įgyvendintas šis tikslas, pateiktais Finansinio reglamento pakeitimais siekiama įtraukti EIVT į Komisijos finansų valdymo struktūrą, tais atvejais, kai ji dalyvauja vykdant Komisijos veiklos biudžetą. Atsižvelgiant į tai, itin svarbu, kad EIVT remtųsi Komisijos daugelį metų kaupta patirtimi, kurtomis gairėmis, parama ir finansų valdymo bei vidaus kontrolės mokymais išorės santykių srityje.Siūloma, kad atsakingieji Komisijos generaliniai direktoriai perįgaliotų Sąjungos delegacijų vadovus, suteikdami jiems vykdymo įgaliojimus. Jie taptų Komisijos perįgaliotais leidimus duodančiais pareigūnais ir būtų atskaitingi generaliniam direktoriui, kuris jiems patikėjo biudžeto vykdymo uždavinius. Todėl siūlomos konkrečios taisyklės, kad vykdydami biudžeto Komisijos skirsnį Sąjungos delegacijų vadovai biudžeto vykdymui taikytų Komisijos taisykles ir kad jie turėtų tas pačias pareigas ir įsipareigojimus, kaip bet kuris Komisijos perįgaliotas leidimus duodantis pareigūnas. Todėl, kai būtina ir tinkama, Komisija gali duoti jiems nurodymus.Sąjungos delegacijų vadovams taip pat bus taikomos galiojančios Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) taisyklės, jeigu būtų finansinių netikslumų, susijusių su asignavimų iš EIVT biudžeto skirsnio valdymu ir jiems iš Komisijos biudžeto skirsnio patikėtais asignavimais. Speciali nuostata dėl OLAF Finansiniame reglamente nebūtina. Tačiau šiame Komisijos pasiūlyme įtraukta nauja nuostata, kad Komisijos finansinių netikslumų komisija taip pat yra EIVT finansinių netikslumų komisija, kai Komisija vykdymo įgaliojimus perduoda Sąjungos delegacijų vadovams.Taip pat siūlomos naujos nuostatos, siekiant užtikrinti, kad vyriausiasis įgaliotinis atliktų vieną pagrindinių vaidmenų užtikrinant EIVT ir Komisijos veiklos derinimą ir keitimąsi informacija.Galiausiai siekiant užtikrinti veiksmingą Sąjungos delegacijų valdymą siūloma, kad administravimo ir veiklos rėmimo išlaidas, kuriomis dengiamos bendros delegacijų sąnaudos, turėtų vykdyti viena rėmimo tarnyba, nepriklausomai nuo biudžeto skirsnio, į kurį įtraukti atitinkami asignavimai. Todėl Finansinio reglamento 50 straipsnyje turėtų būti numatyta galimybė sutarus su Komisija paskelbti išsamias atitinkamas taisykles.2. Komisijos tarnybų darbinis dokumentas dėl Įgyvendinimo taisykliųSiekiant papildyti šį Komisijos pasiūlymą iš dalies pakeisti Finansinį reglamentą, Komisijos tarnybų darbiniame dokumente pateikti būtini Įgyvendinimo taisyklių pakeitimai. Šiuos pakeitimus Komisija priims, kai bus priimtas iš dalies pakeistas FR; jie bus susiję su konkrečiomis nuostatomis, kurios turėtų būti taikomos delegacijų vadovams, veikiantiems kaip Komisijos perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai. Pirmiausia:- nuostatose numatyta, kad, prieš pradėdami vykdyti ES biudžetą, minėti delegacijų vadovai turi pasirašyti perįgaliotų leidimus duodančių pareigūnų chartiją, kurioje išsamiai nurodytos jų pareigos ir įsipareigojimai;- nuostatos aprėpia Komisijos biudžeto vykdymo vidaus taisyklės;- į nuostatas įtraukiamas Komisijos priimtas profesinių standartų kodeksas;- nuostatos taikomos Komisijos netikslumų komisijai (nuostatos, kuriomis papildomos Finansiniame reglamente išdėstytos nuostatos, yra įtvirtintos Įgyvendinimo taisyklėse).2010/0054 (COD)PasiūlymasEUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTASkuriuo dėl Europos išorės veiksmų tarnybos iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamentoEUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 322 straipsnį, ir į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 106a straipsnį,atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdami į Audito Rūmų nuomonę[1],priimdami sprendimą pagal įprastą teisėkūros procedūrą,kadangi:3. 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamente (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento[2] (toliau – „Finansinis reglamentas“) išdėstyti biudžeto principai ir finansinės taisyklės, kurių turėtų būti laikomasi visuose teisės aktuose. Būtina iš dalies pakeisti tam tikras Finansinio reglamento taisykles, siekiant atsižvelgti į Lisabonos sutartimi nustatytus pakeitimus.4. Lisabonos sutartimi įkuriama Europos išorės veiksmų tarnyba (toliau – EIVT). Atsižvelgiant į Europos Vadovų Tarybos 2009 m. spalio 29 ir 30 d. išvadas, EIVT yra sui generis tarnyba ir Finansinio reglamento reikmėms turėtų būti laikoma institucija.5. Kadangi Finansinio reglamento reikmėms EIVT laikytina institucija, Europos Parlamentas turi tvirtinti EIVT skirto biudžeto skirsnio asignavimų įvykdymą. Europos Parlamentas taip pat turėtų toliau tvirtinti Komisijai skirto biudžeto skirsnio įvykdymą, įskaitant delegacijų vadovų, kurie yra perįgalioti leidimus duodantys Komisijos pareigūnai, įvykdytus veiklos asignavimus.6. Lisabonos sutartyje numatyta, kad Komisijos delegacijos tampa EIVT dalimi kaip Sąjungos delegacijos. Siekiant užtikrinti veiksmingą jų valdymą, visas Sąjungos delegacijų administravimo ir veiklos rėmimo išlaidas, kuriomis dengiamos bendros sąnaudos, turėtų įgyvendinti viena rėmimo tarnyba. Todėl Finansiniame reglamente turėtų būti numatyta galimybė sudaryti išsamias taisykles, dėl kurių būtų sutarta su Komisija, siekiant palengvinti į biudžeto EIVT ir Tarybos skirsnius įtrauktų Sąjungos delegacijų veiklos asignavimų vykdymą.7. Būtina užtikrinti Sąjungos delegacijų veikimo tęstinumą, ypač delegacijų išorės pagalbos valdymo tęstinumą ir veiksmingumą. Todėl Komisijai turėtų būti suteiktas leidimas perduoti savo veiklos išlaidų biudžeto vykdymo įgaliojimus EIVT, kaip atskirai institucijai, priklausančių Sąjungos delegacijų vadovams. Be to, kai Komisija įgyvendina biudžetą tiesioginio centralizuoto valdymo atveju, turėtų būti suteikta galimybė tai daryti ir perįgaliojant Sąjungos delegacijų vadovus. Komisijos įgalioti leidimus duodantys pareigūnai turėtų toliau būti atsakingi už vidaus valdymo ir kontrolės sistemų nustatymą, o Sąjungos delegacijų vadovai turėtų būti atsakingi už tinkamą vidaus valdymo ir kontrolės sistemų sukūrimą ir veikimą, taip pat už lėšų ir jų delegacijose vykdomos veiklos valdymą, ir turėtų du kartus per metus pateikti atitinkamas ataskaitas.8. Siekiant įgyvendinti patikimo finansų valdymo principą, kaip Komisijos perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai veikiantys Sąjungos delegacijų vadovai turėtų taikyti Komisijos taisykles, o jų pareigos, įsipareigojimai ir atsakomybė turėtų būti tokie, kaip bet kurio kito Komisijos perįgalioto leidimus duodančio pareigūno. Todėl, jei reikia, jie turėtų laikyti Komisiją savo institucija.9. Komisija lieka atsakinga už visą biudžeto įvykdymo patvirtinimo procedūrą, kiek tai susiję su EIVT įvykdyto biudžeto Komisijos skirsniu. Tam, kad Komisija galėtų vykdyti savo įpareigojimus, Sąjungos delegacijų vadovai turėtų teikti būtiną informaciją. Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai turėtų palengvinti Sąjungos delegacijų ir Komisijos padalinių bendradarbiavimą.10. Komisijos apskaitos pareigūnas lieka atsakingas už visą biudžeto Komisijos skirsnį, įskaitant apskaitos veiklą, susijusią su Sąjungos delegacijų vadovams patikėtais asignavimais. Todėl svarbu aiškiai nurodyti, kad EIVT apskaitos pareigūnas turėtų būti atsakingas tik už biudžeto EIVT skirsnį, kad atsakomybės sritys nesutaptų.11. Siekiant užtikrinti nuoseklumą ir vienodą požiūrį į perįgaliotus leidimus duodančius pareigūnus, kurie yra EIVT darbuotojai ir tuos, kurie yra Komisijos darbuotojai, taip pat tinkamą Komisijos informaciją, speciali Komisijos finansinių netikslumų komisija taip pat turėtų būti atsakinga už EIVT netikslumų tvarkymą, kai Komisija perduoda vykdymo įgaliojimus Sąjungos delegacijų vadovams. Vis dėlto siekdama išsaugoti atsakomybės už finansų valdymą ir drausminių priemonių ryšį Komisija turėtų turėti teisę prašyti Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pradėti procesą, jeigu finansinių netikslumų komisija nustatytų netikslumų, susijusių su Komisijos Sąjungos delegacijų vadovams patikėtomis kompetencijos sritimis. Tokiu atveju atsižvelgdamas į Tarnybos nuostatus vyriausiasis įgaliotinis turėtų imtis tinkamų veiksmų.12. Tam, kad būtų užtikrintas finansų kontrolės nuoseklumas, veiksmingumas ir ekonominis efektyvumas, Komisijos vidaus auditorius turėtų veikti kaip EIVT vidaus auditorius, kiek tai susiję su biudžeto Komisijos ir EIVT skirsnių įvykdymu.13. Todėl reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti Reglamentą (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002,PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:1 straipsnisReglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 iš dalies keičiamas taip:(1) 1 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje prieš „Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas“ įterpiami žodžiai „Europos išorės veiksmų tarnyba“.(2) 28 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:„Kartu su bet kuriuo pasiūlymu arba iniciatyva, kuriuos Komisija, Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai arba valstybė narė teikia teisėkūros institucijai ir kurie gali turėti įtakos biudžetui, įskaitant etatų skaičiaus pasikeitimus, turi būti pateikiama finansinė ataskaita ir įvertinimas, numatytas šio reglamento 27 straipsnio 4 dalyje.“(3) 30 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:„Komisija tinkamu būdu teikia informaciją apie jos valdomo biudžeto lėšų gavėjus, kai biudžetas įgyvendinamas centralizuotai pagal 53 a straipsnį, ir informaciją apie subjektų, kuriems biudžeto vykdymo uždaviniai patikimi taikant kitus valdymo būdus, teikiamų lėšų gavėjus.“(4) 31 straipsnio pirmoje dalyje prieš „Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas“ įtraukiami žodžiai „Europos išorės veiksmų tarnyba“.(5) 50 straipsnio pirma dalis papildoma šiuo sakiniu:„Tačiau su Komisija galima sutarti dėl išsamių taisyklių, siekiant palengvinti į biudžeto EIVT ir Tarybos skirsnius įtrauktų Sąjungos delegacijų veiklos asignavimų vykdymą.“(6) 51 straipsnis papildomas šiomis pastraipomis:„Tačiau Komisija gali perduoti su savo skirsnio asignavimais susijusius biudžeto vykdymo įgaliojimus Sąjungos delegacijų vadovams. Kai Sąjungos delegacijų vadovai veikia kaip Komisijos perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai, jie taiko Komisijos biudžeto vykdymo taisykles, o jų pareigos, įsipareigojimai ir atskaitomybė yra tokie, kaip bet kurio kito Komisijos perįgalioto leidimus duodančio pareigūno.Šio straipsnio antrosios dalies reikmėms Sąjungos vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai imasi priemonių Sąjungos delegacijų ir Komisijos padalinių bendradarbiavimui palengvinti.(7) 53 a straipsnis pakeičiamas taip:„53a straipsnisKai Komisija vykdo biudžetą centralizuotai, vykdymo uždavinius tiesiogiai atlieka jos padaliniai arba Sąjungos delegacijos pagal 51 straipsnio antrą pastraipą arba netiesiogiai pagal 54–57 straipsnius.“(8) 59 straipsnis papildomas 5 dalimi:„5. Kai Sąjungos delegacijų vadovai veikia kaip perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai pagal 51 straipsnio antrą pastraipą, kai tai reikalinga, atsižvelgiant į jų, kaip leidimus duodančių pareigūnų, pareigas, Komisiją jie laiko savo institucija.“(9) 2 skirsnis papildomas šiuo 60a straipsniu:„1. Kai Sąjungos delegacijų vadovai veikia kaip perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai pagal 51 straipsnio 2 dalį, jie glaudžiai bendradarbiauja su Komisija, kad tinkamai įgyvendintų lėšas, pirmiausia siekdami užtikrinti finansinių operacijų teisėtumą ir tvarkingumą, taip pat tai, kad valdant lėšas būtų laikomasi gero finansų valdymo principo ir veiksmingai saugomi Sąjungos finansiniai interesai.Todėl jie imasi būtinų priemonių, kad išvengtų bet kokios padėties, kuriai esant galėtų iškilti grėsmė Komisijos atsakomybei už jiems patikėtą biudžeto vykdymą, ir bet kokio interesų arba prioritetų konflikto, turinčio įtakos jiems patikėtų finansų valdymo uždavinių vykdymui.Jeigu susidaro padėtis arba iškyla konfliktas, nurodyti antroje pastraipoje, Sąjungos delegacijų vadovai nedelsdami apie tai praneša atsakingam Komisijos departamentui ir Sąjungos vyriausiajam įgaliotiniui užsienio reikalams ir saugumo politikai.2. Jeigu Sąjungos delegacijos vadovas atsiduria 60 straipsnio 6 dalyje nurodytoje padėtyje, jis kreipiasi į specializuotą finansinių netikslumų komisiją, sudarytą pagal 66 straipsnio 4 dalį. Sąjungos interesams galinčios pakenkti neteisėtos veiklos, sukčiavimo ar korupcijos atveju jis praneša institucijoms ir organizacijoms, nurodytoms taikytiname teisės akte.3. Pagal 51 straipsnio antrą pastraipą kaip perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai veikiantys Sąjungos delegacijų vadovai du kartus per metus teikia ataskaitas savo įgaliotam leidimus duodančiam pareigūnui, kad pastarasis galėtų įtraukti jų ataskaitas į 60 straipsnio 7 dalyje nurodytą savo metinės veiklos ataskaitą. Toje Sąjungos delegacijų vadovų du kartus per metus teikiamoje ataskaitoje nurodoma informacija apie jų delegacijų vidaus valdymo ir kontrolės sistemų veiksmingumą ir efektyvumą, taip pat apie jiems patikėtos veiklos vykdymą.4. Pagal 51 straipsnio antrą pastraipą kaip perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai veikiantys Sąjungos delegacijų vadovai atsako į bet kokį Komisijos įgalioto leidimus duodančio pareigūno prašymą.(10) 61 straipsnio 1 dalis papildoma šia pastraipa:„EIVT apskaitos pareigūnas atsakingas tik už EIVT vykdomo biudžeto EIVT skirsnį.(11) 66 straipsnis iš dalies keičiamas taip:a) įterpiama 3a dalis:„3a. Sąjungos delegacijų vadovų perįgaliojimo atveju įgaliotas leidimus duodantis pareigūnas yra atsakingas už vidaus valdymo ir kontrolės sistemų nustatymą, taip pat jų veiksmingumą ir efektyvumą. Sąjungos delegacijų vadovai atsakingi už tų sistemų tinkamą sukūrimą ir veikimą, atsižvelgiant į įgalioto leidimus duodančio pareigūno nurodymus, taip pat už lėšų ir Sąjungos delegacijose vykdomos veiklos, už kurias jie atsakingi, valdymą.Sąjungos delegacijų vadovai teikia ataskaitas apie savo atsakomybės sritis pagal šios dalies pirmąją pastraipą, atsižvelgdami į 60a straipsnio 3 dalį.Kasmet Sąjungos delegacijų vadovai Komisijos įgaliotam leidimus duodančiam pareigūnui pateikia patikinimo pareiškimą dėl savo delegacijų vidaus valdymo ir kontrolės sistemų, kad leidimus duodantis pareigūnas galėtų parengti savo patikinimo pareiškimą.“(b) įterpiama ši 5 dalis:„5. Kai pagal 51 straipsnio antrą pastraipą Sąjungos delegacijų vadovai veikia kaip perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai, pagal šio straipsnio 4 dalį Komisijos sudaryta specializuota finansinių netikslumų komisija kompetentinga toje dalyje nurodytais atvejais.Jei finansinių netikslumų komisija nustato sistemos problemų, ji nusiunčia ataskaitą su rekomendacijomis leidimus duodančiam pareigūnui, Sąjungos vyriausiajam įgaliotiniui užsienio reikalams ir saugumo politikai ir Komisijos įgaliotam leidimus duodančiam pareigūnui, jeigu pastarasis nėra proceso dalyvis, taip pat vidaus auditoriui.Remdamasi finansinių netikslumų komisijos nuomone Komisija gali paprašyti Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai, kad jis, kaip skiriančioji institucija, inicijuotų procesą dėl perįgaliotų leidimus duodančių pareigūnų nubaudimo administracine priemone arba dėl kompensacijos sumokėjimo, jeigu netikslumai susiję su jiems perduotais Komisijos įgaliojimais. Tokiu atveju atsižvelgdamas į Tarnybos nuostatus vyriausiasis įgaliotinis imasi tinkamų veiksmų.“(12) 85 straipsnis papildomas šiomis pastraipomis:„EIVT vidaus audito reikmėms pagal 51 straipsnio antrą pastraipą kaip perįgalioti leidimus duodantys pareigūnai veikiantiems Sąjungos delegacijų vadovams pavestą finansų valdymą tikrina Komisijos vidaus auditorius.Nuoseklumo, veiksmingumo ir ekonominio efektyvumo reikmėms Komisijos vidaus auditorius veikia ir kaip EIVT vidaus auditorius, kiek tai susiję su biudžeto EIVT skirsnio vykdymu.“(13) 163 straipsnio pirmas sakinys pakeičiamas taip:„Šioje antraštinėje dalyje nurodytą veiklą gali vykdyti Komisija centralizuotai pagal 53 a straipsnį, finansavimą gaunanti trečioji šalis arba šalys decentralizuotai pagal pasidalijamąjį valdymą, arba ji gali būti vykdoma kartu su tarptautinėmis organizacijomis pagal atitinkamas 53–57 straipsnių nuostatas.“(14) 165 straipsnio pirmas sakinys pakeičiamas taip:„Finansavimą gaunančių trečiųjų šalių arba tarptautinių organizacijų vykdomai įgyvendinimo veiklai taikoma analitinė Komisijos priežiūra pagal 53 a straipsnį.“(15) 185 straipsnio 3 dalis pakeičiama taip:„3. Komisijos vidaus auditorius šio straipsnio 1 dalyje nurodytoms įstaigoms turi tuos pačius įgaliojimus kaip ir Komisijos departamentams arba Sąjungos delegacijoms.“2 straipsnisŠis reglamentas įsigalioja trečią dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.Priimta Briuselyje [...]Europos Parlamento vardu Tarybos varduPirmininkas Pirmininkas [...] [...] [1] OL C [...], [...], p. [...].[2] OL L 248, 2002 9 16, p. 1.


text:
Artner Lipót Vilmos (Sopron, 1767. október 28. – 1838 után) evangélikus lelkész.
 Élete
 Magyar nemesi családból származott. Tanulmányait szülővárosában végezte, ezután Jenába ment egyetemre; innen haza érkezve 1792 őszétől Őridobrára, Vas vármegyébe hívták lelkésznek; 1803 tavaszán pedig Csávára ment Sopron vármegyébe. 1820-ban és 1838-ban Petőfalván szolgált mint lelkész.
 Munkái
 Probestücke von Predigten eines Landpredigers in Ungarn. Grätz. 1798. (névtelenül)
 Zwey Gelegenheits-Predigten. (I. Abschiedspredigt zu Neuhaus 1803. II. Antrittspredigt zu Stoob.) Oedenburg, 1804.
 Források
 Zoványi Jenő: Magyarországi protestáns egyháztörténeti lexikon
 Magyar evangélikus lelkészek
 18. századi magyarok
 1767-ben született személyek
 A 19. században elhunyt személyek


type: other

text:
Ehemalige-Heimkinder-Tatsachen • Thema anzeigen - EuGMR - Hoffnung auf betroffenenfreundlichere Rechtsprechung
 EuGMR - Hoffnung auf betroffenenfreundlichere Rechtsprechung
 von Martin MITCHELL » Di Feb 04, 2014 1:16 pm
 Europäischer Gerichtshof für Menschenrechte: „Niemand darf der Folter oder unmenschlicher oder erniedrigender Strafe oder Behandlung unterworfen werden.“
 Hoffnung auf betroffenenfreundlichere Rechtsprechung.
 Europäischer Gerichtshof für Menschenrechte: Staaten haften auch für unterlassene Hilfe bei Missbrauchsfällen in kirchlichen und privaten Einrichtungen [ ... aber natürlich nicht nur auf „Missbrauchsfälle“ beschränkt ! ].
 Der Europäische Gerichtshof für Menschenrechte (EuGMR) in Straßburg verurteilte in der letzten Woche in dem Fall O`Keeffe gegen Irland [ EuGMR 027 (2014) vom 28.01.2014 ] den irischen Staat zur Zahlung eines Schmerzensgeldes in Höhe von 30.000 Euro an eine heute 50-jährige Irin, welche als Neunjährige 1973 durch den Direktor ihrer Schule mehrfach sexuell missbraucht wurde.
 Das Urteil verpflichtet den irischen Staat zwar nicht zur Änderung oder zum Erlass von Gesetzen und entfaltet auch keine unmittelbare Wirkung in anderen bzw. für andere Staaten.
 Dennoch ist das Urteil als äußerst beachtlicher Schritt des Gerichtshofs zu werten.
 Hintergrund des Urteils ist insbesondere die Tatsache, dass es bereits vor den durch die Klägerin erlittenen Missbrauchsfällen Beschwerden und Anzeigen der Mutter eines anderen Kindes aufgrund sexueller Übergriffe an der Schule gegeben hatte, es jedoch weder zu einem Ermittlungsverfahren, noch zum Ergreifen von Schutzmaßnahmen gekommen war.
 Der für die Schulaufsicht zuständige katholische Geistliche hatte der Mutter des Kindes lediglich geraten, dass das Mädchen künftig Hosen statt Kleider tragen solle.
 In den innerstaatlichen Vorinstanzen in Irland wies – wie auch in anderen Ländern nahezu typisch – der Staat die Verantwortung für das Leid der Klägerin und zahlreicher weiterer ehemaliger Schüler mit dem Argument von sich, dass die betroffenen Schulen von der katholischen Kirche verwaltet wurden und nicht vom Staat selbst. In den Schulalltag mische sich der Staat nicht ein.
 Besonders perfide erscheint in diesem Zusammenhang, dass sowohl der Klägerin als auch über einhundert weiteren Klägern nach der Abweisung der Klage durch den irischen Supreme Court, dem höchsten irischen Gericht, von staatlicher Seite damit gedroht wurde, dass sämtliche Gerichtskosten gegenüber den Klägern geltend gemacht werden würden, falls diese ihre Klagen nicht endgültig fallen ließen.
 Die Klägerin ließ sich hiervon jedoch glücklicherweise nicht abschrecken, rief stattdessen den Europäischen Gerichtshof für Menschenrechte an und bekam – nach einem insgesamt 15 Jahre andauernden Rechtsstreit – von diesem die Bestätigung, dass sie unmenschliche und entwürdigende Behandlung erlitten habe und angesichts des Verhaltens des irischen Staates der Möglichkeit beraubt worden sei, sich Recht zu verschaffen. Daher habe die Klägerin einen Anspruch auf Genugtuung und sei zu entschädigen, so der Gerichtshof.
 Insbesondere stellte der Gerichtshof in seinem Urteil ausdrücklich fest, dass der Staat die Verantwortung dafür trage, dass alle Kinder in ALLEN Schulen vor Missbrauch und vergleichbaren Übergriffen geschützt werden und dass Mechanismen bestehen, die Verantwortlichen zur Rechenschaft ziehen zu können.
 Was zunächst wie eine Selbstverständlichkeit klingt, entpuppt sich bei genauerer Betrachtung als Aussage mit weitreichenden Konsequenzen.
 Vereinfacht ausgedrückt, verdeutlichte der Europäische Gerichtshof für Menschenrechte mit diesem Ansatz erstmals seine Auffassung, dass ein Staat sich seiner staatlichen Schutzpflichten nicht dadurch „entledigen“ kann, indem er typischerweise staatliche Aufgabenbereiche auf kirchliche oder private Einrichtungen überträgt.
 Das heißt konkret, dass ein Staat auch für den Schutz von Schülern in kirchlichen oder allgemein religiösen sowie in privaten Einrichtungen verantwortlich ist und dementsprechend beim Auftreten von sexuellen Übergriffen auf Schüler haftbar gemacht werden kann, wenn sich herausstellt, dass diese Schutzpflichten nicht oder nicht ausreichend eingehalten oder gar ignoriert worden sind.
 Diese Aussage des Gerichtshofs wird künftig auch durch die Gerichte in anderen Staaten Berücksichtigung zu finden haben, welche die Europäische Menschenrechtskonvention ratifiziert haben, somit auch in Deutschland.
 Bedeutung kann dies in Deutschland vor allem in all jenen Fällen erlangen, in welchen der Staat – nachweislich – „sehenden Auges“ seiner Verantwortung zum Schutz Minderjähriger vor sexuellen ODER sonstigen Übergriffen nicht in ausreichender Weise nachgekommen ist, etwa trotz Kenntnis von aufgetretenen Missbrauchsfällen in Heimen, Schulen oder sonstigen Einrichtungen, unabhängig von deren Trägerorganisation und Ausgestaltung.
 Das Bundesverfassungsgericht hatte im Jahr 2004 („Fall Görgülü“) die Pflicht der bundesdeutschen Gerichtsbarkeit zur Berücksichtigung der Rechtsprechung des Europäischen Gerichtshofs für Menschenrechte festgestellt.
 Es besteht somit durchaus Hoffnung auf eine künftig betroffenenfreundlichere Rechtsprechung als in der Vergangenheit, auch wenn der (Rechts-)Weg bis zur Durchsetzung von Opferrechten nach wie vor lang und steinig bleiben wird.
 QUELLE: 03.02.2014: netzwerkB Pressemitteilung @ http://netzwerkb.org/2014/02/03/hoffnung-auf-betroffenenfreundlichere-rechtsprechung/ ( Weiterverbreitung erlaubt und ausdrücklich erwünscht. )
 Diese jetzige Entscheidung des Europäischen Gerichtshofes für Menschenrechte (EuGMR) in Straßburg – im Fall von O`Keeffe gegen Irland - EuGMR 027 (2014) vom 28.01.2014 – passt natürlich auch haargenau zu, und stimmt völlig überein mit, der Entscheidung des UNO-Antifolterkomitees von Mitte Juni 2011 bezüglich den Misshandlungen und der systematischen "Zwangsarbeit" in den irischen 'Heimen' mit angeschlossen industriellen Großwäschereien der (Un)Barmherzigen Schwestern ( of the Magdalene Sisters Laundries ) und weiteren von anderen katholischen Schwestern Orden im Auftrage des Staates betriebenen solchen Institutionen - einer Entscheidung in der der irische Staat vom UNO-Antifolterkomitee ebenso als voll verantwortlich angesehen wurde und zur vollumfänglichen Schadenersatzzahlung / Entschädigungszahlung / Schmerzensgeldzahlung an alle damaligen Insassen aufgefordert wurde.
 Und, anders als in Deutschland, Irland zahlt.
 Auch dieses Thema – die vorhergehende Entscheidung des UNO-Antifolterkomitees – wird auch schon hier im EHEMALIGE-HEIMKINDER-FORUM.COM behandelt, in bisher insgesamt 12 Beiträgen im Thread »HEIMKINDER-ZWANGSARBEIT in der Republik Irland (Éire).« – in der Forumsrubrik »EHEMALIGE HEIMKINDER, die Nachkriegszwangsarbeiter« – @ http://www.ehemalige-heimkinder-tatsachen.com/phpBB3/viewtopic.php?f=3&t=19&hilit=Antifolterkomitee&start=10, wo jeder der möchte sich dort auch darüber eingehend informieren kann.
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 2:54 am, insgesamt 8-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » Mi Feb 05, 2014 9:30 am
 Der Eröffnungsbeitrag für diesen Thread – Beitrag 1 – ist in Deutsch; dies ist nur eine ZUSATZ für all diejenigen die auch Englisch verstehen sowohl wie auch für all diejenigen die in Gesetzgebung und Rechtsprechung geschult sind.
 Extremely important ECHR-Decision in Strasbourg - 28.01.2014
 O’Keeffe: Ireland Violated Article 3 ECHR
 The Grand Chamber of the European Court of Human Rights [ ECHR ] has today handed down a decision in O’Keeffe v Ireland [ http://hudoc.echr.coe.int/sites/eng/pag ... 01-140235#{"itemid":["001-140235"]} ] [ Decision ECHR 027 (2014) of 28.01.2014 ]. The facts of the case are generally that Louise O’Keeffe was subject to horrific sexual abuse by a school principle in a national school in the 1970s. A core question (played out also in the national courts) was whether Ireland failed in its legal obligations towards Louise O’Keeffe. Conor O’Mahony [ http://publish.ucc.ie/researchprofiles/B012/conoromahony ] of UCC Law Faculty discussed this issue in his 2009 article ( available here ) [ http://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=1967086 ] rightly pointing out how the European Court of Human Rights would ultimately decide the issue.
 The European Court of Human Rights [ ECHR ] judgment is complex, however one of the key parts of the decision is a finding that Ireland violated Article 3 of the European Convention on Human Rights ( press release here ) [ http://hudoc.echr.coe.int/sites/eng-pre ... 30-5631984#{"itemid":["003-4649530-5631984"]} ]. Article 3 ECHR states:
 [ ENGLISCH: ] No one shall be subjected to torture or to inhuman or degrading treatment or punishment. ]
 [ DEUTSCH: Niemand darf der Folter oder unmenschlicher oder erniedrigender Strafe oder Behandlung unterworfen werden. ]
 Analysis of this decision will take some time, and this post is just to highlight to readers the significance of this case, where the judgment was released about 1 hour ago. Ireland has been found to have failed to have in place proper systems to prevent or punish sexual abuse in this particular case, where the sexual abuse took place in the early 1970s. This State has been judged by the European Court of Human Rights [ ECHR ] to have failed in its positive obligations towards Louise O’Keeffe to prevent and punish the torture, inhuman and degrading treatment that she suffered.
 Ireland also violated Article 13 ECHR, which obliges the State to provide an effective remedy to complaints of rights violations.
 Written by Liam Thornton http://humanrights.ie/author/liamthornton/
 Liam Thornton is a lecturer in law and director of clinical legal education in University College Dublin. His particular research interests are on issues relating to the welfare state, Governmentality, immigration law and EU law. You can contact him at liam.thornton[at]ucd.ie or (+353) 1 716 4129.
 This judgement would apply equally to the post war situation ( ca 1945- 1985 ) of children and youth in institutional care in Germany and Austria.
 [ 1. ] CASE OF O’KEEFFE v. IRELAND - Application no. 35810/09 @
 http://hudoc.echr.coe.int/sites/eng/pag ... 001-140235[color=#408080]#{"itemid":["001-140235"]}
 [ 2. ] Conor O’Mahony @ http://publish.ucc.ie/researchprofiles/B012/conoromahony
 [ 3. ] available here @ http://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=1967086 ( Abstract of a 24 page paper on human rights law pertaining to state liability; first published 01.09.2009 )
 [ 4. ] press release here, ie. a press release pertaining to the recent ECHR decision in the case of the CASE OF O’KEEFFE v. IRELAND : Structure of primary education in Ireland in the 1970s failed to protect a schoolgirl from sexual abuse by her teacher - ECHR 027 (2014) of 28.01.2014 - Application no. 35810/09 is downloadable here as a PDF-Document @ http://hudoc.echr.coe.int/sites/eng-pre ... 30-5631984#{"itemid":["003-4649530-5631984"]} ( a total of 6 pages from 28.01.2014 )
 [ 5. ] Website of the author Liam Thornton @ http://humanrights.ie/author/liamthornton/
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 2:56 am, insgesamt 6-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » Mi Feb 05, 2014 11:54 pm
 @ http://de.nachrichten.yahoo.com/urteil-irland-hat-schülerin-missbrauch-geschützt-162126697.html
 Urteil: Irland hat Schülerin nicht vor Missbrauch geschützt
 49-jährige Klägerin bekommt 40 Jahre später in Straßburg Recht
 AFP - Di., 28. Jan 2014
 Der Europäische Gerichtshof für Menschenrechte hat Irland am Dienstag wegen mangelhaften Schutzes einer Schülerin vor sexuellem Missbrauch in einer vom Staat finanzierten katholischen Schule verurteilt.
 [ .........]
 Der irische Staat sei seiner Pflicht nicht nachgekommen, die Klägerin vor sexuellem Missbrauch zu schützen, heißt es in dem mit elf zu sechs Stimmen gefällten Urteil. Besonders in der Grundschule sei ein solcher Schutz wichtig. Es liege mithin eine Verletzung des Artikels der EUROPÄISCHEN MENSCHENRECHTSKONVENTION über das Verbot unmenschlicher oder entwürdigender Handlungen vor.
 Der irische Staat sei schon vor den 1970er Jahren über Fälle von sexuellem Missbrauch an Schulen unterrichtet worden. Dennoch habe er nichts unternommen, um Abhilfe zu schaffen.
 Und das ist die Hauptsache um die es in diesem Urteil geht und aufgrund dessen die Verurteilung ausgesprochen wurde:
 „Es liege mithin eine Verletzung des Artikels der EUROPÄISCHEN MENSCHENRECHTSKONVENTION über das Verbot unmenschlicher oder entwürdigender Handlungen vor.“
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 2:57 am, insgesamt 3-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » Do Feb 06, 2014 12:08 am
 DER SPIEGEL teilte ebenso mit schon am 28.01.2014 und meinte:
 „Das Urteil könnte Präzedenzwirkung haben.“
 SPIEGEL ONLINE PANORAMA @ http://www.spiegel.de/panorama/justiz/egmr-billigt-irischen-missbrauchsopfer-entschaedigung-zu-a-946001.html ( hoch lesenswerter Artikel ! )
 Jahrzehnte nach dem Missbrauch durch einen Schuldirektor hat der Europäische Gerichtshof für Menschenrechte [ EurGMR ] einer Irin Schmerzensgeld zugesprochen. Irlands Regierung muss der Frau 30.000 Euro zahlen. Das Urteil könnte Präzedenzwirkung haben.
 Ich bin der Meinung, d.h. ich bin mir absolut sicher ( übereinstimmend mit namhaften Rechtswissenschaftlern in vielen Ländern der Erde, die gleicher Meinung sind ! ): Dieses Urteil wird definitiv, auch in Deutschland und in Österreich und in der Schweiz ! , und auch in allen anderen Mitgliedsstaaten der Europäischen Union ! , „Präzedenzwirkung haben“ !!
 Die deutschen Ehemaligen Heimkinder aber haben es weitgehend verschlafen, oder verstehen es einfach nicht ( und wollen daher wohl auch kaum etwas davon wissen, geschweige denn etwas damit zu tun haben ).
 PROVERB: „One can lead a horse to water, but one cannot make it drink.“. = SPRICHWORT: „Man kann die Pferde zur Tränke führen, saufen müssen sie selbst.“ oder auch „Wem nicht zu raten ist, dem ist auch nicht zu helfen.“
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 2:59 am, insgesamt 2-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » Fr Feb 07, 2014 4:47 am
 Ausschlaggebende diesbezügliche Auszüge aus WIKIPEDIA @ http://de.wikipedia.org/wiki/Europ%C3%A4ische_Menschenrechtskonvention
 »European Convention on Human Rights« (früher: »Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms«)
 »Europäische Menschenrechtskonvention« ( »EMRK« ) oder »Konvention zum Schutze der Menschenrechte und Grundfreiheiten« (Konvention Nr. 005 des Europarats) (Ausarbeitung und Unterzeichnung in Rom: 4. November 1950) (Inkrafttreten: 3. September 1953).
 Über die Umsetzung der »Europäische Menschenrechtskonvention« wacht der »Europäische Gerichtshof für Menschenrechte in Straßburg«.
 Völkerrechtlich verbindlich ist allein ihre englische und französische Sprachfassung, nicht hingegen die zwischen Deutschland, Österreich, Liechtenstein und der Schweiz vereinbarte gemeinsame deutschsprachige Fassung.
 Alle Mitgliedsstaaten des Europarats haben die Konvention unterzeichnet und ihr innerstaatliche Geltung verschafft.
 Deutschland: Ratifikation 5. Dezember 1952
 Österreich: Ratifikation 3. September 1958
 Schweiz: Ratifikation 28. November 1974
 Liechtenstein: Ratifikation 8. September 1982
 Hier kann jeder selbst dieses "Europäische Völkerrechtsabkommen" lesen und studieren und sehen ob und in wie fern es auf sie/ihn persönlich zutrifft, oder nicht zutrifft: WIKIPEDIA @ http://de.wikipedia.org/wiki/Europ%C3%A4ische_Menschenrechtskonvention
 Und Ehemalige Heimkinder sollten. m.E., mal dem Artikel 1, dem Artikel 3, dem Artikel 4 und dem Artikel 5 der »Europäischen Menschenrechtskonvention« besondere Aufmerksamkeit schenken.
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 3:00 am, insgesamt 1-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » Fr Feb 07, 2014 11:11 pm
 Das Urteil und die Urteilsbegründung (entgültige Entscheidung vom 28.01.2014) ausgehend vom Europäischen Gerichtshofs für Menschenrechte in Straßburg, in dem irischen Fall von O’Keeffe gegen Irland – EuGMR 027 (2014) vom 28.01.2014 – gibt es bisher nur in Englisch und in Französisch. Niemand hat es bisher in seiner vollen Länge und im genau übereinstimmenden Wortlaut ins Deutsche übersetzt.
 Worauf eine Betroffene aus Österreich nur mal ganz kurz geantwortet hat:
 „Na warum wohl? –
 Die haben doch überhaupt kein Interesse daran.“
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 3:01 am, insgesamt 1-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » Sa Feb 08, 2014 10:31 pm
 Warum tun sich insbesondere die christlichen Kirchen und ihre Institutionen und bestimmte europäische Regierungen in engster Zusammenarbeit mit diesen Kirchen – und sogar ein großer Prozentsatz der dortigen Bevölkerung – in bestimmten deutschsprachigen europäischen Staaten, in unserem Zeitalter, noch immer so schwer damit ?
 aus MICHAEAL SCHÖFER - »Kommentare zum Zeitgeschehen«
 26. Dezember 2004, von Michael Schöfer
 Verliert die Wertegemeinschaft ihre Werte?
 "Niemand darf der Folter oder unmenschlicher oder erniedrigender Strafe oder Behandlung unterworfen werden", heißt es in Artikel 4 der Charta der Grundrechte der Europäischen Gemeinschaft. "Niemand darf der Folter oder grausamer, unmenschlicher oder erniedrigender Behandlung oder Strafe unterworfen werden", lautet fast wortgleich der entsprechende Passus in der Allgemeinen Erklärung der Menschenrechte (Artikel 5). Und die Europäische Menschenrechtskonvention gebietet in Artikel 3: "Niemand darf der Folter oder unmenschlicher oder erniedrigender Strafe oder Behandlung unterworfen werden". Danach darf vom Folterverbot selbst im Notstands- oder Kriegsfall nicht abgewichen werden (Artikel 15). Letzteres untersagt auch die Genfer Konvention. Die Rechtslage ist also eindeutig, Folter ist und bleibt verboten. Ohne Ausnahme. Dieses Gebot ist eine tragende Säule von Demokratie und Rechtsstaat, das im ersten Satz des Grundgesetzes seinen vermutlich unübertroffenen Ausdruck findet: "Die Würde des Menschen ist unantastbar."
 Dennoch finden 68 Prozent der Deutschen, [ ......... ]
 [ "Folter" / "unmenschliche oder erniedrigende Strafe oder Behandlung" sollte unter bestimmten Umständen nicht verboten sein / erlaubt sein / anwendbar sein - gegen angeblich schwererziehbare Kinder, gegen angeblich delinquente Jugendliche, gegen angeblich verwahrloste junge Erwachsene, gegen völlig erwachsene angeblich schwer kriminelle Personen, gegen angebliche Terroristen und gegen alle niederen Individuen und Elemente ? ? ? ? ? ? ]
 QUELLE: http://www.michael-schoefer.de/artikel/ms0096.html
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 3:03 am, insgesamt 3-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » So Feb 09, 2014 4:34 am
 DER STAAT und alle mitverantwortlichen Täter und Täterorganisationen sind voll in die Pflicht zu nehmen und die Opfer nicht mit Almosen abzuspeisen. – Genau so und nicht anders ist es vorgesehen im Europarecht.
 EIN GROßER SIEG = A GREAT VICTORY
 ... vor dem Europäischer Gerichtshof für Menschenrechte ( EuGMR )
 ... before the European Court of Human Rights ( ECHR )
 Louise O’Keeffe v. Ireland /
 Louise O’Keefe gegen Irland
 WDR5 ( 31.01.2014 ) @ http://www.wdr5.de/sendungen/diesseitsvoneden/missbrauchirland100.html
 Irland als Komplitze verurteilt
 Staat für Missbrauch verantwortlich
 Von Martin Alioth
 Missbrauchsskandale in Irland: Viele Jungen und Mädchen wurden in den vergangenen 20 Jahren Opfer sexueller Übergriffe von katholischen Geistlichen in Schulen und Heimen. Nun hat der Europäische Gerichtshof befunden, dass der irische Staat die Verantwortung trug.
 »EUROPEAN COURT OF HUMAN RIGHTS« – »Column: If the State had done the right thing, Louise O’Keeffe would never have been abused« ( 28.02.2014 ) @ http://www.thejournal.ie/readme/louise-okeeffe-human-rights-ruling-leo-hickey-abuse-irish-state-1286672-Jan2014/
 »Louise O'Keefe wins case at European Court over childhood abuse« ( 28.01.2014 ) @ http://www.breakingnews.ie/ireland/louise-okeefe-wins-case-at-european-court-over-childhood-abuse-621010.html
 »Landmark victory after 30 years for abuse victim Louise O'Keeffe« ( 28.01.2014 ) @ http://www.independent.ie/irish-news/courts/landmark-victory-after-30-years-for-abuse-victim-louise-okeeffe-29957162.html
 »European Court of Human Rights rules State liable for Irish girl's abuse« ( 29.01.2014 ) @ http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-25929574
 »Louise O'Keeffe: 40-year fight for justice could cost State millions« ( 29.01.2014 ) @ http://www.irishexaminer.com/ireland/louise-okeeffe-40-year-fight-for-justice-could-cost-state-millions-256866.html
 »Irish woman Louise O'Keeffe wins case against Ireland over school abuse« ( 29.01.2014 ) @ http://www.theaustralian.com.au/news/world/irish-woman-louise-okeeffe-wins-case-against-ireland-over-school-abuse/story-e6frg6so-1226812664528
 »Louise O'Keeffe has courage, our leaders do not« ( 02.02.2014 ) @ http://www.independent.ie/opinion/columnists/gene-kerrigan/louise-okeeffe-has-courage-our-leaders-do-not-29971627.html
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 3:04 am, insgesamt 2-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » So Feb 09, 2014 1:29 pm
 Das dürfte Aufsehen erregen
 Der Europäische [ Gerichtshof für Menschenrechte in Straßburg ] macht einen Staat (Irland) verantwortlich für den Mißbrauch an Schulen, auch wenn es sich um kirchliche Schulen gehandelt hat[1]
 Auszüge aus dem Bericht des WDR: [2]
 »Das Straßburger Gericht stützte sich in seinem Urteil ausdrücklich nicht auf die mittelbare Verantwortung, die der irische Staat trage, weil er seine Schulen der Obhut der Katholischen Kirche anvertraut hatte. Stattdessen stellte das Gericht allgemeingültig fest, der Staat trage die Verantwortung dafür, dass alle Kinder in allen Schulen vor Missbrauch geschützt würden und dass Mechanismen bestünden, die Verantwortlichen zur Rechenschaft zu ziehen. Dieser Ansatz reicht über Irland hinaus und erfasst wohl auch Privatschulen, mit denen der Staat direkt nichts zu tun hat.«
 »Irlands Volksschulen waren damals wie auch heute fast ausschließlich unter der Kontrolle der Katholischen Kirche. Der Staat bezahlte zwar die Lehrerlöhne, mischte sich aber nicht in den Schulalltag ein.«
 »Die Klägerin habe unmenschliche und entwürdigende Behandlung erlitten und sei der Möglichkeit beraubt worden, sich Recht zu verschaffen. Sie habe daher Anspruch auf Genugtuung.«
 Der irische Erziehungsminister, Ruairi Quinn, kündigte Konsequenzen an. Er sei froh für die Klägerin, dass sie das erwünschte Ergebnis erzielt habe und werde sich nun damit beschäftigen, was das bedeute.«
 Der mit den vergleichbaren deutschen Verhältnissen vertraute Leser erkennt die Bedeutung der Straßburger Gerichtsentscheidung: Nicht nur die Mißbrauchsopfer, sondern auch die Mißhandlungs- und Ausbeutungsopfer in deutschen Kinderheimen jeglicher Art dürfen Hoffnung schöpfen: Auch sie haben unmenschliche und entwürdigende Behandlung erlitten , auch sie sind der Möglichkeit beraubt worden, sich Recht zu verschaffen. Sie haben daher Anspruch auf Genugtuung.
 Ja, werden manche sagen, da gibt es doch den Heimkinderfonds. Falsch! Denn dort geht es erklärtermaßen nicht um Rechtsansprüche, sondern um freiwillige Unterstützung in prekären Lebenslagen, die auf die Heimzeit zurückzuführen sind.
 So könnte den findigen Fonds-Erfindern ihr eigene Schutzkonstruktion schmerzhaft auf die Füße fallen. Ich gönne es ihnen.
 [1] Dank an Martin Mitchell/Australien, der auf die Gerichtsentscheidung aufmerksam gemacht hat.
 [2] http://www.wdr5.de/sendungen/diesseitsvoneden/missbrauchirland100.html
 Beschlagwortet mit: "Europäischer Gerichtshof", Entschädigung, Kinderheime, Kirche, Missbrauch, Schulen, Staat, Verjährung
 QUELLE: Dierk Schaefers Blog-Artikel betitelt »Das dürfte Aufsehen erregen« vom Sonntag, 9. Februar 2014, um 08:17 Uhr (MEZ) @ http://dierkschaefer.wordpress.com/2014/02/09/das-durfte-aufsehen-erregen/ ( Weiterverbreitung erlaubt und ausdrücklich erwünscht. )
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mi Dez 10, 2014 2:14 am, insgesamt 4-mal geändert.
 von Martin MITCHELL » Mo Feb 10, 2014 2:21 am
 Deutsche Richterin am EuGMR in Straßburg, Angelika Nußberger (Germany).
 Auch die deutsche Richterin am EuGMR, Angelika Nußberger (Germany), hat sich uneingeschränkt und vorbehaltlos diesem Urteil des Europäischen Gerichtshofes für Menschenrechte (EuGMR), im Fall O`Keeffe gegen Irland - EuGMR 027 (2014) vom 28.01.2014 angeschlossen.
 Zuletzt geändert von Martin MITCHELL am Mo Mär 10, 2014 3:07 am, insgesamt 1-mal geändert.


text:
 Tapahtumia
 tammikuu–maaliskuu
 1. tammikuuta – Uusi Suometar ja Uusi Päivä -lehdet sulautuivat kokoomuslaiseen lehtiyritykseen, joka alkoi julkaista Uutta Suomea ja Iltalehteä.
 1. tammikuuta – Keikyä erotettiin itsenäiseksi kunnaksi Huittisten kunnasta.
 4. tammikuuta – Suomessa annettiin painovapauslaki ja yhdistyslaki.
 4. tammikuuta – Neuvosto-Venäjän puna-armeija ja latvialaiset kiväärimiehet valtaavat Riian. Latvian bolševikkihallitus johtajanaan Pēteris Stučka siirtyy Riikaan.
 5. tammikuuta – Saksassa puhkesi spartakistikapina, kommunistinen vallankumousyritys. Aseistuneet työläiset valtaavat Berliinin lehtikorttelin. Hallitus julistaa sotatilan.
 15. tammikuuta – Åbo Akademi aloitti toimintansa.
 16. tammikuuta – Yhdysvalloissa annettiin perustuslain 18. lisäys alkoholijuomien kieltolaista.
 17. tammikuuta – Maalaisliitto esitti Santeri Alkion johdolla hallitukselle välikysymyksen venäläisten pakolaisten oleskelusta Suomessa. Hallitus sai luottamuslauseen äänin 64–27.
 18. tammikuuta – Versailles’n rauhankokous alkoi Pariisissa.
 19. tammikuuta – Suomen Kansallisooppera aloitti toimintansa entisen Aleksanterin teatterin tiloissa Helsingin Bulevardilla. Avajaisnäytäntönä oli Giuseppe Verdin ooppera Aida.
 21. tammikuuta – Sinn Féinin johtama Irlannin kansalliskokous julistaa Irlannin riippumattomaksi tasavallaksi.
 25. tammikuuta – Ympärysvallat perustavat Kansainliiton presidentti Woodrow Wilsonin ehdotuksen mukaan.
 25. tammikuuta – Kadettikoulu aloitti toimintansa.
 26. tammikuuta – Suomessa perustettiin Työväen Urheiluliitto (TUL).
 28. tammikuuta – Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta perustettiin.
 3. helmikuuta – Puna-armeija eteni Ukrainaan. Kiovassa muodostetaan Ukrainan neuvostohallitus.
 8. helmikuuta – Vasikkasaaren räjähdys : Helsingin edustalla Suomenlinnan ja Santahaminan välissä sijaitsevalla Vasikkasaarella räjähti ammusvarasto tuhoten saaren rakennukset ja saarella sijainneet suuret öljysäiliöt.
 11. helmikuuta – Saksan kansalliskokous valitsi Friedrich Ebertin presidentiksi.
 14. helmikuuta – Puolan–Venäjän sota alkoi.
 14. helmikuuta – Eduskunta sääti asetuksen suojeluskuntalaitoksesta.
 15. helmikuuta – 24. helmikuuta – Suomen talvikisat pidettiin Helsingissä.
 23. helmikuuta – Itsenäisen Suomen ensimmäinen maaottelu kaikki urheilulajit huomioon ottaen pidettiin Suomen talvikisojen yhteydessä : jääpallo-ottelu Suomi–Ruotsi 4–1 käytiin Töölön Pallokentällä.
 1. maaliskuuta – Maaliskuun 1. päivän liike Koreassa Japanin siirtomaavaltaa vastaan.
 1. ja 3. maaliskuuta – Eduskuntavaalit Suomessa. SDP saa jälleen 80 paikkaa ja Maalaisliitto vahvistuu 42 paikkaan.
 4. maaliskuuta – Komintern perustetaan Moskovassa.
 5. maaliskuuta – Eliel Saarisen suunnittelema Helsingin uusi rautatieasema vihittiin käyttöön.
 8. maaliskuuta – Tornion ja Haaparannan välinen rataosa valmistui.
 15. maaliskuuta – Patentti- ja rekisterihallitukseen perustettiin yhdistysrekisteri. Ensimmäinen rekisteröity yhdistys on Helsingin Kristillinen taideseura.
 15. maaliskuuta – Sosiaalidemokraatti Karl Renner valitaan Itävallan kansleriksi.
 21. maaliskuuta – Béla Kun perusti Unkariin kommunistisen hallituksen.
 21. maaliskuuta – Sisäministeriön alaisuuteen perustettiin rajavartiolaitos Suomen itärajalle.
 21. maaliskuuta – Määräykset venäjän kielen käytöstä tuomioistuimissa ja muissa virastoissa kumottiin.
 23. maaliskuuta – Benito Mussolini perusti Fasci Italiani di Combattimento -fasistipuolueen Italiassa.
 28. maaliskuuta – Suomessa peruna vapautetaan säännöstelystä.
 30. maaliskuuta – Pietarin retki : suomalaiset aktivistit järjestivät pommi-iskuja ja tulipaloja Pietarissa.
 31. maaliskuuta – Yleislakko ja kapinointia Ruhrin alueella.
 huhtikuu–kesäkuu
 1. huhtikuuta – Eduskunta kokoontui täysilukuisena ensimmäisen kerran sisällissodan jälkeen.
 3. huhtikuuta – Itävallan kansalliskokous päätti ottaa Habsburgin suvun omaisuuden valtion omistukseen.
 6. huhtikuuta – München julistettiin neuvostotasavallaksi. Vallankumous murskattiin 3. toukokuuta mennessä.
 13. huhtikuuta – Britit ja gurkhat surmasivat 389 intialaista Amritsarin verilöylyssä.
 14. huhtikuuta – Itävallan keisari Kaarle I lähti maanpakoon Sveitsiin.
 15. huhtikuuta – Hallitus teki päätöksen Suomenlinnaan kuuluvien Kustaanmiekan ja Susisaaren säilyttämisestä historiallisina muistomerkkeinä.
 17. huhtikuuta – Ranskan kansalliskokous sääti kahdeksan tunnin työpäivän.
 19. huhtikuuta – Mustallamerellä Venäjän valkoisten tueksi operoineessa Ranskan laivastossa syttyi kapina Krimin laivastoasemilla ja taistelulaivoilla France ja Jean Bart.
 21. huhtikuuta – Suomalaisten aktivistien Aunuksen retkikunta ylitti Suomen itärajan ja valtasi Rajakonnun kylän Laatokan koillisrannalla.
 22. huhtikuuta – Ruotsi jätti Pariisin rauhankonferenssille vaatimuksen Ahvenanmaalla järjestettävästä kansanäänestyksestä alueen emämaasta.
 25. huhtikuuta – Saksalainen arkkitehti Walter Gropius perusti Bauhaus-taideoppilaitoksen Weimariin.
 1. toukokuuta – Väkivaltaisia mielenosoituksia Ranskassa ja Yhdysvalloissa.
 4. toukokuuta – Toukokuun neljännen päivän liike Kiinassa ulkomaista kolonialismia vastaan.
 6. toukokuuta – Yhdistynyt kuningaskunta tunnusti Suomen itsenäisyyden.
 7. toukokuuta – Yhdysvallat tunnusti Suomen itsenäisyyden. Venäjän valkoiset protestoivat Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltain päätöksiä.
 8. – 31. toukokuuta – Yhdysvaltain laivaston Curtiss NC-4-lentovene teki ensimmäisen Atlantin ylilennon Newfoundlandin ja Azorien kautta Portugaliin ja sieltä Englantiin. 23 päivää kestäneen lennon aikana kone teki kuusi välilaskua pysähdystaukoineen.
 10. toukokuuta – Halikon Vessilän kylässä tapahtui kello 23:n aikaan suuri maanvyörymä jonka vaikutuksesta Halikonjoen pohja kohosi ylös muodostaen korkean harjanteen ja jokea ympäröineet pellot vajosivat laajalta alueelta paikoin jopa viisi metriä alas.
 12. toukokuuta – Saksan kansalliskokous hylkäsi voittajavaltioiden sanelemat Pariisin rauhanehdot.
 12. toukokuuta – Reposaaren sahan rakennuksia ja osa lautatarhaa paloi laiturissa olleessa proomussa syttyneen tulipalon levittyä sahan lautatarhaan. Sahan konttori, virkailijoiden rakennukset ja kolme suurta kaksikerroksista työväenasuntoa tuhoutui palossa, mutta itse saharakennus säästyi. Puutavaraa paloi noin kolmasosa eli 20 000 standarttia. Vahingot olivat yhteensä noin 15 miljoonaa markkaa.
 17. toukokuuta – Amiraali Aleksandr Koltšakin valkoiset joukot valtasivat Samaran Volgan rannalla.
 17.–18. toukokuuta – Suomalaisten hallussa ollut Inon linnoitus ja venäläinen Krasnaja Gorkan linnoitus tulittivat toisiaan Suomenlahden yli. Suomen apulaisulkoministeri Leo Ehrnrooth lähetti Neuvosto-Venäjän hallitukselle asiasta tiukkasanaisen nootin.
 21. toukokuuta – Yhdysvaltain edustajainhuone hyväksyi naisten äänioikeuden.
 21. toukokuuta – Tulivuori Kelud purkautui Jaavalla.
 22. toukokuuta – Kenraali, kreivi Rüdiger von der Goltzin johtamat saksalaisjoukot valloittivat Riian bolševikeiltä. Neuvosto-Latvian hallitus poistui Riiasta.
 23. toukokuuta – Japani tunnusti Suomen.
 29. toukokuuta – Arthur Eddington vahvisti havainnoillaan Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian auringonpimennyksen aikana.
 31. toukokuuta – Helsingin yliopisto järjesti itsenäisen Suomen ensimmäisen promootion, jossa yleisenä seppeleensitojattarena oli kenraali Gustaf Mannerheimin tytär Sophie Mannerheim.
 1. kesäkuuta – Alkoholijuomien kieltolaki astui voimaan Suomessa (kumottiin 9. helmikuuta 1932).
 2. kesäkuuta – Kontra-amiraali sir Walter Cowanin komentama englantilainen laivasto-osasto saapui Koivistolle. Osaston tehtävänä oli estää neuvostolaivaston poistuminen Suomenlahdelle Kronstadtista ja tukea virolaisten taistelua bolševikkeja vastaan.
 3. kesäkuuta – Saksalaiset aloittivat sodan virolaisia ja latvialaisia vastaan Latviassa. Landeswehrin sota käynnistyy.
 7. kesäkuuta – Apulaisulkoministeri Leo Ehrnrooth lähetti Neuvosto-Venäjän ulkoministerille Georgi Tšitšerinille jyrkkäsanaisen nootin, jossa hän esitti vastalauseen jatkuvista rajavälikohtauksista. Ehrnrooth uhkasi, että "suomalaisten kärsivällisyys saattaa loppua" ja että Suomen hallitus "katsoo olevansa oikeutettu ilman edelläkäypää ilmoitusta ryhtymään tarpeellisiin toimenpiteisiin Venäjän neuvostohallituksen saattamiseksi järkiinsä".
 13. kesäkuuta – 17. kesäkuuta – Krasnaja Gorkan linnoitus nousi kapinaan neuvostovaltaa vastaan, mutta puna-armeija valtasi linnoituksen takaisin vastahyökkäyksellään.
 14. kesäkuuta – Ison-Britannian ilmavoimien upseerit John Alcock ja Arthur Brown lensivät ensimmäisinä Pohjois-Atlantin yli Kanadan St. John'sista Newfoundlandista Irlantiin Clifdeniin. Daily Mail -lehti oli luvannut lennosta 10 000 punnan palkkion. Kuningas aateloi sankarit. Lento tehtiin kaksitasoisella Vickers Vimy -koneella, ja se kesti 16 tuntia.
 18. kesäkuuta – Brittiläisen luutnantti Augustus Agarin CMB 4 -moottoritorpedovene upotti risteilijä Olegin Krasnaja Gorkan linnoituksen edustalla.
 19. kesäkuuta – Suomen valtionhoitaja kenraali Mannerheim armahti valtiorikoksiin syyllistyneitä, mm. 12 entistä kansanedustajaa.
 20. kesäkuuta – Saksan valtakunnankansleri Philipp Scheidemann erosi, koska ei halunnut allekirjoittaa Versailles’n rauhansopimusta. Häntä seurasi tehtävässä Gustav Bauer. Saksan kansalliskokous hyväksyi rauhansopimuksen viimein 22. kesäkuuta, ja Saksan valtuuskunta allekirjoitti sen 28. päivä.
 21. kesäkuuta – Amiraali Ludwig von Reuter määräsi Saksan keisarikunnan keisarillisen laivaston (Kaiserliche Marine) alukset upotettaviksi Scapa Flow'ssa estääkseen niiden jäämisen brittien käsiin. 52 alusta upotettiin. Operaatiossa kuolleet yhdeksän merimiestä olivat ensimmäisen maailmansodan viimeiset uhrit.
 23. kesäkuuta – Baltian Landeswehr koki tappion virolaisille ja latvialaisille Pohjois-Latviassa Cēsisissä ( ja ) Landeswehrin sodassa. Virolaiset viettävät voiton ajankohtaa Voitonpyhänä.
 26. kesäkuuta – Vitelen katastrofi : 600 laivoilla kuljetettua Pietarin punaupseerikoulun suomalaista oppilasta teki Eino Rahjan johdolla maihinnousun Aunuksen retkikunnan selustaan Vitelessä Laatokan rannalla vallaten retkikunnan ase- ja elintarvikevarastot, sekä katkaisten retkikunnan huoltoreitin. Gunnar von Hertzenin eteläinen 1. rykmentti joutui vetäytymään tappioita kärsien Salmiin Suomen puolelle. Jääkärimajuri Paavo Talvelan johtama retkikunnan pohjoisempana Petroskoin suunnalla taistellut 2. rykmentti joutui myös vetäytymään takaisin Suomeen syyskuuhun mennessä.
 27. kesäkuuta – Italia tunnusti Suomen itsenäisyyden.
 28. kesäkuuta – Ensimmäisen maailmansodan voittajavaltojen ja Saksan välinen Versailles’n rauhansopimus allekirjoitettiin.
 heinäkuu–syyskuu
 4. heinäkuuta – Jack Dempsey voitti nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestaruuden Toledossa.
 13. heinäkuuta – Viipurissa kaksi sotilasta ja neljä siviiliä kuoli miinakomppanian sotilaiden kuljettaman miinakuorman räjähdettyä Pietarinkadulla.
 17. heinäkuuta – Valtionhoitaja, kenraali C. G. E. Mannerheim vahvisti Suomen tasavaltaisen hallitusmuodon. Samalla kumottiin vanha vuoden 1772 hallitusmuoto ja vuoden 1789 Yhdistys- ja vakuuskirja sekä kaikki muiden lakien ja asetusten säännökset, jotka olivat ristiriidassa uuden hallitusmuodon kanssa.
 20. heinäkuuta – Lentotukialus HMS Vindictive ja Britannian kuninkaallisten ilmavoimien RAF:n lentolaivue saapuivat Koivistolle vahvistamaan siellä ollutta englantilaista laivasto-osastoa.
 21. heinäkuuta – Englantilainen E 5 - N 90-vesilentokone saapui Helsinkiin tuoden mukanaan ensimmäisen Suomeen saapuneen lentopostilähetyksen. Kone oli suurin Suomessa siihen asti vieraillut lentokone. Se teki lentonäytöksiä lennättäen muun muassa ulkoministeri Rudolf Holstia ja puolustusvoimien ylipäällikköä kenraali Kaarlo Kivekästä.
 25. heinäkuuta – Suomen eduskunta toimittaa ensimmäisen presidentinvaalin. Edistyspuolueen K. J. Ståhlberg valitaan 143 äänellä. Kenraali Mannerheim saa 50 ääntä.
 27. heinäkuuta – 3. elokuuta – Chicagon rotumellakassa kuoli 38 ja loukkaantui 537 ihmistä. Noin tuhat ihmistä menetti kotinsa tuhopolttojen takia. Chicagon rotumellakka oli pahin Yhdysvaltain vuoden 1919 "punaisen kesän" mellakoista.
 28. heinäkuuta – Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni perustettiin.
 31. heinäkuuta – Lontoon ja Liverpoolin poliisimiehet lakkoilivat ammattiliiton tunnustamiseksi. Yli 2 000 erotettiin.
 31. heinäkuuta – Saksan kansalliskokous hyväksyy tasavaltalaisen, ns. Weimarin tasavallan perustuslain. Laki astuu voimaan 11. elokuuta.
 1. elokuuta – Bela Kunin johtama Unkarin neuvostohallitus joutui eroamaan romanialaisten joukkojen lähestyessä Budapestiä. Romanialaiset miehittivät Budapestin 4. elokuuta.
 13. elokuuta – Suojelupoliisin edeltäjä Etsivä keskuspoliisi perustettiin.
 16. elokuuta – Ensimmäinen Sleesian kansannousu: puolalaiset kapinoivat saksalaisia vastaan.
 16. elokuuta – Saksan syrjäytetty keisari Vilhelm II osti Alankomaista talon, jossa hän vietti koko loppuelämänsä.
 18. elokuuta – Luutnantti Augustus Agarin johtama englantilainen lentokoneiden tukema moottoritorpedoveneosasto tunkeutui Kronstadtin linnoituksen satama-altaaseen upottaen Pamjat Azova -nimisen sukellusveneiden tukialuksen sekä vaurioittaen pahoin Petropavlovsk- ja Andrei Pervozvannyi -taistelulaivoja.
 19. elokuuta – Afganistan sai ulkopoliittisen itsenäisyyden Iso-Britannialta, nykyisin vietettävä itsenäisyyspäivä.
 19. elokuuta – Neuvostoilmavoimat pommittivat Terijokea kostoksi edellispäivän hyökkäyksestä Kronstadtiin. Terijoelle pudotetut 11 pommia aiheuttivat pieniä aineellisia vahinkoja, mutta ihmishenkiä ei menetetty.
 30. elokuuta – Kenraali Mannerheim erosi virallisesti Suomen valtionhoitajan tehtävistä. Syyskuussa hän siirtyi ulkomaille.
 31. elokuuta – Yhdysvaltain kommunistipuolue (Communist Party of the United States of America) perustettiin.
 1. syyskuuta – Työväen Sivistysliitto perustettiin Väinö Voionmaan aloitteesta.
 3. syyskuuta – Italia myönsi naisille äänioikeuden.
 10. syyskuuta – Saint-Germainin rauha solmittiin Itävalta-Unkarin ja ympärysvaltojen välillä.
 12. syyskuuta – Runoilija Gabriele d'Annunzion johtamat italialaiset vapaaehtoiset hyökkäsivät Saint-Germainin rauhansopimuksen vastaisesti Fiumeen ja julistivat sen vapaakaupungiksi. D'Annunzio valittiin vapaakaupungin johtajaksi.
 17. syyskuuta – Entinen valtionhoitaja kenraali Mannerheim lähti Helsingistä Birger Jarl-höyrylaivalla Tukholmaan jatkaakseen sieltä matkaansa eteenpäin.
 lokakuu–joulukuu
 1. lokakuuta – Rotumellakoita Arkansasissa Yhdysvalloissa (Elaine Race Riot).
 2. lokakuuta – Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson sai sairauskohtauksen ja halvaantui.
 5. lokakuuta – Vilppulan rautatieasemalla tapahtui rautatieonnettomuus, kun halkoja kuljettanut juna törmäsi ratapihalla hevoskuljetusvaunuun.
 6. lokakuuta – Suomalainen sisävesihöyrylaiva S/S Viri upposi aamuyöllä Leppävirralla.
 6. lokakuuta – Tornion ja Haaparannan välinen yhdysrata vihittiin käyttöön.
 7. lokakuuta – Maailman vanhin edelleen samalla nimellä toimiva lentoyhtiö, hollantilainen KLM perustettiin.
 12. lokakuuta – Viimeiset brittijoukot vetäytyivät Arkangelista.
 14. lokakuuta – Lev Kamenev ja Josif Stalin johtavat puna-armeijan voittoon Denikiniä vastaan eteläisellä rintamalla. Puna-armeija etenee Orjoliin ja turvaa Moskovan.
 21. lokakuuta – Lev Trotskin johtama puna-armeija saa suuren voiton Judenitšin joukoista lähellä Pietaria. Judenitš vetäytyy Viroon asti. Itämerellä toimiva Iso-Britannian laivasto vetäytyy Suomenlahdelta nähtyään punaisten voittavan.
 28. lokakuuta – Kieltolaki astui voimaan Yhdysvalloissa.
 18. marraskuuta – Oikeudenkäynnit Suomeen palanneita Muurmannin legioonan jäseniä vastaan alkoivat. Iso-Britannia esitti Suomelle vastalauseensa syytetyille langetettujen vankeustuomioiden takia.
 19. marraskuuta – Suomen Autoliiton edeltäjä Suomen Automobiiliklubi perustettiin.
 19. marraskuuta – Yhdysvaltain senaatti jätti äänestyksen jälkeen Versailles’n rauhansopimuksen ratifioimatta eikä Yhdysvallat ratifioinut tätä rauhansopimusta koskaan.
 19. marraskuuta – Sylvia Beach avasi Pariisissa Shakespeare and Company -kirjakaupan. Kirjakaupasta tuli 1920-luvulla englanninkielisen kirjallisuuden keskuspaikka Pariisissa, ja siellä vieraili useita Kadotetun sukupolven kirjailijoita.
 20. marraskuuta – Valtioneuvosto teki päätöksen joulukuun 6. päivän viettämisestä Suomen itsenäisyyspäivänä.
 27. marraskuuta – Neuillyn rauhansopimus solmittiin ympärysvaltojen ja keskusvaltoihin kuuluneen Bulgarian välillä. Bulgaria menetti alueita Jugoslavialle, Romanialle ja Länsi-Traakian Kreikalle.
 5. joulukuuta – Viron ja Neuvosto-Venäjän rauhanneuvottelut jatkuivat Tartossa lähes kahden kuukauden keskeytyksen jälkeen.
 6. joulukuuta – Suomessa vietettiin itsenäisyyspäivää ensimmäisen kerran.
 7. joulukuuta – Englantilaiset laivasto- ja lento-osastot lähtivät Koivistolta, josta käsin ne olivat toimineet kesäkuun 1919 alusta lähtien.
 13. joulukuuta – Suomessa vietettiin ensimmäisen kerran Lucian päivää Högvallan seminaarissa Karjaalla.
 15. joulukuuta – Eduskunta uudisti asetuksen ylioppilastutkinnosta. Suulliset kuulustelut yliopistossa jäivät pois.
 19. joulukuuta – Cornelius Vander Starr perusti American International Group finanssi- ja vakuutusyhtiön Shanghaissa alun perin nimellä American Asiatic Underwriters. Yhtiön pääkonttori siirtyi Shanghaista New Yorkiin 1939.
 20. joulukuuta – Erkki Karu perusti Suomi-Filmi-elokuvayhtiön alun perin nimellä Suomen Filmikuvaamo.
 21. joulukuuta – Yhdysvallat karkotti maasta anarkismista tai syndikalismista syytettyinä 249 henkilöä, heidän joukossaan Emma Goldman ja Alexander Berkman. Karkotettuja kuljettanut USAT Buford-laiva saapui 16. tammikuuta 1920 Hankoon, josta heidät kuljetettiin vartioidussa junassa Terijoelle. Täältä he siirtyivät 19. tammikuuta rajan yli Neuvosto-Venäjälle.
 22. – 23. joulukuuta – Koivistolta Helsinkiin matkalla olleet Suomen laivaston torpedoveneet C 1, C 2 ja C 3 joutuivat lumimyrskyssä ahtojäihin Kotkan edustalla ja vaurioiduttuaan pahoin upposivat. Laivojen miehistöt pelastettiin laivuetta saattaneelle jäänmurtaja Ilmariselle.
 tuntematon päivämäärä
 Ahvenanmaalla järjestettiin kansanäänestys Ruotsiin liittymiseksi.
 Syntyneitä
 tammikuu–maaliskuu
 1. tammikuuta – Lauge Dahlgaard, tanskalainen poliitikko (k. 1996)
 1. tammikuuta – Sheila Mercier, englantilainen näyttelijä (k. 2019)
 1. tammikuuta – Jerome David Salinger (”J. D. Salinger”), yhdysvaltalainen kirjailija (Sieppari ruispellossa) (k. 2010)
 4. tammikuuta – Lester L. Wolff, yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko (k. 2021)
 6. tammikuuta – Aatos Ojala, suomalainen kirjallisuudentutkija (k. 1987)
 14. tammikuuta – Giulio Andreotti, italialainen poliitikko, pääministerinä 1972–1973, 1976–1979 ja 1989–1992 (k. 2013)
 17. tammikuuta – Knud Möller, suomalainen toimittaja ja kirjeenvaihtaja (k. 1993)
 18. tammikuuta – Krister Brommels, suomenruotsalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja (k. 2020)
 28. tammikuuta – Ladislav Mňačko, slovakialainen kirjailija (k. 1994)
 4. helmikuuta – Rauha Rentola, suomalainen näyttelijä (k. 2005)
 5. helmikuuta – Andreas Papandreou, Kreikan pääministeri 1981–1989 ja 1993–1996 (k. 1996)
 11. helmikuuta – Eva Gabor, unkarilais-yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 1995)
 13. helmikuuta – Tennessee Ernie Ford, yhdysvaltalainen laulaja, näyttelijä ja televisiojuontaja (k. 1991)
 17. helmikuuta – Kathleen Freeman, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 2001)
 20. helmikuuta – Oiva Kukkala, suomalainen kirjailija (k. 1998)
 22. helmikuuta – Jiří Pauer, tšekkiläinen säveltäjä (k. 2007)
 27. helmikuuta – Denis Matthews, brittiläinen pianisti, pianopedagogi, musiikintutkija ja musiikkikirjailija (k. 1988)
 2. maaliskuuta – Jennifer Jones, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 2009)
 3. maaliskuuta – Paavo Roiha, suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja näyttelijä (k. 1983)
 3. maaliskuuta – Rolf Winqvist, suomalainen ilmavoimien tähystäjä ja Mannerheim-ristin ritari (k. 1944)
 15. maaliskuuta – Lawrence Tierney, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 2002)
 17. maaliskuuta – Nathaniel Adam Coles (”Nat King Cole”), yhdysvaltalainen laulaja ja jazz-muusikko (Mona Lisa) (k. 1965)
 18. maaliskuuta – Santiago Álvarez, kuubalainen elokuvaohjaaja (k. 1998)
 18. maaliskuuta – Piki Niinivaara, suomalainen elintarviketutkija ja professori (k. 2010)
 19. maaliskuuta – Patricia Laffan, englantilainen näyttelijä (k. 2014)
 20. maaliskuuta – Gerhard Barkhorn, saksalainen hävittäjälentäjä (k. 1983)
 21. maaliskuuta – R. M. Hare, englantilainen filosofi (k. 2002)
 24. maaliskuuta – Lars von Haartman, suomalainen professori ja lintutieteilijä (k. 1988)
 26. maaliskuuta – Strother Martin, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 1980)
 29. maaliskuuta – Eileen Heckart, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 2001)
 huhtikuu–kesäkuu
 1. huhtikuuta – Veikko Makkonen, suomalainen pankinjohtaja (k. 1985)
 1. huhtikuuta – Joseph E. Murray, vuoden 1990 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen kirurgi (k. 2012)
 8. huhtikuuta – Ian Douglas Smith, Rhodesian valkoisen hallituksen johtaja 1965–1979 (k. 2007)
 12. huhtikuuta – Hovhannes Tcholakian, turkkilainen armenialaiskatolinen arkkipiispa (k. 2016)
 16. huhtikuuta – Nilla Pizzi, italialainen laulaja (k. 2011)
 22. huhtikuuta – Donald J. Cram, vuoden 1987 Nobelin kemianpalkinnon saanut yhdysvaltalainen kemisti (k. 2001)
 5. toukokuuta – Geórgios Papadópoulos, Kreikan sotilasvallankaappauksen johtaja 1967, pääministeri 1967–1973, presidentti 1973 (k. 1999)
 6. toukokuuta – Ritva Hyöky, suomalainen juristi (Suomen ensimmäinen hovioikeuden naispresidentti) (k. 1999)
 6. toukokuuta – Mika Kaskimies, suomalainen taloustieteilijä (k. 2016)
 7. toukokuuta – María Eva Duarte de Perón (”Eva Perón”), Argentiinan presidentin Juan Perónin vaimo (k. 1952)
 11. toukokuuta – Saimi Puusniekka, suomalainen runoilija (k. 1998)
 16. toukokuuta – Wladziu Valentino Liberace (”Liberace”), yhdysvaltalainen viihdepianisti (k. 1987)
 18. toukokuuta – Margot Fonteyn, brittiläinen balettitanssija (k. 1991)
 23. toukokuuta – Thoralf Gilbrant, norjalainen uskonnollinen kirjailija ja päätoimittaja (k. 2006)
 25. toukokuuta – Raymond Smullyan, yhdysvaltalainen kirjailija, matemaatikko, loogikko ja konserttipianisti (k. 2017)
 28. toukokuuta – Frank Middlemass, englantilainen näyttelijä (k. 2006)
 28. toukokuuta – Elvi Saarnio, suomalainen näyttelijä (k. 2002)
 28. toukokuuta – Lauri Törni, suomalainen sotilas (Mannerheim-ristin ritari) (k. 1965)
 5. kesäkuuta – Veikko Huhtanen, suomalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja (k. 1976)
 5. kesäkuuta – Richard Scarry, yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja (k. 1994)
 6. kesäkuuta – Peter Carington, 6. paroni Carrington, brittiläinen lordi ja poliitikko, Naton pääsihteeri 1984–1988 (k. 2018)
 6. kesäkuuta – Timo Mäkinen, suomalainen musiikkitieteilijä ja pianisti (k. 2006)
 10. kesäkuuta – Esko Rekola, suomalainen lakimies, pääjohtaja ja poliitikko (k. 2014)
 14. kesäkuuta – Gene Barry, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 2009)
 19. kesäkuuta – Klaus Salin, suomalainen tanssija (k. 1973)
 21. kesäkuuta – Eero Saarenheimo, suomalainen professori, toimittaja ja tietokirjailija (k. 2018)
 23. kesäkuuta – Hermann Gmeiner, itävaltalainen SOS-Lapsikylien perustaja (k. 1986)
 29. kesäkuuta – Louis Burton Lindley Jr. (”Slim Pickens”), yhdysvaltalainen rodeoesiintyjä, elokuva- ja televisionäyttelijä (k. 1983)
 heinäkuu–syyskuu
 6. heinäkuuta – Oswaldo Guayasamin, ecuadorilainen kuvanveistäjä ja taidemaalari (k. 1999)
 8. heinäkuuta – Walter Scheel, Saksan liittopresidentti 1974–1979 (k. 2016)
 14. heinäkuuta – Lino Ventura, italialainen näyttelijä (k. 1987)
 15. heinäkuuta – Otto Palmgren, suomalainen röntgenlääkäri ja säveltäjä (k. 1967)
 15. heinäkuuta – Rauli Tuomi, suomalainen näyttelijä (k. 1949)
 20. heinäkuuta – Sir Edmund Hillary, uusiseelantilainen vuorikiipeilijä (saavutti ensimmäisenä v. 1953 Mount Everestin huipun yhdessä šerpa-oppaansa Tenzing Norgayn kanssa) (k. 2008)
 26. heinäkuuta – James Lovelock, brittiläinen tiedemies, kirjailija, ympäristönsuojelija ja tulevaisuudentutkija (k. 2022)
 27. heinäkuuta – Helmi Mavis Hiltunen (Mavis Hiltunen Biesanz), amerikansuomalainen sosiologi ja tietokirjailija (k. 2008)
 5. elokuuta – Nils Oker-Blom, suomalainen lääkäri ja arkkiatri (k. 1995)
 7. elokuuta – Kim Borg, suomalainen oopperalaulaja ja laulupedagogi (k. 2000)
 7. elokuuta – Keijo Virtamo, suomalainen ensyklopedisti (k. 2021)
 9. elokuuta – Edmund Hockridge, kanadalainen laulaja (k. 2009)
 13. elokuuta – Lauri Lamminpää, suomalainen sotakirjailija (k. 2003)
 28. elokuuta – Godfrey Hounsfield, vuoden 1979 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut englantilainen sähköinsinööri, tietokonekerroskuvauksen keksijä (k. 2004)
 29. elokuuta – Jorma Metsävainio, suomalainen näyttelijä ja laulaja (k. 1975)
 3. syyskuuta – Kerttu Tapiola, suomalainen emäntä, taidekauppias ja kulttuurivaikuttaja (k. 2012)
 5. syyskuuta – Elisabeth Volkenrath, saksalainen sotarikoksista teloitettu SS-nainen ja keskitysleirien vartija (k. 1945)
 6. syyskuuta – Eino S. Repo, suomalainen toimittaja (Yleisradion pääjohtaja) (k. 2002)
 13. syyskuuta – Pentti Poukka, suomalainen lehtimies (k. 2012)
 15. syyskuuta – Liisa Rautiainen, suomalainen kuvataiteilija ja kuvataideopettaja (k. 2018)
 16. syyskuuta – Gunnel Frieberg, ruotsalainen kuvanveistäjä (k. 2010)
 16. syyskuuta – Mogens Wieth, tanskalainen näyttelijä (k. 1962)
 22. syyskuuta – Harry Sistonen, suomalainen tekniikan tutkija ja professori (k. 1987)
 26. syyskuuta – Matilde Camus, espanjalainen runoilija (k. 2012)
 29. syyskuuta – Sven G. Svenson, ruotsalainen kirjailija, yritysjohtaja, historioitsija ja pankkimies (k. 1997)
 lokakuu–joulukuu
 2. lokakuuta – Antonio Medina, espanjalainen shakinpelaaja (k. 2003)
 5. lokakuuta – Olof Ojala, suomalainen varatuomari ja ministeri (k. 1977)
 5. lokakuuta – Donald Pleasence brittiläinen näyttelijä (k. 1995)
 7. lokakuuta – Georges Duby, ranskalainen historioitsija ja professori (k. 1996)
 12. lokakuuta – Kaarlo Hartiala, suomalainen fysiologian professori, Turun yliopiston rehtori ja kansleri (k. 2009)
 13. lokakuuta – Poul Møller, tanskalainen poliitikko (k. 1997)
 14. lokakuuta – Elsa Sofia Kuusikoski (”Kirsti Kuusikko”), suomalainen kirjailija (k. 1982)
 17. lokakuuta – Zhao Ziyang, Kiinan pääministeri vuosina 1980–1987 (k. 2005)
 18. lokakuuta – Pierre Trudeau, Kanadan pääministeri 1968–1979 ja 1980–1984 (k. 2000)
 19. lokakuuta – Helena Futtari, suomalainen näyttelijä, lausuntataiteilija ja lausunnanopettaja (k. 1973)
 22. lokakuuta – Doris Lessing, vuoden 2007 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut englantilainen kirjailija (Väkivallan lapset) (k. 2013)
 26. lokakuuta – Mohammad Reza Pahlavi, Iranin šaahi 1941–1979 (k. 1980)
 26. lokakuuta – Thomas Funck, ruotsalainen paroni, lastenkirjailija, radiotoimittaja ja ääninäyttelijä (k. 2010)
 26. lokakuuta – Sanelma Vuorre, suomalainen mannekiinikoulun johtaja (k. 2009)
 1. marraskuuta – Erling Jensen, tanskalainen poliitikko (k. 2000)
 5. marraskuuta – Helvi Juvonen, suomalainen runoilija (k. 1959)
 6. marraskuuta – Eeli Yli-Mattila, suomalainen runoilija (k. 1990)
 10. marraskuuta – Mihail Kalašnikov, neuvostoliittolainen asesuunnittelija (AK-47-rynnäkkökivääri) (k. 2013)
 10. marraskuuta – Orvokki Peltola, suomalainen kirjailija (k. 2003)
 10. marraskuuta – Moise Tšombe, kongolainen poliitikko ja valtiomies, Kongon demokraattisen tasavallan pääministeri 1964–1965 (k. 1969)
 11. marraskuuta – Kalle Päätalo, suomalainen kirjailija (k. 2000)
 19. marraskuuta – Alan Young, englantilainen näyttelijä (k. 2016)
 20. marraskuuta – Raino Westerholm, suomalainen poliitikko (k. 2017)
 22. marraskuuta – Aage Hastrup, tanskalainen poliitikko (k. 1993)
 23. marraskuuta – Helge Pohjolan-Pirhonen, suomalainen kirjailija ja historioitsija (k. 1984)
 26. marraskuuta – Norman Tokar, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (k. 1979)
 29. marraskuuta – Joe Weider, kanadalainen kehonrakentaja ja liikemies (k. 2013)
 30. marraskuuta – Reijo Merikanto, suomalainen teollisuusjohtaja ja vuorineuvos (k. 2004)
 8. joulukuuta – Kalevi Piha, suomalainen liiketaloustieteen ja taloussosiologian professori (k. 2007)
 8. joulukuuta – Sakari Piha, suomalainen biokemian professori (k. 2008)
 9. joulukuuta – William Lipscomb, vuoden 1976 Nobelin kemianpalkinnon saanut yhdysvaltalainen kemisti (k. 2011)
 11. joulukuuta – Paavo Aaltonen, suomalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja (k. 1962)
 11. joulukuuta – Jean Marais, ranskalainen näyttelijä ja ohjaaja (k. 1998)
 13. joulukuuta – Hans-Joachim Marseille, saksalainen hävittäjälentäjä (k. 1942)
 31. joulukuuta – Artur Fischer, saksalainen keksijä (k. 2016)
 Kuolleita
 tammikuu–maaliskuu
 1. tammikuuta – Hans Gutzeit, norjalaissyntyinen metsäteollisuusyrittäjä (Enso-Gutzeit) (s. 1836)
 4. tammikuuta – Georg von Hertling, Saksan valtakunnankansleri 1917–1918 (s. 1843)
 6. tammikuuta – Theodore Roosevelt, vuoden 1906 Nobelin rauhanpalkinnon saanut Yhdysvaltain presidentti 1901–1909(s. 1858)
 15. tammikuuta – Karl Liebknecht, saksalainen sosialistipoliitikko (s. 1871) (surmattiin Spartakistikapinassa)
 15. tammikuuta – Róża Luksemburg (”Rosa Luxemburg”), puolalais-saksalainen vallankumouksellinen (s. 1871) (surmattiin Spartakistikapinassa)
 21. tammikuuta – Gojong, Korean kuningas 1863–1897, keisari 1897–1907 (s. 1852)
 22. tammikuuta – Carl Larsson, ruotsalainen kuvataiteilija (s. 1853)
 2. helmikuuta – Julius Kuperjanov, virolainen upseeri ja pataljoonankomentaja (s. 1894)
 3. helmikuuta – Edward Charles Pickering, yhdysvaltalainen tähtitieteilijä (s. 1846)
 16. helmikuuta – Vera Holodnaja, venäläinen elokuvanäyttelijä (s. 1893)
 20. helmikuuta – Habib Allah Khan, Afganistanin emiiri (s. 1872)
 21. helmikuuta – Kurt Eisner, saksalainen sosialistipoliitikko (s. 1867)
 23. helmikuuta – A. A. Granfelt, suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja, kansanvalistus- ja raittiusliikkeen johtaja (s. 1846)
 5. maaliskuuta – Ernest von Koerber, itävaltalainen valtiomies ja pääministeri (s. 1850)
 8. maaliskuuta – Kasimir Agathon Lönnbohm (”Kasimir Leino”), suomalainen kirjailija, sanomalehtimies ja teatterimies (s. 1866)
 8. maaliskuuta – Väinö Valvanne, suomalainen teosofi ja kirjailija (s. 1887)
 16. maaliskuuta – Jakov Sverdlov venäläinen bolševikkipoliitikko, Keskuskomitean puheenjohtaja (Neuvosto-Venäjän valtionpäämies) 1918–1919 (s. 1885)
 17. maaliskuuta – Paul von Jankó, unkarilainen muusikko ja insinööri (s. 1856)
 23. maaliskuuta – Johannes Pesonen, suomalainen juristi ja senaattori (s. 1864)
 24. maaliskuuta – Aaron Kosminski, puolanjuutalainen Viiltäjä-Jackiksi epäilty parturi (s. 1865)
 huhtikuu–kesäkuu
 3. huhtikuuta – Erik Grotenfelt, suomalainen jääkärivänrikki, kirjailija ja runoilija (s. 1891)
 4. huhtikuuta – Sir William Crookes, englantilainen fyysikko ja kemisti (s. 1832)
 6. huhtikuuta – Eetu Salin, suomalainen lehtimies ja poliitikko (s. 1866)
 8. huhtikuuta – Thomas Chapman, angloirlantilainen maanomistaja ja baronetti (s. 1846)
 9. huhtikuuta – Lorenzo Runeberg, suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies, Johan Ludvig Runebergin poika (s. 1836)
 10. huhtikuuta – Emiliano Zapata, meksikolainen vallankumousjohtaja (s. 1879)
 15. huhtikuuta – Jukka Lankila, suomalainen toimittaja ja SDP:n kansanedustaja (s. 1881)
 20. huhtikuuta – Theodolinda Hahnsson, suomalainen kirjailija (ensimmäinen suomeksi kirjoittanut naiskirjailija) (s. 1838)
 6. toukokuuta – L. Frank Baum, yhdysvaltalainen kirjailija (Ihmemaa Oz) (s. 1856)
 7. toukokuuta – Otto Engström, suomalainen gynelologi ja professori (s. 1853)
 14. toukokuuta – Henry Heinz, amerikansaksalainen yrittäjä, H. J. Heinz Companyn perustaja (s. 1844)
 15. toukokuuta – Aaron Aaronsohn, romanianjuutalainen kasvitieteilijä, maataloustieteilijä ja sionisti (s. 1876)
 16. toukokuuta – Mally Burjam-Borga, suomalainen oopperalaulaja (s. 1874)
 16. toukokuuta – Johannes Indrenius, suomalainen kontra-amiraali (s. 1859)
 7. kesäkuuta – Ingeborg Malmström, suomenruotsalainen runoilija (s. 1831)
 9. kesäkuuta – Henning von Holtzendorff, saksalainen amiraali (s. 1853)
 22. kesäkuuta – Julian Skrjabin, venäläinen säveltäjä ja pianisti (s. 1908)
 27. kesäkuuta – Toivo Kuisma, suomalainen jääkärikapteeni ja heimosoturi (s. 1885)
 29. kesäkuuta – H. G. Paloheimo, suomalainen teollisuusmies (s. 1864)
 30. kesäkuuta – John William Strutt, Lordi Rayleigh, vuoden 1904 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut brittiläinen fyysikko (s. 1842)
 heinäkuu–syyskuu
 1. heinäkuuta – Jussi Kujala, suomalainen kirjailija ja SDP:n kansanedustaja (s. 1878)
 8. heinäkuuta – Kalle Piilonen, suomalainen liikemies ja valtiopäivämies (s. 1844)
 11. heinäkuuta – William Brewster, yhdysvaltalainen lintutieteilijä (s. 1851)
 15. heinäkuuta – Hermann Emil Fischer, vuoden 1902 Nobelin kemianpalkinnon saanut saksalainen kemisti (s. 1852)
 21. heinäkuuta – Pavel Suzor, venäläinen arkkitehti (s. 1844)
 8. elokuuta – Ernst Haeckel, saksalainen biologi ja filosofi (s. 1834)
 9. elokuuta – Ruggero Leoncavallo, italialainen säveltäjä (Pajatso) (s. 1857)
 11. elokuuta – Andrew Carnegie, skotlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen teollisuusmies ja hyväntekijä (s. 1835)
 19. elokuuta – Johannes Lankinen, suomalainen kirjailija (s. 1851)
 24. elokuuta – Heikki Paasonen, suomalainen kieli- ja kansatieteilijä (s. 1865)
 27. elokuuta – Louis Botha, buurisotien afrikaanikenraali (Etelä-Afrikan unionin ensimmäinen pääministeri) (s. 1862)
 1. syyskuuta – Arnold Meri, virolainen Neuvostoliiton armeijan eversti (k. 2009)
 5. syyskuuta – Kustaa Karjalainen, suomalainen kielitieteilijä ja tutkimusmatkailija (s. 1871)
 5. syyskuuta – Vasili Tšapajev, puna-armeijan komentaja Venäjän sisällissodassa (s. 1887)
 6. syyskuuta – Eva Ljungberg (”Draba Verna”), suomalainen toimittaja ja kirjailija (s. 1850)
 10. syyskuuta – Helena Munktell, ruotsalainen säveltäjä ja pianisti (s. 1852)
 12. syyskuuta – Leonid Andrejev, venäläinen kirjailija (s. 1871)
 27. syyskuuta – Adelina Patti, italialainen oopperalaulaja (s. 1843)
 lokakuu–joulukuu
 6. lokakuuta – Paul von Nicolay, Pavel Nikolajevitš, venäläinen evankelista (s. 1860)
 8. lokakuuta – Viktor Alfred Pettersson, suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija (s. 1849)
 11. lokakuuta – Karl Adolph Gjellerup (”Epigonos”), vuoden 1917 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut tanskalainen kirjailija (s. 1857)
 13. lokakuuta – Robert Runeberg, suomalainen laivanrakennusinsinööri (s. 1846)
 23. lokakuuta – Emerik Lyytinen, suomalainen opettaja ja uskonnollinen kirjailija (s. 1865)
 26. lokakuuta – Motojirō Akashi, japanilainen kenraali ja Taiwanin kenraalikuvernööri (s. 1864)
 4. marraskuuta – Daniel Peter, sveitsiläinen kondiittori, maitosuklaan keksijä (s. 1836)
 7. marraskuuta – Hugo Haase, saksalainen poliitikko ja ministeri (s. 1863)
 15. marraskuuta – Alfred Werner, vuoden 1913 Nobelin kemianpalkinnon saanut sveitsiläinen kemisti (s. 1866)
 16. marraskuuta – Oscar Kleineh, suomalainen taidemaalari (s. 1846)
 18. marraskuuta – Thiodolf Rein, suomalainen historioitsija ja filosofi (Helsingin yliopiston rehtori) (s. 1838)
 19. marraskuuta – Victor Westerholm, suomalainen taidemaalari (s. 1860)
 24. marraskuuta – Mooses Putro, inkeriläinen kirkkomuusikko ja säveltäjä (s. 1848) (kadonnut)
 2. joulukuuta – Henry Clay Frick, yhdysvaltalainen liikemies ja suurlahjoittaja (s. 1849)
 3. joulukuuta – Ernst Gustaf Palmén, suomalainen historiantutkija, vapaaherra ja valtioneuvos (s. 1849)
 3. joulukuuta – Auguste Renoir, ranskalainen impressionisti, taidemaalari ja kuvanveistäjä (s. 1841)
 16. joulukuuta – Luigi Illica, italialainen libretisti (s. 1857)
 18. joulukuuta – Horatio Parker, yhdysvaltalainen säveltäjä, urkuri, kuoromestari ja musiikinopettaja (s. 1863)
 18. joulukuuta – Valle Rosenberg, suomalainen taidemaalari (s. 1891)
 28. joulukuuta – Johannes Rydberg, ruotsalainen fyysikko (s. 1854)
 31. joulukuuta – Elin Danielson-Gambogi, suomalainen taidemaalari (s. 1861)
 31. joulukuuta – Marie van Zandt, yhdysvaltalainen sopraano (s. 1858)
 Nobelin palkinnot
 Nobelin fysiikanpalkinto: Johannes Stark
 Nobelin lääketieteen palkinto: Jules Bordet
 Nobelin kirjallisuuspalkinto: Carl Spitteler
 Nobelin rauhanpalkinto: Woodrow Wilson
 Muuta
 Kirjallisuusvuosi 1919
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 1910-luku