type: legislation

text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 27.9.2017
 COM(2017) 548 final
 2017/0237(COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě
 (přepracované znění)
 (Text s významem pro EHP)
 {SWD(2017) 317 final}{SWD(2017) 318 final}
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 1.1.Odůvodnění a cíle návrhu
 Cílem nařízení (ES) č. 1371/2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě
 1
 (dále jen „nařízení“) je ochrana cestujících v železniční přepravě v EU. Cestující v železniční přepravě mají, stejně jako cestující v letecké a vodní dopravě, jakož i cestující využívající přepravu autobusy a autokary, právo na informace, rezervace a přepravní doklady, pomoc, péči a odškodnění v případě zpoždění nebo zrušení, bezplatnou pomoc (pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace), odškodnění v případě nehody, rychlý a přístupný systém pro vyřizování stížností a úplné uplatňování a účinné prosazování právních předpisů EU prostřednictvím vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování, které určily členské státy.
 Nařízení vychází ze stávajícího systému mezinárodního práva (Jednotné právní předpisy pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě osob a zavazadel (CIV)
 2
 ) a rozšiřuje oblast jeho působnosti na vnitrostátní osobní železniční dopravní spoje.
 V roce 2013 rozhodl Soudní dvůr Evropské unie, že stávající článek 17 daného nařízení železniční podniky nezprošťuje povinnosti odškodnit cestující za zpoždění způsobené vyšší mocí
 3
 . Železnice se tak liší od jiných druhů dopravy.
 Členské státy mohou udělit výjimky z uplatňování tohoto nařízení na tyto vnitrostátní spoje (kromě určitých povinných požadavků):
 ·dálkové spoje, na maximální dobu pěti let, již lze dvakrát prodloužit, tj. do roku 2024;
 ·městské, příměstské a regionální spoje, na dobu neurčitou a
 ·spoje, jejichž významná část je provozována mimo EU, na dobu pěti let, již lze prodloužit (de facto bez časového omezení).
 Ve své zprávě z roku 2013 o uplatňování nařízení
 4
 Komise poukázala na určité problematické oblasti, které potvrdilo posouzení dopadů v letech 2016/2017
 5
 . Tento návrh je vyvážený tím, že posiluje práva cestujících v železniční přepravě a omezuje zátěž pro železniční podniky, a to takto:
 ·Ve zprávě z roku 2013 o uplatňování nařízení a zprávě z roku 2015 o výjimkách
 6
 bylo zjištěno, že rozsáhlé využívání výjimek je vážnou překážkou jednotného uplatňování nařízení. Podle návrhu mají být výjimky pro dálkové vnitrostátní spoje zrušeny do roku 2020. Pro spoje provozované mimo EU se v návrhu požaduje, aby členské státy udělovaly výjimky, pouze pokud mohou prokázat, že jsou cestují na jejich území odpovídajícím způsobem chráněni. Aby byla zajištěna právní jistota v přeshraničních regionech, bude se toto nařízení plně vztahovat na městské, příměstské a regionální spoje, které působí přeshraničně.
 ·Návrh posiluje práva osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace. Ve vztahu k osobám se zdravotním postižením je návrh v souladu s Úmluvou o právech osob se zdravotním postižením
 7
 . Členské státy již nemohou udělovat výjimky pro poskytování pomoci a odškodnění ohledně poškozeného vybavení pro mobilitu
 8
 . Informace musí být poskytovány v přístupných formátech v souladu s požadavky navrhovanými v Evropském aktu přístupnosti
 9
 . Zaměstnanci železnic budou muset být odpovídajícím způsobem vyškoleni.
 ·Cestující nejsou vždy odpovídajícím způsobem informováni, pokud jejich cesta neprobíhá podle plánu. Návrh vyžaduje, aby jim byly poskytovány základní informace o jejich právech při rezervaci, např. na vytištěném přepravním dokladu, nebo elektronicky. Oznámení, v nichž jsou cestující informováni o svých právech, musí být umístěny na zřetelných místech ve stanicích a ve vlaku.
 ·Posouzení dopadů potvrdilo omezenou dostupnost přímých přepravních dokladů. Tím, že železniční podniky prodávají přepravní doklady pouze na úseky cesty, mají možnost obcházet povinnosti týkající se odškodnění, přesměrování a pomoci. Významné tržní subjekty prodávají přímé přepravní doklady pouze na vlastní spoje, zatímco nové subjekty přímé přepravní doklady nabídnout nemohou, a zůstávají tak mimo daný trh.
 ·V návrhu se stanoví, aby na přímém přepravním dokladu byly cestujícím poskytnuty úplnější informace. V souladu s pokyny pro výklad z roku 2015
 10
 a 4. železničním balíčkem z roku 2016
 11
 musí železniční podniky a prodejci přepravních dokladů vynakládat úsilí v zájmu nabídky přímých přepravních dokladů. Musí prokázat, že cestujícím poskytli informace v případech, kdy se práva cestujících nevztahovala na celou cestu, ale pouze na její úseky.
 ·V současné době není zcela jasné, jak by měly vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování vyřizovat stížnosti, což má za následek nedostatečné prosazování. Ne vždy jsou dodržována práva cestujících. V návrhu je podrobněji stanoven postup pro vyřizování stížností a lhůty. Cestující by měli v prvním stupni podávat stížnosti u železničních podniků a následně, je-li to nezbytné, u subjektu pro alternativní řešení sporů (podle směrnice 2013/11/EU
 12
 ) nebo u vnitrostátního subjektu příslušného pro prosazování. Návrh upřesňuje odpovědnost vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování v přeshraničních věcech a požaduje po nich účinnou spolupráci.
 ·Návrh zavádí obecné ustanovení, které zakazuje jakoukoli formu diskriminace, např. na základě státní příslušnosti, pobytu, místa nebo měny plateb. Železniční doprava je tak uvedena do souladu s jinými druhy dopravy. Cestující, kteří se domnívají, že došlo k porušení jejich práv, se mohou obrátit na vnitrostátní subjekty pověřené prosazováním, spíše než aby museli zahájit soudní řízení na základě článku 18 Smlouvy o fungování EU.
 ·Stávající zařazení jednotných právních předpisů CIV do přílohy I nařízení může vést k problémům z hlediska jednotnosti, jelikož změny předpisů CIV nelze zohlednit bez plnohodnotné revize nařízení. Po přistoupení k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF)
 13
 v roce 2013 je EU nyní členem Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) a účastní se její práce na revizi předpisů CIV. Nicméně v zájmu zajištění právní jistoty a transparentnosti bude znění těchto předpisů nadále zahrnuto v příloze I. Aby se zajistila soudržnost s úmluvou COTIF a předpisy CIV, návrh zavádí pravomoc Komise aktualizovat přílohu I s ohledem na změny právních předpisů CIV.
 ·Podle 4. železničního balíčku musí železniční podniky vypracovat pohotovostní plány s cílem poskytnout cestujícím ochranu a pomoc v případě vážných narušení dopravy. Ostatní subjekty takovéto povinnosti nemají. Aby se snížilo zatížení železničních podniků, návrh ukládá povinnost, aby pohotovostní plány měli rovněž provozovatelé stanic a provozovatelé infrastruktury. O podrobnostech plánů a jejich koordinaci rozhodnou členské státy například společně s vnitrostátními orgány.
 ·V závislosti na platných vnitrostátních předpisech mohou mít železniční podniky potíže při dosahování nápravy od třetí strany odpovědné za zpoždění. Návrh dává železničním podnikům možnost, aby v souladu s použitelným právem využily práva na nápravu, pokud byla zpoždění způsobena zaviněním či nedbalostí třetí strany. Tímto opatřením jsou práva cestujících v železniční přepravě uvedena do souladu s právy cestujících v letecké dopravě
 14
 .
 ·Železniční podniky musí cestující odškodňovat za zpoždění způsobená vyšší mocí. Před rozhodnutím Soudního dvora Evropské unie v roce 2013 měly zúčastněné strany obecně za to, že nařízení obsahuje ustanovení o vyšší moci, které dopravcům uděluje výjimku z poskytování odškodnění. Po vydání rozsudku se železniční podniky cítily diskriminovány oproti jiným dopravcům, kteří pro případy vyšší moci využívají výjimek.
 ·V posouzení dopadů nebyly shledány přesvědčivé důkazy o tom, že neexistence takového ustanovení představuje pro železniční podniky výraznou hospodářskou zátěž. Existuje však nebezpečí, že by byly porušeny zásady právní spravedlnosti a proporcionality, pokud by železniční podniky musely vyplatit odškodnění v situacích, které nezpůsobily a jimž nedokázaly zabránit. Pro omezení práv cestujících a zajištění právní jistoty zavádí návrh ustanovení o vyšší moci, které se týká pouze velmi výjimečných situací způsobených nepříznivými povětrnostními podmínkami nebo přírodními pohromami
 15
 .
 1.2.Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Bílá kniha o dopravě z roku 2011
 16
 vyzdvihla potřebu vysoce kvalitních, přístupných a spolehlivých služeb osobní železniční dopravy a potřebu trvalé mobility v případě narušení cesty. Rovněž vyzývá k vyjasnění právních předpisů o právech cestujících a zlepšení dopravy pro starší osoby a cestující se zdravotním postižením nebo s omezenou pohyblivostí.
 Návrh uvádí do souladu s ostatními druhy dopravy obecné aspekty právních předpisů o právech cestujících, zejména jde o zákaz diskriminace, pohotovostní plánování, školení se zaměřením na problematiku zdravotního postižení, vyřizování stížností a prosazování. Zohledňuje specifika železniční dopravy, např. členským státům umožňuje vyjmout z některých ustanovení městskou, příměstskou a regionální dopravu.
 Posílená práva budou cestující chránit na liberalizovaném trhu v rámci 4. železničního balíčku.
 Tím, že návrh zavádí ustanovení o vyšší moci, rovněž zajišťuje soulad s ostatními právními předpisy EU, např. o právech cestujících v jiných druzích dopravy a se směrnicí o souborných cestovních službách
 17
 , které dopravcům udělují výjimku z povinnosti zaplatit náhradu škody v případě zpoždění způsobeného mimořádnými okolnostmi.
 1.3.Soulad s ostatními politikami Unie
 Toto nařízení bude zařazeno na seznam v příloze revidovaného nařízení o spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele
 18
 , které stanoví minimální pravomoci pro vyšetřování a vymáhání práva pro vnitrostátní orgány příslušné pro vymáhání a vyšetřovací řízení nebo řízení pro vymáhání práva, jsou-li dotčeny alespoň dva členské státy. Mělo by to posílit přeshraniční vymáhání práva.
 Posílení práv osob s postižením je v souladu s Úmluvou o právech osob se zdravotním postižením a Evropskou strategií pro pomoc osobám se zdravotním postižením 2010–2020
 19
 . Směrnice (EU) 2016/797 o interoperabilitě železničního systému v Evropské unii (přepracované znění)
 20
 rovněž obsahuje odkazy na přístupnost. Požadavky Evropského aktu přístupnosti se uplatní, pokud jde o přístupné informace. Z lepší přístupnosti budou mít prospěch rovněž osoby s omezenou schopností pohybu a orientace.
 Návrh rovněž obsahuje odkazy na úmluvu COTIF (jednotné právní předpisy CIV), čímž rozšiřuje její pravidla na vnitrostátní osobní železniční dopravu v EU. EU a její členské státy jako členové organizace OTIF uplatňují předpisy CIV, účastní se valných hromad OTIF a hlasují o revizích předpisů CIV.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 2.1.Právní základ
 Právním základem je čl. 91 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, na nějž se vztahuje postup spolurozhodování.
 2.2.Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Železniční doprava je ze své podstaty nadnárodní a dokonce i vnitrostátní spoje jsou využívány osobami s bydlištěm v různých zemích EU. Rozdílné uplatňování a prosazování nařízení vytváří právní nejistotu, oslabuje práva cestujících a nepříznivě ovlivňuje hospodářskou soutěž mezi provozovateli železniční dopravy. Tyto problémy může řešit pouze koordinovaný zásah na úrovni EU.
 Návrh zajistí podobnou úroveň ochrany cestujících v celé EU tím, že omezí výjimky na úrovni členských států. Důraznější pravidla vytvoří pro odvětví železniční dopravy rovné podmínky a harmonizují základní práva cestujících v celé EU.
 2.3.Proporcionalita
 Návrh je v souladu se zásadou proporcionality. Dodatečné náklady pro odvětví dopravy a vnitrostátní orgány se omezují na náklady nezbytné pro lepší provádění a prosazování práv cestujících. Vyšší náklady v důsledku omezení výjimek, a tedy i větší poskytování péče, pomoci a odškodnění, jsou mimo jiné vyváženy zavedením ustanovení o vyšší moci.
 2.4.Volba nástrojů
 Vzhledem k tomu, že tento návrh má za cíl revidovat stávající nařízení, zůstane zachován tentýž nástroj.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 3.1.Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 Kromě zprávy z roku 2013 nebylo provedeno žádné samostatné hodnocení ex post. Posouzení potvrdilo a případně i aktualizovalo zjištění z dané zprávy.
 3.2.Konzultace se zúčastněnými stranami
 Pro účely posouzení dopadů byly příspěvky zúčastněných stran získávány různými způsoby, včetně otevřené veřejné konzultace a cílených konzultací prováděných externím dodavatelem. Zajišťovaly se jak kvalitativní údaje (stanoviska, názory, návrhy), tak i kvantitativní informace (údaje, statistiky).
 Mezi zúčastněnými stranami byli mj. zástupci odvětví, sdružení zastupující cestující/spotřebitele, osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace (OOSPO) a orgány veřejné moc, tedy osoby a subjekty, kterých se daná politika týká, které ji uplatňují a které o ni mají přirozený zájem.
 3.2.1.Otevřená veřejná konzultace
 Otevřené veřejné konzultace se uskutečnily od února do května 2016 na internetových stránkách Váš hlas v Evropě
 21
 a měly za cíl získat stanoviska zúčastněných stran ohledně problémů s nařízením, možná řešení a jejich pravděpodobné dopady. Celkem přišlo 190 odpovědí od různých kategorií respondentů: občanů, sdružení spotřebitelů/cestujících, organizací osob s omezenou schopností pohybu a orientace, orgánů veřejné moci, odvětvových svazů, železničních podniků, provozovatelů infrastruktury, prodejců přepravních dokladů a dalších.
 3.2.2.Cílené konzultace
 Součástí cílených konzultací byla řada rozhovorů na základě dotazníků pro jednotlivé zúčastněné strany. Vypracován byl soubor 13 případových studií, přičemž závěry těchto studií se použily k upřesnění a dokončení definice problému. Ke sběru dalších údajů bylo navíc vypracováno 13 jiných než případových studií (non-case studies).
 3.2.3.Analýza výsledků ve vztahu k hlavním zjištěným problémům
 3.2.3.1.Povědomí a informovanost o právech cestujících
 Sdružení cestujících a spotřebitelů si stěžovala na nízké povědomí o právech cestujících. Z oslovených organizací OOSPO jich pět (63 %) poukázalo na to, že osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace nejsou dobře informovány o svých právech, a tyto organizace požadovaly lepší informování cestujících. Většina orgánů veřejné moci potvrdila nízké povědomí a kritizovala nízkou míru poskytovaných informací během cesty. Železniční podniky tvrdily, že cestující jsou dobře informováni.
 3.2.3.2.Výjimky
 Z oslovených sdružení spotřebitelů a cestujících se jich sedm (47 %) shodlo na tom, že by výjimek mělo být méně. Některé organizace OOSPO vyzvaly ke zrušení výjimek, nicméně čtyři (50 %) neměly na tuto problematiku „žádný názor“. Výjimky podporovaly odvětvové svazy a železniční podniky.
 3.2.3.3.Pomoc osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace
 Organizace OOSPO si stěžovaly na zastaralost práv osob s omezenou schopností pohybu a orientace a na nedostatečné informace. Sdružení cestujících a spotřebitelů se s tímto názorem ztotožnilo. Ostatní problémy se týkají přístupnosti stanic a kolejových vozidel, nákladných postupů předběžného oznamování, odmítnutí poskytnout pomoc a chybějící dostupné pomoci v určitých částech dne. Železniční společnosti byly většinou znepokojeny případy, kdy byla pomoc osobám s omezenou schopností pohybu a orientace zneužita jako bezplatná služba „nosiče“.
 3.2.3.4.Úkoly vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování a prosazování právních předpisů
 Občané, sdružení cestujících/spotřebitelů, cestujících a organizace OOSPO si stěžovali na nepřiměřenost postupů pro vyřizování stížností. Vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování vyzvaly k upřesnění svých úloh a úkolů. Provozovatel infrastruktury se domníval, že stížnosti by měly vyřizovat pouze železniční podniky. Odvětvové svazy nesouhlasily s návrhem na posílení úlohy vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování. Tyto svazy a provozovatel infrastruktury upřednostňovaly lhůtu pro podání stížností v délce tří měsíců.
 3.2.3.5.Prodej přepravních dokladů
 Sdružení spotřebitelů a cestujících požadovalo vysvětlení k přímým přepravním dokladům. Z oslovených železničních podniků jich osm (73 %) poukázalo na to, že pojmy „dopravce“ a „zmeškání přípoje“ nejsou jasné, zatímco sedm podniků (64%) shledalo, že pojem „přímý přepravní doklad“ je jasný. Jeden vnitrostátní subjekt příslušný pro prosazování měl za to, že příslušné pokyny pro výklad problematiku přímých přepravních dokladů zkomplikovaly, ale odvětvové svazy se s tímto názorem neztotožnily.
 3.2.3.6.Vyšší moc
 Ustanovení o vyšší moci odmítla většina respondentů z řad občanů, sdružení cestujících/spotřebitelů, sdružení osob s omezenou schopností pohybu a orientace a několik vnitrostátních subjektů pověřených prosazováním. Tohoto ustanovení se naopak zastávaly odvětvové svazy a železniční podniky, a to za účelem uvedení železniční dopravy do souladu s jinými druhy dopravy a pro zajištění právní srozumitelnosti a soudržnosti. Pro ustanovení o vyšší se moci se vyslovila při neformální konzultaci i většina členských států.
 3.3.Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Komise si vyžádala odborné poradenství od externího dodavatele (společnosti Steer Davies Gleeve), shromáždila údaje, připravila případové studie a poskytla analytický nástroj pro posouzení dopadů. Zpráva o studiích bude po schválení zpřístupněna veřejnosti.
 3.4.Posouzení dopadů
 První zpráva o posouzení dopadů byla předložena Výboru pro kontrolu regulace dne 18. ledna 2017. Výbor k ní vydal záporné stanovisko na základě nedostatků, které se týkaly zejména hospodářského odůvodnění zavedení ustanovení o vyšší moci. Dalším problémem byla struktura a obsah možností politiky, zastoupení názorů zúčastněných stran i analýza a srovnání dopadů politiky, zejména v souvislosti s ujednáními v oblasti nákladů a sledování.
 Uvedené nedostatky byly řešeny následujícím způsobem: vzhledem k vysokému počtu samostatných možností byly možnosti politiky postupně rozčleněny na základě analýzy a srovnání nákladů a přínosů a ke každému tématu byl vybrán upřednostňovaný scénář politiky. Konečná upřednostňovaná možnost je tedy kombinací upřednostňovaných scénářů podle jednotlivých témat. Pokud jde o vyšší moc, prokázaly dostupné a velmi omezené důkazy menší hospodářský rozsah problému. Posouzení dopadů se však danou problematikou zabývalo v reakci na četné žádosti zúčastněných stran z odvětví železniční dopravy a členských států, a mělo zejména zajistit dodržování zásady právní spravedlnosti a proporcionality.
 Revidovaná zpráva o posouzení dopadů byla Výboru pro kontrolu regulace předložena dne 7. dubna 2017 a získala jeho kladné stanovisko dne 12. května 2017. Společně s tímto návrhem se předkládá závěrečná zpráva, která reaguje na doporučení Výboru pro kontrolu regulace k bližšímu osvětlení některých aspektů.
 3.4.1.Otázky související s ekonomickou analýzou
 Hlavní hospodářské a sociální náklady a přínosy byly vypočteny kvantitativně na základě dostupných údajů. Ostatní náklady a přínosy byly posouzeny z kvalitativního hlediska. Celková čistá sociální hodnota byla posuzována na základě protichůdných zájmů dvou hlavních zúčastněných stran: cestujících a odvětví železniční dopravy. Posouzení dopadů se zabývalo tím, jaký dopad má na náklady železničních podniků:
 a)
 odškodnění při zpoždění;
 b)
 pomoc cestujícím v případě narušení cesty/zpoždění a
 c)
 školení zaměstnanců k problematice osob s omezenou schopností pohybu a orientace.
 Mezi náklady a příznivými podmínkami pro cestující existuje přímý vztah, např. vyšší odškodnění v případě zpoždění znamená pro cestující příznivější podmínky.
 Veškeré náklady a přínosy jsou analyzovány na období 15 let (2020–2035).
 3.4.2.Analýza možností politiky podle tématu s rozlišením hlavních a vedlejších otázek
 Hlavní otázky
 Výjimky
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 Scénář politiky C
 ·Posunout zrušení výjimek pro dálkové vnitrostátní spoje do roku 2020
 ·Omezit výjimky pro spoje v zemích mimo EU
 ·Posunout zrušení výjimek pro dálkové vnitrostátní spoje do roku 2020
 ·Omezit výjimky pro spoje v zemích mimo EU
 ·Zrušit výjimky pro přeshraniční městské, příměstské a regionální spoje
 ·Posunout zrušení výjimek pro dálkové vnitrostátní spoje do roku 2020
 ·Omezit výjimky pro spoje v zemích mimo EU
 ·Zrušit výjimky pro přeshraniční městské, příměstské a regionální spoje
 ·Zrušit výjimky pro všechny přeshraniční městské, příměstské a regionální spoje
 Jako upřednostňovaná možnost byl v posouzení dopadů vybrán scénář B. Zahrnuje vyvážený kompromis mezi protichůdnými zájmy cestujících a železničních podniků tím, že posiluje ochranu cestujících, aniž by vytvářel pro odvětví železniční dopravy nadměrnou finanční zátěž (nárůst celkových nákladů pro odvětví železniční dopravy ve výši 0,13 %). Úplné zrušení výjimky pro městské, příměstské a regionální spoje by pro odvětví železniční dopravy představovalo nadměrnou zátěž a vzniklo by riziko, že se někteří dopravci rozhodnou přestat tyto spoje provozovat.
 Uplatnění práv osob s omezenou schopností pohybu a orientace na všechny dopravní služby
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 ·Pokyny za účelem podpory uplatňování práv osob s omezenou schopností pohybu a orientace
 ·Právní předpis o uplatňování práv osob s omezenou schopností pohybu a orientace
 Jako upřednostňovaná možnost byl v posouzení dopadů vybrán scénář B. Kombinuje vyšší přínosy pro osoby s omezenou schopností pohybu a orientace s nízkou zátěží pro odvětví železniční dopravy.
 Informace pro osoby s omezenou schopností pohybu a orientace
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 ·Informace o cestě jsou přístupné všem osobám s omezenou schopností pohybu a orientace
 ·Informace o cestě jsou přístupné všem osobám s omezenou schopností pohybu a orientace
 ·Informace o právech cestujících jsou přístupné všem osobám s omezenou schopností pohybu a orientace
 Jako upřednostňovaná možnost byl v posouzení dopadů vybrán scénář B. Zahrnuje komplexní přístup k problému nepřístupnosti informací, aniž by vedl k vysokým nákladům pro odvětví železniční dopravy.
 Pomoc osobám s omezenou schopností pohybu a orientace
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 ·Výměna osvědčených postupů ke školení ohledně povědomí o problematice zdravotního postižení
 ·Požadovat školení zaměstnanců železnic ohledně povědomí o problematice zdravotního postižení
 Poskytování školení ohledně povědomí o problematice zdravotního postižení nepředstavuje pro odvětví železniční dopravy velkou zátěž a znamená navýšení celkových nákladů pouze ve výši 0,31 %. Jako upřednostňovaná možnost byl proto v posouzení dopadů vybrán scénář B.
 Vyřizování stížností
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 ·Pokyny pro odvětví železniční dopravy
 ·Právní předpisy (nové povinnosti pro provozovatele stanic a provozovatele infrastruktury)
 Jako upřednostňovaná možnost byl v posouzení dopadů vybrán scénář B. Odvětví železniční dopravy se bude muset řídit jasným, podrobným postupem pro vyřizování stížností. Cestující budou disponovat lepšími prostředky v souvislosti se stížnostmi a domáháním se nápravy.
 Přímé přepravní doklady
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 ·Vymezit přímý přepravní doklad a související povinnosti
 ·Vymezit přímý přepravní doklad a související povinnosti
 ·Vybízet železniční podniky a prodejce přepravních dokladů k prodeji přímých přepravních dokladů, kdekoli je to možné; nebyl-li prodán přímý přepravní doklad, nesou důkazní břemeno podniky a prodejci
 Jako upřednostňovaná možnost byl v posouzení dopadů vybrán scénář B. Zahrnuje nejen vymezení přímého přepravního dokladu, ale rovněž pobídky pro podniky a prodejce, aby tyto doklady nabízeli, a rovněž požadavek, aby podniky a prodejci informovali cestující o jejich právech.
 Postup pro vyřizování stížností ze strany vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování a prosazování právních předpisů
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 ·Zpráva vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování o jejich činnostech
 ·Podrobné pokyny k postupu pro vyřizování stížností
 ·Povinnost vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování spolupracovat v přeshraničních otázkách
 Jako upřednostňovaná možnost byl v posouzení dopadů vybrán scénář B. Osvětluje úlohu a odpovědnost vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování v souvislosti s vyřizováním stížností a spoluprací, mimo jiné v přeshraničních otázkách. Zdokonalení pracovních ujednání vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování povede k lepšímu prosazování právních předpisů.
 Vyšší moc
 Scénář politiky A
 Scénář politiky B
 ·Zavést do článku 17 (odškodnění) ustanovení o vyšší moci
 ·Úzká definice vyšší moci
 ·Zavést do článku 17 (odškodnění) ustanovení o vyšší moci
 ·Široká definice vyšší moci
 Zavedení ustanovení o vyšší moci sníží finanční zátěž pro železniční podniky. Zároveň omezí právo cestujících na odškodnění. Scénář B, který se zakládá na široké definici vyšší moci, znamená pro železniční podniky větší finanční úlevu (o 1 299 milionů EUR více, než kolik činí základní scénář, a o 737 milionů EUR více, než kolik činí scénář A). Použije-li se úzká definice (scénář A), omezení práv cestujících bude limitováno, zatímco stále dojde oproti základnímu scénáři ke snížení zátěže pro železniční podniky.
 Omezení práv cestujících je vyváženo většími přínosy pro cestující, zejména díky omezení výjimek a opatřením pro osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, které by měly dosáhnout 191 milionů EUR. Jelikož tímto ustanovením nejsou dotčena práva na pomoc, péči a informace, je stále zaručena vysoká úroveň ochrany spotřebitele. Zátěž pro vnitrostátní orgány pověřené prosazováním by se mohla mírně zvýšit vzhledem k zásahům v kontroverzních případech. Úzká definice vyšší moci ponechává méně prostoru pro výklad a povede k menšímu počtu zásahů.
 Jako upřednostňovaná možnost byl proto v posouzení dopadů vybrán scénář A, neboť zajišťuje spravedlivou rovnováhu mezi zájmy cestujících a odvětví železniční dopravy. Důkazní břemeno k existenci vyšší moci nese železniční podnik.
 Vedlejší otázky
 Pro řadu vedlejších otázek, které se týkají informací, zákazu diskriminace, předpisů CIV, pohotovostního plánování, práva na nápravu a vyřizování stížností ze strany železničních podniků, se navrhuje pouze jeden politický scénář.
 Informace pro všechny cestující
 ·Spolu s přepravním dokladem jsou poskytovány informace všem cestujícím
 ·Informace o právech cestujících jsou poskytovány ve stanicích a ve vlacích
 Zákaz diskriminace
 ·Předcházet diskriminaci na základě státní příslušnosti, místa nebo měny
 Předpisy CIV
 ·Soudržnost nařízení s úmluvou COTIF / předpisy CIV
 Soudržnost nařízení s úmluvou COTIF a předpisy CIV se zajistí tím, že je zavedena zvláštní pravomoc Komise aktualizovat přílohu I s ohledem na změny předpisů CIV.
 Pohotovostní plánování
 ·Povinnost kontinuity dopravy a pohotovostní plánování se vztahují na jiné subjekty než železniční podniky.
 Náklady pro železniční podniky se omezí sdílením zátěže s ostatními zúčastněnými stranami.
 Právo na nápravu
 ·Právo na nápravu od třetích stran
 Železniční podniky budou mít snazší přístup k domáhání se nápravy od třetích stran odpovědných za zpoždění.
 Vyřizování stížností železničními podniky
 ·Upřesnit lhůty pro podávání stížností cestujícími
 Lhůty pro podání stížností sníží náklady, neboť nebude nezbytné uchovávat údaje o událostech po dlouhou dobu.
 3.5.Základní práva
 Článek 38 Listiny základních práv Evropské unie požaduje, aby byla v politikách Unie zajištěna vysoká úroveň ochrany spotřebitele. Článek 26 vyzývá k začlenění osob se zdravotním postižením a požaduje na členských státech, aby přijaly opatření, jejichž cílem je zajistit nezávislost, sociální a profesní začlenění těchto osob a jejich účast na životě společnosti. Posílení práv cestujících v železniční přepravě EU dále zvýší celkovou vysokou úroveň ochrany spotřebitele.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet EU.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 5.1.Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Komise bude sledovat provádění a efektivnost této iniciativy na základě ukazatelů pokroku, jako je počet spojů s udělenou výjimkou, procentuální podíl zaměstnanců účastnících se školení se zaměřením na problematiku zdravotního postižení, počet žádostí o pomoc, splnění požadavků na informace, počet prodaných přímých přepravních dokladů, počet stížností a platby odškodnění. Pět let po vstupu navrhovaného právního předpisu v platnost Komise vyhodnotí, zda bylo jeho cílů dosaženo.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 2017/0237 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě
 (přepracované znění)
 (Text s významem pro EHP)
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství Ö o fungování Evropské unie Õ , a zejména na čl. 71 Ö 91 Õ odst. 1 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Ö Evropské Õ komise,
 Ö po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, Õ
 s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru
 22
 ,
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů
 23
 ,
 v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 31. července 2007
 24
 Ö řádným legislativním postupem Õ ,
 vzhledem k těmto důvodům:
 ò nový
 (1)V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007
 25
 by mělo být provedeno několik změn. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedené nařízení mělo být přepracováno.
 ê 1371/2007/ES 1. bod odůvodnění
 (2)V rámci společné dopravní politiky je důležité chránit práva cestujících v železniční přepravě a zlepšovat kvalitu a efektivitu železniční přepravy osob s cílem podpořit zvýšení podílu železniční dopravy ve vztahu k jiným druhům dopravy.
 ê 1371/2007/ES 2. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 Sdělení Komise „Strategie spotřebitelské politiky v letech 2002–2006“
 26
 stanoví cíl dosáhnout v oblasti dopravy vysoké úrovně ochrany spotřebitele v souladu s čl. 153 odst. 2 Smlouvy.
 ò nový
 (3)Přestože bylo v ochraně spotřebitelů v Unii dosaženo značného pokroku, je stále zapotřebí ochranu práv cestujících v železniční přepravě dále zlepšovat.
 ê 1371/2007/ES 3. bod odůvodnění
 (4)V železniční přepravě je cestující slabší stranou přepravní smlouvy, a jeho práva v tomto ohledu proto musí být chráněna.
 ò nový
 (5)Udělení stejných práv cestujícím v železniční přepravě, kteří se vydávají na mezinárodní cesty a na vnitrostátní cesty, by mělo zvýšit úroveň ochrany spotřebitelů v Unii, zajistit rovné podmínky pro železniční podniky a zajistit jednotnou úroveň práv cestujících.
 (6)Městské, příměstské a regionální osobní železniční dopravní spoje jsou odlišné povahy než dálkové spoje. Členské státy by proto měly mít možnost udělovat z některých ustanovení o právech cestujících výjimky pro městské, příměstské a regionální osobní železniční dopravní spoje, jež nejsou v rámci Unie přeshraničními službami.
 ê 1371/2007/ES 24. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 ð nový
 (7)Cílem tohoto nařízení je zlepšit osobní železniční dopravu Ö v Unii Õ ve Společenství. Členské státy by proto měly mít možnost udělit výjimky pro dopravní spoje v regionech, v nichž je podstatná část služeb provozována mimo Ö Unii, Õ Společenství ð za předpokladu, že pro část těchto služeb poskytovaných na území uvedených členských států je v souladu s jejich vnitrostátním právem zajištěna odpovídající úroveň ochrany práv cestujících ï.
 ò nový
 (8)Tyto výjimky by se nicméně neměly vztahovat na ustanovení tohoto nařízení, která usnadňují využívání železniční přepravy osobám se zdravotním postižením nebo osobám s omezenou schopností pohybu a orientace. Výjimky by se navíc neměly vztahovat na práva osob zakoupit si přepravní doklad pro cestování vlakem bez nepřiměřených obtíží, ani na ustanovení o odpovědnosti železničních podniků vůči cestujícím a za jejich zavazadla, na požadavek odpovídajícího pojištění železničních podniků a na požadavek, aby železniční podniky přijaly přiměřená opatření k zajištění osobní bezpečnosti cestujících ve stanicích a vlacích a k řízení rizik.
 ê 1371/2007/ES 4. bod odůvodnění
 ð nový
 (9)Práva cestujících v železničních dopravních spojích zahrnují právo na obdržení informací o daném spoji před uskutečněním cesty i v jejím průběhu. Pokud to je možné, měly by tyto informace poskytnout železniční podniky a prodejci přepravních dokladů předem a co nejdříve. ð Uvedené informace by měly být poskytovány ve formátech přístupných osobám se zdravotním postižením nebo osobám s omezenou schopností pohybu a orientace. ï
 ê 1371/2007/ES 5. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 (10)Podrobnější požadavky ohledně poskytování cestovních informací budou Ö jsou Õ stanoveny v technické specifikaci pro interoperabilitu (dále jen „TSI“) uvedené ve nařízení Komise (EU) č. 454/2011
 27
 směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě konvenčního železničního systému
 28
 .
 ê 1371/2007/ES 6. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 (11)Posílení práv cestujících v železniční přepravě by mělo vycházet ze stávajícího systému mezinárodního práva týkajícího se této věci uvedeného v přípojku A – Jednotné právní předpisy pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV) k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980, ve znění Pozměňovacího protokolu k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě ze dne 3. června 1999 (protokol 1999). Oblast působnosti tohoto nařízení by však bylo vhodné rozšířit a nechránit pouze cestující v mezinárodní, ale také ve vnitrostátní železniční přepravě. Ö K úmluvě COTIF přistoupila Unie dne 23. února 2013. Õ
 ò nový
 (12)V souvislosti s prodejem přepravních dokladů pro přepravu cestujících by měly členské státy přijmout veškerá náležitá opatření pro zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti či místa pobytu, bez ohledu na to, zda se dotyčný cestující nachází trvale či dočasně v jiném členském státě. Uvedená opatření by se měla vztahovat na všechny skryté formy diskriminace, jež mohou mít stejný účinek při použití jiných kritérií, jako je místo pobytu, fyzické nebo digitální umístění. Vzhledem k rozvoji on-line platforem pro prodej přepravních dokladů cestujícím by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost tomu, aby zajistily, že při přístupu k on-line rozhraním nebo nákupu přepravních dokladů nedojde k žádné diskriminaci. Nicméně by neměly být automaticky vyloučeny přepravní systémy se sociálními tarify, jsou-li přiměřené a nikterak nezohledňují státní příslušnost dotyčných osob.
 (13)Rostoucí oblíbenost cyklistiky v celé Unii má důsledky pro celkovou mobilitu a cestovní ruch. Větším využíváním železnic a cyklistiky v rámci rozložení jednotlivých druhů dopravy dochází ke snižování dopadu dopravy na životní prostředí. Z tohoto důvodu by měly železniční podniky co nejvíce usnadňovat kombinaci cyklistiky a cest vlakem, zejména tím, že umožní ve vlacích přepravu jízdních kol.
 ê 1371/2007/ES 7. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 (14)Železniční podniky by měly spolupracovat na usnadněníňovat přechodu cestujících v železniční přepravě od jednoho provozovatele k jinému poskytováním přímých přepravních dokladů, pokud je to možné.
 ê 1371/2007/ES 8. bod odůvodnění
 Poskytování informací a přepravních dokladů cestujícím v železniční přepravě by mělo být usnadněno upravením počítačových systémů podle společné specifikace.
 ê 1371/2007/ES 9. bod odůvodnění
 Další zavádění dopravních informačních a rezervačních systémů by mělo být prováděno v souladu s TSI.
 ê 1371/2007/ES 10. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 ð nový
 (15)ð S ohledem na Úmluvu Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením a s cílem poskytnout osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace možnost cestovat po železnici, která je srovnatelná s možnostmi ostatních občanů, je nutné stanovit pravidla týkající se zákazu diskriminace a pomoci během jejich cesty. ï Železniční přeprava osob by měla sloužit všem občanům. Proto by měly mít zdravotně postižené oOsoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby se omezenou schopností pohybu a orientace, omezenou ať již v důsledku věku nebo jiného faktoru, možnost využívat železniční dopravy způsobem srovnatelným s ostatními občany. Zdravotně postižené osoby a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace mají, stejně jako všichni ostatní občané, právo na volný pohyb, svobodu volby a nepřítomnost diskriminace. Zvláštní pozornost by měla být věnována mimo jiné informování zdravotně postižených osob Ö se zdravotním postižením Õ a osob s omezenou schopností pohybu a orientace o podmínkách přepravy, přístupnosti drážních vozidel a vybavení ve vlaku. Aby byly poskytnuty cestujícím se smyslovými postiženími nejlepší informace o zpožděních, měly by být podle potřeby použity vizuální a akustické systémy. Zdravotně postižené oOsoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace by měly mít možnost zakoupit přepravní doklady ve vlacích bez dodatečných poplatků. ð Zaměstnanci by měli být odpovídajícím způsobem proškoleni, aby mohli reagovat na potřeby osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace, zejména při poskytování pomoci. Aby byly zajištěny rovnocenné cestovní podmínky, měla by být těmto osobám poskytována pomoc na nádražích a ve vlaku po celou dobu vlakového provozu, a nikoli pouze v určitých částech dne. ï
 ê 1371/2007/ES 11. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 ð nový
 (16)Železniční podniky a provozovatelé stanic by měli, prostřednictvím souladu s TSI v případě osob s omezenou schopností pohybu a orientace, zohlednit potřeby zdravotně postižených osob Ö se zdravotním postižením Õ a osob s omezenou schopností pohybu a orientace,. aby zajistili, že v V souladu s pravidly Společenství Ö Unie Õ o veřejných zakázkách ð , a zejména směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU
 29
 , ï jsou Ö by měly být Õ Ö navíc Õ zpřístupněny všechny budovy a drážní vozidla postupným odstraňováním fyzických překážek a funkčních zábran, kdykoli je pořizováno nové zařízení nebo během stavebních a rekonstrukčních prací.
 ê 1371/2007/ES 14. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 ð nový
 (17)Je žádoucí, aby toto nařízení vytvořilo systém odškodnění pro cestující v případě zpoždění, jež je spojeno s odpovědností železničního podniku, na stejném základě, jako je mezinárodní systém stanovený v úmluvě COTIF, a zejména v jejímch přípojku Ö jednotných právních předpisech Õ CIV týkajícímch se práv cestujících. ð V případě zpoždění osobního dopravního spoje by měly železniční podniky poskytnout cestujícím odškodnění, které vychází z procentuálního podílu ceny přepravního dokladu. ï
 ê 1371/2007/ES 12. bod odůvodnění
 ð nový
 (18)Železniční podniky by měly mít povinnost být pojištěny nebo přijmout rovnocenná opatření ohledně své odpovědnosti vůči cestujícím v železniční přepravě v případě nehody. V budoucnu by měl být přezkoumán minimální rozsah pojištění pro železniční podniky. ð Stanoví-li členské státy maximální částku pro náhradu škody v případě smrti nebo zranění cestujících, měla by se tato částka přinejmenším rovnat částce stanovené v jednotných právních předpisech CIV. ï
 ê 1371/2007/ES 13. bod odůvodnění
 (19)Posílená práva na odškodnění a pomoc v případě zpoždění, zmeškání přípoje nebo odřeknutí spoje by měla mít za následek větší pobídky pro trh železniční přepravy osob ve prospěch cestujících.
 ò nový
 (20)V případě zpoždění by měli mít cestující možnost pokračovat v cestě nebo být přesměrováni za srovnatelných podmínek přepravy. V tomto případě je třeba zohlednit potřeby osob se zdravotním postižením a osob s omezenou schopností pohybu a orientace.
 (21)Železniční podnik by však neměl být povinen zaplatit odškodnění, může-li prokázat, že zpoždění bylo způsobeno nepříznivými povětrnostními podmínkami nebo velkými přírodními pohromami ohrožujícími bezpečný provoz spoje. Každá takováto událost by měla mít povahu mimořádné přírodní katastrofy, jež se odlišuje od běžných sezónních klimatických podmínek, jakými jsou například podzimní bouře nebo pravidelný výskyt záplav ve městech vlivem přílivu či tání sněhu. Železniční podniky by měly prokázat, že zpoždění nemohly předvídat, ani mu zabránit, i když byla přijata veškerá přiměřená opatření.
 (22)Provozovatelé infrastruktury by měli ve spolupráci s provozovateli infrastruktury a železničními podniky připravit pohotovostní plány, aby minimalizovaly dopady vážných narušení dopravy tím, že uvízlým cestujícím poskytnou přiměřené informace a péči.
 (23)Tímto nařízením by neměla být omezena práva železničních podniků požadovat podle použitelného vnitrostátního práva odškodnění od jakékoli osoby, včetně třetích stran.
 ê 1371/2007/ES 15. bod odůvodnění
 (24)Pokud členský stát udělí železničním podnikům výjimku z uplatňování ustanovení tohoto nařízení, měl by železniční podniky povzbuzovat, aby po konzultaci s organizacemi zastupujícími cestující zavedly opatření pro odškodnění a pomoc v případě vážného narušení osobního železničního dopravního spoje.
 ê 1371/2007/ES 16. bod odůvodnění
 (25)Je rovněž žádoucí, aby v období bezprostředně po nehodě byly oběti nehod a jejich rodinní příslušníci zbaveni krátkodobých finančních starostí.
 ê 1371/2007/ES 17. bod odůvodnění
 (26)Je v zájmu cestujících v železniční přepravě, aby byla po dohodě s veřejnými orgány přijata náležitá opatření pro zajištění jejich osobní bezpečnosti ve stanicích i ve vlacích.
 ê 1371/2007/ES 18. bod odůvodnění
 (27)Cestující v železniční přepravě by měli mít možnost podat kterémukoli zúčastněnému železničnímu podniku stížnost týkající se práv udělených a povinností uložených tímto nařízením a měli by mít právo obdržet odpověď v přiměřené lhůtě.
 ê 1371/2007/ES 19. bod odůvodnění
 ð nový
 (28)Železniční podniky ð a provozovatelé stanic ï by mělyi definovat, ð zveřejňovat, ï řídit a sledovat normy kvality služeb u železniční přepravy osob.
 ê 1371/2007/ES 20. bod odůvodnění
 Obsah tohoto nařízení by měl být přezkoumán, pokud jde o úpravu finančních částek podle inflace a o požadavky na informace a kvalitu služeb s ohledem na vývoj na trhu, jakož i s ohledem na dopad tohoto nařízení na kvalitu služeb.
 ò nový
 (29)S cílem zachovat vysokou úroveň ochrany spotřebitelů v železniční dopravě by členské státy měly být povinny určit vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování, které budou podrobně sledovat a prosazovat toto nařízení na vnitrostátní úrovni. Tyto subjekty by měly mít možnost přijmout různá opatření v oblasti prosazování. Cestující by měli mít možnost podávat k uvedeným subjektům stížnosti kvůli údajným porušením tohoto nařízení. Tyto subjekty by spolu měly rovněž spolupracovat, aby se zajistilo uspokojivé vyřizování takových stížností.
 ê 1371/2007/ES 21. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 ð nový
 (30)ð Zpracování osobních údajů by se mělo provádět v souladu s právními předpisy Unie o ochraně osobních údajů, zejména ï Tímto nařízením by neměla být dotčenanařízením (EU) Evropského parlamentu a Rady 2016/679
 30
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů
 31
 .
 ê 1371/2007/ES 22. bod odůvodnění
 (31)Členské státy by měly stanovit sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit, aby tyto sankce byly uplatňovány. Sankce, které by mohly zahrnovat finanční odškodnění poškozené osoby, by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
 ê 1371/2007/ES 23. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 (32)Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž rozvoje železnic Ö Unie Õ Společenství a zavedení práv cestujících, nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států, a může jich být proto lépe dosaženo na úrovni SpolečenstvíÖ Unie Õ, může Společenství Ö Unie Õ přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
 ò nový
 (33)Pro zajištění vysoké úrovně ochrany cestujících by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změnu příloh I, II a III v souvislosti s jednotnými právními předpisy CIV, minimálními informacemi, které mají poskytovat železniční podniky nebo prodejci přepravních dokladů, minimálními normami kvality služeb a úpravou finančních částek uvedených v nařízení s ohledem na inflaci. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů
 32
 . Pro zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží zejména Evropský parlament a Rada veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají automaticky přístup na setkání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.
 ê 1371/2007/ES 25. bod odůvodnění (přizpůsobený)
 Železniční podniky v některých členských státech mohou mít problémy při uplatňování všech ustanovení tohoto nařízení ke dni jeho vstupu v platnost. Proto by členské státy měly mít možnost udělovat dočasné výjimky z uplatňování ustanovení tohoto nařízení na dálkové vnitrostátní osobní železniční dopravní spoje. Dočasná výjimka by se však neměla uplatnit na ustanovení tohoto nařízení, která se týkají přístupu zdravotně postižených osob a osob s omezenou schopností pohybu a orientace k cestování vlakem a práv zakoupit si přepravní doklad pro cestování vlakem bez nepřiměřených obtíží, ani na ustanovení o odpovědnosti železničních podniků vůči cestujícím a za jejich zavazadla, na požadavek odpovídajícího pojištění železničních podniků a na požadavek, aby železniční podniky přijaly přiměřená opatření k zajištění osobní bezpečnosti cestujících ve stanicích a vlacích a k řízení rizik.
 ê 1371/2007/ES 26. bod odůvodnění
 Městské, příměstské a regionální osobní železniční dopravní spoje jsou odlišné povahy než dálkové spoje. Proto by členské státy měly mít možnost udělovat výjimky z uplatňování ustanovení tohoto nařízení na městské, příměstské a regionální osobní železniční dopravní spoje, kromě některých ustanovení, která by se měla použít na všechny osobní železniční dopravní spoje ve Společenství.
 ê 1371/2007/ES 27. bod odůvodnění
 33
 Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi.
 ê 1371/2007/ES 28. bod odůvodnění
 Zejména je třeba zmocnit Komisi k přijetí prováděcích opatření. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení nebo doplnit toto nařízení o nové jiné než podstatné prvky, měla by být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES,
 ò nový
 (34)Toto nařízení respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané v Listině základních práv Evropské unie, zejména články 21, 26, 38 a 47 týkající se zákazu jakékoli formy diskriminace, začlenění osob se zdravotním postižením, vysoké úrovně ochrany spotřebitele a práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces. Soudy členských států musejí při uplatňování tohoto nařízení uvedená práva a zásady dodržovat,
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Kapitola I
 Obecná ustanovení
 Článek 1
 Předmět
 Toto nařízení stanoví pravidla pro Ö železniční dopravu, Õ pokud jde o:
 a) informace, které mají poskytovat železniční podniky, uzavírání přepravních smluv, vydávání přepravních dokladů a zavádění počítačového informačního a rezervačního systému pro železniční dopravu;
 ò nový
 a) zákaz diskriminace cestujících, pokud jde o podmínky přepravy;
 ê 1371/2007/ES
 b) odpovědnost železničních podniků a jejich pojistné závazky vůči cestujícím a za jejich zavazadla;
 c) povinnosti železničních podniků vůči cestujícím v případě zpoždění;
 ò nový
 c)práva cestujících v případě nehody, k níž došlo v souvislosti s využíváním železnice a jejímž důsledkem je úmrtí nebo zranění cestujících či ztráta nebo poškození jejich zavazadel;
 d)práva cestujících v případě odřeknutí či zpoždění spoje;
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 ð e) minimální ï Ö informace, které mají být cestujícím poskytnuty; Õ
 (df) ochranu ð zákaz diskriminace ï a ð povinnou ï pomoc pro zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace cestující po železnici;
 eg) definování a sledování norem kvality služeb, Ö a Õ řízení rizik osobní bezpečnosti cestujících; a
 h) vyřizování stížností; a
 fi) obecná pravidla pro prosazování.
 Článek 2
 Oblast působnosti
 1.Toto nařízení se vztahuje na všechny Ö vnitrostátní a mezinárodní Õ železniční cesty a dopravní spoje ve Společenství Ö Unii Õ provozované jedním nebo více licencovanými železničními podniky podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU
 34
 směrnice Rady 95/18/ES ze dne 19. června 1995 o vydávání licencí železničním podnikům
 35
 .
 2. Toto nařízení se nevztahuje na železniční podniky a dopravní spoje, které nemají licenci podle směrnice Rady 95/18/ES.
 3. Od dne vstupu tohoto nařízení v platnost se články 9, 11, 12 a 19, čl. 20 odst. 1 a článek 26 použijí na všechny osobní železniční dopravní spoje ve Společenství.
 4. Kromě ustanovení uvedených v odstavci 3 může členský stát udělit na průhledném a nediskriminačním základě výjimku na dobu nejvýše pěti let, kterou lze obnovit dvakrát na dobu nejvýše pěti let, z uplatňování ustanovení tohoto nařízení na vnitrostátní osobní železniční dopravní spoje.
 36
 5. Kromě ustanovení uvedených v odstavci 3 tohoto článku může členský stát vyjmout z uplatňování ustanovení tohoto nařízení městské, příměstské a regionální osobní železniční dopravní spoje. Pro rozlišení mezi městskými, příměstskými a regionálními osobními železničními dopravními spoji použijí členské státy definice obsažené ve směrnici Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství. Při uplatňování těchto definic použijí členské státy tato kritéria: vzdálenost, četnost služeb, počet zastávek podle jízdního řádu, využití drážních vozidel, rozvrh prodeje přepravních dokladů, výkyvy v počtu cestujících v období dopravních špiček a mimo ně, kódy vlaků a jízdní řády.
 6. Členský stát může udělit na průhledném a nediskriminačním základě na dobu nejvýše pěti let obnovitelnou výjimku z uplatňování ustanovení tohoto nařízení pro konkrétní dopravní spoje nebo cesty z důvodu, že významná část osobního železničního dopravního spoje, včetně nejméně jedné zastávky podle jízdního řádu, je poskytována mimo Společenství.
 7. Členské státy uvědomí Komisi o výjimkách udělených podle odstavců 4, 5 a 6. Domnívá-li se Komise, že výjimka není v souladu s tímto článkem, přijme odpovídající opatření. Do 3. prosince 2014 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výjimkách udělených podle odstavců 4, 5 a 6.
 ò nový
 2.S výhradou odstavce 4 mohou členské státy vyjmout z uplatňování tohoto nařízení tyto spoje:
 a)městskou, příměstskou a regionální osobní železniční dopravu uvedenou ve směrnici 2012/34/EU, s výjimkou přeshraničních služeb v rámci Unie;
 b)mezinárodní osobní železniční dopravu, jejíž podstatná část, včetně nejméně jedné zastávky podle jízdního řádu, je provozována mimo Unii, za předpokladu, že práva cestujících jsou odpovídajícím způsobem zajištěna vnitrostátními právními předpisy na území členského státu, který udělil výjimku.
 3.Členské státy uvědomí Komisi o výjimkách udělených podle odst. 2 písm. a) a b) a o přiměřenosti svých vnitrostátních právních předpisů na svém území pro účely odst. 2 písm. b).
 4.Články 5, 10, 11 a 25 a kapitola V se vztahují na veškeré osobní železniční dopravní spoje podle odstavce 1, včetně spojů vyňatých podle odst. 2 písm. a) a b).
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 3
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
 1)„železničním podnikem“ železniční podnik definovaný v čl.ánku 2 3 bodě 1 směrnice 2001/14/ES
 37
 2012/34/EU, a jakýkoli jiný veřejný nebo soukromý podnik, jehož hlavní činností je železniční přeprava zboží nebo cestujících, přičemž podnik musí zajistit trakci;; zahrnuty jsou rovněž podniky zajišťující pouze trakci,
 2) „dopravcem“ smluvní železniční podnik, s nímž cestující uzavřel přepravní smlouvu, nebo některý z navazujících železničních podniků, které je odpovědný na základě této smlouvy,
 3) „výkonným dopravcem“ železniční podnik, který s cestujícím neuzavřel přepravní smlouvu, ale na něhož železniční podnik, který je smluvní stranou, zcela nebo zčásti přenesl provádění přepravy po železničních tratích,
 42) „provozovatelem infrastruktury“ ð provozovatel infrastruktury ï subjekt nebo podnik pověřený zejména zřizováním a údržbou železniční infrastruktury nebo její části jak jesou definovány v článku 3 směrnice 91/440/EHS 2012/34/EU, což může rovněž zahrnovat provozování kontrolních a bezpečnostních systémů infrastruktury funkcemi provozovatele infrastruktury v rámci sítě nebo její části mohou být pověřeny různé subjekty nebo podniky,;
 53) „provozovatelem stanice“ organizační subjekt v členském státě, který odpovídá za provozování železničních stanic a který může být provozovatelem infrastruktury,;
 64) „poskytovatelem souborných služeb cestovního ruchu“ organizátor pořadatel nebo prodejce ve smyslu čl. 23 bodů 28 a 3 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 90/314/EHS
 38
 (EU) 2015/2302
 39
 ,;
 75)„prodejcem přepravních dokladů“ maloobchodní prodejce uzavírající přepravní smlouvy a prodávající přepravní doklady na železniční dopravní spoje jménem železničního podniku nebo na vlastní účet,;
 86)„přepravní smlouvou“ smlouva o přepravě, za úhradu nebo bezplatně, mezi železničním podnikem nebo prodejcem přepravních dokladů a cestujícím za účelem jeho přepravy jedním nebo více dopravními spoji,;
 97)„rezervací“ povolení v listinné nebo elektronické podobě opravňující k přepravě s výhradou dříve potvrzeného individuálního ujednání o přepravě,
 108)„přímým přepravním dokladem“ přepravní doklad nebo doklady zastupující Ö jedinou Õ přepravní smlouvu na přepravu navazujícími železničními dopravními spoji provozovanými jedním nebo více železničními podniky,;
 ò nový
 9)„spojem“ osobní železniční dopravní spoj, který je provozován mezi železničními stanicemi nebo zastávkami podle jízdního řádu;
 10)„cestou“ se rozumí přeprava cestujícího mezi stanicí odjezdu a stanicí příjezdu podle jediné přepravní smlouvy;
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 11) „vnitrostátním osobním železničním dopravním spojem“ osobní železniční dopravní spoj, který nepřekračuje ani jednu hranici členského státu,;
 ð 12)„mezinárodní osobní železniční dopravou“ mezinárodní osobní železniční doprava definovaná v čl. 3 bodě 5 směrnice 2012/34/EU; ï
 13)„zpožděním“ časový rozdíl mezi dobou plánovaného příjezdu cestujícího podle zveřejněného jízdního řádu a dobou jeho skutečného nebo očekávaného příjezdu Ö do cílové stanice Õ,;
 14)„pasem“ nebo „časovou jízdenkou“ jízdenka Ö přepravní doklad Õ na neomezený počet jízd, kteráý umožňuje oprávněnému držiteli cestovat po určité trase nebo v určité síti během stanoveného období,;
 ò nový
 15)„zmeškáním přípoje“ situace, kdy cestující zmešká v průběhu cesty jeden nebo více spojů v důsledku zpoždění nebo odřeknutí jednoho nebo více předchozích spojů;
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 14) „počítačovým informačním a rezervačním systémem pro železniční přepravu“ počítačový systém obsahující informace o železničních dopravních spojích, které železniční podniky nabízejí; informace o spojích osobní dopravy uložené v tomto systému zahrnují tyto informace:
 a) jízdní řády spojů osobní dopravy;
 b) dostupnost míst ve spojích osobní dopravy;
 c) jízdné a zvláštní podmínky;
 d) možnost přístupu do vlaků pro zdravotně postižené osoby a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace;
 e) zařízení, jejichž prostřednictvím lze provést rezervaci nebo vystavit přepravní doklady nebo přímé přepravní doklady, přičemž některá nebo všechna tato zařízení jsou dostupná uživatelům,
 16)„zdravotně postiženou osobou Ö se zdravotním postižením Õ“ nebo „osobou s omezenou schopností pohybu a orientace“ osoba, jejíž pohyblivost je při použití dopravního prostředku snížena v důsledku jakéhokoliv tělesného postižení (smyslového nebo pohybového, trvalého nebo dočasného) Ö která má trvalé nebo dočasné fyzické Õ , mentálního, Ö duševní nebo smyslové Õ postižení nebo nezpůsobilosti ð , které jí v interakci s různými překážkami může bránit v plném a účinném využívání dopravních prostředků na rovnoprávném základě s ostatními cestujícími ï , nebo jakékoli jiné příčiny zdravotního postižení nebo Ö jejíž pohyblivost je při použití dopravního prostředku snížena v důsledku Õ věku a jejíž stav vyžaduje, aby jejím potřebám byla věnována odpovídající pozornost a byly jim přizpůsobeny služby, které jsou poskytované všem cestujícím,;
 17)„všeobecnými přepravními podmínkami“ podmínky dopravce Ö železničního podniku Õ ve formě všeobecných obchodních podmínek nebo tarifů, které podle práva existují v každém členském státě a které se uzavřením přepravní smlouvy stávají její součástí,;
 18)„vozidlem“ motorové vozidlo nebo přívěs, který se přepravuje v souvislosti s přepravou osob.;
 ò nový
 19)jednotnými právními předpisy CIV“ jednotné právní předpisy pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV), jako je uvedeno v přípojku A k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF).
 ê 1371/2007/ES
 Kapitola II
 Přepravní smlouva, informace a přepravní doklady
 Článek 4
 Přepravní smlouva
 S výhradou této kapitoly se uzavírání a plnění přepravní smlouvy a poskytování informací a přepravních dokladů řídí oddíly II a III přílohy I.
 ò nový
 Článek 5
 Nediskriminační podmínky přepravní smlouvy
 Aniž jsou dotčeny sociální tarify, nabízejí železniční podniky či prodejci přepravních dokladů přepravní podmínky a tarify široké veřejnosti bez přímé či nepřímé diskriminace na základě státní příslušnosti či místa pobytu konečného zákazníka, nebo místa usazení železničního podniku nebo prodejce přepravních dokladů v rámci Unie.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 5 6
 Jízdní kola
 Železniční podniky umožní Ccestujícím Ö je dovolen Õ vstup do vlaku s jízdními koly, případně za ð přiměřený poplatek ï úplatu, za podmínky, že s nimi lze jednoduše nakládat, že nemají nepříznivý vliv na železniční dopravní spoj a pokud to drážní vozidlo dovoluje. ð Svá jízdní kola si v průběhu cesty hlídají a zajistí, že nejsou na obtíž ostatním cestujícím, neomezují vybavení pro mobilitu, zavazadla nebo železniční provoz a ani v této souvislosti nevznikne škoda. Přepravu jízdních kol může lze zamítnout či omezit z bezpečnostních či provozních důvodů, pokud železniční podniky, prodejci přepravních dokladů, poskytovatelé souborných služeb cestovního ruchu a případně i provozovatelé stanic informují cestující o podmínkách vztahujících se k tomuto zamítnutí či omezení v souladu s nařízením (EU) č. 454/2011. ï
 Článek 6 7
 Zákaz vyloučení nebo omezení odpovědnosti
 1.Závazky vůči cestujícím podle tohoto nařízení nelze omezit ani vyloučit, zejména odchylnými nebo omezujícími ustanoveními přepravní smlouvy.
 2.Železniční podniky mohou nabízet přepravní podmínky, které jsou pro cestujícího příznivější než podmínky stanovené v tomto nařízení.
 Článek 7 8
 Povinnost poskytovat informace o zrušení dopravních spojů
 Železniční podniky nebo případně příslušné orgány odpovědné za smlouvu na veřejné služby v železniční dopravě zveřejní vhodnými prostředky, ð včetně formátů přístupných pro osoby se zdravotním postižením v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými ve směrnici XXX
 40
 , ï informace o ð trvalém, či dočasném ï zrušení dopravních spojů ještě před tím, než toto zrušení provedou.
 Článek 8 9
 Cestovní informace
 1.Aniž je dotčen článek 10, poskytují žŽelezniční podniky a prodejci přepravních dokladů nabízející přepravní smlouvy jménem jednoho nebo více železničních podniků poskytují cestujícímu na požádání přinejmenším informace uvedené v části I přílohy II o mezinárodních cestách, k nimž je daným železničním podnikem nabízena přepravní smlouva. Prodejci přepravních dokladů nabízející přepravní smlouvy vlastním jménem a poskytovatelé souhrnborných služeb cestovního ruchu poskytují tyto informace, pokud jim jsou k dispozici.
 2.Železniční podniky ð , a případně prodejci přepravních dokladů, ï poskytují cestujícím během cesty ð , a to i na přestupních stanicích ï, přinejmenším informace uvedené v části II přílohy II.
 3.Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 se poskytují v nejvhodnější podobě ð , a to i za využití aktuálních komunikačních technologií ï. Zvláštní pozornost je věnována potřebám osob se sluchovým nebo zrakovým postižením ð tomu, aby se zajistilo, že uvedené informace budou přístupné osobám se zdravotním postižením v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými směrnicí XXX a nařízením č. 454/2011 ï.
 ò nový
 4.Provozovatelé stanic a provozovatelé infrastruktury nediskriminačním způsobem zpřístupní železničním podnikům a prodejcům přepravních dokladů údaje v reálném čase, které se týkají vlaků, a to včetně vlaků provozovaných jinými železničními podniky.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 9 10
 Dostupnost přepravních dokladů, přímých přepravních dokladů a rezervací
 1.Železniční podniky a prodejci přepravních dokladů nabízejí přepravní doklady, Ö a pokud jsou k dispozici, Õ i přímé přepravní doklady a rezervace, pokud jsou k dispozici. ð Vynaloží co možná největší úsilí, aby nabízeli přímé přepravní doklady, a to i na cesty přes hranice a s více než jedním železničním podnikem. ï
 2.Aniž jesou dotčeny odstavece 3 a 4, distribuují železniční podniky ð a prodejci přepravních dokladů ï přepravní doklady cestujícím alespoň jedním z těchto způsobů prodeje:
 a)ve výdejnách přepravních dokladů nebo prostřednictvím prodejních automatů Ö pro prodej přepravních dokladů Õ;
 b)pomocí telefonu, internetu nebo jakékoli jiné široce dostupné informační technologie;
 c)ve vlaku.
 3. Aniž jsou dotčeny odstavce 4 a 5, ð Členské státy mohou po ï distribuují železničních podnikycích ð požadovat, aby ï v rámci smluv na veřejné služby Ö poskytovaly Õ přepravní doklady cestujícím ð více než jedním ï alespoň jedním z těchto způsobůem prodeje:.
 a) ve výdejnách přepravních dokladů nebo prostřednictvím prodejních automatů;
 b) ve vlaku.
 43.Železniční podniky nabízejí možnost získat přepravní doklady pro daný dopravní spoj ve vlaku, pokud to není omezeno nebo zakázáno z důvodů bezpečnosti nebo politiky zaměřené proti podvodům nebo z důvodu povinné rezervace míst ve vlaku nebo na základě přiměřených obchodních důvodů.
 54.Pokud na železniční stanici v místě odjezdu není výdejna jízdenek Ö přepravních dokladů Õ nebo prodejní automat Ö pro prodej přepravních dokladů Õ , musí být cestující na železniční stanici informováni o:
 a)možnosti zakoupení jízdenky Ö přepravních dokladů Õ telefonicky, prostřednictvím internetu nebo ve vlaku a o postupech, jimiž se mají řídit;
 b)nejbližší hlavní železniční stanici nebo místu, kde jsou k dispozici výdejny jízdenek Ö přepravních dokladů Õ nebo prodejní automaty Ö pro prodej přepravních dokladů Õ.
 ò nový
 5.Pokud na železniční stanici v místě odjezdu není výdejna přepravních dokladů nebo dostupné automaty pro prodej přepravních dokladů, osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace musí být umožněno zakoupit přepravní doklady ve vlaku bez dodatečných nákladů.
 6.Pokud cestující obdrží samostatné přepravní doklady na jednu cestu navazujícími železničními dopravními spoji provozovanými jedním nebo více železničními podniky, jeho právo na informace, pomoc, péči a odškodnění musí být rovnocenné právům spojeným s přímým přepravním dokladem a musí se vztahovat na celou cestu z místa odjezdu do cílového místa, nebyl-li cestující výslovně informován, že je tomu jinak, a to v písemné formě. V těchto informacích musí být zejména uvedeno, že zmešká-li cestující přípoj, nemá v závislosti na celkové délce cesty nárok na pomoc nebo odškodnění. Důkazní břemeno, že příslušné informace byly poskytnuty, nese železniční podnik, jeho zástupce, poskytovatel souborných služeb cestovního ruchu či prodejce přepravních dokladů.
 ê 1371/2007/ES
 Článek 10
 Cestovní informační a rezervační systémy
 1. Pro poskytování informací a vydávání přepravních dokladů uvedených v tomto nařízení využívají železniční podniky a prodejci přepravních dokladů počítačový informační a rezervační systém pro železniční přepravu, zřízený postupy uvedenými v tomto článku.
 2. Pro účely tohoto nařízení se použijí technické specifikace pro interoperabilitu (TSI) uvedené ve směrnici 2001/16/ES.
 3. Komise přijme do 3. prosince 2010 TSI „telematické aplikace pro osobní dopravu“ na základě návrhu předloženého Evropskou agenturou pro železnice. Tyto TSI umožní poskytování informací uvedených v příloze II a vydávání přepravních dokladů podle tohoto nařízení.
 4. Železniční podniky přizpůsobí své počítačové informační a rezervační systémy pro železniční přepravu požadavkům stanoveným v TSI v souladu s plánem zavádění uvedeným v daném TSI.
 5. S výhradou směrnice 95/46/ES nesmí železniční podnik ani prodejce přepravních dokladů zpřístupnit osobní informace o jednotlivých objednávkách přepravních dokladů jiným železničním podnikům ani prodejcům přepravních dokladů.
 KAPITOLA III
 ODPOVĚDNOST ŽELEZNIČNÍCH PODNIKŮ VŮČI CESTUJÍCÍM A ZA JEJICH ZAVAZADLA
 Článek 11
 Odpovědnost vůči cestujícím a za zavazadla
 S výhradou této kapitoly a aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy, které cestujícím přiznávají další náhradu škody, se odpovědnost železničních podniků vůči cestujícím a za jejich zavazadla řídí kapitolami I, III a IV oddílu IV a oddíly VI a VII přílohy I.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 12
 Pojištění Ö a krytí odpovědnosti v případě smrti nebo zranění cestujícího Õ
 1. Povinností stanovenou v článku 9 směrnice 95/18/ES v souvislosti s odpovědností vůči cestujícím se rozumí požadavek, aby byl žŽelezniční podnik Ö musí být Õ odpovídajícím způsobem Ö přiměřeně Õ pojištěn ð , a to v souladu s článkem 22 směrnice 2012/34/EU a na základě posouzení vlastních rizik, ï nebo Ö musí Õ přijalmout rovnocenná opatření, aby pokryl svou odpovědnost podle tohoto nařízení.
 2. Komise předloží Radě a Evropskému parlamentu do 3. prosince 2010 zprávu o stanovení minimálního rozsahu pojištění pro železniční podniky. V případě potřeby ke zprávě přiloží vhodné návrhy nebo doporučení v této věci.
 Článek 13
 Zálohové platby
 1.Při usmrcení cestujícího nebo jeho zranění provede železniční podnik, jak je uvedeno v čl. 26 odst. 5 přílohy I, neprodleně a v každém případě do patnácti dnů po zjištění totožnosti fyzických osob, které mají nárok na odškodnění, zálohové platby ve výši potřebné k pokrytí okamžitých ekonomických potřeb a přiměřené utrpěné újmě.
 2.Aniž je dotčen odstavec 1, činí výše zálohové platby v případě usmrcení cestujícího nejméně 21 000 EUR.
 3.Zálohová platba nepředstavuje uznání odpovědnosti a může být započtena oproti jakékoli další částce vyplacené na základě tohoto nařízení, avšak je nevratná, s výjimkou případů, ve kterých byla škoda způsobena nedbalostí nebo zaviněním cestujícího, nebo pokud osoba, která obdržela zálohovou platbu, nebyla osobou oprávněnou k obdržení odškodnění.
 Článek 14
 Popření odpovědnosti
 I když železniční podnik popírá svou odpovědnost za tělesné zranění cestujícího, kterého přepravuje, vynaloží veškeré náležité úsilí, aby cestujícímu pomohl domáhat se náhrady škody od třetích osob.
 KAPITOLA IV
 ZPOŽDĚNÍ SPOJE, ZMEŠKÁNÍ PŘÍPOJE A ODŘEKNUTÍ SPOJE
 Článek 15
 Odpovědnost za zpoždění spoje, zmeškání přípoje a odřeknutí spoje
 S výhradou této kapitoly se odpovědnost železničních podniků za zpoždění spoje, zmeškání přípoje a odřeknutí spoje řídí kapitolou II oddílu IV přílohy I.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 16
 Náhrada jízdného a přesměrování
 1.V případě, kdy je důvodné očekávat, že ð buď při odjezdu, nebo v případě zmeškání přípoje v průběhu cesty na jeden přímý přepravní doklad, ï bude zpoždění příjezdu do cílového místa podle přepravní smlouvy bude delší než 60 minut, má cestující neprodleně možnost výběru mezi Ö těmito alternativami Õ:
 a)náhradou plné ceny přepravního dokladu za podmínek, za nichž byl zakoupen, za neuskutečněnou část nebo části své cesty a za část nebo části již uskutečněné cesty, nemá-li cesta již žádný význam vzhledem k původnímu cestovnímu plánu cestujícího, spolu s případnou zpáteční přepravou do první výchozí stanice při nejbližší příležitosti. Výplata náhrady jízdného se provede za stejných podmínek jako výplata odškodnění uvedená v článku 17,; nebo
 b)pokračováním nebo přesměrováním do cílové stanice při nejbližší příležitosti za srovnatelných podmínek přepravy,; nebo
 c)pokračováním nebo přesměrováním do cílové stanice později podle přání cestujícího za srovnatelných podmínek přepravy.
 ò nový
 2.Pro účely odst. 1 písm. b) může srovnatelné přesměrování provést jakýkoli železniční podnik a toto přesměrování může zahrnovat používání dopravy vyšší třídy i alternativní druhy dopravy, aniž by cestujícímu vznikly dodatečné náklady. Železniční podniky vynaloží náležité úsilí, aby nebylo zapotřebí využít dodatečné přípoje. Celkový čas přepravy při použití alternativního druhu dopravy pro část cesty, která nebyla dokončena podle původního plánu, musí být srovnatelný s časem přepravy plánovaným pro původní cestu. Cestující nesmí být přepravováni v dopravních zařízeních nižší třídy, ledaže jsou tato zařízení jediným dostupným prostředkem v rámci přesměrování.
 3.Poskytovatelé dopravních služeb, kteří zajišťují přesměrování, musí věnovat zvláštní pozornost tomu, aby byla osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace poskytována srovnatelná úroveň přístupnosti alternativního spoje.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 17
 Odškodnění z ceny přepravního dokladu
 1.Aniž ztratí právo na přepravu, může cestující od železničního podniku požadovat odškodnění v případě zpoždění mezi výchozí a cílovou stanicí uvedenými na přepravním dokladu ð v přepravní smlouvě ï, je-li jím postižen, za které nebyla poskytnuta náhrada Ö ceny Õ jízdného podle článku 16. Minimální odškodnění v případě zpoždění činí:
 a)25 % ceny přepravního dokladu v případě zpoždění o 60 až 119 minut;
 b)50 % ceny přepravního dokladu v případě zpoždění o 120 a více minut.
 2.Ö Odstavec 1 se rovněž vztahuje na Õ Ccestující, kteří jsou držiteli pasu nebo časové jízdenky. Ö Pokud Õ a kteří zažívají opakovaná zpoždění nebo zrušení Ö odřeknutí Õ spojů v průběhu jejich platnosti ð tohoto pasu nebo této časové jízdenky ï, mohou žádat přiměřené odškodnění v souladu s úpravou odškodnění platnou v železničním podniku. Tato úprava stanoví kritéria pro stanovení zpoždění a výpočet odškodnění. ð Dochází-li v průběhu platnosti cestovního pasu nebo časové jízdenky ke zpoždění kratšímu než 60 minut opakovaně, počítá se dané zpoždění kumulativně a cestující jsou odškodněni v souladu s úpravou odškodnění platnou v železničním podniku. ï
 3.Odškodnění za zpoždění spoje se vypočítá vzhledem k Ö celkové Õ ceně, kterou cestující skutečně zaplatil za zpožděnou službu. Pokud je přepravní smlouva na zpáteční cestu, vypočítá se odškodnění za zpoždění při cestě tam nebo cestě zpátky z poloviční ceny zaplacené za přepravní doklad. Stejně tak se cena za zpožděný dopravní spoj podle jakékoli jiné formy přepravní smlouvy umožňující vícenásobné cesty po stejné trati vypočítá podle poměru k celkové ceně.
 4.Výpočet doby zpoždění nebere v úvahu žádné zpoždění, u kterého železniční podnik může prokázat, že nastalo mimo území Ö Unie Õ, na která se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství.
 25.Odškodnění z ceny přepravního dokladu se vyplatí do jednoho měsíce od podání žádosti o odškodnění. Odškodnění lze uhradit prostřednictvím poukázek nebo jiných služeb, pokud jsou smluvní podmínky pružné (zejména ohledně období platnosti a cílové stanice). Na žádost cestujícího se odškodnění poskytne v penězích.
 36.Odškodnění z ceny přepravního dokladu se nesnižuje o finanční náklady transakce, jako jsou poplatky, náklady na telefonní hovory a poštovné. Železniční podniky mohou zavést minimální výši částky, do níž nebude odškodnění vypláceno. Tato minimální částka nesmí být vyšší než 4 EUR Ö na přepravní doklad Õ.
 47.Cestující nemá nárok na odškodnění, je-li o zpoždění informován dříve, než koupí přepravní doklad, nebo zůstane-li zpoždění vzhledem k pokračování jiným dopravním spojem nebo přesměrování menší než 60 minut.
 ò nový
 8.Železniční podnik není povinen zaplatit odškodnění, může-li prokázat, že zpoždění bylo způsobeno nepříznivými povětrnostními podmínkami nebo velkými přírodními pohromami ohrožujícími bezpečný provoz spoje a nebylo možné je předvídat nebo jim zabránit, i kdyby byla přijata veškerá přiměřená opatření.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 18
 Pomoc
 1.V případě zpoždění při příjezdu nebo odjezdu jsou cestující průběžně informováni o situaci a předpokládaném čase odjezdu a příjezdu železničním podnikem ð nebo prodejcem přepravních dokladů ï nebo provozovatelem stanice, jakmile je taková informace k dispozici.
 2.V případě zpoždění uvedeného v odstavci 1 o více než 60 minut se rovněž cestujícímu nabídne zdarma:
 a)jídlo a občerstvení v množství odpovídajícím čekací době, pokud je ve vlaku nebo ve stanici k dispozici nebo může být za přiměřených okolností dodáno ð s přihlédnutím ke kritériím, jako je vzdálenost od dodavatele, čas potřebný pro dodání, jakož i náklady ï;
 b)hotelové nebo jiné ubytování a přepravu mezi železniční stanicí a místem ubytování v případě, že je nutný pobyt na jednu noc nebo na více nocí, nebo v případě nutnosti dalšího pobytu, pokud je to uskutečnitelné;
 c)přepravua z vlaku do železniční stanice v případě, že vlak uvízl na trati, do náhradní výchozí stanice nebo do cílové stanice dopravního spoje, pokud je to uskutečnitelné.
 3.Pokud není dále možné pokračovat železničním spojem, vypraví železniční podnik pro cestující co nejdříve náhradní dopravní spoje.
 4.Na požádání cestujícího železniční podniky potvrdí na přepravním dokladu ð nebo jakýmkoli jiným způsobem ï, že došlo ke zpoždění železničního dopravního spoje, které vedlo ke zmeškání přípoje, nebo případně že došlo k odřeknutí železničního dopravního spoje.
 5.Při uplatňování odstavců 1, 2, a 3 ð a 4 ï věnuje železniční podnik zvláštní pozornost potřebám zdravotně postižených osob Ö se zdravotním postižením Õ , osob s omezenou schopností pohybu a orientace a osob, které je doprovázejí.
 ò nový
 6.Kromě plnění povinností týkajících se železničních podniků podle čl. 13a odst. 3 směrnice 2012/34/EU provozovatel železniční stanice, která v průběhu jednoho roku odbaví nejméně 10 000 cestujících denně, zajistí, aby činnosti stanice, železničních podniků a provozovatelů infrastruktury byly koordinovány prostřednictvím vhodného pohotovostního plánu s cílem připravit se na možnost vážného narušení dopravy a velkých zpoždění vedoucích ke značnému počtu cestujících uvízlých ve stanici. Tento plán zajistí, že cestujícím, kteří na daném místě uvíznou, je poskytována přiměřená pomoc a informace, a to i v přístupných formátech v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými směrnicí XXX. Provozovatel stanice na požádání tento plán a jeho případné změny zpřístupní vnitrostátnímu subjektu příslušnému pro prosazování nebo jakémukoli jinému subjektu určenému členským státem. Provozovatelé železničních stanic, které průměrně v průběhu jednoho roku odbaví méně než 10 000 cestujících denně, vynaloží veškeré náležité úsilí, aby uživatele stanice koordinovali a v daných situacích poskytovali uvízlým cestujících pomoc a informace.
 Článek 19
 Právo na nápravu
 Pokud železniční podnik poskytne odškodnění nebo plní jiné povinnosti v souladu s tímto nařízením, nelze žádné ustanovení tohoto nařízení nebo vnitrostátního práva vykládat jako omezení jeho práva požadovat podle použitelného práva odškodnění nákladů od jiných osob, včetně třetích stran. Toto nařízení zejména nesmí žádným způsobem omezovat právo železničního podniku požadovat náhradu od třetí strany, s níž uzavřel smlouvu a která přispěla ke vzniku události, jež vedla k odškodnění nebo k jiným povinnostem. Žádné ustanovení tohoto nařízení nelze vykládat jako omezení práva třetí strany jiné, než je cestující, se kterou železniční podnik uzavřel smlouvu, požadovat od železničního podniku náhradu nebo odškodnění podle použitelných právních předpisů.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 KAPITOLA V
 ZDRAVOTNĚ POSTIŽENÉ OSOBY Ö SE ZDRAVOTNÍM POSTIŽENÍM Õ A OSOBY S OMEZENOU SCHOPNOSTÍ POHYBU A ORIENTACE
 Článek 19 20
 Právo na přepravu
 1.Železniční podniky a provozovatelé stanice zavedou nebo udržují, s aktivním zapojením organizací zastupujících zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, nediskriminační pravidla pro přístup platná pro přepravu zdravotně postižených osob Ö se zdravotním postižením Õ a osob s omezenou schopností pohybu a orientace ð včetně jejich osobních asistentů ï. ð Tato pravidla musí cestujícímu umožňovat doprovod asistenčního psa v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy. ï
 2.Rezervace a přepravní doklady se poskytují zdravotně postiženým osobám Ö se zdravotním postižením Õ a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace bez jakýchkoli dodatečných nákladů. Železniční podnik, prodejce přepravních dokladů a poskytovatelé souhrnborných služeb cestovního ruchu mohou odmítnout přijmout rezervaci zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ nebo osoby s omezenou schopností pohybu a orientace nebo jí vystavit přepravní doklad nebo požadovat, aby byla doprovázena jinou osobou, pouze tehdy, je-li to bezpodmínečně nutné z důvodu dodržení pravidel pro přístup uvedených v odstavci 1.
 Článek 20 21
 Informace pro zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace
 1. ð Provozovatel stanice, ï Žželezniční podnik, prodejce přepravních dokladů nebo poskytovatel souhrnborných služeb cestovního ruchu poskytují osobám se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace v souladu s pravidly pro přístup uvedenými v čl. 2019 odst. 1 na požádání informace o ð přístupu do stanice a přidružených zařízení, ï přepravních podmínkách Ö dopravních spojích Õ pro zdravotně postižené osoby a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace a o přístupnosti drážních vozidel, ð a to i v přístupných formátech v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými nařízením (EU) č. 454/2011 a směrnicí XXX, ï a informují zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace o jejich vybavení Ö ve vlaku Õ.
 2. Pokud železniční podnik, prodejce přepravních dokladů nebo poskytovatel souhrnborných služeb cestovního ruchu uplatňuje odchylku stanovenou v čl. 2019 odst. 2, vyrozumí na požádání písemně dotyčnou zdravotně postiženou osobu Ö se zdravotním postižením Õ nebo osobu s omezenou schopností pohybu a orientace o svých důvodech pro toto jednání do pěti pracovních dnů od odmítnutí rezervace nebo odmítnutí vydání přepravního dokladu nebo stanovení podmínky doprovodu. ð Železniční podnik, prodejce přepravních dokladů nebo provozovatel souborných služeb cestovního ruchu vynaloží náležité úsilí, aby pro dotyčnou osobu navrhl alternativní variantu přepravy, jež by zohledňovala její potřeby, pokud jde o přístupnost. ï
 Článek 21
 Přístupnost
 1. Železniční podniky a provozovatelé stanic, dodržováním TSI v případě osob s omezenou schopností pohybu a orientace, zajistí, aby stanice, nástupiště, vlakové soupravy a další prvky byly přístupné zdravotně postiženým osobám a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace.
 Článek 22
 Pomoc v železničních stanicích
 1.Aniž jsou dotčena pravidla pro přístup uvedená v čl. 2019 odst. 1, poskytuje provozovatel stanice ð, nebo železniční podnik, nebo oba ï při odjezdu zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ nebo osoby s omezenou schopností pohybu a orientace z obsazené železniční stanice, při průjezdu touto stanicí nebo po příjezdu do ní bezplatnou pomoc takovým způsobem, aby daná osoba byla schopna nastoupit do odjíždějícího dopravní spoje, přestoupit na přípoj nebo vystoupit z přijíždějícího dopravního spoje, na který si zakoupila přepravní doklad.
 2. Není-li ve vlaku doprovodná posádka, vynaloží žŽelezniční podniky a provozovatelé stanic vynaloží v neobsazených stanicích veškeré náležité úsilí, aby zdravotně postižené osoby a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace měly přístup k cestování vlakem.
 2. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 v případě osob cestujících dopravními spoji, které jsou předmětem smlouvy na veřejné služby uzavřené v souladu s právem Společenství, za předpokladu, že příslušný orgán zavede náhradní zařízení nebo opatření zaručující stejnou nebo vyšší úroveň přístupnosti dopravních spojů.
 3.Železniční podniky a provozovatelé stanic zajistí, aby v neobsazených stanicích byly, v souladu s pravidly pro přístup uvedenými v čl. 2019 odst. 1, uvedeny jednoduše přístupné Ö dostupné Õ informace o nejbližších obsazených stanicích a přímo dostupné pomoci pro zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, ð , a to i v přístupných formátech v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými směrnicí XXX. ï
 ò nový
 4.
 Pomoc musí být ve stanicích k dispozici po celou dobu provozu železničních dopravních spojů.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 Článek 23
 Pomoc ve vlaku
 1.Aniž jsou dotčena pravidla pro přístup uvedená v čl. 2019 odst. 1, poskytuje železniční podnik zdravotně postiženým osobám a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace bezplatnou pomoc ve vlaku a při nastupování do vlaku a vystupování z něj.
 Ö 2.Není-li ve vlaku doprovodná posádka, vynaloží železniční podniky náležité úsilí, aby osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace měly přístup k cestování vlakem. Õ
 3. Pro účely tohoto článku se pomocí ve vlaku rozumí veškeré potřebné úsilí vynaložené k nabídnutí pomoci zdravotně postižené osobě Ö se zdravotním postižením Õ nebo osobě s omezenou schopností pohybu a orientace, aby mohla ve vlaku využívat stejné služby jako ostatní cestující v případě, že jí rozsah zdravotního postižení nebo omezení schopností pohybu a orientace neumožňuje samostatné a bezpečné využívání těchto služeb.
 ò nový
 4. Pomoc musí být ve vlaku k dispozici po celou dobu provozu železničních dopravních spojů.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 24
 Podmínky poskytování pomoci
 Železniční podniky, provozovatelé stanic, prodejci přepravních dokladů a poskytovatelé souhrnborných služeb cestovního ruchu navzájem spolupracují, aby poskytli pomoc zdravotně postiženým osobám Ö se zdravotním postižením Õ a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace podle článků 2022 a 2123 v souladu s těmito pravidly:
 a)Ppomoc se poskytuje za podmínky, že je železničnímu podniku, provozovateli stanice, prodejci přepravních dokladů nebo poskytovateli souhrnborných služeb cestovního ruchu, u kterého byl zakoupen přepravní doklad, oznámeno alespoň 48 hodin předem, že uvedená osoba bude tuto pomoc potřebovat. Pokud přepravní doklad umožňuje vykonat vícenásobné cesty, je tato podmínka splněna jediným oznámením, v němž se uvedou patřičné informace o časech následujících cest. ð Tato oznámení musí být předána všem ostatním železničním podnikům a provozovatelům stanic podílejících se na cestě dané osoby; ï
 b)Žželezniční podniky, provozovatelé stanic, prodejci přepravních dokladů a poskytovatelé souhrnborných služeb cestovního ruchu přijmou všechna nezbytná opatření pro příjem oznámení.;
 c)Nnení-li učiněno žádné oznámení podle písmene a), vynaloží železniční podnik a provozovatel stanice veškeré potřebné úsilí, aby poskytli pomoc takovým způsobem, aby zdravotně postižená osoba Ö se zdravotním postižením Õ nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace mohla cestovat.;
 d)Aaniž jsou dotčeny pravomoci jiných subjektů ohledně prostor mimo železniční stanice, určí provozovatel stanice nebo jiná oprávněná osoba místa v železniční stanici nebo mimo ni, na nichž mohou zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace oznámit Ö ohlásit Õ svůj příjezd do železniční stanice a v případě potřeby požadovat pomoc.;
 e)Ppomoc se poskytuje za podmínky, že se zdravotně postižená osoba Ö se zdravotním postižením Õ nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace dostaví na určené místo v čase stanoveném železničním podnikem nebo provozovatelem stanice poskytujícím pomoc. Stanovený čas nesmí činit více než 60 minut před časem odjezdu podle jízdního řádu nebo před časem, kdy se mají všichni cestující dostavit k odbavení. Pokud není stanoven čas, do kterého se má zdravotně postižená osoba Ö se zdravotním postižením Õ nebo osoba s omezenou schopností pohybu a orientace dostavit na určené místo, dostaví se na určené místo nejpozději 30 minut před časem odjezdu podle jízdního řádu nebo před časem, kdy se mají všichni cestující dostavit k odbavení.
 Článek 25
 Odškodnění ohledně vybavení pro mobilitu, nebo jiného zvláštního vybavení Ö nebo pomocných zařízení Õ
 1. Pokud železniční podnik Ö podniky a provozovatelé stanic způsobí Õ odpovídá zcela nebo zčásti za ztrátu nebo poškození Ö invalidních vozíků, dalšího Õ vybavení pro mobilitu nebo jiného zvláštního vybavení Ö pomocných zařízení Õ užívanéhoých zdravotně postiženými osobami Ö se zdravotním postižením Õ nebo osobami s omezenou schopností pohybu a orientace, ð ztrátu asistenčních psů využívaných těmito osobami či újmu těmto psům, ï neuplatní se žádné finanční omezení ð odpovídají tyto podniky a provozovatelé stanic za uvedenou ztrátu, poškození nebo újmu a poskytnou v této souvislosti odškodnění ï.
 ò nový
 2.Odškodnění podle odstavce 1 odpovídá nákladům na nahrazení nebo opravu ztraceného nebo poškozeného vybavení nebo zařízení.
 3.V případě potřeby vynaloží železniční podniky a provozovatelé stanic veškeré náležité úsilí, aby urychleně poskytli dočasnou náhradu zvláštního vybavení nebo pomocných zařízení, jež má pokud možno technické a funkční vlastnosti odpovídající ztracenému nebo poškozenému vybavení nebo zařízení. Osobám se zdravotním postižením nebo osobám s omezenou schopností pohybu a orientace je dovoleno ponechat si dočasné náhradní vybavení či zařízení do doby, než jim je vyplaceno odškodnění podle odstavců 1 a 2.
 Článek 26
 Školení zaměstnanců
 Železniční podniky a provozovatelé stanic:
 a)zajistí, aby všichni pracovníci, včetně osob zaměstnaných jakoukoli provádějící stranou, kteří poskytují přímou pomoc osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace, dokázali vyhovět potřebám osob se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace, a to i osobám s duševním a mentálním postižením;
 b)poskytují školení s cílem zvýšit povědomí o potřebách osob se zdravotním postižením mezi všemi pracovníky na stanici, kteří přichází do přímého styku s cestující veřejností;
 c)zajistí, aby všichni noví zaměstnanci prošli po přijetí do pracovního poměru školením o problematice zdravotního postižení a aby byli pracovníci pravidelně doškolováni;
 d)na základě žádosti souhlasí s tím, aby se školení účastnili zaměstnanci se zdravotním postižením, cestující se zdravotním postižením a s omezenou schopností pohybu a orientace a/nebo organizace zastupující tyto osoby.
 ê 1371/2007/ES
 KAPITOLA VI
 BEZPEČNOST, STÍŽNOSTI A KVALITA DOPRAVNÍCH SLUŽEB
 Článek 26 27
 Osobní bezpečnost cestujících
 Po dohodě s orgány veřejné správy přijmou železniční podniky, provozovatelé infrastruktury a železničních stanic patřičná opatření v oblasti své odpovědnosti a přizpůsobí je úrovni bezpečnosti stanovené orgány veřejné správy, aby zajistili osobní bezpečnost cestujících v železničních stanicích a ve vlacích a aby řídili rizika. Uvedené subjekty navzájem spolupracují a vyměňují si informace o osvědčených postupech ohledně předcházení událostem, které mohou přispět ke snížení úrovně bezpečnosti.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 27 28
 Stížnosti
 1.Ö Všechny Õ Žželezniční podniky ð , prodejci přepravních dokladů, provozovatelé stanic a provozovatelé infrastruktury u stanic, které průměrně v průběhu jednoho roku odbaví více než 10 000 cestujících denně, ï zavedou Ö jednotlivě Õ ð pro svou příslušnou oblasti odpovědnosti ï mechanismus pro vyřizování stížností, které se týkají práv a povinností podle tohoto nařízení. Železniční podnik oObeznámí cestující se svými kontaktními údaji a pracovním jazykem nebo jazyky.
 2.Cestující mohou podat stížnost kterémukoli ze zúčastněných železničních podniků ð , prodejců přepravních dokladů, provozovatelů stanic nebo provozovatelů infrastruktury ï. ð Stížnosti musí být podány do šesti měsíců od události, která je předmětem stížnosti. ï Adresát stížnosti do jednoho měsíce Ö od jejího obdržení Õ buď odpoví s vysvětlením, nebo v odůvodněných případech uvědomí cestujícího, v do jakého data ve lhůtě, činící nejvýše Ö kratší než Õ tři měsíce ode dne podání ð přijetí ï stížnosti, může očekávat odpověď. ð Železniční podniky, prodejci přepravních dokladů, provozovatelé stanic a provozovatelé infrastruktury uchovávají po dobu dvou let údaje o událostech, jež jsou nezbytné pro posouzení stížnosti, a tyto údaje zpřístupňují na požádání vnitrostátním subjektům příslušným pro prosazování. ï
 ò nový
 3.Podrobné informace o postupu vyřizování stížností musí být přístupné osobám se zdravotním postižením a s omezenou schopností pohybu a orientace.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 34. Železniční podnik zveřejňuje ve výroční zprávě uvedené v článku 2928 počet a kategorie obdržených stížností, vyřízených stížností, délku vyřizování a případná přijatá opatření k nápravě.
 Článek 28 29
 Normy kvality služeb
 1.Železniční podniky ð a provozovatelé stanic ï definují Ö stanoví Õ normy kvality služeb pro dopravní spoje a zavedou systém řízení jakosti, aby kvalitu služeb udržely. Normy kvality služeb se vztahují alespoň na položky uvedené v příloze III.
 2.Železniční podniky ð a provozovatelé stanic ï sledují svůj výkon v porovnání s příslušnými normami kvality služeb. Železniční podniky zveřejňují každý rok zprávu o kvalitě poskytovaných služeb spolu s výroční zprávou. Ö Železniční podniky zveřejňují Õ Zzprávy o kvalitě poskytovaných služeb se zveřejňují na Ö svých Õ internetovéých stráncekách železničních podniků. Kromě toho se uvedené zprávy zpřístupní na internetovéých stráncekách Evropské agentury pro železnice Ö Agentury Evropské unie pro železnice Õ.
 KAPITOLA VII
 INFORMACE A PROSAZOVÁNÍ
 Článek 29 30
 Informace o právech cestujících
 1.Železniční podniky, provozovatelé stanic, ð prodejci přepravních dokladů ï a poskytovatelé souborných služeb cestovního ruchu cestovních služeb při prodeji přepravních dokladů na jízdy vlakem informují cestující o jejich právech a povinnostech podle tohoto nařízení. Ke splnění této informační povinnosti Železniční podniky, provozovatelé stanic a poskytovatelé cestovních služeb mohou ke splnění této informační povinnosti používat shrnutí ustanovení tohoto nařízení připravené Komisí v úředních jazycích orgánů Evropské uUnie, které jim bude k dispozici. ð K přepravnímu dokladu navíc poskytnou oznámení v papírové či elektronické podobě nebo jakýmikoli jinými prostředky, včetně formátů přístupných pro osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými směrnicí XXX. V uvedeném oznámení je upřesněno, kde lze tyto informace získat v případě odřeknutí spoje, zmeškání přípoje nebo velkého zpoždění. ï
 2.Železniční podniky a provozovatelé stanic vhodným způsobem ð , a to i v přístupných formátech v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými směrnicí XXX, ï informují cestující na stanici a ve vlaku o ð o jejich právech a povinnostech podle tohoto nařízení a o ï adrese kontaktních údajích subjektu nebo subjektů určených členskými státy podle článku 3031.
 Článek 30 31
 Ö Určení vnitrostátních subjektů příslušných pro Õ Pprosazování
 1. Každý členský stát určí subjekt či subjekty odpovědné za prosazování tohoto nařízení. Každý subjekt přijme opatření nezbytná k tomu, aby se zajistilo dodržování práv cestujících.
 Všechny subjekty jsou nezávislé z hlediska své organizace, financování, právní struktury a procesu rozhodování na jakémkoli provozovateli infrastruktury, správci poplatků, přidělujícím subjektu nebo železničním podniku.
 Členské státy informují Komisi o subjektu nebo subjektech, které byly určeny podle tohoto odstavcečlánku, a o jejich pravomocích.
 2. Každý cestující může podávat stížnosti na tvrzené porušení tohoto nařízení příslušnému subjektu určenému podle odstavce 1 nebo jakémukoli jinému vhodnému subjektu určenému členským státem.
 ò nový
 Článek 32
 Úkoly v oblasti prosazování
 1.Vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování důkladně sledují soulad s tímto nařízením a přijímají nezbytná opatření, aby zaručily, že jsou práva cestujících dodržována. Za tímto účelem poskytují železniční podniky, provozovatelé stanic a provozovatelé infrastruktury daným subjektům na požádání příslušné dokumenty a informace. Při výkonu svých funkcí musí tyto subjekty zohlednit informace, které jim předloží subjekt určený podle článku 33 k vyřizování stížností, jedná-li se o jiný subjekt. Na základě jednotlivých stížností předaných tímto subjektem mohou též rozhodnout o opatřeních v oblasti prosazování.
 2.Vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování zveřejňují každoročně statistické údaje o své činnosti, včetně uplatněných sankcí, a to nejpozději na konci dubna následujícího kalendářního roku.
 3.Železniční podniky předají své kontaktní údaje vnitrostátním subjektům příslušným pro prosazování nebo subjektům členských států, v nichž působí.
 Článek 33
 Vyřizování stížností vnitrostátními subjekty příslušnými pro prosazování
 1.Aniž jsou dotčena práva spotřebitelů domáhat se nápravy alternativními prostředky podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU
 41
 , cestující může podat stížnost k subjektu příslušnému pro prosazování až poté, co bez úspěchu stížnost podal u železničního podniku, prodejce přepravních dokladů, provozovatele stanice nebo provozovatele infrastruktury v souladu s článkem 28. Subjekty příslušné pro prosazování informují stěžovatele o jejich právu podávat stížnosti k subjektům pro alternativní řešení sporů za účelem domáhání se individuální nápravy.
 2.Jakýkoli cestující může podávat stížnosti týkající se údajného porušení tohoto nařízení k vnitrostátnímu subjektu příslušnému pro prosazování nebo k jakémukoli jinému subjektu určenému k uvedenému účelu některým členským státem.
 3.Daný subjekt potvrdí stěžovateli obdržení stížnosti do dvou týdnů od jejího přijetí. Postup vyřizování stížností trvá nejvýše tři měsíce. U složitých případů může subjekt na základě vlastního uvážení prodloužit tuto dobu na šest měsíců. V takovémto případě informuje cestujícího o tom, z jakého důvodu je lhůta prodloužena a kdy se očekává ukončení daného postupu. Více než šest měsíců mohou trvat pouze případy, které zahrnují soudní řízení. Je-li daný subjekt též subjektem pro alternativní řešení sporů ve smyslu směrnice 2013/11/EU, upřednostní se lhůty stanovené v uvedené směrnici.
 K postupu vyřizování stížností musí mít přístup osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace.
 4.Stížnosti cestujících o události týkající se železničního podniku jsou vyřizovány vnitrostátním subjektem příslušným pro prosazování v členském státě, který tomuto podniku udělil licenci.
 5.Týká-li se stížnost údajného porušování nařízení provozovateli stanic, vnitrostátním subjektem příslušným pro prosazování je subjekt členského státu, na jehož území k předmětné události došlo.
 6.V rámci spolupráce podle článku 34 se mohou vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování od odstavců 4 a 5 odchýlit, je-li to v zájmu cestujícího z opodstatněných důvodů, zejména kvůli jazyku či místu pobytu.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 31 34
 Ö Výměna informací a přeshraniční Õ Sspolupráce mezi Ö vnitrostátními Õ subjekty příslušnými pro prosazování
 ò nový
 1.Jsou-li podle článků 31 a 33 určeny jiné subjekty, musí být za účelem výměny informací mezi uvedenými subjekty v souladu s nařízením (EU) 2016/679 zřízeny mechanismy pro podávání zpráv s cílem pomoci vnitrostátnímu subjektu příslušnému pro prosazování s plněním úkolů v oblasti dohledu a prosazování a umožnit subjektu určenému podle článku 33 k vyřizování stížností shromažďovat informace nezbytné k prověřování jednotlivých stížností.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 2. Ö Vnitrostátní Õ sSubjekty příslušné pro prosazování dodržování tohoto nařízení uvedené v článku 30 si vyměňují informace o své práci, zásadách pro rozhodování a praxi za účelem koordinace svých zásad rozhodování v celém Společenství. Komise je při plnění tohoto úkolu podporuje.
 ð 3.Vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování se řídí postupem stanoveným v příloze IV. ï
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 KAPITOLA VIII
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 32 35
 Sankce
 1.Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy Ö oznámí Õ sdělí tato pravidla a opatření Komisi Ö tato pravidla a opatření Õ do 3. června 2010 a oznámí jí bezodkladně veškeré jejich pozdější změny Ö , které uvedená pravidla a opatření ovlivňují Õ.
 ð 2.V rámci spolupráce podle článku 34 a na žádost vnitrostátního subjektu příslušného pro prosazování vyřizujícího stížnost vyšetří subjekt příslušný pro prosazování, který je příslušný pro účely čl. 33 odst. 4 nebo 5, porušení tohoto nařízení, které daný subjekt zjistil, a je-li to nezbytné, uloží sankce. ï
 Článek 33
 Přílohy
 Opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení přizpůsobením jeho příloh, s výjimkou přílohy I, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 35 odst. 2.
 Článek 34 36
 Změny Ö Přenesení pravomoci Õ
 Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
 1.Opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jejich doplněním, nezbytná k provedení článků 2, 10 a 12 se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 35 odst. 2.
 2.Opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení změnou finančních částek uvedených v tomto nařízení jiných než částek v příloze I, se přijímají s ohledem na inflaci regulativním postupem s kontrolou podle čl. 35 odst. 2.
 ð Komise má pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 37 za účelem: ï
 ð i) úpravy finančních částek uvedených v článku 13 s ohledem na inflaci; ï
 ð ii) změny příloh I, II a III s ohledem na změny jednotných právních předpisů CIV a technologický vývoj v této oblasti. ï
 ò nový
 Článek 37
 Výkon přenesené pravomoci
 1.Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
 2.Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 36 je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne [datum vstupu tohoto nařízení v platnost]. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
 3.Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
 4.Před přijetím aktu v přenesené pravomoci vede Komise konzultace s odborníky jmenovanými jednotlivými členskými státy v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů
 42
 .
 5.Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
 6.Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto nařízení vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 ð nový
 Článek 35
 Postup projednávání ve výboru
 Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
 1.Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 11a směrnice 91/440/EHS.
 2.Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na ustanovení článku 8 uvedeného rozhodnutí.
 Článek 36 38
 Zpráva
 Do 3. prosince 2012 ð [Pět let po přijetí tohoto nařízení] ï předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a o výsledcích tohoto nařízení, zejména pokud jde o normy kvality služeb.
 Zpráva je založena na informacích, které mají být poskytovány podle tohoto nařízení a podle článku 10b směrnice 91/440/EHS. V případě potřeby se zpráva doplní o vhodné návrhy.
 ò nový
 Článek 39
 Zrušení
 Nařízení (ES) 1371/2007 se zrušuje.
 Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
 ê 1371/2007/ES (přizpůsobený)
 Článek 37 40
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost Ö dvacátým dnem Õ dvacet čtyři měsíce po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda
 (1)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 14).
 (2)
 Přípojek A k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980, ve znění pozměňovacího protokolu k úmluvě COTIF ze dne 3. června 1999 (protokol 1999).
 (3)
 Rozsudek Soudního dvora, ÖBB-Personenverkehr, C 509/11.
 (4)
 Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování nařízení (ES) č. 1371/2007 (COM(2013) 0587).
 (5)
 (SWD, odkaz bude přidán)
 (6)
 COM(2015) 117.
 (7)
 https://www.un.org/development/desa/disabilities/convention-on-the-rights-of-persons-with-disabilities.html
 (8)
 Články 19–25 nařízení.
 (9)
 Návrh směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se požadavků na přístupnost u výrobků a služeb (COM/2015/0615 final – 2015/0278 (COD)).
 (10)
 Sdělení Komise, Pokyny pro výklad nařízení (ES) č. 1371/2007 (Úř. věst. C 220, 4.7.2015, s. 1).
 (11)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/2370 ze dne 14. prosince 2016, kterou se mění směrnice 2012/34/EU, pokud jde o otevření trhu vnitrostátních služeb v přepravě cestujících po železnici a správu a řízení železniční infrastruktury (Úř. věst. L 352, 23.12.2016, s. 1).
 (12)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU ze dne 21. května 2013 o alternativním řešení spotřebitelských sporů a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2009/22/ES (Úř. věst. L 165, 18.6.2013, s. 63).
 (13)
 Dohoda mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (Úř. věst. L 51, 23.2.2013, s. 8);
 http://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/PDF/?uri=CELEX:22013A0223(01)&from=CS
 (14)
 Článek 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).
 (15)
 Viz část 6 posouzení dopadů.
 (16)
 Plán jednotného evropského dopravního prostoru – vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje (COM/2011/0144 final).
 (17)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 ze dne 25. listopadu 2015 o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS (Úř. věst. L 326, 11.12.2015, s. 1).
 (18)
 Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele (COM(2016) 283 final).
 (19)
 Evropská strategie pro pomoc osobám se zdravotním postižením 2010–2020: Obnovený závazek pro bezbariérovou Evropu, KOM(2010) 636 v konečném znění, 15.11.2010.
 (20)
 Úř. věst. L 138, 26.5.2016, s. 44.
 (21)
 https://ec.europa.eu/transport/content/stakeholder-consultation-regulation-ec-13712007-rail-passengers-rights-and-obligations_en
 (22)
 Úř. věst. C , , s. .
 (23)
 Úř. věst. C , , s. .
 (24)
 Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 28. září 2005 (Úř. věst. C 227 E, 21.9.2006, s. 490), společný postoj Rady ze dne 24. července 2006 (Úř. věst. C 289 E, 28.11.2006, s. 1), postoj Evropského parlamentu ze dne 18. ledna 2007 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku), legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 25. září 2007 a rozhodnutí Rady ze dne 26. září 2007.
 (25)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 14).
 (26)
 Úř. věst. C 137, 8.6.2002, s. 2.
 (27)
 Nařízení Komise (EU) č. 454/2011 ze dne 5. května 2011 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému „využití telematiky v osobní dopravě“ transevropského železničního systému (Úř. věst. L 123, 12.5.2011, s. 11).
 (28)
 Úř. věst. L 110, 20.4.2001, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2007/32/ES (Úř. věst. L 141, 2.6.2007, s. 63).
 (29)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).
 (30)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1).
 (31)
 Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).
 (32)
 Úř. věst. L 123, 12.5.2016, s. 1.
 (33)
 Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2006/512/ES (Úř. věst. L 200, 22.7.2006, s. 11).
 (34)
 Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 32.
 (35)
 Úř. věst. L 143, 27.6.1995, s. 70. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 44).
 (36)
 Úř. věst. L 237, 24.8.1991, s. 25. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2006/103/ES (Úř. věst. L 363, 20.12.2006, s. 344).
 (37)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury (Úř. věst. L 75, 15.3.2001, s. 29). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/49/ES.
 (38)
 Směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cestování, pobyty a zájezdy (Úř. věst. L 158, 23.6.1990, s. 59).
 (39)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 ze dne 25. listopadu 2015 o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS (Úř. věst. L 326, 11.12.2015, s. 1).
 (40)
 Návrh směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se požadavků na přístupnost u výrobků a služeb (Evropský akt přístupnosti) (Úř.věst. L X, X.X.XXXX, s. X).
 (41)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU ze dne 21. května 2013 o alternativním řešení spotřebitelských sporů a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2009/22/ES (Úř. věst. L 165, 18.6.2013, s. 14).
 (42)
 Interinstitucionální dohoda mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí o zdokonalení tvorby právních předpisů (Úř. věst. L 123, 12.5.2016, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 27.9.2017
 COM(2017) 548 final
 PŘÍLOHY
 návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady
 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě(přepracované znění)
 {SWD(2017) 317 final}{SWD(2017) 318 final}
 PŘÍLOHY
 ê1371/2007/ES příloha I
 PŘÍLOHA I
 Výňatek z jednotných právních předpisů pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV)
 Přípojek A
 k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980, ve znění pozměňovacího protokolu k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě ze dne 3. června 1999
 HLAVA II
 UZAVŘENÍ A PROVÁDĚNÍ PŘEPRAVNÍ SMLOUVY
 Článek 6
 Přepravní smlouva
 1. Přepravní smlouva zavazuje dopravce k přepravě cestujícího a případně zavazadel a vozidel na místo určení a k vydání zavazadel a vozidel v místě určení.
 2. Přepravní smlouva se zaznamenává v jednom nebo ve více přepravních dokladech, které se vydají cestujícímu. Chybí-li přepravní doklad, má-li nedostatky nebo byl-li ztracen, není tím dotčena existence a platnost přepravní smlouvy, která bez újmy ustanovení článku 9 podléhá těmto Jednotným právním předpisům.
 3. Přepravní doklad slouží až do prokázání opaku jako doklad o uzavření a obsahu přepravní smlouvy.
 Článek 7
 Přepravní doklad
 1. Všeobecné přepravní podmínky stanoví formu a obsah přepravních dokladů, jakož i jazyk a znaky písma, které se užívají v tisku a při vyplňování.
 2. Do přepravního dokladu se zapíše nejméně:
 a)
 dopravce nebo více dopravců;
 b)
 údaj, že přeprava podléhá i při opačném ujednání těmto Jednotným právním předpisům; uvedené lze vyznačit pomocí zkratky CIV;
 c)
 každý další údaj, jímž lze prokázat uzavření a obsah přepravní smlouvy, a který cestujícímu umožňuje uplatnit svá práva vyplývající z této smlouvy.
 3. Cestující je povinen se při převzetí přepravního dokladu přesvědčit, zda je vystaven podle jeho údajů.
 4. Přepravní doklad je přenosný, nezní-li na jméno a nebyla-li cesta ještě nastoupena.
 5. Přepravní doklad může mít také podobu elektronických záznamů dat převoditelných na čitelné znaky písma. Postupy užité k záznamu a zpracování dat musejí být funkčně rovnocenné, zejména pokud jde o důkazní sílu takto zhotoveného přepravního dokladu.
 Článek 8
 Placení a vracení přepravného
 1. Nestanoví-li dohoda mezi cestujícím a dopravcem jinak, platí se přepravné předem.
 2. Všeobecné přepravní podmínky stanoví podmínky, za nichž se přepravné vrací.
 Článek 9
 Oprávnění k jízdě. Vyloučení z přepravy
 1. Cestující je povinen mít od počátku cesty platný přepravní doklad a předložit jej při kontrole přepravních dokladů. Všeobecné přepravní podmínky mohou stanovit, že:
 a)
 cestující, který se neprokáže platným přepravním dokladem, je povinen uhradit kromě jízdného přirážku;
 b)
 cestující, který odmítne ihned uhradit jízdné nebo přirážku, může být vyloučen z přepravy;
 c)
 zda a za jakých podmínek se přirážka vrací.
 2. Všeobecné přepravní podmínky mohou stanovit, že cestující, kteří
 a)
 představují nebezpečí pro bezpečnost a pořádek provozu nebo pro bezpečnost spolucestujících;
 b)
 jsou spolucestujícím neúnosným způsobem na obtíž,
 jsou vyloučeni z přepravy nebo z ní mohou být vyloučeni cestou a že tyto osoby nemají nárok na vrácení jízdného a dovozného za zavazadla.
 Článek 10
 Dodržování předpisů orgánů státní správy
 Cestující povinen dodržovat celní a ostatní předpisy orgánů státní správy.
 Článek 11
 Odřeknutí a zpoždění vlaku. Zmeškání přípoje
 Dopravce je povinen potvrdit případné odřeknutí vlaku nebo zmeškání přípoje v přepravním dokladu.
 HLAVA III
 PŘEPRAVA PŘÍRUČNÍCH ZAVAZADEL, ZVÍŘAT, CESTOVNÍCH ZAVAZADEL A VOZIDEL
 Kapitola I
 Všeobecná ustanovení
 Článek 12
 Předměty a zvířata připuštěné k přepravě
 1. Cestující smí vzít do vozu snadno přenosné předměty (příruční zavazadla) a živá zvířata podle všeobecných přepravních podmínek. Cestující smí dále vzít do vozu neskladné předměty podle zvláštních ustanovení všeobecných přepravních podmínek. Předměty a zvířata, jež ostatní cestující omezují nebo obtěžují nebo mohou způsobit škodu, nelze vzít do vozu.
 2. Cestující může podávat předměty a zvířata jako cestovní zavazadla podle všeobecných přepravních podmínek.
 3. Dopravce může v souvislosti s přepravou osob připustit k přepravě vozidla podle zvláštních ustanovení všeobecných přepravních podmínek.
 4. Přeprava nebezpečného zboží jako příručních zavazadel, cestovních zavazadel, jakož i ve vozidlech nebo na vozidlech přepravovaných po železničních tratích podle tohoto oddílu, je připuštěna pouze podle Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečného zboží (RID).
 Článek 13
 Přezkoumání
 1. Domnívá-li se dopravce odůvodněně, že přepravní podmínky nebyly dodrženy, je oprávněn přezkoumat, nezakazují-li to zákony a předpisy státu, v němž má k přezkoumání dojít, zda přepravované předměty (příruční zavazadla, cestovní zavazadla, vozidla včetně nákladu) a zvířata odpovídají přepravním podmínkám. Cestující musí být vyzván, aby se přezkoumání zúčastnil. Nedostaví-li se nebo nelze-li ho zastihnout, je dopravce povinen přizvat k přezkoumání dva nezávislé svědky.
 2. Zjistí-li se, že přepravní podmínky nebyly dodrženy, může dopravce vyžadovat od cestujícího uhrazení nákladů na přezkoumání.
 Článek 14
 Dodržování předpisů orgánů státní správy
 Při přepravě předmětů (příručních zavazadel, cestovních zavazadel, vozidel včetně nákladu) a zvířat v souvislosti s přepravou své osoby je cestující povinen dodržovat celní a ostatní předpisy orgánů státní správy. Cestující je povinen být přítomen prohlídce těchto předmětů, nepředvídají-li zákony a předpisy příslušného státu výjimku.
 Kapitola II
 Příruční zavazadla a zvířata
 Článek 15
 Dohled
 Cestující dohlížejí na cestovní zavazadla a na zvířata, která si bere do vozu.
 Kapitola III
 Cestovní zavazadla
 Článek 16
 Podávání cestovních zavazadel
 1. Smluvní povinnosti při přepravě cestovních zavazadel se zaznamenávají v zavazadlovém lístku, který se vydá cestujícímu.
 2. Chybí-li zavazadlový lístek, má-li nedostatky nebo byl-li ztracen, není tím dotčena existence a platnost ujednání o přepravě cestovních zavazadel, která bez újmy ustanovení článku 22 nadále podléhají těmto Jednotným právním předpisům.
 3. Zavazadlový lístek slouží až do prokázání opaku jako doklad o podání cestovního zavazadla a o podmínkách jeho přepravy.
 4. Do prokázání opaku se má za to, že cestovní zavazadlo bylo při převzetí dopravcem v bezvadném stavu a že počet kusů a hmotnost zavazadla souhlasily s údaji v zavazadlovém lístku.
 Článek 17
 Zavazadlový lístek
 1. Všeobecné přepravní podmínky stanoví formu a obsah zavazadlového lístku, jakož i jazyk a znaky písma, které se užívají v tisku a při vyplňování. Čl. 7 odst. 5 platí přiměřeně.
 2. Do zavazadlového lístku je nutno zapsat nejméně:
 a)
 dopravce nebo více dopravců;
 b)
 údaj, že přeprava podléhá i při opačném ujednání těmto Jednotným právním předpisům; uvedené lze vyznačit pomocí zkratky CIV;
 c)
 každý další údaj, který je nutný k prokázání smluvních povinností při přepravě cestovního zavazadla a který umožňuje cestujícímu uplatnit svá práva vyplývající z přepravní smlouvy.
 3. Cestující je povinen se při převzetí zavazadlového lístku přesvědčit, zda je vystaven podle jeho údajů.
 Článek 18
 Odbavení a přeprava
 1. Nepředvídají-li všeobecné přepravní podmínky výjimku, podává se cestovní zavazadlo k přepravě pouze po předložení přepravního dokladu, který platí nejméně do místa určení cestovního zavazadla. V ostatním se odbavení cestovního zavazadla provádí podle předpisů platných v místě podání.
 2. Připouštějí-li všeobecné přepravní podmínky přijetí cestovního zavazadla k přepravě bez předložení přepravního dokladu, platí, pokud jde o cestovní zavazadla, ustanovení těchto Jednotných právních předpisů o právech a povinnostech cestujícího obdobně pro odesílatele cestovního zavazadla.
 3. Dopravce může přepravovat cestovní zavazadlo jiným vlakem, jiným dopravním prostředkem a jinou cestou než jsou ty, jichž použije cestující.
 Článek 19
 Placení dovozného za zavazadla
 Není-li mezi cestujícím a dopravcem dohodnuto jinak, platí se dovozné za zavazadla při podeji.
 Článek 20
 Označení cestovního zavazadla
 Cestující je povinen uvést na každém kusu zavazadla, na dobře viditelném místě, trvanlivě a zřetelně:
 a)
 své jméno a svou adresu;
 b)
 cílové místo určení.
 Článek 21
 Dispoziční právo k cestovnímu zavazadlu
 1. Dovolují-li to okolnosti a nebrání-li tomu celní nebo jiné předpisy orgánů státní správy, může cestující po vrácení zavazadlového lístku a, předvídají-li to všeobecné přepravní podmínky, po předložení přepravního dokladu požadovat vrácení zavazadla v podací stanici.
 2. Všeobecné přepravní podmínky mohou předvídat také jiná ustanovení týkající se dispozičního práva, zejména změnu cílového místa a s tím související případné následky pro cestujícího, pokud jde o náklady.
 Článek 22
 Výdej
 1. Cestovní zavazadlo se vydá po vrácení zavazadlového lístku a po uhrazení případných výloh váznoucích na zásilce.
 Dopravce je oprávněn, nikoli však povinen, zkontrolovat, zda je držitel zavazadlového lístku oprávněn cestovní zavazadlo přijmout.
 2. Vydání cestovního zavazadla držiteli zavazadlového lístku, pokud je uskutečněno v souladu s předpisy platnými v cílovém místě určení, je postaveno na roveň
 a)
 předání cestovního zavazadla celní nebo daňové správě v jejich odbavovacích nebo skladovacích prostorech, nejsou-li tyto prostory pod dohledem dopravce;
 b)
 předání živých zvířat do opatrování třetí osobě.
 3. Držitel zavazadlového lístku může po uplynutí dohodnuté doby a doby potřebné k případnému odbavení celními nebo jinými orgány státní správy požadovat v cílovém místě určení vydání cestovního zavazadla.
 4. Není-li zavazadlový lístek vrácen, vydá dopravce cestovní zavazadlo pouze tomu, kdo své oprávnění prokáže; při nedostatečném prokázání nároku může dopravce požadovat složení jistoty.
 5. Cestovní zavazadlo se vydá v cílovém místě určení, do něhož bylo vypraveno.
 6. Držitel zavazadlového lístku, kterému cestovní zavazadlo nebude vydáno podle odstavce 3, může požadovat, aby mu na zavazadlovém lístku byly vyznačeny den a hodina, kdy o vydání cestovního zavazadla požádal.
 7. Nevyhoví-li dopravce žádosti oprávněné osoby o přezkoumání cestovního zavazadla v její přítomnosti s cílem zjistit škodu uváděnou oprávněnou osobou, může oprávněná osoba přijetí zavazadla odmítnout.
 8. V ostatních náležitostech se vydání cestovního zavazadla řídí předpisy platnými v cílovém místě určení.
 Kapitola IV
 Vozidla
 Článek 23
 Přepravní podmínky
 Zvláštní ustanovení o přepravě vozidel ve všeobecných přepravních podmínkách stanoví zejména podmínky pro přijetí vozidla k přepravě, pro vypravení, nakládku a přepravu, vykládku a výdej vozidla, jakož i povinnosti cestujícího.
 Článek 24
 Přepravní lístek
 1. Smluvní povinnosti při přepravě vozidel je nutno uvést v přepravním lístku, který se vydá cestujícímu. Přepravní lístek může být součástí přepravního dokladu cestujícího.
 2. Zvláštní ustanovení o přepravě vozidel ve všeobecných přepravních podmínkách stanoví formu a obsah přepravního lístku, jakož i jazyk a znaky písma, které se užívají v tisku a při vyplňování. Čl. 7 odst. 5 platí přiměřeně.
 3. Do přepravního lístku je nutno zapsat nejméně:
 a)
 dopravce nebo více dopravců;
 b)
 údaj, že přeprava podléhá i při opačném ujednání těmto Jednotným právním předpisům; uvedené lze vyznačit pomocí zkratky CIV;
 c)
 každý další údaj, který je nutný k prokázání smluvních povinností při přepravě vozidel a který umožňuje cestujícímu uplatnit svá práva vyplývající z přepravní smlouvy.
 4. Cestující je povinen se při převzetí přepravního lístku přesvědčit, zda je vystaven podle jeho údajů.
 Článek 25
 Aplikovatelné právo
 S výhradou ustanovení této kapitoly platí pro vozidla ustanovení kapitoly III o přepravě cestovních zavazadel.
 HLAVA IV
 ODPOVĚDNOST DOPRAVCE
 Kapitola I
 Odpovědnost při usmrcení a zranění cestujících
 Článek 26
 Základ odpovědnosti
 1. Dopravce odpovídá za škodu vzniklou tím, že cestující byl usmrcen, zraněn nebo jinak postižen na svém tělesném nebo duševním zdraví při úrazu, k němuž došlo v souvislosti s železničním provozem během pobytu cestujícího v železničních vozech nebo při nastupování nebo vystupování, nezávisle na tom, které železniční infrastruktury se použije.
 2. Dopravce je této odpovědnosti zproštěn:
 a)
 byl-li úraz způsoben okolnostmi, které nemají původ v železničním provozu, a dopravce těmto okolnostem nemohl zabránit a nemohl odvrátit jejich následky přesto, že vynaložil péči odpovídající situaci;
 b)
 byl-li úraz vyvolán zaviněním cestujícího;
 c)
 byl-li úraz vyvolán chováním třetí osoby a dopravce tomuto chování nemohl zabránit přesto, že vynaložil péči odpovídající situaci a nemohl odvrátit jeho následky; jiný podnik, který užívá téže železniční infrastruktury, se nepovažuje za třetí osobu; práva na regresní postih zůstávají nedotčena.
 3. Byl-li úraz způsoben chováním třetí osoby a dopravce není zcela zbaven odpovědnosti podle odst. 2 písm. c), odpovídá s omezeními těchto Jednotných právních předpisů plně, bez újmy případného postihu vůči třetí osobě.
 4. Případná odpovědnost dopravce v případech nepředvídaných v odstavci 1 není těmito Jednotnými právními předpisy dotčena.
 5. Provádějí-li přepravu, která je předmětem jediné přepravní smlouvy, na sebe navazující dopravci, odpovídá při usmrcení a zranění cestujících dopravce, který byl podle přepravní smlouvy povinen poskytnout přepravní službu, při které se úraz stal. Neposkytl-li tuto přepravní službu dopravce, ale výkonný dopravce, mají odpovědnost oba jako společný dlužník podle těchto Jednotných právních předpisů.
 Článek 27
 Náhrada škody při usmrcení
 1. Při usmrcení cestujícího zahrnuje náhrada škody:
 a)
 nutné výdaje vzniklé úmrtím cestujícího, zvláště náklady na převoz a na pohřeb;
 b)
 náhradu škody předvídanou v článku 28, nenastala-li smrt okamžitě.
 2. V případě, že smrtí cestujícího ztratily svého živitele osoby, které byl cestující ze zákona povinen vyživovat, nebo které by byl povinen vyživovat v budoucnu, musí být poskytnuta náhrada také za tuto ztrátu. Nárok na náhradu škody u osob, kterým cestující poskytoval výživu bez zákonné povinnosti, se řídí vnitrostátním právem.
 Článek 28
 Náhrada škody při zranění
 Při zranění nebo jiném poškození tělesného nebo duševního zdraví cestujícího zahrnuje náhrada škody:
 a)
 nutné výdaje, zejména na ošetření a léčebnou péči a výdaje za přepravu;
 b)
 majetkovou újmu, kterou cestující utrpěl v důsledku úplné nebo částečné pracovní neschopnosti nebo tím, že se zvětšily jeho potřeby.
 Článek 29
 Náhrada jiných škod způsobených osobám
 Zda a v jaké míře je dopravce povinen poskytnout náhradu za jiné škody než za škody předvídané v článcích 27 a 28, se řídí vnitrostátním právem.
 Článek 30
 Forma a výše náhrady škody při usmrcení a zranění
 1. Náhrada škody předvídaná v čl. 27 odst. 2 a 28 písm. b) se poskytne ve formě kapitálu. Připouští-li však vnitrostátní právo přiznání renty, poskytne se náhrada škody touto formou, jestliže zraněný cestující nebo osoby oprávněné podle čl. 27 odst. 2 o vyplácení renty požádají.
 2. Výše náhrady škody, která má být poskytnuta podle odstavce 1, se řídí vnitrostátním právem. Při použití těchto Jednotných právních předpisů však platí pro každého cestujícího maximální hranice ve výši 175 000 zúčtovacích jednotek za kapitálový obnos nebo roční renta odpovídající této částce, předvídá-li vnitrostátní právo nižší maximální hranici.
 Článek 31
 Jiné dopravní prostředky
 1. Ustanovení o odpovědnosti při usmrcení a zranění cestujících se s výhradou odstavce 2 nepoužijí na škody vzniklé během přepravy, která se podle přepravní smlouvy neuskutečňuje po železničních tratích.
 2. Přepravují-li se však železniční vozy na trajektu, použijí se ustanovení o odpovědnosti při usmrcení a zranění cestujících na škody uvedené v čl. 26 odst. 1 a v čl. 33 odst. 1, které cestující utrpěl při nehodě v souvislosti s železničním provozem během svého pobytu v těchto vozech, při nastupování do vozů nebo při vystupování z vozů.
 3. Je-li železniční provoz v důsledku výjimečných okolností dočasně přerušen a jsou-li cestující přepravováni jiným dopravním prostředkem, odpovídá dopravce podle těchto Jednotných právních předpisů.
 Kapitola II
 Odpovědnost při nedodržení jízdního řádu
 Článek 32
 Odpovědnost při odřeknutí nebo zpoždění spoje a při zmeškání přípoje
 1. Dopravce odpovídá cestujícímu za škodu, která vznikla tím, že v cestě nebylo možné pokračovat téhož dne kvůli odřeknutí, zpoždění nebo zmeškání přípojného vlaku nebo proto, že pokračování v cestě nebylo za daných okolností únosné téhož dne. Náhrada škody zahrnuje přiměřené výdaje, které cestujícímu vznikly v souvislosti s přenocováním a informováním čekajících osob.
 2. Dopravce je této odpovědnosti zproštěn, je-li odřeknutí či zpoždění spoje nebo zmeškání přípoje vyvoláno následujícími důvody:
 a)
 okolnostmi, které nemají původ v železničním provozu a dopravce těmto okolnostem nemohl zabránit a nemohl odvrátit jejich následky přesto, že vynaložil péči odpovídající situaci;
 b)
 zaviněním cestujícího nebo
 c)
 chováním třetí osoby, kterému dopravce nemohl zabránit přesto, že vynaložil péči odpovídající situaci, a jehož následky nemohl odvrátit; jiný podnik, který užívá téže železniční infrastruktury, se nepovažuje za třetí osobu; práva regresního postihu zůstávají nedotčena.
 3. Povinnost dopravce poskytnout náhradu za jiné škody než za škody předvídané v odstavci 1 upravuje vnitrostátní právo. Článek 44 zůstává nedotčen.
 Kapitola III
 Odpovědnost za příruční zavazadla, zvířata, cestovní zavazadla a vozidla
 ODDÍL 1
 Příruční zavazadla a zvířata
 Článek 33
 Odpovědnost
 1. Při usmrcení a zranění cestujících odpovídá dopravce také za škodu, která vznikla úplnou nebo částečnou ztrátou nebo poškozením věcí, které měl cestující na sobě nebo které vezl jako příruční zavazadlo; totéž platí také pro zvířata, která veze cestující s sebou. Článek 26 se použije přiměřeně.
 2. V ostatních případech odpovídá dopravce za škodu z důvodů částečné nebo úplné ztráty nebo poškození věcí, příručních zavazadel nebo zvířat, na něž je povinen podle článku 15 dohlížet cestující, pouze tehdy, je-li škoda zaviněna dopravcem. Ostatní články oddílu IV, s výjimkou článku 51, a oddílu VI se v tomto případě nepoužijí.
 Článek 34
 Omezení náhrady škody při ztrátě nebo poškození věcí
 Odpovídá-li dopravce podle čl. 33 odst. 1, činí maximální hranice odškodnění 1 400 zúčtovacích jednotek na každého cestujícího.
 Článek 35
 Zproštění odpovědnosti
 Dopravce neodpovídá cestujícímu za škodu, která vznikla tím, že cestující nedodržel své povinnosti vyplývající z celních nebo jiných předpisů orgánů státní správy.
 ODDÍL 2
 Cestovní zavazadla
 Článek 36
 Základ odpovědnosti
 1. Dopravce odpovídá za škodu, která vznikla úplnou nebo částečnou ztrátou nebo poškozením cestovního zavazadla v době od jeho převzetí dopravcem až do vydání zavazadla, jakož i jeho opožděným vydáním.
 2. Dopravce je této odpovědnosti zproštěn, jestliže ztráta, poškození nebo opožděné vydání zavazadla byly zaviněny cestujícím, jeho příkazem, který nezavinil dopravce, zvláštními vadami cestovního zavazadla nebo okolnostmi, kterým dopravce nemohl zabránit a jejichž následky nemohl odvrátit.
 3. Dopravce je této odpovědnosti zproštěn, vznikne-li ztráta nebo poškození z jedné nebo více následujících skutečností, spojených se zvláštním nebezpečím:
 a)
 chyběním nebo nedostatky obalu;
 b)
 přirozenou povahou cestovního zavazadla;
 c)
 podejem předmětů, které jsou z přepravy vyloučeny, jako cestovních zavazadel.
 Článek 37
 Důkazní břemeno
 1. Důkaz o tom, že ztráta, poškození nebo opožděné vydání byly způsobeny některou ze skutečností uvedených v čl. 36 odst. 2, přísluší dopravci.
 2. Prokáže-li dopravce, že ztráta nebo poškození mohly podle okolností případu vzniknout na základě jednoho nebo více zvláštních nebezpečí uvedených v čl. 36 odst. 3, platí domněnka, že z nich škoda vznikla. Oprávněná osoba však má právo dokázat, že škoda nebyla nebo nebyla výlučně způsobena některým z těchto nebezpečí.
 Článek 38
 Navazující dopravci
 Provádí-li přepravu, která je předmětem jediné přepravní smlouvy, více na sebe navazujících dopravců, vstupuje z hlediska přepravy cestovních zavazadel nebo vozidel každý z dopravců tím, že převezme cestovní zavazadlo se zavazadlovým lístkem nebo vozidlo s přepravním lístkem do přepravní smlouvy podle údajů v zavazadlovém lístku nebo v přepravním lístku a přebírá závazky, které z toho vyplývají. V tomto případě odpovídá každý z dopravců za provedení přepravy po celé cestě až do výdeje zavazadel nebo vozidel.
 Článek 39
 Výkonný dopravce
 1. Přenesl-li dopravce provádění přepravy zcela nebo zčásti na výkonného dopravce, bez ohledu na to, zda k tomu na základě přepravní smlouvy byl oprávněn či nikoli, zůstává i nadále odpovědný za celou přepravu.
 2. Všechna ustanovení těchto Jednotných právních předpisů o odpovědnosti dopravce platí také pro odpovědnost výkonného dopravce za přepravu, kterou provedl. Článek 48 a článek 52 se použije, je-li uplatňován nárok vůči pracovníkům a ostatním osobám, které výkonný dopravce používá při provádění přepravy.
 3. Zvláštní ujednání, na jehož základě dopravce přebírá závazky, které mu tyto Jednotné právní předpisy neukládají, nebo se vzdává práv, která mu tyto Jednotné právní předpisy zaručují, se týká výkonného dopravce pouze tehdy, vyslovil-li s ním písemný souhlas. Dopravce zůstává vázán povinnostmi, které vyplývají z tohoto zvláštního ujednání nebo z prohlášení o vzdání se práv, nezávisle na tom, zda výkonný dopravce takový souhlas vyslovil.
 4. Nesou-li odpovědnost jak dopravce, tak i výkonný dopravce, odpovídají jako společní dlužníci.
 5. Celková částka odškodnění, kterou lze vyžadovat od dopravce, výkonného dopravce, jakož i od jejich pracovníků a ostatních osob, které při provádění přepravy používají, nesmí překročit maximální částky stanovené v těchto Jednotných právních předpisech.
 6. Práva dopravce a výkonného dopravce na vzájemný postih nejsou tímto článkem dotčena.
 Článek 40
 Domněnka o ztrátě
 1. Oprávněná osoba může jednotlivý kus zavazadla bez dalšího dokazování považovat za ztracený, nebyl-li jí vydán nebo připraven k vydání do čtrnácti dnů poté, kdy o jeho vydání podle čl. 22 odst. 3 požádala.
 2. Nalezne-li se cestovní zavazadlo, které bylo považováno za ztracené, do jednoho roku poté, kdy bylo o jeho vydání požádáno, je dopravce povinen vyrozumět o tom oprávněnou osobu, pokud je její adresa známa nebo je-li možné ji zjistit.
 3. Oprávněná osoba může do třiceti dnů po obdržení zprávy podle odstavce 2 požádat, aby jí bylo cestovní zavazadlo vydáno. V tomto případě uhradí náklady na přepravu zavazadla z podacího místa do místa, ve kterém bude zavazadlo vydáno, a vrátí přijaté odškodnění, po odečtení případných výdajů, které v něm byly zahrnuty. Nároky oprávněné osoby na odškodnění za opožděné vydání podle článku 43 však zůstávají zachovány.
 4. Nepožádá-li oprávněná osoba o vydání nalezeného zavazadla ve lhůtě předvídané v odstavci 3, nebo nalezne-li se zavazadlo až po uplynutí jednoho roku od žádosti o jeho vydání, naloží s ním dopravce podle zákonů a předpisů v místě, ve kterém se zavazadlo nachází.
 Článek 41
 Odškodnění při ztrátě vozidla
 1. Při úplné nebo částečné ztrátě cestovního zavazadla je dopravce povinen bez další náhrady škody vyplatit:
 a)
 je-li výše škody prokázána, odškodnění v této výši, nepřesahuje-li 80 zúčtovacích jednotek za každý chybějící kilogram hrubé hmotnosti nebo 1 200 zúčtovacích jednotek za každý kus zavazadla;
 b)
 není-li výše škody prokázána, paušální odškodnění ve výši 20 zúčtovacích jednotek za každý chybějící kilogram hrubé hmotnosti nebo 300 zúčtovacích jednotek za každý kus zavazadla.
 Způsob odškodnění, buď za každý chybějící kilogram nebo za každý kus zavazadla, stanoví všeobecné přepravní podmínky.
 2. Dopravce je kromě toho povinen nahradit dovozné za zavazadlo, zaplacená cla, spotřební daně a jiné částky zaplacené v souvislosti s přepravou ztraceného zavazadla.
 Článek 42
 Odškodnění při poškození
 1. Při poškození cestovního zavazadla je dopravce povinen bez další náhrady škody vyplatit odškodnění, které odpovídá znehodnocení cestovního zavazadla.
 2. Odškodnění nepřesáhne:
 a)
 je-li poškozením znehodnoceno celé zavazadlo, částku, která by musela být zaplacena při úplné ztrátě;
 b)
 je-li poškozením znehodnocena pouze část cestovního zavazadla, částku, která by musela být zaplacena při ztrátě znehodnocené části.
 Článek 43
 Odškodnění při opožděném vydání
 1. Při opožděném vydání cestovního zavazadla je dopravce povinen vyplatit za každých započatých 24 hodin od doby, kdy bylo o vydání požádáno, nejvýše však za 14 dní:
 a)
 prokáže-li oprávněná osoba, že opožděným vydáním vznikla škoda včetně poškození, odškodnění ve výši škody až do maximální částky 0,80 zúčtovacích jednotek za každý kilogram hrubé hmotnosti nebo 14 zúčtovacích jednotek za každý kus opožděně vydaného cestovního zavazadla;
 b)
 neprokáže-li oprávněná osoba, že opožděným vydáním vznikla škoda, paušální odškodnění ve výši 0,14 zúčtovacích jednotek za každý kilogram hrubé hmotnosti nebo 2,80 zúčtovacích jednotek za každý kus opožděně vydaného cestovního zavazadla.
 Způsob odškodnění, buď za každý kilogram nebo za kus zavazadla, stanoví všeobecné přepravní podmínky.
 2. Při úplné ztrátě cestovního zavazadla se neposkytuje odškodnění podle odstavce 1 souběžně s odškodněním podle článku 41.
 3. Při částečné ztrátě cestovního zavazadla se poskytuje odškodnění podle odstavce 1 za neztracenou část.
 4. Při poškození cestovního zavazadla, které není způsobeno opožděným vydáním, se poskytuje odškodnění podle odstavce 1, případně spolu s odškodněním podle článku 42.
 5. Odškodnění podle odstavce 1 spolu s odškodněním podle článků 41 a 42 nesmí být v žádném případě vyšší než odškodnění při úplné ztrátě cestovního zavazadla.
 ODDÍL 3
 Vozidla
 Článek 44
 Odškodnění při zpoždění
 1. Je-li vozidlo z důvodu zaviněného dopravcem naloženo později nebo vydáno opožděně, je dopravce povinen, prokáže-li oprávněný, že tím vznikla škoda, vyplatit odškodnění, jehož výše nepřekročí cenu dovozného.
 2. Dojde-li při nakládce z důvodu zaviněného dopravcem ke zpoždění a upustí-li proto oprávněný od provedení přepravní smlouvy, vrátí se mu přepravné. Prokáže-li, že tímto zpožděním vznikla škoda, může kromě toho žádat odškodnění, jehož výše nepřekročí cenu přepravného.
 Článek 45
 Odškodnění při ztrátě vozidla
 Při úplné nebo částečné ztrátě vozidla se oprávněnému vypočítá odškodnění vyplácené za prokázanou škodu podle zůstatkové hodnoty vozidla. Toto odškodnění činí nejvýše 8 000 zúčtovacích jednotek. Přívěs s nákladem i bez nákladu se považuje za samostatné vozidlo.
 Článek 46
 Odpovědnost za ostatní předměty
 1. Za škody na předmětech ponechaných ve vozidle nebo umístěných ve schránách (např. v boxech na zavazadla nebo na lyže), které jsou namontované na vozidle, odpovídá dopravce pouze v případě, že je zavinil. Celkové odškodnění činí nejvýše 1 400 zúčtovacích jednotek.
 2. Za předměty, které jsou upevněny mimo vozidlo, včetně schrán uvedených v odstavci 1, odpovídá dopravce pouze tehdy, prokáže-li se, že škodu zavinil svým jednáním nebo opomenutím, k němuž došlo buď se záměrem takovou škodu způsobit, nebo lehkomyslností a s vědomím, že by k takové škodě pravděpodobně mohlo dojít.
 Článek 47
 Aplikovatelné právo
 S výhradou ustanovení této části platí pro vozidla ustanovení části 2 o odpovědnosti za cestovní zavazadla.
 Kapitola IV
 Společná ustanovení
 Článek 48
 Zánik práva na omezení odpovědnosti
 Omezení odpovědnosti předvídaná v těchto Jednotných právních předpisech, jakož i ustanovení vnitrostátního práva, která náhradu škody omezují pevnou částkou, se nepoužijí, prokáže-li se, že škoda byla způsobena jednáním nebo opomenutím dopravce, k němuž došlo buď se záměrem takovou škodu způsobit, nebo lehkomyslností a s vědomím, že by k takové škodě pravděpodobně mohlo dojít.
 Článek 49
 Přepočet a zúročení odškodnění
 1. Je-li nutné přepočítat částky odškodnění vyjádřené v cizí měně, přepočítají se podle kurzu platného v den a v místě výplaty odškodného.
 2. Oprávněný může vznášet nárok na úroky z odškodnění ve výši pěti procent ročně, a to ode dne reklamace podle článku 55, nebo, nebyla-li podána reklamace, ode dne podání žaloby.
 3. U odškodnění podle článku 27 a 28 se však úroky počítají teprve ode dne, kdy nastaly okolnosti rozhodné pro výpočet náhrady škody, je-li tento den pozdější než den reklamace nebo podání žaloby.
 4. U cestovních zavazadel mohou být úroky požadovány pouze tehdy, přesahuje-li odškodnění 16 zúčtovacích jednotek na každý zavazadlový lístek.
 5. Nepředloží-li oprávněný dopravci doklady k cestovnímu zavazadlu potřebné ke konečnému vyřízení reklamace v přiměřené lhůtě, která je mu poskytnuta, pozastaví se běh úroků počínaje uplynutím této lhůty až do předložení dokladů.
 Článek 50
 Odpovědnost při jaderné události
 Dopravce je zproštěn odpovědnosti, která mu přísluší podle těchto Jednotných právních předpisů, byla-li škoda způsobena jadernou událostí a odpovídá-li podle zákonů a předpisů státu o odpovědnosti v oblasti jaderné energie za tuto škodu vlastník jaderného zařízení nebo osoba postavená mu na roveň.
 Článek 51
 Osoby, za které dopravce odpovídá
 Dopravce odpovídá za své zaměstnance a za jiné osoby, které používá k provádění přepravy, vykonávají-li tito zaměstnanci a jiné osoby své povinnosti. Provozovatelé železniční infrastruktury, po které se přeprava uskutečňuje, jsou považováni za osoby, které dopravce používá k provádění přepravy.
 Článek 52
 Jiné nároky
 1. Ve všech případech, ve kterých se použijí tyto Jednotné právní předpisy, může být vůči dopravci uplatňován nárok na náhradu škody, ať již spočívá na jakémkoli právním základě, pouze za předpokladů uvedených v těchto Jednotných právních předpisech.
 2. Totéž platí pro nároky vůči zaměstnancům a jiným osobám, za které dopravce odpovídá podle článku 51.
 HLAVA V
 ODPOVĚDNOST CESTUJÍCÍHO
 Článek 53
 Zvláštní důvody odpovědnosti
 Cestující odpovídá dopravci za každou škodu,
 a)
 která vznikla tím, že cestující nesplnil své závazky, které pro něho vyplývají
 b)
 která je způsobena předměty nebo zvířaty, které má cestující s sebou,
 pokud cestující neprokáže, že škoda byla vyvolána okolnostmi, jimž i přes péči vyžadovanou od svědomitého cestujícího nemohl zabránit a jejichž následky nemohl odvrátit. Tímto ustanovením není dotčena odpovědnost dopravce podle článku 26 a čl. 33 odst. 1.
 HLAVA VI
 UPLATŇOVÁNÍ NÁROKŮ
 Článek 54
 Zjištění částečné ztráty nebo poškození
 1. Zjistí-li nebo předpokládá-li dopravce částečnou ztrátu nebo poškození předmětu (cestovního zavazadla, vozidla) přepravovaného pod dohledem dopravce, nebo tvrdí-li to oprávněná osoba, je dopravce povinen bez průtahu, a je-li to možné, v přítomnosti oprávněné osoby sepsat zápis, v němž se podle povahy škody zaznamená stav předmětu, a pokud je to možné, rozsah škody, její příčina a doba, kdy vznikla.
 2. Opis tohoto zápisu se bezplatně vydá oprávněné osobě.
 3. Neuzná-li oprávněný zjištění uvedená v zápise, může požadovat, aby stav cestovního zavazadla nebo vozidla, jakož i příčina a výše škody byly zjištěny znalcem určeným stranami přepravní smlouvy nebo soudem. Postup se řídí zákony a předpisy státu, ve kterém se zjištění provádí.
 Článek 55
 Reklamace
 1. Reklamace týkající se odpovědnosti dopravce při usmrcení a zranění cestujících je nutno podat písemně tomu dopravci, vůči němuž mohou být nároky soudně uplatňovány. V případě přepravy, která byla předmětem jediné smlouvy a byla prováděna na sebe navazujícími dopravci, mohou být reklamace uplatněny také u prvního nebo posledního dopravce, jakož i u dopravce, který má ve státě bydliště nebo v místě trvalého pobytu cestujícího své sídlo nebo pobočku nebo obchodní zastoupení, jejichž prostřednictvím byla přepravní smlouva uzavřena.
 2. Ostatní reklamace na základě přepravní smlouvy je nutno podat písemně tomu dopravci, který je uveden v čl. 56 odst. 2 a 3.
 3. Doklady, které chce oprávněná osoba připojit k reklamaci, musí být předloženy v originále nebo v kopii, na požádání dopravce v náležitě ověřené formě. Při vyřizování reklamace může dopravce požadovat vrácení přepravního dokladu, zavazadlového lístku a přepravního lístku.
 Článek 56
 Dopravci, vůči nimž lze uplatňovat nároky soudní cestou
 1. Nároky na náhradu škody na základě odpovědnosti dopravce při usmrcení a zranění cestujících mohou být soudně uplatňovány pouze vůči dopravci odpovědnému podle čl. 26 odst. 5.
 2. Ostatní nároky cestujícího na základě přepravní smlouvy mohou být uplatňovány s výhradou odstavce 4 pouze vůči prvnímu, poslednímu nebo vůči tomu dopravci, který prováděl část přepravy, v jejímž průběhu nastala skutečnost odůvodňující nárok.
 3. Je-li při přepravách prováděných navazujícími dopravci zapsán do zavazadlového nebo přepravního lístku se svým souhlasem dopravce, který má povinnost výdeje, mohou být nároky podle odstavce 2 uplatňovány vůči němu i tehdy, jestliže neobdržel zavazadlo nebo nepřevzal vozidlo.
 4. Nároky na vrácení částek, které byly zaplaceny na základě přepravní smlouvy, mohou být soudně uplatňovány vůči dopravci, který částku vybral, nebo vůči dopravci, v jehož prospěch byla částka vybrána.
 5. Cestou protižaloby nebo námitky mohou být uplatňovány nároky také vůči jiným dopravcům, než kteří jsou uvedeni v odstavcích 2 a 4, zakládá-li se žaloba na téže přepravní smlouvě.
 6. Použijí-li se tyto Jednotné právní předpisy na výkonného dopravce, mohou být nároky soudně uplatňovány také vůči němu.
 7. Může-li žalobce volit mezi více dopravci, zaniká jeho právo volby podáním žaloby vůči jednomu z dopravců; to platí i tehdy, může-li žalobce volit mezi jedním nebo více dopravci a výkonným dopravcem.
 Článek 58
 Zánik nároků při usmrcení a zranění cestujících
 1. Všechny nároky oprávněné osoby, které se zakládají na odpovědnosti dopravce při usmrcení a zranění cestujících, zanikají, neoznámí-li oprávněná osoba úraz cestujícího nejpozději do dvanácti měsíců poté, kdy se o škodě dozvěděla, některému z dopravců, u nichž může být podána reklamace podle čl. 55 odst. 1. Oznámí-li oprávněná osoba úraz ústně, musí jí dopravce o tomto ústním oznámení vystavit potvrzení.
 2. Nároky však nezanikají, jestliže
 a)
 oprávněná osoba podala během lhůty předvídané v odstavci 1 reklamaci některému z dopravců uvedenému v čl. 55 odst. 1;
 b)
 odpovědný dopravce se dozvěděl během lhůty předvídané v odstavci 1 o úrazu cestujícího jiným způsobem;
 c)
 v důsledku okolností, které nelze přičíst k tíži oprávněné osoby, nebyl úraz oznámen nebo nebyl oznámen včas;
 d)
 oprávněná osoba prokáže, že úraz byl způsoben zaviněním dopravce.
 Článek 59
 Zánik nároků při přepravě cestovních zavazadel
 1. Přijetím cestovního zavazadla oprávněnou osobou zanikají všechny nároky z přepravní smlouvy vůči dopravci při částečné ztrátě, poškození nebo opožděném vydání.
 2. Nároky však nezanikají:
 a)
 při částečné ztrátě nebo poškození, jestliže
 b)
 při zevně neznatelné škodě, která byla zjištěna oprávněnou osobou teprve po přijetí cestovního zavazadla, jestliže oprávněná osoba
 c)
 při opožděném vydání, uplatnila-li oprávněná osoba svá práva vůči jednomu z dopravců uvedenému v čl. 56 odst. 3 do 21 dnů;
 d)
 prokáže-li oprávněná osoba, že škoda byla způsobena zaviněním dopravce.
 Článek 60
 Promlčení
 1. Nároky na náhradu škody, které se zakládají na odpovědnosti dopravce při usmrcení a zranění cestujících, se promlčují takto:
 a)
 nároky cestujícího po třech letech, počítáno od prvého dne po úrazu;
 b)
 nároky ostatních oprávněných osob po třech letech, počítáno od prvého dne po úmrtí cestujícího, nejpozději však po pěti letech, počítáno od prvního dne po úrazu.
 2. Ostatní nároky z přepravní smlouvy se promlčují po jednom roce. Promlčecí lhůta však činí dva roky kvůli škodě způsobené jednáním nebo opomenutím, k němuž došlo buď se záměrem takovou škodu způsobit, nebo lehkomyslností a s vědomím, že by taková škoda pravděpodobně mohla vzniknout.
 3. Promlčecí lhůta podle odstavce 2 začíná u nároků
 a)
 na odškodnění za úplnou ztrátu čtrnáctým dnem po uplynutí lhůty podle čl. 22 odst. 3;
 b)
 na odškodnění za částečnou ztrátu, poškození nebo opožděné vydání dnem vydání;
 c)
 ve všech ostatních případech týkajících se přepravy cestujícího dnem uplynutí doby platnosti přepravního dokladu.
 Den označený jako začátek promlčecí lhůty se v žádném případě nepočítá.
 4. [...]
 5. [...]
 6. V ostatních náležitostech platí pro pozastavení a přerušení promlčení vnitrostátní právo.
 HLAVA VII
 VZÁJEMNÉ VZTAHY MEZI DOPRAVCI
 Článek 61
 Rozdělení přepravného
 1. Každý dopravce je povinen vyplatit zúčastněným dopravcům podíl připadající na ně z přepravného, které vybral nebo měl vybrat. Způsob placení stanoví dohody mezi dopravci.
 2. Čl. 6 odst. 3, čl. 16 odst. 3 a článek 25 platí také pro vztahy mezi navazujícími dopravci.
 Článek 62
 Právo na postih
 1. Vyplatil-li dopravce odškodnění podle těchto Jednotných právních předpisů, má právo na postih vůči dopravcům, kteří se podíleli na přepravě, podle následujících ustanovení:
 a)
 dopravce, který škodu způsobil, odpovídá za tuto škodu výlučně sám;
 b)
 je-li škoda způsobena více dopravci, odpovídá každý z nich za škodu, kterou způsobil; není-li takové rozlišení možné, rozdělí se odškodnění mezi dopravce podle písmene c);
 c)
 nelze-li dokázat, který z dopravců škodu způsobil, rozdělí se odškodnění mezi všechny dopravce s výjimkou těch, kteří prokáží, že škodu nezpůsobili; rozdělení se uskuteční v poměru podílů na přepravném, které připadají na jednotlivé dopravce.
 2. Při platební neschopnosti některého z dopravců se podíl připadající na tohoto dopravce, avšak jím neuhrazený, rozdělí mezi všechny ostatní dopravce, kteří se podíleli na přepravě, v poměru jim příslušejícího podílu na přepravném.
 Článek 63
 Řízení o postihu
 1. Dopravce, vůči němuž je uplatňováno právo na postih podle článku 62, nemůže popírat, že dopravce, který právo na postih uplatňuje, platil po právu, bylo-li odškodnění určeno soudem, poté co byla prvně jmenovanému dopravci dána řádným ohlášením možnost vstoupit do sporu. Soud, u něhož se vede hlavní spor, určí lhůty pro ohlášení sporu a pro vstup do sporu.
 2. Dopravce uplatňující právo na postih musí podat jedinou žalobu na všechny dopravce, se kterými se nedohodl; jinak právo na postih vůči nezažalovaným dopravcům zaniká.
 3. Soud je povinen rozhodnout o všech postizích, kterými se zabývá, v jediném rozsudku.
 4. Dopravce, který chce své právo na postih uplatnit soudně, může vznést svůj nárok u příslušného soudu státu, ve kterém má jeden ze zúčastněných dopravců své sídlo, pobočku nebo obchodní zastoupení, jejichž prostřednictvím byla přepravní smlouva uzavřena.
 5. Je-li třeba podat žalobu na více dopravců, má žalující dopravce právo volby mezi soudy příslušnými podle odstavce 4.
 6. Řízení o postihu nesmějí být zahrnuta do řízení o odškodnění, které osoba oprávněná podle přepravní smlouvy zahájila.
 Článek 64
 Dohody o postihu
 Dopravci mohou mezi sebou uzavírat dohody, které se od článků 61 a 62 odchylují.
 ê 1371/2007/ES příloha II (přizpůsobený)
 ð nový
 PŘÍLOHA II
 MINIMÁLNÍ INFORMACE POSKYTOVANÉ ŽELEZNIČNÍMI PODNIKY A NEBO PRODEJCI PŘEPRAVNÍCH DOKLADŮ
 Část I:
 Všeobecné podmínky platné pro danou smlouvu
 –Všeobecné podmínky platné pro danou smlouvu
 –Jízdní řády a podmínky pro nejrychlejší cestu
 –Jízdní řády a podmínky pro nejlevnější jízdné
 –Podmínky přepravy, přístupnost vlaku a dostupná zařízení ve vlaku pro zdravotně postižené osoby Ö se zdravotním postižením Õ a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace ð v souladu s požadavky na přístupnost stanovenými ve směrnici XXX ï
 –Podmínky přepravy a pro přístupnost pro jízdní kola
 –Dostupnost míst k sezení ve vozech pro kuřáky a nekuřáky, v první a druhé třídě, jakož i v lehátkových a lůžkových vozech
 –Všechny činnosti, které mohou způsobit narušení nebo zpoždění dopravních spojů
 –Dostupnost služeb ve vlaku
 –Postupy pro reklamaci ztracených zavazadel
 –Postupy pro předkládání stížností
 Část II: Informace během jízdy
 –Služby ve vlaku
 –Příští stanice
 –Zpoždění
 –Hlavní přípoje
 –Otázky bezpečnosti
 ê 1371/2007/ES příloha III (přizpůsobený)
 PŘÍLOHA III
 MINIMÁLNÍ NORMY KVALITY SLUŽEB
 Informace a přepravní doklady
 Přesnost dopravních spojů a obecné zásady postupu v případě provozních mimořádností
 Čistota železničních vozů a zařízení železničních stanic (kvalita vzduchu ve vozech, hygiena sociálních zařízení atd.)
 Průzkum spokojenosti zákazníků
 Vyřizování stížností, vracení přepravného a odškodnění v případě nedodržení norem kvality služeb Pomoc poskytovaná zdravotně postiženým osobám a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace
 ò nový
 I.
 Požadavky týkající se železničních podniků
 Železniční podniky na svých internetových stránkách zveřejní každoročně do 30. června zprávu o kvalitě poskytovaných služeb za předchozí účetní období a zašlou ji vnitrostátnímu subjektu příslušnému pro prosazování a Agentuře Evropské unie pro železnice ke zveřejnění na jejích internetových stránkách. Podnik zprávu zveřejní na svých internetových stránkách v úředním jazyku / úředních jazycích své země, a pokud možno i v ostatních jazycích Unie, včetně shrnutí v angličtině.
 Zpráva o kvalitě služeb zahrnuje alespoň tyto informace:
 1)Přesnost dopravních spojů a obecné zásady postupu podniku v případě provozních mimořádností
 a)
 Zpoždění
 i) celkové průměrné zpoždění spojů jako procentní podíl za kategorii spojů (mezinárodní, vnitrostátní dálkové, regionální a městské/příměstské);
 ii) procentní podíl spojů zpožděných při odjezdu;
 iii) procentní podíl spojů zpožděných při příjezdu;
 –procentní podíl zpoždění kratších než 60 minut,
 –procentní podíl zpoždění v rozmezí 60–119 minut,
 –procentní podíl zpoždění v délce 120 minut či více,
 b)
 odřeknutí spojů
 odřeknutí spojů jako procentní podíl za kategorii spojů (mezinárodní, vnitrostátní dálkové, regionální a městské/příměstské);
 c)
 uplatňování nařízení, pokud jde o zpoždění a odřeknutí spojů
 i) počet cestujících, jimž byla poskytnuta péče a pomoc;
 ii) náklady na tuto péči a pomoc;
 iii) počet cestujících, jimž bylo poskytnuto odškodnění;
 iv) náklady na poskytnuté odškodnění.
 2)Průzkum spokojenosti zákazníků
 Nutno uvést minimální soubor kategorií:
 i) dochvilnost vlaků;
 ii)informace cestujícím v případě zpoždění;
 iii) přesnost a dostupnost informací ve vlacích;
 iv) kvalita údržby / stav vlaků;
 v) úroveň bezpečnosti ve vlacích;
 vi) čistota ve vlaku;
 vii) poskytování užitečných informací po celou cestu;
 viii) dostupnost kvalitních toalet v každém vlaku;
 ix) čistota a údržba stanic na vysoké úrovni;
 x) přístupnost vlaků a dostupných zařízení, včetně přístupných toalet;
 xi) počet událostí a kvalita skutečně poskytnuté pomoci osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace ve vlaku v souladu s článkem 24, bez ohledu na předchozí oznámení žádosti o pomoc.
 3) Vyřizování stížností
 i) počet stížností a výsledek;
 ii)kategorie stížností;
 iii) počet vyřízených stížností;
 iv) průměrná délka vyřizování;
 v) případná opatření přijatá k nápravě.
 4)
 Pomoc poskytovaná osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace
 počet případů pomoci jako procentní podíl za kategorii spojů (mezinárodní, vnitrostátní dálkové, regionální a městské/příměstské).
 5)
 Narušení
 existence pohotovostních plánů a jejich stručný popis, plány pro řešení krizí.
 II.
 Požadavky týkající se provozovatelů stanic a provozovatelů infrastruktury
 Zpráva o kvalitě služeb zahrnuje alespoň tyto informace:
 1)Informace a přepravní doklady
 i)postup pro vyřizování žádostí o informace ve stanici;
 ii) postupy a prostředky pro poskytování informací o jízdních řádech, tarifech a nástupištích; kvalita informací;
 iii) zobrazování informací o právech a povinnostech podle tohoto nařízení a o kontaktních údajích vnitrostátních subjektů příslušných pro prosazování;
 iv)zařízení pro nákup přepravních dokladů;
 v) dostupnost pracovníků na stanovišti za účelem poskytování informací a prodeje přepravních dokladů;
 vi) poskytování informací osobám se zdravotním postižením nebo osobám s omezenou schopností pohybu a orientace.
 2)Obecné zásady postupu v případě provozních mimořádností
 i) počet cestujících, jimž byla poskytnuta péče a pomoc;
 ii) náklady na tuto péči a poskytování pomoci.
 3)Popis opatření zavedených k zajištění čistoty zařízení železničních stanic (toalety, atd.)
 i)četnost čištění;
 ii)dostupnost toalet.
 4)Průzkum spokojenosti zákazníků
 Nutno uvést minimální kategorie:
 i) informace poskytované cestujícím v případě zpoždění;
 ii) přesnost, dostupnost a přístupnost informací týkajících se časových údajů o vlacích / nástupišť;
 iii) úroveň bezpečnosti ve stanici;
 iv) čas potřebný pro odpověď na žádosti o informace ve stanicích;
 v)dostupnost kvalitních toalet ve stanici (včetně přístupnosti);
 vi)čistota a údržba stanic;
 vii)přístupnost stanice a zařízení železniční stanice;
 viii) počet událostí a kvalita pomoci poskytnuté osobám se zdravotním postižením a osobám s omezenou schopností pohybu a orientace.
 ò nový
 PŘÍLOHA IV
 POSTUP PRO VYŘIZOVÁNÍ STÍŽNOSTÍ VNITROSTÁTNÍMI SUBJEKTY PŘÍSLUŠNÝMI PRO PROSAZOVÁNÍ
 Ve složitých případech, jako jsou případy zahrnující vícenásobné reklamace nebo zapojení několika dopravců, přeshraniční cestování nebo nehody, k nimž došlo na území jiného členského státu, než je stát, který udělil podniku licenci, zejména tehdy, pokud není jasné, který vnitrostátní subjekt je v dané souvislosti příslušný, nebo pokud by to usnadnilo nebo urychlilo řešení stížnosti, musí vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování spolupracovat s cílem identifikovat „hlavní“ subjekt, který bude sloužit jako jednotné kontaktní místo pro cestující. Všechny zúčastněné vnitrostátní subjekty příslušné pro prosazování spolupracují, aby usnadnily řešení stížností (mj. sdílením informací, pomocí s překladem dokumentů a poskytováním informací o okolnostech událostí). Cestující jsou informováni o tom, který orgán jedná jako „hlavní“ subjekt.
 ò nový
 PŘÍLOHA V
 Srovnávací tabulka
 Článek 1
 Článek 1
 Čl. 1 písm. a)
 Čl. 1 písm. a)
 Čl. 1 písm. b)
 Čl. 1 písm. b)
 ----
 Čl. 1 písm. c)
 Čl. 1 písm. c)
 Čl. 1 písm. d)
 ----
 Čl. 1 písm. e)
 Čl. 1 písm. d)
 Čl. 1 písm. f)
 Čl. 1 písm. e)
 Čl. 1 písm. g)
 ----
 Čl. 1 písm. h)
 Čl. 1 písm. f)
 Čl. 1 písm. i)
 Článek 2
 Článek 2
 Čl. 2 odst. 1
 Čl. 2 odst. 1
 Čl. 2 odst. 2
 ----
 Čl. 2 odst. 3
 ----
 Čl. 2 odst. 4
 ----
 Čl. 2 odst. 5
 ----
 Čl. 2 odst. 6
 ----
 Čl. 2 odst. 7
 ----
 ----
 Čl. 2 odst. 2
 ----
 Čl. 2 odst. 3
 Článek 3
 Článek 3
 Čl. 3 bod 1
 Čl. 3 bod 1
 Čl. 3 bod 2, bod 3
 ----
 Čl. 3 bod 4
 Čl. 3 bod 2
 Čl. 3 bod 5
 Čl. 3 bod 3
 Čl. 3 bod 6
 Čl. 3 bod 4
 Čl. 3 bod 7
 Čl. 3 bod 5
 Čl. 3 bod 8
 Čl. 3 bod 6
 Čl. 3 bod 9
 Čl. 3 bod 7
 Čl. 3 bod 10
 Čl. 3 bod 8
 ----
 Čl. 3 bod 9
 ----
 Čl. 3 bod 10
 Čl. 3 bod 11
 Čl. 3 bod 11
 ----
 Čl. 3 bod 12
 Čl. 3 bod 12
 Čl. 3 bod 13
 Čl. 3 bod 13
 Čl. 3 bod 14
 Čl. 3 bod 14
 ----
 Čl. 3 bod 15
 Čl. 3 bod 16
 Čl. 3 bod 16
 Čl. 3 bod 17
 Čl. 3 bod 17
 Čl. 3 bod 18
 ----
 Čl. 3 bod 19
 Článek 4
 Článek 4
 ----
 Článek 5
 Článek 5
 Článek 6
 Článek 6
 Článek 7
 Článek 7
 Článek 8
 Článek 8
 Článek 9
 ----
 Čl. 9 odst. 4
 Článek 9
 Článek 10
 Čl. 9 odst. 3
 ----
 ----
 Čl. 10 odst. 5, odst. 6
 Článek 10
 ----
 Článek 11
 Článek 11
 Článek 12
 Článek 12
 Článek 12 odst. 2
 ----
 Článek 13
 Článek 13
 Článek 14
 Článek 14
 Článek 15
 Článek 15
 Článek 16
 Článek 16
 ----
 Článek 16 odst. 2 a 3
 Článek 17
 Článek 17
 ----
 Čl. 17 odst. 8
 Článek 18
 Článek 18
 ----
 Čl. 18 odst. 6
 ----
 Článek 19
 Článek 19
 Článek 20
 Článek 20
 Článek 21
 Čl. 21 odst. 1
 ----
 Čl. 21 odst. 2
 Čl. 22 odst. 2 a čl. 23 odst. 2
 Článek 22
 Článek 22
 Čl. 22 odst. 2
 ----
 ----
 Čl. 22 odst. 4
 Článek 23
 Článek 23
 ----
 Čl. 23 odst. 4
 Článek 24
 Článek 24
 Článek 25
 Čl. 25 odst. 1, 2 a 3
 ----
 Článek 26
 Článek 26
 Článek 27
 Článek 27
 Článek 28
 ----
 Čl. 28 odst. 3
 Čl. 27 odst. 3
 Čl. 28 odst. 4
 Článek 28
 Článek 29
 Článek 29
 Článek 30
 Článek 30
 Článek 31
 ----
 Článek 32, 33
 Článek 31
 Článek 34
 ----
 Čl. 34 odst. 1 a 3
 Článek 32
 Článek 35
 Článek 33
 ----
 Článek 34
 Článek 36
 Článek 35
 ----
 ----
 Článek 37
 Článek 36
 Článek 38
 ----
 Článek 39
 Článek 37
 Článek 40
 Příloha I
 Příloha I
 Příloha II
 Příloha II
 Příloha III
 Příloha III
 ----
 Příloha IV až V