type: legislation

text:
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 21.9.2016
 COM(2016) 613 final
 2016/0292(NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejā, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses
 PASKAIDROJUMA RAKSTS
 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
 Priekšlikuma pamatojums un mērķi
 Ar pievienoto Padomes lēmuma priekšlikumu nosaka Savienības nostāju par lēmumu, ko attiecībā uz XI pielikuma grozīšanu izstrādājusi Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomiteja, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses (“nolīgums”). Nolīgums tika parakstīts 2014. gada 16. jūnijā, un kopš 2014. gada 1. septembra atsevišķas tā daļas piemēro provizoriski.
 Ierosināto grozījumu mērķis ir īstenot nolīguma IV sadaļas (Tirdzniecība un ar tirdzniecību saistīti jautājumi) 4. nodaļas (Sanitārie un fitosanitārie pasākumi) noteikumus. Konkrētāk, nolīguma 55. pantā Gruzija ir apņēmusies iesniegt sarakstu ar Savienības sanitāro un fitosanitāro acquis, kam Gruzija plāno tuvināt savus tiesību aktus. Ar ES un Gruzijas Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejas lēmumu minētais saraksts jāpievieno nolīguma XI pielikumam.
 Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā
 Ar šo priekšlikumu, pamatojoties uz iepriekš minētā nolīguma noteikumiem, īsteno Savienības kopējo tirdzniecības politiku attiecībā uz Gruziju, kas ir Austrumu kaimiņattiecību partnervalsts, un jo īpaši minētās politikas mērķi izveidot brīvās tirdzniecības zonu starp pusēm. Ar šo priekšlikumu īsteno nolīguma noteikumus, kuru mērķis ir sekmēt lauksaimniecības produktu tirdzniecību starp pusēm un jo īpaši, balstoties uz Savienības acquis, uzlabot Gruzijas lauksaimniecības produktu eksportspēju.
 Saskanība ar citām ES politikas jomām
 Šis priekšlikums atbilst citiem Savienības ārpolitikas virzieniem un sekmē to īstenošanu, īpaši Eiropas kaimiņattiecību politikai un attīstības sadarbības politikai attiecībā uz Gruziju.
 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE
 Juridiskais pamats
 Juridiskais pamats, kurš vajadzīgs, lai noteiktu Savienības nostāju, kas jāieņem komitejās, kuras izveidotas ar nolīgumu, ir Līgums par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) un jo īpaši tā 207. panta 4. punkts saistībā ar 218. panta 9. punktu.
 Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)
 Saskaņā ar LESD 3. pantu kopējā tirdzniecības politika ir ekskluzīvā Savienības kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro.
 Proporcionalitāte
 Šis priekšlikums ir nepieciešams, lai īstenotu Savienības starptautiskās saistības, kas izklāstītas nolīgumā ar Gruziju.
 Instrumenta izvēle
 Šis priekšlikums ir saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, kurā ir paredzēta Padomes lēmumu pieņemšana. Nav cita juridiska instrumenta, ko varētu izmantot šā priekšlikuma mērķa sasniegšanai.
 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
 Ex post izvērtējumi/spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude
 Neattiecas.
 Apspriešanās ar ieinteresētajām personām
 Gruzija ir sagatavojusi sarakstu ar Savienības acquis, kam Gruzija, ievērojot attiecīgās iekšējās procedūras, plāno tuvināt savus tiesību aktus. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām ES uz šo priekšlikumu neattiecas.
 Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana
 Savienība dalījās savā pieredzē sanitārajos, fitosanitārajos un dzīvnieku labturības jautājumos ar Gruzijas iestādēm nolūkā sagatavot sarakstu ar Savienības acquis, kam šī partnervalsts plānojusi tuvināties.
 Ietekmes novērtējums
 Par nolīgumā iestrādātajiem tirdzniecības un ar tirdzniecību saistītajiem noteikumiem 2008. gadā tika veikts ex ante ietekmes novērtējums, bet 2012. gadā — Komisijas Tirdzniecības ĢD tirdzniecības ilgtspējības ietekmes novērtējums. Minētajā pētījumā apstiprināts, ka tirdzniecības un ar tirdzniecību saistītajiem noteikumiem nav negatīvas ietekmes uz Savienību, tās acquis vai politikas virzieniem, vienlaikus tiem ir pozitīva ietekme uz ekonomikas attīstību Gruzijā. Priekšlikums neietekmē Savienības ekonomisko, sociālo vai vides politiku.
 Normatīvā atbilstība un vienkāršošana
 Šajā posmā REFIT procedūras uz nolīgumu neattiecas, tas nerada izmaksas Savienības MVU un nerada problēmas digitālās vides jomā.
 Pamattiesības
 Šis priekšlikums neietekmē pamattiesību aizsardzību Savienībā.
 4.IETEKME UZ BUDŽETU
 Neattiecas.
 5.CITI ELEMENTI
 Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība
 Nolīguma īstenošanu regulāri pārskata ES un Gruzijas Asociācijas padome un tai pakļautās struktūras, kas izveidotas ar minēto nolīgumu. Eiropas Komisija arī ir apņēmusies katru gadu iesniegt Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par to, kā tiek īstenota nolīguma IV sadaļa (Tirdzniecība un ar tirdzniecību saistīti jautājumi), tostarp par jautājumiem, kas iekļauti šajā priekšlikumā.
 Skaidrojošie dokumenti (direktīvām)
 Neattiecas.
 Konkrēto priekšlikuma noteikumu detalizēts skaidrojums
 Priekšlikuma mērķis ir pieņemt Savienības nostāju par grozījumiem nolīguma XI-B pielikumā. Saskaņā ar nolīguma 55. panta 4. punktu minētajā pielikumā jāiestrādā saraksts ar Savienības acquis, kam Gruzija plāno tuvināt savus tiesību aktus sanitāro, fitosanitāro un dzīvnieku labturības pasākumu jomā nolūkā nodrošināt līdzvērtības statusu produktam vai produktu grupai, kā paredzēts nolīguma 57. pantā.
 Gruzija, ievērojot iekšējās procedūras, sagatavoja šādu sarakstu ar Savienības acquis, 2015. gada februārī iesniedza priekšlikumu Komisijai un, apspriedusies ar Komisiju, pabeidza to 2015. gada decembrī.
 ES un Gruzijas Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomiteja saskaņā ar nolīguma 65. pantu ir pilnvarota pieņemt lēmumu par grozījumiem XI-B pielikumā. Saskaņā ar minēto pantu apakškomiteja uzrauga nolīguma IV sadaļas (Tirdzniecība un ar tirdzniecību saistīti jautājumi) 4. nodaļas (Sanitārie un fitosanitārie pasākumi) īstenošanu un attiecīgā gadījumā pieņem lēmumus par grozījumiem nolīguma IV līdz XII pielikumā.
 2016/0292 (NLE)
 Priekšlikums
 PADOMES LĒMUMS
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejā, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses
 EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
 ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
 ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
 tā kā:
 (1)Asociācijas nolīguma starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, (“nolīgums”) 431. panta 3. un 4. punktā ir paredzēts, ka atsevišķas nolīguma daļas tiek piemērotas provizoriski, kā precizējusi Savienība.
 (1)Padomes Lēmuma 2014/494/ES
 1
 3. pantā ir norādīti konkrēti nolīguma noteikumi, kurus piemēro provizoriski, tostarp noteikumi par sanitārajiem, fitosanitārajiem un dzīvnieku labturības pasākumiem, par Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejas izveidi un darbību un saistīto nolīguma IV līdz XII pielikumu. Saskaņā ar nolīguma 431. panta 4. punktu minēto noteikumu provizoriskā piemērošana ir spēkā no 2014. gada 1. septembra.
 (2)Saskaņā ar nolīguma 55. pantu Gruzijai pakāpeniski jātuvina savi tiesību akti sanitārajā un fitosanitārajā un dzīvnieku labturības jomā ES tiesību aktiem, kā noteikts nolīguma XI pielikumā.
 (3)Saskaņā ar nolīguma 55. panta 4. punktu Gruzija apņemas ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc nolīguma stāšanās spēkā iesniegt sarakstu ar Savienības sanitārās, fitosanitārās un dzīvnieku labturības jomas acquis, kam Gruzija plāno tuvināt savus iekšējos tiesību aktus. Minētais tuvināšanas pasākumu saraksts jāizmanto kā atsauces dokuments nolīguma IV sadaļas (Tirdzniecība un ar tirdzniecību saistīti jautājumi) 4. nodaļas (Sanitārie un fitosanitārie pasākumi) īstenošanai, un tas ir jāpievieno nolīguma XI pielikumam. Attiecīgi ar Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejas lēmumu ir jāgroza nolīguma XI-B pielikums, kā paredzēts nolīguma 65. pantā.
 (4)Gruzija iesniedza minēto sarakstu ar Savienības acquis 2015. gada februārī un, apspriedusies ar Eiropas Komisiju, pabeidza to 2015. gada decembrī.
 (5)Tādējādi ir lietderīgi noteikt nostāju, kas attiecībā uz nolīguma XI-B pielikuma grozīšanu Savienības vārdā jāieņem Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejā,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Nostājas, kas Eiropas Savienībai jāieņem Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejā, kura izveidota ar 65. pantu Asociācijas nolīgumā starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, attiecībā uz Asociācijas nolīguma XI-B pielikuma grozīšanu, pamatā ir minētās Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.
 Savienības pārstāvji Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejā var vienoties par nelielām izmaiņām lēmuma projektā bez Padomes papildu lēmuma.
 2. pants
 Pēc Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejas lēmuma pieņemšanas to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
 3. pants
 Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
 Briselē,
 Padomes vārdā –
 priekšsēdētājs
 (1)
 Padomes 2014. gada 16. jūnija Lēmums 2014/494/ES par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses (OV L 261, 30.8.2014., 1. lpp.).
 ---documentbreak---
 EIROPAS KOMISIJA
 Briselē, 21.9.2016
 COM(2016) 613 final
 PIELIKUMS
 dokumentam
 Priekšlikums Padomes lēmumam
 par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejā, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses
 PIELIKUMS
 Projekts
 ES UN GRUZIJAS SANITĀRO UN FITOSANITĀRO PASĀKUMU APAKŠKOMITEJAS LĒMUMS Nr. 1/2016
 (2016. gada ..),
 ar ko groza Asociācijas nolīguma XI-B pielikumu
 SANITĀRO UN FITOSANITĀRO PASĀKUMU APAKŠKOMITEJA,
 ņemot vērā 2014. gada 16. jūnijā Briselē parakstīto Asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, un jo īpaši tā 55. un 65. pantu,
 tā kā:
 1)Saskaņā ar 431. pantu Asociācijas nolīgumā starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses, (“nolīgums”) atsevišķas nolīguma daļas, tostarp noteikumi par sanitārajiem, fitosanitārajiem un dzīvnieku labturības pasākumiem, no 2014. gada 1. septembra tiek piemērotas provizoriski.
 2)Saskaņā ar nolīguma 55. panta 1. punktu Gruzija pakāpeniski tuvina savus tiesību aktus sanitārajā un fitosanitārajā un dzīvnieku labturības jomā ES tiesību aktiem, kā noteikts nolīguma XI pielikumā.
 3)Saskaņā ar nolīguma 55. panta 4. punktu Gruzija apņemas ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc šā nolīguma stāšanās spēkā iesniegt sarakstu ar Savienības sanitārās, fitosanitārās un dzīvnieku labturības jomas acquis, kam Gruzija plāno tuvināt savus iekšējos tiesību aktus. Minētais tuvināšanas saraksts jāizmanto kā atsauces dokuments nolīguma IV sadaļas (Tirdzniecība un ar tirdzniecību saistīti jautājumi) 4. nodaļas īstenošanai.
 4)Ar nolīguma 65. pantu ir izveidota Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomiteja, kas izskata visus jautājumus saistībā ar IV sadaļas (Tirdzniecība un ar tirdzniecību saistīti jautājumi) 4. nodaļas īstenošanu un kas var pārskatīt un grozīt nolīguma XI pielikumu.
 5)Gruzija 2015. gada februārī iesniedza Eiropas Komisijai Savienības acquis sarakstu un, apspriežoties ar Eiropas Komisiju, saraksts tika pārskatīts un pabeigts 2015. gada decembrī.
 6)Ir lietderīgi, ka Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomiteja pieņem lēmumu grozīt nolīguma XI-B pielikumu, lai iekļautu tajā sarakstu, kurš ietverts šā lēmuma papildinājumā,
 IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
 1. pants
 Ar šo, kā izklāstīts šā lēmuma papildinājumā, groza XI-B pielikumu Asociācijas nolīgumā starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Gruziju, no otras puses.
 2. pants
 Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
 [Vieta, datums]
 Sanitāro un fitosanitāro pasākumu apakškomitejas vārdā –
 priekšsēdētājs
 PIELIKUMS
 Asociācijas nolīguma XI-B pielikuma grozījums
 Nolīguma XI-B pielikumu ar šo groza un formulē šādi:
 "XI-B pielikums
 Saraksts ar ES tiesību aktiem, kuriem Gruzijai jātuvina savi tiesību akti
 Saskaņā ar nolīguma 55. panta 4. punktu Gruzija tuvina savus tiesību aktus turpmāk norādītajiem Eiropas Savienības tiesību aktiem, ievērojot norādītos termiņus.
 Savienības tiesību akti
 Tiesību aktu tuvināšanas termiņš
 1. sadaļa. Veterinārie noteikumi
 Padomes Regula (EK) Nr. 21/2004 (2003. gada 17. decembris), ar ko izveido aitu un kazu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1782/2003 un Direktīvas 92/102/EEK un 64/432/EEK
 2015
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1505/2006 (2006. gada 11. oktobris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 21/2004 attiecībā uz pārbaudēm, kas obligāti jāveic saistībā ar aitu un kazu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu
 2015
 Padomes Direktīva 2003/85/EK (2003. gada 29. septembris) par Kopienas pasākumiem mutes un nagu sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK
 2015
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1760/2000 (2000. gada 17. jūlijs), ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97
 2015
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1082/2003 (2003. gada 23. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1760/2000 īstenošanai attiecībā uz minimālo līmeni pārbaudēm, kas jāveic saskaņā ar liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu
 2015
 Komisijas Regula (EK) Nr. 911/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1760/2000 attiecībā uz krotālijām, pasēm un saimniecības reģistriem
 2015
 Komisijas Regula (EK) Nr. 494/98 (1998. gada 27. februāris), ar ko paredz sīki izstrādātas normas Padomes Regulas (EK) Nr. 820/97 īstenošanai attiecībā uz obligāto administratīvo sodu piemērošanu saskaņā ar liellopu identificēšanas un reģistrēšanas sistēmu
 2015
 Padomes Direktīva 2002/60/EK (2002. gada 27. jūnijs), ar ko paredz īpašus noteikumus cīņai pret Āfrikas cūku mēri un groza Direktīvu 92/119/EEK attiecībā uz Tešenas slimību un Āfrikas cūku mēri
 2015
 Padomes Direktīva 92/66/EEK (1992. gada 14. jūlijs), ar ko ievieš Kopienas pasākumus Ņūkāslas slimības kontrolei
 2015
 Padomes Direktīva 2001/89/EK (2001. gada 23. oktobris) par Kopienas pasākumiem klasiskā cūku mēra kontrolei
 2015
 Padomes Direktīva 2008/71/EK (2008. gada 15. jūlijs) par cūku identificēšanu un reģistrēšanu
 2016
 Padomes Direktīva 2005/94/EK (2005. gada 20. decembris), ar ko paredz Kopienas pasākumus putnu gripas kontrolei un atceļ Direktīvu 92/40/EEK
 2016
 Komisijas Regula (EK) Nr. 616/2009 (2009. gada 13. jūlijs), ar kuru īsteno Padomes Direktīvu 2005/94/EK attiecībā uz mājputnu nodalījumu un citu nebrīvē turētu putnu nodalījumu apstiprināšanu, kas attiecas uz putnu gripu un preventīviem bioloģiskās drošības papildu pasākumiem šādos nodalījumos
 2016
 Komisijas Lēmums 2010/367/ES (2010. gada 25. jūnijs) par putnu gripas uzraudzības programmu mājputniem un savvaļas putniem īstenošanu dalībvalstīs
 2016
 Komisijas Lēmums 2002/106/EK (2002. gada 1. februāris), ar ko apstiprina Diagnostikas rokasgrāmatu, ar kuru ievieš diagnostikas procedūras, paraugu ņemšanas metodes un laboratorisko testu kritērijus klasiskā cūku mēra apstiprināšanai
 2016
 Komisijas Lēmums 2003/422/EK (2003. gada 26. maijs), ar ko apstiprina Āfrikas cūku mēra diagnostikas rokasgrāmatu
 2016
 Komisijas Lēmums 2006/437/EK (2006. gada 4. augusts), ar ko apstiprina Padomes Direktīvā 2005/94/EK paredzēto putnu gripas diagnostikas rokasgrāmatu
 2016
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 999/2001 (2001. gada 22. maijs), ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai
 2016
 Komisijas Lēmums 2001/183/EK (2001. gada 22. februāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas plānus un diagnostikas metodes dažu zivju slimību atklāšanai un apstiprināšanai un ar ko atceļ Lēmumu 92/532/EEK
 2016
 Padomes Direktīva 2006/88/EK (2006. gada 24. oktobris) par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli
 2017
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002
 2017
 Komisijas Regula (ES) Nr. 142/2011 (2011. gada 25. februāris), ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai
 2017
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1251/2008 (2008. gada 12. decembris), ar ko īsteno Padomes Direktīvu 2006/88/EK attiecībā uz nosacījumiem un sertifikācijas prasībām par akvakultūras dzīvnieku un to produktu laišanu tirgū un importu Kopienā un nosaka pārnēsātājsugu sarakstu
 2017
 Padomes Direktīva 92/118/EEK (1992. gada 17. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības prasības attiecībā uz tādu produktu tirdzniecību un ievešanu Kopienā, uz kuriem neattiecas šādas prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 89/662/EEK A pielikuma I daļā, un – attiecībā uz slimību izraisītājiem – īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvā 90/425/EEK
 2017
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/99/EK (2003. gada 17. novembris) par zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzību, ar kuru groza Padomes Lēmumu 90/424/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 92/117/EEK
 2017
 Padomes Direktīva 64/432/EEK (1964. gada 26. jūnijs) par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē liellopu un cūku tirdzniecību Kopienā
 2017
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 998/2003 (2003. gada 26. maijs) par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/65/EEK
 2018
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1266/2007 (2007. gada 26. oktobris) par Padomes Direktīvas 2000/75/EK īstenošanas noteikumiem dažu uzņēmīgu sugu dzīvnieku kontrolei, monitoringam, uzraudzībai un pārvietošanās ierobežojumiem saistībā ar infekciozo katarālo drudzi
 2018
 Padomes Direktīva 2000/75/EK (2000. gada 20. novembris), ar ko paredz īpašus noteikumus infekciozā katarāla drudža kontrolei un apkarošanai
 2018
 Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1152/2011 (2011. gada 14. jūlijs), ar kuru papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 998/2003 attiecībā uz profilaktiskiem veselības aizsardzības pasākumiem Echinococcus multilocularis infekcijas kontrolei suņiem
 2018
 Padomes Direktīva 2002/99/EK (2002. gada 16. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā
 2018
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/82/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm
 2018
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/28/EK (2004. gada 31. marts), ar kuru groza Direktīvu 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm
 2018
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1662/95 (1995. gada 7. jūlijs),
 ar ko paredz dažus sīki izstrādātus
 noteikumus par Kopienas lēmumu pieņemšanas procedūru īstenošanu attiecībā uz cilvēkiem
 paredzētu zāļu un veterināro zāļu tirdzniecības
 atļaujām
 2018
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 470/2009 (2009. gada 6. maijs), ar ko nosaka Kopienas procedūras farmakoloģiski aktīvo vielu atlieku pieļaujamo daudzumu noteikšanai dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos, ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 2377/90 un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004
 2018
 Padomes Direktīva 2004/68/EK (2004. gada 26. aprīlis), ar ko nosaka dzīvnieku veselības noteikumus par dažu nagaiņu sugu dzīvu dzīvnieku importu un tranzītu caur Kopienu, groza Direktīvas 90/426/EEK un 92/65/EEK un atceļ Direktīvu 72/462/EEK
 2019
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 2160/2003 (2003. gada 17. novembris) par salmonellas un dažu citu pārtikā sastopamu zoonozes īpašu izraisītāju kontroli
 2019
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1177/2006 (2006. gada 1. augusts), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2160/2003 par īpašu kontroles metožu izmantošanu dalībvalstu programmās par salmonellas apkarošanu mājputnos
 2019
 Komisijas Lēmums 2007/843/EK (2007. gada 11. decembris) par to, ka saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes regulu (EK) Nr. 2160/2003 dažu trešu valstu Gallus gallus sugas vaislas saimēm apstiprina salmonellu kontroles programmas un groza Lēmumu 2006/696/EK attiecībā uz dažām mājputnu un inkubējamu olu importa sabiedrības veselības prasībām
 2019
 Komisijas
 Direktīva
 2006/130/EK (2006. gada 11. decembris), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK attiecībā uz kritēriju
 noteikšanu
 dažu produktīvajiem dzīvniekiem domāto veterināro zāļu atbrīvošanai no veterinārārsta receptes prasības
 2019
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 183/2005 (2005. gada 12. janvāris), ar ko paredz barības higiēnas prasības
 2019
 Komisijas Regula (EK) Nr. 141/2007 (2007. gada 14. februāris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 183/2005 noteikto apstiprināšanas prasību barības nozares uzņēmumiem, kuri izgatavo vai laiž tirgū barības piedevas, kas pieder pie kategorijas “Kokcidiostati un histomonostati”
 2019
 Padomes Direktīva 92/119/EEK (1992. gada 17. decembris), ar ko ievieš vispārīgus Kopienas pasākumus noteiktu dzīvnieku slimību kontrolei un īpašus pasākumus saistībā ar cūku vezikulāro slimību
 2020
 Komisijas Lēmums 2000/428/EK (2000. gada 4. jūlijs), ar ko nosaka diagnostikas kārtību, paraugu atlases metodes un kritērijus laboratorisko pārbaužu rezultātu vērtējumam attiecībā uz cūku vezikulārās slimības un tās diferenciāldiagnozes apstiprinājumu
 2020
 Komisijas Direktīva 2008/38/EK (2008. gada 5. marts), ar ko izveido tādas dzīvnieku barības paredzēto lietojumu sarakstu, kas paredzēta īpašiem barošanas mērķiem (Kodificēta versija)
 2020
 Komisijas Direktīva 82/475/EEK (1982. gada 23. jūnijs), ar ko nosaka sastāvdaļu kategorijas, kuras var izmantot lolojumdzīvnieku barības maisījumu marķēšanai
 2020
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 767/2009 (2009. gada 13. jūlijs) par barības laišanu tirgū un lietošanu un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1831/2003 un atceļ Padomes Direktīvu 79/373/EEK, Komisijas Direktīvu 80/511/EEK, Padomes Direktīvas 82/471/EEK, 83/228/EEK, 93/74/EEK, 93/113/EK un 96/25/EK un Komisijas Lēmumu 2004/217/EK
 2020
 Komisijas Ieteikums 2011/25/ES (2011. gada 14. janvāris), ar ko izveido pamatnostādnes, lai nošķirtu barības sastāvdaļas, barības piedevas, biocīdos produktus un veterinārās zāles
 2020
 Komisijas Regula (ES) Nr. 68/2013 (2013. gada 16. janvāris), ar ko izveido barības sastāvdaļu reģistru
 2020
 Komisijas Regula (EK) Nr. 152/2009 (2009. gada 27. janvāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes barības oficiālajai kontrolei
 2021
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1831/2003 (2003. gada 22. septembris) par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām
 2021
 Komisijas Regula (EK) Nr. 378/2005 (2005. gada 4. marts) par sīki izstrādātiem noteikumiem, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1831/2003 attiecībā uz Kopienas references laboratorijas pienākumiem un uzdevumiem saistībā ar pārtikas piedevu atļauju pieteikumiem
 2021
 Komisijas Regula (EK) Nr. 429/2008 (2008. gada 25. aprīlis), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1831/2003 attiecībā uz pieteikumu sagatavošanu un noformēšanu un barības piedevu novērtēšanu un apstiprināšanu
 2021
 Komisijas Regula (EK) Nr. 2075/2005 (2005. gada 5. decembris), ar ko nosaka īpašus noteikumus oficiālām Trichinella pārbaudēm gaļā
 2021
 Padomes Direktīva 98/58/EK (1998. gada 20. jūlijs) par lauksaimniecībā izmantojamo dzīvnieku aizsardzību
 2022
 Komisijas Lēmums 2006/778/EK (2006. gada 14. novembris) par obligātajām prasībām informācijas vākšanai to ražotavu pārbaužu laikā, kurās audzē lauksaimniecībā izmantojamos dzīvniekus
 2022
 Padomes Direktīva 2008/119/EK (2008. gada 18. decembris), ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai
 2022
 Padomes Direktīva 2008/120/EK (2008. gada 18. decembris), ar kuru nosaka minimālos standartus cūku aizsardzībai
 2022
 Padomes Regula (EK) Nr. 1099/2009 (2009. gada 24. septembris) par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā
 2022
 Komisijas Direktīva 2002/4/EK (2002. gada 30. janvāris) par tādu uzņēmumu reģistrāciju, kas tur dējējvistas un uz kuriem attiecas Padomes Direktīva 1999/74/EK
 2022
 Padomes Direktīva 2007/43/EK (2007. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka obligātos noteikumus gaļas ražošanai audzētu cāļu aizsardzībai
 2022
 Padomes Regula (EK) Nr. 1255/97 (1997. gada 25. jūnijs), ar ko nosaka Kopienas kritērijus pieturvietai, kā arī groza pārvadājuma plānu, kas minēts Direktīvas 91/628/EEK pielikumā
 2022
 Padomes Regula (EK) Nr. 1/2005 (2004. gada 22. decembris), par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97
 2022
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 750/2014 (2014. gada 10. jūlijs) par aizsardzības pasākumiem pret cūku epidēmisko diareju, kuri saistīti ar dzīvnieku veselības prasībām, ko piemēro, Savienībā ievedot cūkas
 2023
 Padomes Direktīva 1999/74/EK (1999. gada 19. jūlijs), ar ko paredz minimālos standartus dējējvistu aizsardzībai
 2023
 Komisijas Regula (ES) Nr. 101/2013 (2013. gada 4. februāris) par pienskābes izmantošanu, lai samazinātu mikrobioloģisko virsmas piesārņojumu uz liellopu liemeņiem
 2023
 Padomes Direktīva 90/167/EEK (1990. gada 26. marts), ar ko izklāsta nosacījumus, kuri Kopienā reglamentē ārstnieciskās dzīvnieku barības pagatavošanu, laišanu tirgū un lietošanu
 2024
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/32/EK (2002. gada 7. maijs) par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā
 2024
 Komisijas Ieteikums 2004/704/EK (2004. gada 11. oktobris) par dioksīnu un dioksīnu tipa polihlordifenilu (PCB) fona līmeņu kontroli dzīvnieku barībā
 2024
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 139/2013 (2013. gada 7. janvāris), ar ko nosaka dzīvnieku veselības nosacījumus dažu putnu ievešanai Savienībā un attiecīgos karantīnas nosacījumus
 2024
 Padomes Direktīva 90/426/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām valstīm
 2024
 Komisijas Regula (ES) Nr. 605/2010 (2010. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka dzīvnieku un sabiedrības veselības un veterinārās sertifikācijas nosacījumus lietošanai pārtikā paredzēta svaigpiena un piena produktu ievešanai Eiropas Savienībā
 2025
 Padomes Direktīva 90/427/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem nosacījumiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem
 2025
 Padomes Direktīva 2009/156/EK (2009. gada 30. novembris) par dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām valstīm
 2025
 Komisijas Regula (EK) Nr. 504/2008 (2008. gada 6. jūnijs), ar ko īsteno Padomes Regulas 90/426/EEK un 90/427/EEK attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku identifikāciju
 2025
 Padomes Direktīva 2009/157/EK (2009. gada 30. novembris) par liellopu sugu tīršķirnes vaisliniekiem
 2026
 Komisijas lēmums 84/247/EEK (1984. gada 27. aprīlis), ar ko nosaka kritērijus to šķirnes dzīvnieku audzētāju organizāciju un apvienību atzīšanai, kuras uztur vai veido ciltsgrāmatas tīršķirnes liellopu vaisliniekiem
 2026
 Padomes Direktīva 87/328/EEK (1987. gada 18. jūnijs) par tīršķirnes vaislas liellopu atzīšanu par derīgiem vairošanai
 2026
 Padomes Direktīva 94/28/EK (1994. gada 23. jūnijs), ar ko nosaka principus, kas attiecas uz zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem noteikumiem, kurus piemēro no trešām valstīm importētajiem dzīvniekiem, to spermai, olšūnām un embrijiem, un kura groza Direktīvu 77/504/EEK par tīršķirnes vēršu ģints sugu vaislas dzīvniekiem
 2026
 Padomes Direktīva 92/35/EEK (1992. gada 29. aprīlis), ar ko paredz kontroles noteikumus un pasākumus Āfrikas zirgu mēra apkarošanai
 2026
 Padomes Direktīva 90/429/EEK (1990. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar cūku sugu mājdzīvnieku spermu un tās importu
 2026
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/137/ES (2012. gada 1. marts) par cūku sugu mājdzīvnieku spermas importu Eiropas Savienībā
 2027
 Padomes direktīva 88/661/EEK (1988. gada 19. decembris) par zootehniskajiem standartiem, kas piemērojami tīršķirnes vaislas cūkām
 2027
 Padomes Direktīva 90/428/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, kas paredzēti sacensībām, un par piedalīšanās nosacījumiem sacensībās
 2027
 2. sadaļa. Pārtikas nekaitīguma noteikumi
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu
 2015
 Komisijas Regula (ES) Nr. 16/2011 (2011. gada 10. janvāris), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus ātrās reaģēšanas sistēmai pārtikas un barības jomā
 2015
 Komisijas Lēmums 2004/478/EK (2004. gada 29. aprīlis) par vispārēja pārtikas/barības krīzes vadības plāna pieņemšanu
 2015
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 852/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par pārtikas produktu higiēnu
 2015
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 853/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku
 2015
 Komisijas Regula (EK) Nr. 2073/2005 (2005. gada 15. novembris) par pārtikas produktu mikrobioloģiskajiem kritērijiem
 2015
 Komisijas Regula (EK) Nr. 2074/2005 (2005. gada 5. decembris), ar ko nosaka ieviešanas pasākumus noteiktiem produktiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 853/2004 un oficiālās kontroles organizēšanu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 854/2004 un (EK) Nr. 882/2004, izņēmumus Regulai (EK) Nr. 852/2004 un groza Regulu (EK) Nr. 853/2004 un (EK) Nr. 854/2004
 2015
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem
 2015
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 854/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu
 2015
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 931/2011 (2011. gada 19. septembris) par izsekojamības prasībām, kas ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 178/2002 noteiktas dzīvnieku izcelsmes pārtikai
 2015
 Padomes Direktīva 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK
 2015
 Komisijas Lēmums 97/747/EK (1997. gada 27. oktobris), ar ko nosaka, cik daudz un cik bieži ņem paraugus, kas paredzēti ar Padomes Direktīvu 96/23/EK, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos
 2015
 Padomes Direktīva 96/22/EK (1996. gada 29. aprīlis) par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu
 2015
 Padomes Regula (EEK) Nr. 315/93 (1993. gada 8. februāris), ar ko nosaka Kopienas procedūras attiecībā uz piesārņotājiem pārtikā
 2015
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1760/2000 (2000. gada 17. jūlijs), ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97
 2015
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1881/2006 (2006. gada 19. decembris), ar ko nosaka konkrētu piesārņotāju maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos
 2015
 Komisijas Lēmums 2002/657/EK (2002. gada 12. augusts), ar ko īsteno Padomes Direktīvu 96/23/EK par analīzes metožu veiktspēju un rezultātu interpretēšanu
 2016
 Komisijas Lēmums 2006/677/EK (2006. gada 29. septembris), ar ko izklāsta pamatnostādnes, ar kurām nosaka kritērijus revīzijas veikšanai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem
 2016
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 396/2005 (2005. gada 23. februāris), ar ko paredz maksimāli pieļaujamos pesticīdu atlieku līmeņus augu un dzīvnieku izcelsmes pārtikā un barībā un ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK
 2016
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1169/2011 (2011. gada 25. oktobris) par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 1924/2006 un (EK) Nr. 1925/2006, un par Komisijas Direktīvas 87/250/EEK, Padomes Direktīvas 90/496/EEK, Komisijas Direktīvas 1999/10/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK, Komisijas Direktīvu 2002/67/EK un 2008/5/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 608/2004 atcelšanu
 2016
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1924/2006 (2006. gada 20. decembris) par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem
 2016
 Komisijas Regula (ES) Nr. 1047/2012 (2012. gada 8. novembris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1924/2006 attiecībā uz uzturvērtības norāžu sarakstu
 2016
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2013/63 (2013. gada 24. janvāris), ar ko pieņem pamatnostādnes par to, kā īstenojami īpaši nosacījumi attiecībā uz veselīguma norādēm, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1924/2006 10. pantā
 2016
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1333/2008 (2008. gada 16. decembris) par pārtikas piedevām
 2016
 Eiropas Parlamenta un Padomes regula (EK) Nr. 1925/2006 (2006. gada 20. decembris) par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai
 2016
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1170/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/46/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1925/2006 attiecībā uz sarakstiem ar vitamīniem un minerālvielām, kā arī to veidiem, ko drīkst pievienot pārtikas produktiem, tostarp uztura bagātinātājiem
 2016
 Komisijas Regula (ES) Nr. 37/2010 (2009. gada 22. decembris) par farmakoloģiski aktīvajām vielām un to klasifikāciju pēc to atlieku maksimāli pieļaujamā satura
 2016
 Komisijas Regula (EK) Nr. 401/2006 (2006. gada 23. februāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes mikotoksīnu līmeņu oficiālai kontrolei pārtikas produktos
 2016
 Komisijas Regula (EK) Nr. 333/2007 (2007. gada 28. marts), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes svina, kadmija, dzīvsudraba, neorganiskās alvas, 3-MHPD un benzopirēna koncentrācijas oficiālajai kontrolei pārtikas produktos
 2016
 Komisijas Lēmums 94/360/EK (1994. gada 20. maijs) par tādu fizisko pārbaužu veikšanas biežuma samazināšanu konkrētu produktu sūtījumiem no trešām valstīm, ko īsteno saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/675/EEK
 2017
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/91/ES (2011. gada 13. decembris) par norādēm vai zīmēm, kas identificē pārtikas produkta partiju
 2017
 Padomes Lēmums 92/608/EEK (1992. gada 14. novembris), ar ko nosaka tiešam patēriņam cilvēku pārtikā paredzēta termiski apstrādāta piena analīzes un pārbaudes metodes
 2017
 Komisijas Regula (EK) Nr. 669/2009 (2009. gada 24. jūlijs), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 882/2004 saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas, kas nav dzīvnieku izcelsmes barība un pārtika, pastiprinātu importa oficiālo kontroli un groza Lēmumu 2006/504/EK
 2017
 Komisijas Regula (EK) Nr. 645/2000 (2000. gada 28. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus, kuri vajadzīgi, lai pareizi darbotos Padomes Direktīvas 86/362/EEK 7. panta un Padomes Direktīvas 90/642/EEK 4. panta daži noteikumi, kas saistīti ar kontroles pasākumiem attiecībā uz pesticīdu atlieku maksimāli I pieļaujamiem daudzumiem labībā, uz tās, augu izcelsmes produktos un uz tiem, to skaitā attiecīgi augļos un dārzeņos un uz tiem
 2017
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 489/2012 (2012. gada 8. jūnijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus attiecībā uz to, kā piemērojams 16. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1925/2006 par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai
 2017
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 307/2012 (2012. gada 11. aprīlis), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus par to, kā piemērojams 8. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1925/2006 par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai
 2017
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 609/2013 (2013. gada 12. jūnijs) par zīdaiņiem un maziem bērniem paredzētu pārtiku, īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku un par pilnīgiem uztura aizstājējiem svara kontrolei, un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/52/EEK, Komisijas Direktīvas 96/8/EK, 1999/21/EK, 2006/125/EK un 2006/141/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/39/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 41/2009 un (EK) Nr. 953/2009
 2017
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1331/2008 (2008. gada 16. decembris), ar ko nosaka vienotu atļauju piešķiršanas procedūru attiecībā uz pārtikas piedevām, fermentiem un aromatizētājiem
 2017
 Regula (ES) Nr. 234/2011 (2011. gada 10. marts), ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1331/2008, ar ko nosaka vienotu atļauju piešķiršanas procedūru attiecībā uz pārtikas piedevām, fermentiem un aromatizētājiem
 2018
 Komisijas Regula (ES) Nr. 257/2010 (2010. gada 25. marts), ar ko izveido programmu, lai atkārtoti novērtētu pārtikas piedevas, kas atļautas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1333/2008 par pārtikas piedevām
 2018
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1935/2004 (2004. gada 27. oktobris) par materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem, un par Direktīvu 80/590/EEK un 89/109/EEK atcelšanu
 2018
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1830/2003 (2003. gada 22. septembris), kas attiecas uz ģenētiski modificētu organismu izsekojamību un marķēšanu, kā arī no ģenētiski modificētiem organismiem ražotu pārtikas un lopbarības produktu izsekojamību, un ar ko groza Direktīvu 2001/18/EK
 2018
 Komisijas Ieteikums 2004/787/EK (2004. gada 4. oktobris) par paraugu ņemšanas un noteikšanas tehnisko vadlīniju izstrādi ģenētiski modificētiem organismiem un materiāliem, kas iegūti no ģenētiski modificētiem organismiem vai atrodas produktos Regulas (EK) Nr. 1830/2003 nozīmē
 2018
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1829/2003 (2003. gada 22. septembris) par ģenētiski modificētu pārtiku un barību
 2018
 Komisijas Lēmums 2007/363/EK (2007. gada 21. maijs) par pamatnostādnēm, kas paredzētas, lai dalībvalstīm sniegtu palīdzību vienota integrēta daudzgadu valsts kontroles plāna izstrādē atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 882/2004
 2019
 Komisijas Regula (ES) Nr. 231/2012 (2012. gada 9. marts), ar ko nosaka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II un III pielikumā uzskaitīto pārtikas piedevu specifikācijas
 2019
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EEK) Nr. 258/97 (1997. gada 27. janvāris), kas attiecas uz jauniem pārtikas produktiem un jaunām pārtikas produktu sastāvdaļām
 2019
 Komisijas Ieteikums 97/618/EK (1997. gada 29. jūlijs) par zinātniskajiem aspektiem un informācijas sniegšanu, kas vajadzīga pieteikumu noformēšanai, lai laistu tirgū jaunus pārtikas produktus un jaunas pārtikas produktu sastāvdaļas, kā arī sākotnējo novērtējuma ziņojumu sagatavošanai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 258/97
 2019
 Komisijas Regula (EK) Nr. 2023/2006 (2006. gada 22. decembris) par materiālu un izstrādājumu, kam paredzēta saskare ar pārtiku, labu ražošanas praksi
 2019
 Komisijas Regula (EK) Nr. 641/2004 (2004. gada 6. aprīlis) par sīki izstrādātiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1829/2003 īstenošanas noteikumiem attiecībā uz jaunas ģenētiski modificētas pārtikas un barības atļauju pieteikumiem, paziņošanu par esošajiem produktiem un tāda ģenētiski modificēta materiāla nejaušu vai tehniski nenovēršamu klātbūtni, par ko saņemts labvēlīgs riska novērtējums
 2019
 Komisijas Ieteikums 2013/165/ES (2013. gada 27. marts) par T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni labībā un graudaugu produktos
 2019
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1332/2008 (2008. gada 16. decembris) par pārtikas fermentiem un par grozījumiem Padomes Direktīvā 83/417/EEK, Padomes Regulā (EK) Nr. 1493/1999, Direktīvā 2000/13/EK, Padomes Direktīvā 2001/112/EK un Regulā (EK) Nr. 258/97
 2020
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1334/2008 (2008. gada 16. decembris) par aromatizētājiem un dažām pārtikas sastāvdaļām ar aromatizētāju īpašībām izmantošanai pārtikā un uz tās un par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 1601/91, Regulās (EK) Nr. 2232/96 un (EK) Nr. 110/2008 un Direktīvā 2000/13/EK
 2020
 Komisijas Regula (ES) Nr. 873/2012 (2012. gada 1. oktobris) par pārejas pasākumiem attiecībā uz Savienības sarakstu ar aromatizētājiem un izejmateriāliem, kas noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1334/2008 I pielikumā
 2020
 Padomes Direktīva 78/142/EEK (1978. gada 30. janvāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz materiāliem un izstrādājumiem, kuri satur vinilhlorīda monomēru un kuri paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem
 2020
 Komisijas Direktīva 92/2/EEK (1992. gada 13. janvāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas kārtību un Kopienas analīžu metodi, veicot cilvēku patēriņam paredzētu paātrināti sasaldētu pārtikas produktu temperatūras oficiālu kontroli
 2020
 Padomes Direktīva 89/108/EEK (1988. gada 21. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz cilvēku patēriņam paredzētiem ātri sasaldētiem pārtikas produktiem
 2020
 Komisijas Regula (EK) Nr. 37/2005 (2005. gada 12. janvāris) par temperatūras kontroli lietošanai pārtikā paredzētu ātri sasaldētu pārtikas produktu transporta līdzekļos, tirdzniecības bāzēs un noliktavās
 2020
 Komisijas Lēmums 2005/463/EK (2005. gada 21. jūnijs), ar ko izveido informācijas apmaiņas un koordinācijas grupu jautājumos par ģenētiski modificēto, parasto un bioloģiski audzēto kultūraugu līdzāspastāvēšanu
 2020
 Komisijas Lēmums 2009/770/EK (2009. gada 13. oktobris), ar ko atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2001/18/EK nosaka standarta ziņojuma paraugus monitoringa rezultātu paziņošanai par to ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē, kas ir produkti vai iekļauti produktos ar mērķi tos laist tirgū
 2020
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 872/2012 (2012. gada 1. oktobris), ar ko pieņem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 2232/96 paredzēto aromatizējošo vielu sarakstu, iekļauj to Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1334/2008 I pielikumā un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 1565/2000 un Komisijas Lēmumu 1999/217/EK
 2021
 Eiropas Parlamenta un Padomes regula (EK) Nr. 2065/2003 (2003. gada 10. novembris) par kūpināšanas aromatizētājiem, ko izmanto vai kas ir paredzēti izmantošanai pārtikas produktos vai uz tiem
 2021
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 1321/2013 (2013. gada 10. decembris), ar ko izveido Savienības sarakstu ar atļautiem kūpināšanas aromatizētāju pirmapstrādes produktiem, kurus izmanto pārtikas produktos vai uz tiem un/vai gatavo kūpināšanas aromatizētāju ražošanā
 2021
 Komisijas Direktīva 93/11/EEK (1993. gada 15. marts) par to, kā no elastomēra vai gumijas pupiem un knupjiem atbrīvojas N-nitrozoamīni un N-nitrozējamas vielas
 2021
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1895/2005 (2005. gada 18. novembris) par dažu epoksiatvasinājumu lietošanas ierobežojumiem materiālos un izstrādājumos, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem
 2021
 Komisijas Ieteikums 2010/C 200/01 (2010. gada 13. jūlijs) par pamatnostādnēm, kā izstrādāt valsts līdzāspastāvēšanas pasākumus, kas vajadzīgi, lai izvairītos no netīšas ĢMO klātbūtnes parastajās un bioloģiskajās kultūrās
 2021
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1882/2006 (2006. gada 19. decembris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes, lai oficiāli kontrolētu nitrātu daudzumu dažos pārtikas produktos
 2021
 Komisijas Lēmums 86/474/EEK (1986. gada 11. septembris) par pārbaužu uz vietas īstenošanu attiecībā uz liellopu un cūku, kā arī svaigas gaļas importu no ārpus Kopienas valstīm
 2022
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/46/EK (2002. gada 10. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem
 2022
 Komisijas Regula (ES) Nr. 10/2011 (2011. gada 14. janvāris) par plastmasas materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtiku
 2022
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/54/EK (2009. gada 18. jūnijs) par dabīgo minerālūdeņu ieguvi un tirdzniecību
 2022
 Komisijas Direktīva 2003/40/EK (2003. gada 16. maijs), ar ko izveido dabīgo minerālūdeņu sastāvdaļu sarakstu, nosaka to koncentrācijas robežvērtības un marķēšanas prasības un paredz nosacījumus ar ozonu bagātināta gaisa izmantošanai dabīgo minerālūdeņu un avota ūdens apstrādei
 2022
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/41/EK (2009. gada 6. maijs) par ģenētiski modificētu mikroorganismu ierobežotu izmantošanu (pārstrādāta versija)
 2022
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 1337/2013 (2013. gada 13. decembris), ar ko paredz noteikumus par to, kā piemērot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1169/2011 attiecībā uz izcelsmes valsts un izcelsmes vietas norādīšanu svaigai, atdzesētai un saldētai cūkgaļai, aitu, kazu un mājputnu gaļai
 2022
 Komisijas Regula (ES) Nr. 115/2010 (2010. gada 9. februāris), ar ko nosaka aktivēta alumīnija oksīda lietošanas noteikumus dabīgā minerālūdens un avota ūdens attīrīšanai no fluorīdiem
 2023
 Komisijas Lēmums 2000/608/EK (2000. gada 27. septembris) par riska novērtējuma metodiskām norādēm, kas paredzētas III pielikumā Direktīvai 90/219/EEK par ģenētiski modificētu mikroorganismu ierobežotu izmantošanu
 2023
 Komisijas Regula (ES) Nr. 28/2012 (2012. gada 11. janvāris), ar ko nosaka sertifikācijas prasības atsevišķu salikto produktu importam Savienībā un tranzītam caur Savienību un groza Lēmumu 2007/275/EK un Regulu (EK) Nr. 1162/2009
 2023
 Komisijas Lēmums 2005/34/EK (2005. gada 11. janvāris), ar ko ievieš saskaņotus standartus, nosakot atsevišķas atliekas dzīvnieku izcelsmes produktos, kas ievesti no trešām valstīm
 2023
 Padomes Direktīva 82/711/EEK (1982. gada 18. oktobris), ar ko nosaka pamatnoteikumus, kuri ir nepieciešami, lai pārbaudītu tādu plastmasas materiālu un izstrādājumu sastāvdaļu migrāciju, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem
 2023
 Padomes Direktīva 84/500/EEK (1984. gada 15. oktobris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz keramikas izstrādājumiem, kuri paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem
 2023
 Komisijas Direktīva 96/8/EK (1996. gada 26. februāris) par pārtikas produktiem, ko paredzēts izmantot svara samazināšanas diētām ar samazinātu enerģētisko vērtību
 2023
 Padomes Lēmums 2002/812/EK (2002. gada 3. oktobris) par tās informācijas kopsavilkuma formāta ieviešanu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2001/18/EK, kura attiecas uz tādu produktu laišanu tirgū, kas satur ģenētiski modificētus organismus vai sastāv no tiem
 2023
 Komisijas Regula (ES) Nr. 210/2013 (2013. gada 11. marts) par dīgstus ražojošu uzņēmumu apstiprināšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 852/2004
 2024
 Komisijas Regula (ES) Nr. 579/2014 (2014. gada 28. maijs), ar ko piešķir atkāpi no dažiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 852/2004 II pielikuma noteikumiem attiecībā uz šķidro tauku un eļļu pārvadāšanu pa jūru
 2024
 Komisijas Regula (ES) Nr. 432/2012 (2012. gada 16. maijs), ar ko izveido sarakstu ar atļautajām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību
 2024
 Padomes Direktīva 85/572/EEK (1985. gada 19. decembris), ar ko nosaka sarakstu, kur uzskaitīti aizstājēji, kas izmantojami, lai pārbaudītu tādu plastmasas materiālu un izstrādājumu sastāvdaļu migrāciju, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem
 2024
 Komisijas Regula (EK) Nr. 124/2009 (2009. gada 10. februāris), ar ko nosaka maksimālos kokcidiostatu un histomonostatu daudzumus pārtikā nenovēršamas šo vielu pārnešanas rezultātā uz barību, kas nav atļaujā paredzētā barība
 2024
 Komisijas Direktīva 2007/42/EK (2007. gada 29. jūnijs) par reģenerētas celulozes plēves materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem
 2024
 Komisijas Ieteikums 2011/516/ES (2011. gada 23. augusts) par dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PHB) klātbūtnes samazināšanu dzīvnieku barībā un pārtikā
 2025
 Komisijas Ieteikums 2006/794/EK (2006. gada 16. novembris) par dioksīnu, dioksīnu tipa PCB un no dioksīniem atšķirīga tipa PCB fona līmeņu uzraudzību pārtikas produktos
 2025
 Komisijas Regula (ES) Nr. 589/2014 (2014. gada 2. jūnijs), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes dioksīnu un dioksīniem līdzīgu polihlorbifenilu (PCB) un PCB, kuri nav līdzīgi dioksīniem, koncentrācijas kontrolei konkrētos pārtikas produktos un atceļ Regulu (ES) Nr. 252/2012
 2025
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 503/2013 (2013. gada 3. aprīlis) par ģenētiski modificētas pārtikas un barības atļauju pieteikumiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1829/2003 un par Komisijas Regulas (EK) Nr. 641/2004 un Komisijas Regulas (EK) Nr. 1981/2006 grozījumiem
 2025
 Komisijas Ieteikums 2003/598/EK (2003. gada 11. augusts) par patulīna piesārņojuma novēršanu un samazināšanu ābolu sulā un ābolu sulas sastāvdaļās citos dzērienos
 2026
 Eiropas Palamenta un Padomes Direktīva 1999/2/EK (1999. gada 22. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtiku un pārtikas sastāvdaļām, kas ir apstrādātas ar jonizējošo radiāciju
 2026
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/3/EK (1999. gada 22. februāris) par Kopienas pārtikas produktu un sastāvdaļu, ko apstrādā ar jonizējošo starojumu, saraksta izveidi
 2026
 Komisijas Regula (ES) Nr. 907/2013 (2013. gada 20. septembris), ar ko paredz noteikumus attiecībā uz pieteikumiem par nepatentētu aprakstu (nosaukumu) izmantošanu
 2026
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/32/EK (2009. gada 23. aprīlis) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā
 2026
 Komisijas Regula (EK) Nr. 450/2009 (2009. gada 29. maijs) par aktīvajiem un viedajiem materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem
 2026
 Komisijas Regula (ES) Nr. 284/2011 (2011. gada 22. marts), ar ko paredz īpašus nosacījumus un sīki izstrādātas procedūras, lai importētu poliamīda un melamīna plastmasas virtuves piederumus, kuru izcelsmes vai nosūtīšanas vieta ir Ķīnas Tautas Republika un Honkongas īpašās pārvaldes apgabals Ķīnā
 2026
 Komisijas Regula (EK) Nr. 282/2008 (2008. gada 27. marts) par pārstrādātiem plastmasas materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtiku, un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2023/2006
 2026
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 321/2011 (2011. gada 1. aprīlis), ar ko groza Regulu (ES) Nr. 10/2011 attiecībā uz bisfenola A izmantošanas ierobežojumiem zīdaiņu ēdināšanai paredzētās plastmasas pudelītēs
 2026
 3. sadaļa. Augu aizsardzības noteikumi
 Komisijas Direktīva 2008/61/EK (2008. gada 17. jūnijs), ar ko ievieš nosacījumus, kurus ievērojot dažus kaitīgus organismus, augus, augu produktus un citus Padomes Direktīvas 2000/29/EK I līdz V pielikumā uzskaitītos objektus drīkst ievest vai pārvietot Kopienā vai dažās tās aizsargātās zonās izmēģinājumu vai zinātniskiem mērķiem un šķirņu selekcijas vajadzībām
 2015
 Komisijas Ieteikums 2014/63/ES (2014. gada 6. februāris) par pasākumiem Diabrotica virgifera virgifera Le Conte kontrolei Savienības apgabalos, kuros ir apstiprināta tā klātbūtne
 2015
 Komisijas Direktīva 2004/105/EK (2004. gada 15. oktobris), ar ko nosaka paraugus oficiālajiem fitosanitārajiem sertifikātiem vai reeksporta fitosanitārajiem sertifikātiem, ko pievieno augiem, augu produktiem vai citiem priekšmetiem no trešām valstīm, kuri uzskaitīti Padomes Direktīvā 2000/29/EK
 2015
 Komisijas Direktīva 94/3/EK (1994. gada 21. janvāris), ar ko nosaka procedūru paziņošanai par sūtījuma vai kaitīga organisma aizturēšanu no trešām valstīm, ja tie rada tiešus fitosanitārus draudus
 2015
 Padomes Direktīva 2000/29/EK (2000. gada 8. maijs) par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā
 2016
 Komisijas Direktīva 92/90/EEK (1992. gada 3. novembris), ar ko nosaka augu, augu produktu vai citu objektu ražotāju un ievedēju pienākumus un ar ko nosaka informāciju, kura vajadzīga, lai tos reģistrētu
 2016
 Padomes Direktīva 2007/33/EK (2007. gada 11. jūnijs) par kartupeļu cistu nematožu kontroli un ar ko atceļ Direktīvu 69/465/EEK
 2016
 Padomes Direktīva 98/57/EK (1998. gada 20. jūlijs) par Ralstonia Solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. apkarošanu
 2017
 Komisijas Direktīva 2004/103/EK (2004. gada 7. oktobris) par Padomes Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma B daļā minēto augu, augu produktu un citu priekšmetu identitātes un augu veselības pārbaudēm, ko var veikt vietā, kas nav punkts ievešanai Kopienā, vai vietā tā tuvumā, un ar kuru paredz ar šīm pārbaudēm saistītos nosacījumus
 2017
 Padomes Direktīva 93/85/EEK (1993. gada 4. oktobris) par kartupeļu gaišās gredzenpuves kontroli
 2017
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1756/2004 (2004. gada 11. oktobris), ar ko paredz sīki izstrādātus nosacījumus attiecībā uz vajadzīgajiem pierādījumiem un kritērijiem, pēc kuriem nosaka, kādā veidā un cik lielā mērā samazināt augu veselības pārbaudes augiem, augu produktiem vai citiem izstrādājumiem, kas uzskaitīti Padomes Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma B daļā
 2018
 Komisijas Direktīva 98/22/EK (1998. gada 15. aprīlis), kas nosaka obligātos nosacījumus augu veselības pārbaužu veikšanai Kopienā pārbaudes vietās, kas nav galamērķa pārbaudes vietas, augiem, augu izcelsmes produktiem vai citiem objektiem no trešām valstīm
 2018
 Komisijas Direktīva 92/70/EEK (1992. gada 30. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz apsekojumiem, kas jāveic Kopienas aizsargājamo zonu atzīšanas nolūkā
 2018
 Komisijas Direktīva 93/51/EEK (1993. gada 24. jūnijs), ar ko nosaka noteikumus noteiktu augu, augu izcelsmes produktu vai citu objektu pārvadājumiem aizsargājamā zonā un tādu augu, augu produktu vai citu objektu pārvadājumiem, kuru izcelsme ir šādā aizsargājamā zonā un kurus tajā pārvadā
 2018
 Padomes Direktīva 68/193/EEK (1968. gada 9. aprīlis) par vīnogulāju veģetatīvās pavairošanas materiāla tirdzniecību
 2018
 Padomes Direktīva 2008/72/EK (2008. gada 15. jūlijs) par tāda dārzeņu pavairošanas un stādāmā materiāla tirdzniecību, kas nav sēklas
 2018
 Komisijas Regula (ES) Nr. 544/2011 (2011. gada 10. jūnijs), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz darbīgo vielu datu prasībām
 2018
 Komisijas Regula (ES) Nr. 283/2013 (2013. gada 1. marts), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū nosaka datu prasības attiecībā uz darbīgajām vielām
 2018
 Komisijas Direktīva 2002/63/EK (2002. gada 11. jūlijs), ar ko nosaka Kopienas paraugu ņemšanas metodes pesticīdu atlieku oficiālajai kontrolei augu un dzīvnieku izcelsmes produktos un uz to virsmas un ar ko atceļ Direktīvu 79/700/EEK
 2018
 Padomes Direktīva 66/401/EEK (1966. gada 14. jūnijs) par lopbarības augu sēklu tirdzniecību
 2019
 Padomes Direktīva 66/402/EEK (1966. gada 14. jūnijs) par graudaugu sēklu tirdzniecību
 2019
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 844/2012 (2012. gada 18. septembris), ar ko nosaka noteikumus, kas vajadzīgi darbīgo vielu apstiprinājumu atjaunošanas procedūras īstenošanai, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū
 2019
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/756/ES (2012. gada 5. decembris) attiecībā uz pasākumiem, lai novērstu Pseudomonas syringae pv. actinidiae Takikawa, Serizawa, Ichikawa, Tsuyumu un Goto ievešanu un izplatību Savienībā
 2019
 Padomes Direktīva 2008/90/EK (2008. gada 29. septembris) par tirdzniecību ar augļaugu pavairošanas materiālu un augļaugiem, kas paredzēti augļu ražošanai (Pārstrādātā versija)
 2019
 Padomes Direktīva 98/56/EK (1998. gada 20. jūlijs) par dekoratīvo augu pavairošanas materiāla tirdzniecību
 2019
 Padomes Direktīva 2002/54/EK (2002. gada 13. jūnijs) par biešu sēklu tirdzniecību
 2019
 Padomes Direktīva 2002/55/EK (2002. gada 13. jūnijs) par dārzeņu sēklu tirdzniecību
 2019
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/138/ES (2012. gada 1. marts) par ārkārtas pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Anoplophora chinensis (Forster) ievešanu un izplatīšanos Savienībā
 2020
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/270/ES (2012. gada 16. maijs) attiecībā uz ārkārtas pasākumiem, lai novērstu Epitrix cucumeris (Harris), Epitrix similaris (Gentner), Epitrix subcrinita (Lec.) un Epitrix tuberis (Gentner) ievešanu un izplatīšanos Savienībā
 2020
 Padomes Direktīva 2002/56/EK (2002. gada 13. jūnijs) par sēklas kartupeļu tirdzniecību
 2020
 Padomes Direktīva 2002/57/EK (2002. gada 13. jūnijs) par eļļas augu un šķiedraugu sēklu tirdzniecību
 2020
 Komisijas Lēmums 81/675/EEK (1981. gada 28. jūlijs), ar ko nosaka, ka īpašas noslēgšanas sistēmas ir vienreizējas lietošanas sistēmas Padomes Direktīvu 66/400/EEK, 66/401/EEK, 66/402/EEK, 69/208/EEK un 70/458/EEK nozīmē
 2020
 Padomes Lēmums 2003/17/EK (2002. gada 16. decembris), par tādu lauka apskašu atbilstību, ko veic attiecībā uz sēklu ražošanai paredzētiem augiem trešās valstīs un par trešās valstīs ražotu sēklu līdzvērtīgumu
 2020
 Komisijas Regula (EK) Nr. 217/2006 (2006. gada 8. februāris), ar ko paredz piemērošanas noteikumus Padomes Direktīvām 66/401/EEK, 66/402/EEK, 2002/54/EK, 2002/55/EK un 2002/57/EK attiecībā uz dalībvalstu pilnvarošanu uz laiku atļaut tirgot sēklas, kuras neatbilst minimālās dīgtspējas prasībām
 2020
 Komisijas Regula (ES) Nr. 284/2013 (2013. gada 1. marts), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū nosaka datu prasības attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem
 2020
 Komisijas Regula (ES) Nr. 547/2011 (2011. gada 8. jūnijs), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu marķēšanas prasībām
 2020
 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/128/EK (2009. gada 21. oktobris), ar kuru nosaka Kopienas sistēmu pesticīdu ilgtspējīgas lietošanas nodrošināšanai
 2020
 Padomes Direktīva 2006/91/EK (2006. gada 7. novembris) par Kalifornijas bruņuts apkarošanu (Kodificēta versija)
 2021
 Komisijas Lēmums 2006/464/EK (2006. gada 27. jūnijs) par provizoriskiem ārkārtas pasākumiem, kas vajadzīgi, lai novērstu Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu ievešanu un izplatīšanos Kopienā
 2021
 Komisijas Lēmums 2007/365/EK (2007. gada 25. maijs) par ārkārtas pasākumiem, kas vajadzīgi, lai novērstu Rhynchophorus ferrugineus (Olivier) ievešanu un izplatīšanos Kopienā
 2021
 Komisijas Regula (ES) Nr. 546/2011 (2011. gada 10. jūnijs) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 īstenošanu attiecībā uz vienotajiem principiem augu aizsardzības līdzekļu novērtēšanai un atļauju piešķiršanai
 2021
 Komisijas Lēmums 2002/757/EK (2002. gada 19. septembris) par pagaidu neatliekamiem fitosanitāriem pasākumiem, lai novērstu Phytophthora ramorum Werres, De Cock & Man in ‘t Veld sp. nov. ievešanu un izplatību Kopienā
 2022
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2014/497/ES (2014. gada 23. jūlijs) par ārkārtas pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Well un Raju) ievešanu un izplatīšanos Savienībā
 2022
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/535/ES (2012. gada 26. septembris) par ārkārtas pasākumiem, lai novērstu Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. (priedes koksnes nematodes) izplatīšanos Savienībā
 2022
 Komisijas Lēmums 80/755/EEK (1980. gada 17. jūlijs) par atļaujām attiecībā uz paredzētās informācijas neizdzēšamu drukājumu uz graudaugu sēklu iepakojumiem
 2022
 Komisijas Direktīva 2004/29/EEK (2004. gada 4. marts), ar ko nosaka vīnogulāju šķirņu pārbaudāmās īpašības un minimālos pārbaužu nosacījumus
 2022
 Komisijas Direktīva 93/61/EEK (1993. gada 2. jūlijs), kas nosaka grafiku, kurā norādīti izpildāmie nosacījumi attiecībā uz dārzeņu pavairošanas un stādāmo materiālu, kas nav sēklas, ievērojot Padomes Direktīvu 92/33/EEK
 2022
 Komisijas Direktīva 93/62/EEK (1993. gada 5. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus, kuri attiecas uz piegādātāju un uzņēmumu pārraudzību un kontroli, ievērojot Padomes Direktīvu 92/33/EEK par tāda dārzeņu pavairošanas un stādāmā materiāla tirdzniecību, kas nav sēklas
 2022
 Komisijas Direktīva 93/48/EEK (1993. gada 23. jūnijs), kas nosaka grafiku, kurā norādīti izpildāmie nosacījumi attiecībā uz augļaugu pavairojamo materiālu un augļaugiem, kas paredzēti augļkopībai, ievērojot Padomes Direktīvu 92/34/EEK
 2022
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 540/2011 (2011. gada 25. maijs), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz darbīgo vielu sarakstu
 2022
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 541/2011 (2011. gada 1. jūnijs), ar ko groza Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 540/2011, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz apstiprināto darbīgo vielu sarakstu
 2022
 Komisijas Lēmums 2004/371/EK (2004. gada 20. aprīlis) par nosacījumiem attiecībā uz rupjās lopbarības augiem paredzēto sēklu maisījumu laišanu tirgū
 2023
 Komisijas Direktīva 2008/124/EK (2008. gada 18. decembris), ar ko ierobežo dažu lopbarības augu sugu sēklu, eļļas augu un šķiedraugu sugu sēklu tirdzniecību, atļaujot tirgot tikai tās sēklas, kas ir oficiāli sertificētas kā bāzes sēklas vai sertificētas sēklas (Kodificēta versija)
 2023
 Komisijas Direktīva 2010/60/ES (2010. gada 30. augusts), ar ko paredz atsevišķas atkāpes tādu lopbarības augu sēklu maisījumu tirdzniecībai, ko paredzēts izmantot dabas vides saglabāšanai
 2023
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/340/ES (2012. gada 25. jūnijs) par īslaicīga eksperimenta organizēšanu saskaņā ar Padomes Direktīvu 66/401/EEK, 66/402/EEK, 2002/54/EK, 2002/55/EK un 2002/57/EK attiecībā uz oficiālā uzraudzībā veiktu lauku pārbaudi bāzes sēklām un sēklām, ko izaudzē vēl paaudzes pirms bāzes sēklām
 2023
 Komisijas Lēmums 2009/109/EK (2009. gada 9. februāris) par pagaidu eksperimenta organizēšanu, paredzot dažas atkāpes attiecībā uz tirdzniecību ar sēklu maisījumiem, ko paredzēts izmantot kā lopbarības augus saskaņā ar Padomes Direktīvu 66/401/EEK, lai noteiktu, vai dažas Padomes Direktīvās 66/401/EEK, 66/402/EEK, 2002/55/EK vai 2002/57/EK neuzskaitītas sugas atbilst prasībām iekļaušanai Direktīvas 66/401/EEK 2. panta 1. punkta A daļā
 2023
 Komisijas Lēmums 2004/200/EK (2004. gada 27. februāris) par pasākumiem, lai novērstu Pepino mozaīkas vīrusa ievešanu un izplatīšanos Kopienā
 2023
 Komisijas Direktīva 93/64/EEK (1993. gada 5. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus, kuri attiecas uz piegādātāju un uzņēmumu pārraudzību un kontroli, ievērojot Padomes Direktīvu 92/34/EEK par augļu ražošanai paredzētā augļaugu pavairošanas materiāla un augļaugu tirdzniecību
 2023
 Komisijas Direktīva 93/79/EEK (1993. gada 21. septembris), kas nosaka izpildes papildu noteikumus augļaugu pavairošanas materiāla un augļaugu stādu šķirņu sarakstiem, kurus piegādātāji veido saskaņā ar Padomes Direktīvu 92/34/EEK
 2023
 Komisijas Direktīva 93/49/EEK (1993. gada 23. jūnijs), ar ko nosaka sarakstu ar nosacījumiem, kas jāievēro attiecībā uz dekoratīvo augu pavairošanas materiālu un dekoratīvajiem augiem saskaņā ar Padomes Direktīvu 91/682/EEK
 2023
 Komisijas Direktīva 1999/66/EEK (1999. gada 28. jūnijs), kurā izklāstītas prasības attiecībā uz etiķetēm vai citiem dokumentiem, ko piegādātājs izstrādājis atbilstīgi Padomes Direktīvai 98/56/EK
 2023
 Komisijas Direktīva 1999/68/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka papildnoteikumus attiecībā uz dekoratīvo augu šķirņu sarakstiem, kas glabājas pie piegādātājiem saskaņā ar Padomes Direktīvu 98/56/EK
 2023
 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK
 2023
 Padomes direktīva 74/647/EEK (1974. gada 9. decembris) par neļķu tinēja apkarošanu
 2024
 Komisijas Lēmums 2007/433/EK (2007. gada 18. jūnijs) par provizoriskiem ārkārtas pasākumiem, kas vajadzīgi, lai novērstu Gibberella circinata Nirenberg & O’Donnell ievešanu un izplatīšanos Kopienā
 2024
 Komisijas Regula (EK) Nr. 2301/2002 (2002. gada 20. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus Padomes Direktīvas 1999/105/EK piemērošanai attiecībā uz nelielu sēklu daudzumu definēšanu
 2024
 Komisijas Direktīva 2003/90/EK (2003. gada 6. oktobris), ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Padomes Direktīvas 2002/53/EK 7. pantā attiecībā uz obligāti pārbaudāmajām pazīmēm un obligātajiem konkrētu lauksaimniecības augu sugu pārbaudes nosacījumiem
 2024
 Komisijas Lēmums 2004/842/EK (2004. gada 1. decembris) par īstenošanas noteikumiem, ar ko dalībvalstis var atļaut laist tirgū tādu šķirņu sēklas, par kurām ir iesniegts pieteikums iekļaušanai valsts lauksaimniecības augu šķirņu vai dārzeņu šķirņu katalogā
 2024
 Komisijas Regula (EK) Nr. 637/2009 (2009. gada 22. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus attiecībā uz lauksaimniecības augu sugu un dārzeņu sugu šķirņu nosaukumu piemērotību
 2024
 Komisijas Lēmums 90/639/EEK (1990. gada 12. novembris), kurā noteikti to šķirņu nosaukumi, kas iegūtas no Lēmumā 89/7/EEK minēto dārzeņu sugu šķirnēm
 2024
 Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 208/2013 (2013. gada 11. marts) par izsekojamības prasībām attiecībā uz dīgstiem un sēklām, no kurām paredzēts ražot dīgstus
 2024
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2012/697/ES (2012. gada 8. novembris) par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Pomacea (Perry) ģints ievešanu un izplatību Savienībā
 2025
 Komisijas Direktīva 93/50/EEK (1993. gada 24. jūnijs), ar ko precizēti daži augi, kuri nav uzskaitīti Padomes Direktīvas 77/93/EEK A daļas V pielikumā un kuru audzētāji vai šādu augu audzēšanas zonās izvietotās noliktavas, izplatīšanas centri ir uzskaitīti oficiālajā reģistrā
 2025
 Komisijas Direktīva 2003/91/EK (2003. gada 6. oktobris), kurā izklāstīti īstenošanas noteikumi, ar ko piemēro 7. pantu Padomes Direktīvā 2002/55/EK attiecībā uz raksturīgajām pazīmēm, kas obligāti jāaptver pārbaudē, un obligātajiem nosacījumiem dažādu dārzeņu sugu šķirņu pārbaudei
 2025
 Komisijas Īstenošanas direktīva 2014/20/ES (2014. gada 6. februāris), ar ko nosaka Savienības kategorijas bāzes un sertificētiem sēklas kartupeļiem un šīm kategorijām piemērojamos nosacījumus un apzīmējumus
 2025
 Komisijas Īstenošanas direktīva 2014/21/ES (2014. gada 6. februāris), ar ko nosaka minimālos nosacījumus un Savienības kategorijas attiecībā uz pirmsbāzes sēklas kartupeļiem
 2025
 Komisijas Lēmums 97/125/EK (1997. gada 24. janvāris), ar ko atļauj veikt noteiktas informācijas neizdzēšamu uzdruku uz eļļas augu un šķiedraugu sēklu iesaiņojumiem un groza Lēmumu 87/309/EEK, ar kuru atļauj veikt noteiktas informācijas neizdzēšamu uzdruku uz dažu lopbarības augu sugu sēklu iesaiņojumiem
 2025
 Komisijas Direktīva 92/105/EEK (1992. gada 3. decembris), kas nosaka standartizācijas pakāpi augu pasēm, kuras izmantojamas noteiktu augu, augu produktu vai citu objektu pārvadājumos Kopienā, un nosaka sīki izstrādātu kārtību attiecībā uz šādu augu pasu izsniegšanu un uz to nomaiņas kritērijiem un norisēm
 2025
 Komisijas Regula (ES) Nr. 211/2013 (2013. gada 11. marts) par sertifikācijas prasībām attiecībā uz dīgstu un sēklu, no kurām paredzēts ražot dīgstus, importu Savienībā
 2025
 Komisijas Lēmums 2004/266/EK (2004. gada 17. marts), ar ko atļauj veikt noteiktas informācijas neizdzēšamu uzdruku uz lopbarības augu sugu sēklu iesaiņojumiem
 2026
 Komisijas Īstenošanas lēmums 2014/87/ES (2014. gada 13. februāris) attiecībā uz pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Well un Raju) izplatīšanos Savienībā
 2026
 Komisijas Lēmums 2007/410/EK (2007. gada 12. jūnijs) par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai novērstu kartupeļu vārpstveida bumbuļu viroīda ievešanu un izplatību Kopienā
 2026
 Komisijas Direktīva 2008/62/EK (2008. gada 20. jūnijs), ar ko paredz atsevišķas atkāpes saistībā ar to lauksaimniecības savvaļas sugu un šķirņu, atzīšanu, kuras ir dabiskā veidā pielāgotas vietējiem un reģionālajiem apstākļiem un ko apdraud ģenētiska erozija, un minēto savvaļas sugu un šķirņu sēklu un sēklas kartupeļu tirdzniecību
 2026
 Komisijas Direktīva 2009/145/EK (2009. gada 26. novembris), ar ko paredz dažas atkāpes attiecībā uz tādu dārzeņu savvaļas sugu un šķirņu atzīšanu, kas ir tradicionāli audzētas noteiktos apvidos un reģionos un ko apdraud ģenētiskā erozija, un tādu dārzeņu šķirņu atzīšanu, kam nav būtiskas vērtības attiecībā uz komerciālu augkopību, bet kas ir izveidotas audzēšanai noteiktos apstākļos un šo savvaļas sugu un šķirņu sēklu tirdzniecībai
 2026
 Padomes Regula (EK) Nr. 2100/94 (1994. gada 27. jūlijs) par Kopienas augu šķirņu aizsardzību
 2026
 Komisijas Regula (EK) Nr. 1768/95 (1995. gada 24. jūlijs), ar ko īsteno noteikumus par izņēmumu lauksaimniecībā, kas paredzēts 14. panta 3. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību
 2026
 Komisijas Regula (EK) Nr. 874/2009 (2009. gada 17. septembris) par noteikumiem, kas jāievēro, piemērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2100/94 attiecībā uz lietu izskatīšanas procesiem Kopienas Augu šķirņu birojā
 2026".


type: other

text:
Analyse des prochaines élections générales belges - Nouvelles d'Outre-Quiévrain
 Analyse des prochaines élections générales belges
 Mardi 1er juin 2010, par Julien CHAUVIERRE // Blog
 La crise politique belge actuelle prend sa source dans l’incapacité du gouvernement fédéral à résoudre l’épineux dossier Bruxelles-Hal-Vilvoorde(BHV). Il ne s’agit que d’une nouvelle étape d’une crise qui n’a connu que des parenthèses.
 La revendication de la scission de BHV date de la fixation de la frontière linguistique en 1962.
 Ce dossier rythme la vie politique, en particulier depuis 2007. Après les élections générales de 2007, un vote en commission de la Chambre sur l’inscription à l’ordre du jour de la scission de BHV, voit s’opposer, chose inédite, partis flamands contre francophones. Elle a été stoppée par une procédure en conflit d’intérêt engagée par les autres parlements.
 Les discussions s’enlisent et aboutissent au départ du gouvernement en avril dernier des libéraux flamands (Open VLD). Des élections sont prévues le 13 juin, mais des incertitudes juridiques pèsent sur leur validité.
 Le prochain gouvernement héritera de ce dossier sensible, et selon les confidences de parlementaires francophones, les partis du Sud du pays devraient se montrer plus flexibles lors des prochaines négociations. Ils sont disposés à discuter de presque tout tant qu’on ne touche pas à la solidarité en matière de sécurité sociale ni aux compétences régaliennes de l’Etat. De plus, une réforme de l’Etat s’impose avec une possibilité de glisser du fédéralisme vers le confédéralisme.
 Des voix appellent à évoluer vers le confédéralisme. Mais un Etat confédéral est-il encore un Etat du point de vue de la doctrine constitutionnelle ?
 Le problème Bruxelles-Hal-Vilvoorde
 L’arrondissement de Bruxelles-Halle-Vilvoorde (BHV)
 Il s’agit d’un arrondissement judiciaire et électoral à cheval sur Bruxelles et les trente cinq communes du Brabant flamand. Il est traversé par la frontière linguistique et les francophones ont le droit d’être jugés et de voter dans leur langue.
 L’arrêt de la Cour d’arbitrage
 La Cour d’arbitrage, devenue depuis la Cour constitutionnelle, dans un arrêt du 26 mai 2003, a demandé au Parlement fédéral de modifier la situation juridique de la circonscription de BHV. En effet, depuis la loi électorale de 2002, les limites des circonscriptions électorales ne sont plus calquées sur les arrondissements administratifs, mais sur les Provinces sauf pour BHV et le Brabant flamand. Celui-ci, du point de vue électoral, est divisé entre la circonscription de Louvain (Leuven) et celle de BHV qui englobe la majeure partie du Brabant flamand mais également la Région de Bruxelles-Capitale.
 Juridiquement, il suffirait que le Parlement abroge la loi électorale de 2002, revenant ainsi au système antérieur. Mais politiquement, d’une part, tous les grands partis, au Nord comme au Sud du pays sont favorables à la réforme, et d’autre part, le dossier a pris valeur de symbole. En effet, Un certain agacement pointe en Flandre dans la société civile et dans la classe politique. Les partis wallons ne tiendraient pas compte de leur position et seraient les seuls responsables de l’échec des négociations.
 Une interprétation divergente de l’arrêt au Nord et au Sud.
 Si la Cour d’arbitrage émet des réserves sur la validité de la loi électorale, elle ne précise pas la solution.
 Pour les politiques flamands seule la scission de BHV permet de résoudre la question.
 Mais le Président de la Cour constitutionnelle affirme « Il faut changer le système actuel, anticonstitutionnel... ». Paul Martens précise par ailleurs : « La Cour ne demande pas la scission de BHV » [1]. On peut s’étonner d’une telle sortie médiatique. Une Cour s’exprime dans ses arrêts et non dans les media...
 Les francophones soulignent l’importance du considérant B.9.7 de l’arrêt de 2003 : « une nouvelle composition des circonscriptions électorales de l’ancienne province de Brabant peut être accompagnée de modalités spéciales qui peuvent différer de celles qui valent pour les autres circonscriptions électorales afin de garantir les intérêts légitimes des Néerlandophones et des Francophones dans cette ancienne province ». Ainsi, Pour les francophones, on peut justifier cette différence de traitement par le fait que le statu quo poursuit un but « légitime » : protéger les intérêts des Flamands de Bruxelles (pêchant des voix à Hal-Vilvorde) et ceux des francophones de Hal-Vilvorde (en puisant à Bruxelles).
 Une logique territoriale... ...
 Les revendications flamandes répondent à une logique territoriale. L’argument flamand est que les communes du Brabant flamand doivent se situer dans un arrondissement flamand (Hal-Vilvorde) et celles de Bruxelles dans un arrondissement bruxellois.
 Mais en filigrane se trouve la peur d’une francisation de la périphérie bruxelloise et donc du territoire flamand. Avec la fin des facilités pour les francophones, BHV est un combat symbolique du mouvement national flamand pour un territoire flamand unilingue. Les francophones de la périphérie bruxelloise ne pourront plus voter avec les Bruxellois pour des candidats francophones
 Contre une logique personnelle...
 Les partis wallons suivent une logique personnelle respectant le droit des gens. Ils souhaitent préserver les droits acquis des francophones de la périphérie bruxelloise (voter et être jugé en français, s’exprimer en français avec l’administration communale, disposer d’écoles en français).
 Or, la situation s’est particulièrement dégradée ces dernières années : attribution de logements sociaux conditionnés à la connaissance du néerlandais, des bourgmestres (maires) élus en 2006 ne sont toujours pas nommés par le gouvernement flamand car ils ont envoyé des convocations électorales en français... Ces tracasseries ont poussé les francophones à une logique de résistance ces dernières années.
 Les partis francophones cherchent à préserver le droit pour les habitants des communes flamandes de voter pour des partis francophones, avec des facilitées inscrites dans le marbre. Mais ce qui hérisse le plus en Flandre est la revendication de l’élargissement de Bruxelles, pour éviter son enclavement en Flandre. Pratiquement, il s’agirait d’annexer des communes de la périphérie sud (les plus riches) pour rendre Bruxelles financièrement viable et non plus dépendante du gouvernement fédéral et des autres Régions. On parle même d’un « corridor » – même réduit à quelques centaines de mètres - à Rhode-Saint-Genèse - pour établir un lien territorial entre la Région wallonne et Bruxelles.
 Vers une réforme de l’Etat ?
 Un éditorialiste [2] constatait au lendemain de la crise que ce pays teste les limites de l’absurde, bientôt nous serons dans le domaine de l’improvisation constitutionnelle.
 La question de la légalité des élections
 Pour les commentateurs, les élections vont donc se dérouler dans des circonscriptions jugées inconstitutionnelles. La réalité juridique est plus nuancée. La Cour constitutionnelle n’a pas annulé la loi électorale. Mais, dans un obiter dictum, elle a émis des considérations sur la validité de cette même loi. Tant que celle-ci reste en vigueur, elle commande l’organisation du scrutin.
 C’est en principe le Parlement lui-même qui procède à la validation des élections. Cependant c’est une commission de vérification des résultats qui opère en premier lieu. Celle-ci est composée de manière aléatoire : l’issue est donc incertaine. « Mais il serait contraire à l’État de droit qu’un parlement valide une violation de la Constitution » relève le Président de la Cour constitutionnelle.
 Mais l’arrêt de la Cour ne concerne que la Chambre des représentants, et pas le Sénat. Il ne concerne que l’arrondissement de BHV et pas les autres arrondissements électoraux.
 De plus se pose le problème qu’un justiciable excipe devant un tribunal de l’inconstitutionnalité d’une loi votée par le prochain Parlement. Le danger est loin d’être théorique, mais la validation des élections couvrirait cette éventuelle inconstitutionnalité. Notons que des recours ont déjà été intentés contre l’arrêté de convocation des électeurs. Le Conseil d’Etat les a rejetés, estimant que l’urgence n’était pas avérée.
 La légalité de la réforme de l’Etat
 Les articles de la constitution pouvant être modifiés doivent figurer dans une liste établie par le gouvernement et doivent être votés par la Chambre et le Sénat. Le Premier ministre démissionnaire, Yves leterme a établi une liste de large. Mais Le gouvernement était en « affaires courantes ».
 La majorité des constitutionnalistes estime qu’un tel gouvernement ne pouvait pas élaborer une telle liste ; il faudrait donc reprendre celle du gouvernement de Guy Verhofstadt [3]
 Comme M. Delpérée l’a expliqué dans différents ouvrages et articles, la règle de l’expédition des affaires courantes n’est pas qu’une pratique. C’est une règle de droit, qui justifie, par exemple, que le Conseil d’Etat annule des actes qui dépasseraient cette limite. Cette règle peut être dégagée du principe de la responsabilité ministérielle devant les chambres législatives. Elle peut aussi être considérée comme une coutume para constitutionnelle.
 La procédure suivie n’est « manifestement pas très orthodoxe »
 Le thème de BHV est porteur en Flandre. Les partis qui n’ont pas surfé sur cette vague ont reculé aux dernières élections fédérales. Le dossier communautaire est au centre des débats alors qu’en Wallonie ce sont les problèmes économiques et sociaux.
 Le leader de la NV-A (autonomistes), Bart de Wever, plaide pour la scission de la Sécurité sociale et une cogestion de la Région bruxelloise [4]. Un confédéralisme qui, pour les commentateurs, serait un prélude à la scission du pays. Les autres partis flamands « démocratiques » se positionnent par rapport aux thèmes chers aux séparatistes. Lors du congrès du CD&V (chrétiens-démocrates), sa présidente, Marianne Thyssen, a souligné que « rien n’a changé dans les ambitions communautaires du CD&V ». L’Open VLD (libéraux) veut aller très loin dans la réforme de l’Etat. Son président Alexander De Croo souhaite « un modèle confédéral en tant que but et non comme étape vers le séparatisme ».
 Le principal enjeu du scrutin est le score des partis nationalistes/séparatistes, en particulier la NV-A. En dépendent la formation d’une coalition gouvernementale et l’avenir des négociations institutionnelles.
 Selon le quotidien flamand, De Tijd [5], révélant des sondages commandés par des partis politiques, mais non publiés, la NV-A serait créditée de 25 % des voix en Flandre, faisant d’elle le premier parti de Flandre et, par voie de conséquence, de Belgique.
 Les élections se dérouleront le 13 juin. Débutera alors une phase de négociations pour la mise en place d’un nouveau gouvernement, ce qui nous amène début juillet. Des gouvernements ont déjà été formés très rapidement, comme le deuxième gouvernement de Guy Verhofstadt dont l’accord gouvernemental a été conclu en quelques jours seulement. Cette hypothèse, optimiste, paraît peu probable car les négociations s’annoncent assez difficile, en particulier si les nationalistes font une percée.
 Peut-on espérer une stabilité politique ?
 Il faudrait que le scrutin soit considéré comme régulier par une grande majorité de partis politiques y compris en Flandre. De plus, il serait nécessaire que se mette en place une majorité fédérale stable et un tant soit peu cohérente, ce qui sera assez difficile du côté flamand avec certains partis qui peuvent prétendre avoir des députés mais qu’on imagine mal dans siéger au gouvernement fédéral. Les formules ne seront pas très nombreuses ou praticables
 Les conditions devront être réunies pour une discussion plus sereine entre les deux grandes communautés aussi bien sur les questions linguistiques, dont BHV, que sur la réforme de l’État, tant attendue par les Flamands.
 La présidence européenne
 Au 1er juillet la Belgique abordera certainement la Présidence européenne avec un gouvernement en affaires courantes. On attendait beaucoup de la présidence belge, pour dessiner les contours de cette présidence tournante dans le cadre du traité de Lisbonne. Un ancien ministre belge me confiait il y a quelques années, que durant une présidence belge un certain nombre de dossiers avançaient. Le fameux compromis à la belge. Mais ce gouvernement sera amené à exercer une présidence européenne de gestion et non d’initiative ou d’impulsion.
 Si le Roi s’est inquiété le 22 avril du « grave préjudice » sur le plan européen, pour l’ancien premier ministre Wilfried Martens la situation est dramatique « Quelle figure montrerons-nous à l’Europe si nous devons présider l’UE sans gouvernement convenable ? » [6]
 Le président de la Commission européenne José Manuel Barroso s’est dit "confiant", mercredi 26 mai, dans la capacité de la Belgique à assurer à partir du 1er juillet la présidence de l’UE
 "Franchement, je peux travailler avec ce gouvernement comme s’il venait d’être investi", a déclaré à la presse M. Barroso à l’issue d’un entretien, avec le Premier ministre Yves Leterme.
 Mais ce n’est pas la première fois qu’un gouvernement tombe alors qu’il assure la présidence tournante de l’Union européenne. En 2009, lors de la présidence tchèque, après une motion de censure, le gouvernement de Mirek Topolanek démissionne, remplacé par un gouvernement chargé des affaires courantes, dans l’attente de nouvelles élections.
 Le traité de Lisbonne, entré en vigueur le 1er décembre 2009, a instauré une présidence stable du Conseil européen (article 15 § 5 et 6 du TUE). Ironie de l’histoire, c’est le précédent premier ministre belge, Herman Van Rompuy, qui assure cette présidence. Le pouvoir de la présidence tournante s’en trouve donc affaibli.
 Quelle réforme de l’Etat : fédéralisme « poussé » ou confédéralisme ?
 Divergences profondes sur l’avenir de l’Etat
 La divergence sur BHV est le signe d’une divergence encore aussi profonde sur l’avenir de l’État belge, que la Flandre considère essentiellement dans le sens d’un transfert des compétences de l’État fédéral vers les régions, tandis que côté francophone, on persiste dans la volonté d’un lien fédéral fort.
 Dans le débat sur la réforme de l’Etat apparaît la question du confédéralisme. Ainsi, pour le leader des libéraux flamands, Alexander de Croo "Essayons de fixer où l’on veut aller et de dire fédéralisme poussé ou confédéralisme, ça c’est le point final et pas une étape vers la scission du pays, comme certains partis flamands le veulent. (...) nous n’en voulons pas". [7]
 Mais du point de vue théorique, en droit constitutionnel, « la confédération est une association d’Etats qui, par traité , décident d’exercer par l’intermédiaire d’organes communs un certain nombre de compétences et de tenter d’unifier leur politique dans divers domaines (...) Aussi la confédération n’est-elle pas un simple Etat. Est-elle-même un Etat ? » [8]
 Déjà, il y a quelques années, les Professeurs Daillet et Pellet [9] présentaient le fédéralisme belge comme un mouvement centrifuge qui n’est pas allé jusqu’à son terme.
 BHV et l’éclatement de la Belgique, l’éclairage du droit international public
 « BHV est, en droit institutionnel interne, le dernier « pont » qui enjambe la frontière linguistique, ou, autrement dit, la dernière technique juridique qui fait fi des frontières linguistiques établies. Les « triplés » de BHV et leur « cousin germain », l’arrondissement judiciaire de Bruxelles, nuancent les délimitations en général si précises du territoire flamand. Tout ceci n’est pas sans importance du point de vue du droit international, si jamais il devait y avoir éclatement du pays : en effet, un principe majeur du droit international tient en la règle « Uti possidetis, itea possideatis », ce que l’on peut traduire par « Tu posséderas comme tu as possédé ». Autrement dit, lorsqu’un territoire accède à l’indépendance, il le fait en conservant les frontières qui étaient les siennes avant son accession à l’indépendance.
 Dans l’hypothèse de l’éclatement de la Belgique, le principe de l’uti possidetis voudrait que les nouveaux États « ex-belges » se délimitent entre eux conformément au tracé des anciennes frontières régionales. Rhode-Saint-Genèse et les autres communes à forte présence francophone autour de Bruxelles feraient donc bel et bien partie du territoire du nouvel État flamand. » [10]