type: wikipedia

text:
Dovydo šaka, Jungtinė Dovydo septintosios dienos adventistų asociacija, Septynių antspaudų mokiniai () – protestantų sekta, susiformavusi 1955 m., po skilimo Dovydo septintosios dienos adventistų judėjime, kuris kilo Septintosios dienos adventistų bažnyčioje XX a. ketvirtajame dešimtmetyje.
 Reformistinis judėjimas paveldėjo adventizmo apokaliptiškumą, t. y. sektos nariai tikėjo, kad jie gyvena laikotarpiu, kuriame pildosi Biblijos pranašystės apie paskutinės dienos artėjimą ir Kristaus antrąjį nužengimą. Sekta pagarsėjo 1993 m., kai buvo nužudyta (ar nusižudė) apie 100 sektos narių. Dėl itin nesėkmingų teisėsaugos veiksmų, faktiškai išprovokavusių 100 žmonių mirtį, gana ilgos sektos istorijos ir didelio kiekio apie sektą sukauptų žinių, Dovydo šakos veikla gana aktyviai tiriama.
 Istorija
 Sektos įkūrėjas, bulgarų imigrantas Victor Houteff septintosios dienos adventistu tapo 1919 metais, kai dalis sektos, nesėkmingai laukusios apokalipsės 1844-iais, narių, dar tikėjo, kad Apokalipsė greitai įvyks, o pačioje sektoje vyko gana intensyvūs religiniai ginčai. 1930 metais Victor Houteff ėmė skelbti idėją, kad Apokalipsė įvyks, bet tik po to, kai atsiras bent nedidelė visiškai nuo nuodėmių apsivaliusių krikščionių, būtent jie ir bus išgelbėti. 1935 m. sekta įkūrė stovyklą Waco vietovėje, Kalifornijoje. 1942 m. galutinai atskilo nuo Septintos dienos adventistų. Iki Victor Houteff mirties 1955 m. sekta veikė gana pasyviai, įtraukdama į savo veiklą naujus narius, dažniausiai – jau esamus Septintosios dienos adventistus, įgydama pasekėjų užsienio šalyse.
 Nuo 1955 m. sektai vadovauti ėmė Victor Houteff našlė Florence, kuri perkėle sektos stovyklą toliau nuo Waco miesto ir paskelbė apie Apokalipsę, kuri turėtų ateiti 1959 m. balandžio 22 d. Keli šimtai sektos narių pardavė savo turtą ir laukė pasaulio pabaigos, o jai neatėjus, pasimetė ir paliko sektą. Kartu su Florence Houteff liko tik keliasdešimt sektos narių.
 Po Florence Houteff mirties 1962, sektos vadovavimą perėmė Benjamin Roden, kuris vėliau pasiskelbė Karaliaus Dovydo įpėdiniu. Jam mirus 1978 m., sektos valdymą perėmė jo našlė Lois Roden, kuri ėmė skelbti, kad regėjimuose patyrė, jog Dievas yra kartu ir vyras, ir moteris, kad šventoji Dvasia yra moteris ir kad Jėzus Kristus atgims moterimi. Maždaug tuo pat metu prasidėjo kova dėl valdžios tarp Lois Roden ir jos sūnaus George.
 1981 m. į sektą įstojo Vernon Howell, kuris 1984-aisiais vedė vieno iš įtakingų sektos narių dukterį, 14-metę Rachel Jones. Po kiek laiko prasidėjo kova dėl valdžios tarp George Roden ir Vernon Howell, netrukus pastarasis buvo išmestas. Po kiek laiko George Roden iškasė prieš 25 metus palaidoto sektos nario kūną ir paskelbė, kad sektos vadovu taps tas, kuris lavoną prikels iš numirusiųjų. Vernon Howell kartu su keliais savo šalininkais pabandė lavoną slapta nufotografuoti, bet buvo pastebėtas, tarp jo ir George Roden kilo susišaudymas, kurio metu pastarasis buvo sužeistas. Įvykį pradėjo tirti policija, Vernon Howell buvo kaltinamas pasikėsinimu nužudyti, bet nuteistas nebuvo. Dėl daugelį kartų pasikartojusių teismo įžeidinėjimų bei grasinimų George Roden 1987 m. buvo įkalintas, o padedant Vernon Howell, buvo išsiaiškinta, kad George Roden užsiėmė narkotikų (metamfetamino) gamyba. 1989 m. George Roden kalėjime kirviu užkapojo savo kameros draugą, buvo pripažintas nepakaltinamu, mirė psichiatrinėje ligoninėje 1998.
 Nuo 1985 m. faktinę, o nuo 1987 m. formalią valdžią sektoje perėmė Vernon Howell, ėmęs sektą aktyviai populiarinti užsienio šalyse. Į sektą, visų pirma, buvo stengiamasi įtraukti Septintosios dienos adventistų narius. Sekta, kaip komercinė organizacija, užsiėmė didmenine ginklų prekyba bei kitomis verslo rūšimis. Verslo bei propagandos dėka, sektos narių skaičius padidėjo iki kelių šimtų, 1993 m. apie 130 iš jų gyveno sektos būstinėje Waco.
 1990 Vernon Howell pakeitė vardą į David Koresh ir ėmė skelbti artėjančią apokalipsę bei tai, kad ji įvyks toje vietoje, kur yra sektos būstinė. Sekta ėmė ruoštis ginkluotai gynybai prieš galimą puolimą.
 1993 m. teisėsaugos įstaigoms (Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms) kilo įtarimų, kad sekta gali užsiimti nelegalia ginklų prekyba ir gamyba. Buvo surengtas reidas į sektos būstinę. Sektos nariai, įskaitant ir David Koresh, nusprendė, kad policijos padalinių įsiveržimas reiškia Armagedono pradžią ir ėmė šaudyti. Susišaudymo metu žuvo 6 sektos nariai bei 4 teisėsaugos pareigūnai, mažiausiai 1 sektos narys bei 26 pareigūnai buvo sužeisti. Sektos nariai užsibarikadavo įtvirtintame pastate. Prasidėjo 51 dieną trukusi sektos apsiaustis. Į veiklą įsitraukė FTB, kuri, pasikonsultavusi su keliais psichiatrais bei neprofesionalių visuomeninių antisektantiškų organizacijų nariais, nusprendė, kad sekta gali būti pedofilinio pobūdžio organizacija, kurioje kankinami ir seksualiai išnaudojami vaikai. Pats sektos vadas David Koresh skelbėsi Mesijumi ir savo sektos nariams buvo įsakęs leisti jų žmonoms ir dukroms miegoti su juo, kad jie susilauktų vaikų. Manoma, kad David Koresh su kitomis sektos moterimis turėjo apie 12 savo vaikų, kurių dauguma sudegė gaisre.
 1993 m. balandžio 19 d. prasidėjo sektos puolimas, panaudojant ašarines dujas bei šarvuotąją techniką. Į religijos ekspertų įspėjimus, kad apokaliptinio kulto narių puolimas gali baigtis masine savižudybe, nebuvo atsižvelgta. Pirmas bandymas pulti buvo nesėkmingas, antrojo bandymo metu sektos pastatuose kilo gaisras, kaip manoma, sukeltas pačių sektos narių. Puolimo metu liko gyvi tik 8 sektos nariai. David Koresh bei mažiausiai 75 kiti sektos nariai, įskaitant mažiausiai 25 vaikus, žuvo nuo šautinių žaizdų bei ugnies.
 Po vėliau vykusio tyrimo paaiškėjo, kad seksualinė prievarta prieš vaikus nebuvo naudojama, likusių gyvais liudininkų teigimu, savižudybės grėsmė be policijos pajėgų puolimo buvo gana menka. Likus 5 dienoms iki puolimo, David Koresh pareiškė norą pasiduoti policijai, po to, kai parašysiąs „septynių antspaudų paaiškinimą“. Kaip manoma, puolimo metu, David Koresh jau buvo parašęs pirmąją darbo dalį, bet FTB, atsisakiusi religijotyros specialistų paslaugų, David Koresh paaiškinimų ir galimos puolimo baigties tiesiog nesuprato.
 Dovydo šaka neretai priskiriama sektoms žudikėms, tačiau kitur atkreipiamas dėmesys jog masinė savižudybė buvo išprovokuota neprofesionalaus policijos elgesio ir nėra akivaizdu, jog ši nelaimė būtų įvykusi ir kitokiomis aplinkybėmis.
 Nuorodos
 Apie Dovydo šaką
 Rick A. Ross Institute – Branch Davidians
 Šaltiniai
 Krikščioniški judėjimai


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
15.12.2016
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 341/34
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
 Nr. 145/2015
 2015 m. birželio 11 d.
 kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo II priedas (Techniniai reglamentai, standartai, tyrimai ir sertifikavimas) [2016/2180]
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – EEE susitarimas), ypač į jo 98 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2015 m. kovo 9 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/391, kuriuo atsisakoma leisti vartoti tam tikrus maisto produktų sveikumo teiginius, susijusius su vaikų vystymusi ir sveikata (1);
 (2)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2015 m. kovo 11 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/403, kuriuo dėl efedrų rūšių ir afrikinių raugmių (Pausinystalia yohimbe (K. Schum) Pierre ex Beille) iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1925/2006 III priedas (2);
 (3)
 į EEE susitarimą turi būti įtrauktas 2015 m. kovo 12 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/414, kuriuo dėl (6S)-5-metiltetrahidrofolinės rūgšties, gliukozamino druskos, naudojamos maisto papildams gaminti, iš dalies keičiama Direktyva 2002/46/EB (3);
 (4)
 šis sprendimas susijęs su teisės aktais dėl maisto produktų. Teisės aktai dėl maisto produktų netaikomi Lichtenšteinui tol, kol jam taikomas Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl prekybos žemės ūkio produktais, kaip nustatyta EEE susitarimo II priedo XII skyriaus įžangoje. Todėl šis sprendimas netaikomas Lichtenšteinui;
 (5)
 todėl EEE susitarimo II priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 EEE susitarimo II priedo XII skyrius iš dalies keičiamas taip:
 1.
 54zzi punktas (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/46/EB) papildomas šia įtrauka:
 „—
 32015 R 0414: 2015 m. kovo 12 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/414 (OL L 68, 2015 3 13, p. 26).“
 2.
 54zzzu punktas (Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1925/2006) papildomas šia įtrauka:
 „—
 32015 R 0403: 2015 m. kovo 11 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/403 (OL L 67, 2015 3 12, p. 4).“
 3.
 Po 94 punkto (Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1229/2014) įterpiamas šis punktas:
 „95.
 32015 R 0391: 2015 m. kovo 9 d. Komisijos reglamentas (ES) 2015/391, kuriuo atsisakoma leisti vartoti tam tikrus maisto produktų sveikumo teiginius, susijusius su vaikų vystymusi ir sveikata (OL L 65, 2015 3 10, p. 15).“
 2 straipsnis
 Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtini reglamentų (ES) 2015/391, (ES) 2015/403 ir (ES) 2015/414 tekstai islandų ir norvegų kalbomis yra autentiški.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja 2015 m. birželio 12 d., jei buvo pateikti visi pranešimai pagal EEE susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (*1).
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE dalyje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje 2015 m. birželio 11 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Gianluca GRIPPA
 (1) OL L 65, 2015 3 10, p. 15.
 (2) OL L 67, 2015 3 12, p. 4.
 (3) OL L 68, 2015 3 13, p. 26.
 (*1) Konstitucinių reikalavimų nenurodyta.


type: other

text:
Rauman Lukko – jääkiekkoseuran huippuvuodet ja historia – Kesähotelli Rauma
 Rauman Lukko on vuonna 1936 perustettu jääkiekkojoukkue, joka pelaa SM-sarjassa eli pääsarjassa. Suomen mestaruuden Rauman Lukko on voittanut vuonna 1963 ja hopeasijoille joukkue on yltänyt vuosina 1961, 1966 ja 1988. Pronssimitalin joukkue on saanut vuosina 1965, 1969, 1994 ja 1996. Suomen Cupin Rauman Lukko voitti vuosina 1964 ja 1969.
 Jääkiekkoharrastuksen alku
 Rauman Lukko on perustettu vuonna 1936, mutta sen historia ulottuu vielä kauemmas. 1920-luvulla perustettiin Raumalla Talolan Sisu, joka oli pienen työyhteisön kortteliseura. Se perustettiin, jotta nuoret voisivat harrastaa yhdessä. Talolan Sisun aikana pelattiin jäähockeyta, eli nykyisellään tunnetun jääkiekon esimuotoa.
 Jäähockey poikkeaa tuntemastamme jääkiekosta monin tavoin, sillä sitä pelattiin ulkojäillä, matalalaitaisissa aitauksissa. Ottelijat luistelivat tukkiluistimilla ja pelasivat katajasta tai kuusesta askarrelluilla mailoilla. Myös säännöt olivat hyvin erilaiset. Joukkueiden koot olivat huomattavasti pienemmät ja joukkueilla sai olla vain kaksi vaihtopelaajaa kutakin ottelua kohden. Myös turvavarusteet olivat huomattavasti heppoisempaa tavaraa kuin nykyään, sillä suojuksia tehtiin muun muassa sanomalehdistä. Rauman ensimmäinen jääkiekkojoukkue oli nimeltään Rauma Woodin lukko. Talolan Sisun jäsenet liittyivät Rauma Woodin Lukon jäseneksi.
 Joukkueen menestyksekkäimmät vuodet
 Jääkiekkojoukkueen huippuvuosia elettiin 1960-luvulla, jolta myös joukkueen ainut Suomen mestaruus on peräisin. Myös kausi 2009–2010 oli erittäin suosiollinen joukkueelle, sillä Rauman Lukko voitti 14 ottelua putkeen saavuttaen SM-liigan voittoennätyksen. Tuon ennätyksen on sittemmin rikkonut Kärpät kaudella 2013–2014. Vaikka menestysputki ei jatkunutkaan loppuun asti, tuli joukkue runkosarjassa kolmanneksi.
 Seuraavana vuonna Rauman Lukon menestys jatkui. Joukkue tuli runkosarjassa neljänneksi, mutta hävisi pudotuspeleissä KaIPalle. Vaikka Lukko hävisi kaksi enimmäistä ottelua, voitti se kolmannen kohtaamisen Raumalla ja neljännen Kuopiossa. Viides kohtaaminen muistetaan pelin useista jäähyistä, sillä niitä jaettiin yhteensä yli 200 minuutin edestä. Seuraavan ottelun voitti jälleen KaIPa, mutta viimeisen kohtaamisen voitti Lukko edeten näin mitalikilpailuun. Semifinaaleissa Lukko pelasi HIFK:ä vastaan, jolle joukkue hävisi ja päätyi pelaamaan pronssimetallista. Jyp hävisi Rauman Lukolle ja näin ollen joukkue voitti tuona kautena pronssia.
 Kausi 2011–2012 oli Lukolle vaikea ja joukkue tuli runkosarjassa yhdeksänneksi. Samalla tavalla jatkui seuraava kausi 2012–2013, jolloin joukkue sijoittui runkosarjassa kymmenenneksi. Seuraavalla kaudella tilanne jälleen koheni, kun joukkue sijoittui runkosarjassa neljänneksi. Kaudella 2014–2015 menestys vain parani, kun joukkue pääsi kolmannelle sijalle runkosarjassa. Viimeisin kausi oli Rauman Lukolle hankala, sillä joukkuetta ovat piinanneet useat loukkaantumiset. Kaikesta huolimatta Lukko pelasi itsensä runkosarjan kuudennelle sijalle.
 Joukkueen nykytilanne
 Uusimpien tietojen mukaan, Rauman Lukko on vaihtamassa kapteenia. Viime kauden kapteeni oli Ilkka Mikkola, jota ensikauden kapteeniksi valittu Janne Niskala on tuurannut Mikkolan loukkaantumisen aikana. Tulevana perjantaina uusi kapteeni pääsee töihin, kun Champions Hockey Leaguen alkusarja käynnistyy myös Rauman Lukon osalta joukkueen kohdatessa D-lohkon ykkösen, Zurich Lionsin. Lukon lisäksi samana päivänä pelaa myös kolme muuta suomalaisjoukkuetta; HIFK, TPS sekä Kärpät.
 Elokuun alussa pelatussa pitsiturnauksessa on jo saatu esimakua siitä, millaista peliä Lukolta tullaan näkemään ensikauden liigassa. Lehdistö on kutsunut Lukon peliä entistä aktiivisemmaksi, fyysisemmäksi ja vauhdikkaammaksi. Vaikka pitsiturnaus päättyikin Lukon tappioon, valmentaja ja pelaajat lähtevät hyvillä mielin kohti uusia kisoja. Harjoituspeleissä on painotettu pelinopeutta ja yhteisharjoitukset ovat olleet vaativia.
 Liigakausi 2016–2017 alkaa Lukon joukkueen osalta kotikentällä Raumalla. Avausviikonloppuna nähdään kaksi seitsemän ottelun iltaa, jolloin nykyinen Suomen mestari ottelee Ässiä vastaan, HIFK kohtaa Lukon Raumalla ja TPS kohtaa Kärpät Turussa. Lauantaina Jukurit kohtaa ensimmäisessä liigaottelussaan Vaasan Sportin.


text:
 Avis juridique important
 |
 21995D0302(09)
 Beschluß des Gemeinsamen EWR-Ausschusses Nr. 9/95 vom 27. Januar 1995 zur Änderung des Anhangs II (Technische Vorschriften, Normen, Prüfung und Zertifizierung) des EWR-Abkommens
 Amtsblatt Nr. L 047 vom 02/03/1995 S. 0029 - 0029
 BESCHLUSS DES GEMEINSAMEN EWR-AUSSCHUSSES Nr. 9/95 vom 27. Januar 1995 zur Änderung des Anhangs II (Technische Vorschriften, Normen, Prüfung und Zertifizierung) des EWR-Abkommens DER GEMEINSAME EWR-AUSSCHUSS -gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, geändert durch das Anpassungsprotokoll zum Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, nachstehend "Abkommen" genannt, insbesondere auf Artikel 98,in Erwägung nachstehender Gründe:Anhang II des Abkommens wurde zuletzt durch den Beschluß Nr. 44/94 des Gemeinsamen EWR-Ausschusses vom 15. Dezember 1994 zur Änderung des Anhangs II (Technische Vorschriften, Normen, Prüfung und Zertifizierung) des EWR-Abkommens (1) geändert.Die Richtlinie 94/37/EG der Kommission vom 22. Juli 1994 zur Änderung der Richtlinie 91/414/EWG des Rates über das Inverkehrbringen von Pflanzenschutzmitteln (2) ist in das Abkommen aufzunehmen.Die Richtlinie 94/43/EG des Rates vom 27. Juli 1994 zur Festlegung des Anhangs VI der Richtlinie 91/414/EWG über das Inverkehrbringen von Pflanzenschutzmitteln (3) ist in das Abkommen aufzunehmen -BESCHLIESST:Artikel 1 In Anhang II des Abkommens werden in Kapitel XV unter Nummer 12a (Richtlinie 91/414/EWG des Rates) vor der Anpassung die folgenden Gedankenstriche angefügt:"- 394 L 0037: Richtlinie 94/37/EG der Kommission vom 22. Juli 1994 (ABl. Nr. L 194 vom 29. 7. 1994, S. 65)- 394 L 0043: Richtlinie 94/43/EG des Rates vom 27. Juli 1994 (ABl. Nr. L 227 vom 1. 9. 1994, S. 31)".Artikel 2 Der Wortlaut der Richtlinien 94/37/EG und 94/43/EG in isländischer und norwegischer Sprache, der den jeweiligen Sprachfassungen dieses Beschlusses beigefügt ist, ist verbindlich.Artikel 3 Dieser Beschluß tritt am 1. Februar 1995 in Kraft, sofern dem Gemeinsamen EWR-Ausschuß alle Mitteilungen nach Artikel 103 Absatz 1 des Abkommens übermittelt worden sind.Artikel 4 Dieser Beschluß wird im EWR-Abschnitt und in der EWR-Beilage des Amtsblatts der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht.Brüssel, den 27. Januar 1995Für den Gemeinsamen EWR-AusschußDer VorsitzendeG. J. L. AVERY(1) ABl. Nr. L 372 vom 31. 12. 1994, S. 20.(2) ABl. Nr. L 194 vom 29. 7. 1994, S. 65.(3) ABl. Nr. L 227 vom 1. 9. 1994, S. 31.


type: legislation

text:
 28.3.2013
 IT
 Gazzetta ufficiale dell'Unione europea
 L 90/92
 REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 304/2013 DELLA COMMISSIONE
 del 27 marzo 2013
 recante fissazione dei dazi all'importazione nel settore dei cereali applicabili a decorrere dal 1o aprile 2013
 LA COMMISSIONE EUROPEA,
 visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
 visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1),
 visto il regolamento (UE) n. 642/2010 della Commissione, del 20 luglio 2010, recante modalità d'applicazione del regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio in ordine ai dazi all'importazione nel settore dei cereali (2), in particolare l'articolo 2, paragrafo 1,
 considerando quanto segue:
 (1)
 A norma dell'articolo 136, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, il dazio all'importazione per i prodotti dei codici NC 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 [frumento (grano) tenero da seme], ex 1001 99 00 [frumento (grano) tenero di alta qualità, diverso da quello da seme], 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 e 1007 90 00 è pari al prezzo d'intervento applicabile a tali prodotti all'atto dell'importazione e maggiorato del 55 %, deduzione fatta del prezzo cif all'importazione applicabile alla spedizione in causa. Tale dazio, tuttavia, non può essere superiore all'aliquota dei dazi della tariffa doganale comune.
 (2)
 A norma dell'articolo 136, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, ai fini del calcolo del dazio all'importazione di cui al paragrafo 1 del medesimo articolo, per i prodotti in questione sono fissati regolarmente prezzi rappresentativi all'importazione cif.
 (3)
 A norma dell'articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 642/2010, il prezzo da prendere in considerazione per calcolare il dazio all'importazione per i prodotti dei codici NC 1001 19 00, 1001 11 00, ex 1001 91 20 [frumento (grano) tenero da seme], ex 1001 99 00 [frumento (grano) tenero di alta qualità, diverso da quello da seme], 1002 10 00, 1002 90 00, 1005 10 90, 1005 90 00, 1007 10 90 e 1007 90 00 corrisponde al prezzo rappresentativo cif all'importazione giornaliero, determinato in base al metodo previsto all'articolo 5 del medesimo regolamento.
 (4)
 Occorre fissare i dazi all'importazione per il periodo a decorrere dal 1o aprile 2013, applicabili fino all'entrata in vigore di una nuova fissazione.
 (5)
 Data la necessità di garantire che questa misura si applichi il più rapidamente possibile dopo la messa a disposizione dei dati aggiornati, è opportuno che il presente regolamento entri in vigore il giorno della sua pubblicazione,
 HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
 Articolo 1
 A decorrere dal 1o aprile 2013, i dazi all'importazione nel settore dei cereali, di cui all'articolo 136, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, sono quelli fissati nell'allegato I del presente regolamento sulla base degli elementi riportati nell'allegato II.
 Articolo 2
 Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
 Fatto a Bruxelles, il 27 marzo 2013
 Per la Commissione, a nome del presidente
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Direttore generale dell'Agricoltura e dello sviluppo rurale
 (1) GU L 299 del 16.11.2007, pag. 1.
 (2) GU L 187 del 21.7.2010, pag. 5.
 ALLEGATO I
 Dazi all'importazione dei prodotti di cui all'articolo 136, dal paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 applicabili a decorrere dal 1o aprile 2013
 Codice NC
 Designazione delle merci
 Dazio all'importazione (1)
 (EUR/t)
 1001 19 00
 1001 11 00
 FRUMENTO (grano) duro di alta qualità
 0,00
 di media qualità
 0,00
 di bassa qualità
 0,00
 ex 1001 91 20
 FRUMENTO (grano) tenero da seme
 0,00
 ex 1001 99 00
 FRUMENTO (grano) tenero di alta qualità, diverso da quello da seme
 0,00
 1002 10 00
 1002 90 00
 SEGALA
 0,00
 1005 10 90
 GRANTURCO da seme, diverso dal granturco ibrido
 0,00
 1005 90 00
 GRANTURCO, diverso dal granturco da seme (2)
 0,00
 1007 10 90
 1007 90 00
 SORGO da granella, diverso dal sorgo ibrido destinato alla semina
 0,00
 (1) A norma dell'articolo 2, paragrafo 4, del regolamento (UE) n. 642/2010, l'importatore può beneficiare di una riduzione dei dazi pari a:
 —
 3 EUR/t se il porto di sbarco si trova nel Mar Mediterraneo (al di là dello stretto di Gibilterra) o nel Mar Nero e se le merci arrivano nell'Unione attraverso l'Oceano Atlantico o il Canale di Suez,
 —
 2 EUR/t se il porto di sbarco si trova in Danimarca, in Estonia, in Irlanda, in Lettonia, in Lituania, in Polonia, in Finlandia, in Svezia, nel Regno Unito oppure sulla costa atlantica della Penisola iberica e se le merci arrivano nell'Unione attraverso l'Oceano Atlantico.
 (2) L'importatore può beneficiare di una riduzione forfettaria di 24 EUR/t se sono soddisfatte le condizioni fissate all'articolo 3 del regolamento (UE) n. 642/2010.
 ALLEGATO II
 Elementi per il calcolo dei dazi fissati nell'allegato I
 15.3.2013-26.3.2013
 1)
 Medie nel periodo di riferimento di cui all'articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 642/2010:
 (EUR/t)
 Frumento tenero (1)
 Granturco
 Frumento duro di alta qualità
 Frumento duro di media qualità (2)
 Frumento duro di bassa qualità (3)
 Borsa
 Minnéapolis
 Chicago
 —
 —
 —
 Quotazione
 241,73
 221,29
 —
 —
 —
 Prezzo fob USA
 —
 —
 300,83
 290,83
 270,83
 Premio sul Golfo
 84,96
 20,14
 —
 —
 —
 Premio sui Grandi Laghi
 —
 —
 —
 —
 —
 2)
 Medie nel periodo di riferimento di cui all'articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (UE) n. 642/2010:
 Spese di nolo: Golfo del Messico — Rotterdam:
 16,32 EUR/t
 Spese di nolo: Grandi Laghi — Rotterdam:
 51,71 EUR/t
 (1) Premio positivo di 14 EUR/t incluso [articolo 5, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 642/2010].
 (2) Premio negativo di 10 EUR/t [articolo 5, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 642/2010].
 (3) Premio negativo di 30 EUR/t [articolo 5, paragrafo 3, del regolamento (UE) n. 642/2010].


text:
 24.11.2011
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 308/15
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) NR 1211/2011
 z dnia 23 listopada 2011 r.
 w sprawie wprowadzenia odliczeń od niektórych nakładów połowowych na rok 2011 z powodu przełowienia przez niektóre państwa członkowskie w poprzednim roku
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Rady (WE) nr 1224/2009 z dnia 20 listopada 2009 r. (1) ustanawiające wspólnotowy system kontroli w celu zapewnienia przestrzegania przepisów wspólnej polityki rybołówstwa, zmieniające rozporządzenia (WE) nr 847/96, (WE) nr 2371/2002, (WE) nr 811/2004, (WE) nr 768/2005, (WE) nr 2115/2005, (WE) nr 2166/2005, (WE) nr 388/2006, (WE) nr 509/2007, (WE) nr 676/2007, (WE) nr 1098/2007, (WE) nr 1300/2008, (WE) nr 1342/2008 i uchylające rozporządzenia (EWG) nr 2847/93, (WE) nr 1627/94 oraz (WE) nr 1966/2006, w szczególności jego art. 106 ust. 1,
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Rozporządzenie Rady (WE) nr 1415/2004 z dnia 19 lipca 2004 r. ustalające maksymalny roczny nakład połowowy odnoszący się do niektórych obszarów połowowych i łowisk (2) ustanawia maksymalny roczny nakład połowowy dla niektórych obszarów połowowych i łowisk, w szczególności w odniesieniu do przegrzebka w niektórych obszarach Irlandii.
 (2)
 Rozporządzenie Rady (WE) nr 1342/2008 z dnia 18 grudnia 2008 r. ustanawiające długoterminowy plan w zakresie zasobów dorsza i połowów tych zasobów oraz uchylające rozporządzenie (WE) nr 423/2004 (3) ustanawia ograniczenia nakładu połowowego dla czterech stad dorsza w niektórych obszarach geograficznych.
 (3)
 Rozporządzenie Rady (UE) nr 53/2010 z dnia 14 stycznia 2010 r. ustalające uprawnienia do połowów na 2010 rok dla pewnych stad ryb i grup stad ryb, stosowane na wodach UE oraz w odniesieniu do statków UE na wodach, na których wymagane są ograniczenia połowowe oraz zmieniające rozporządzenia (WE) nr 1359/2008, (WE) nr 754/2009, (WE) nr 1226/2009 oraz (WE) nr 1287/2009 (4) ustanawia maksymalny dopuszczalny nakład połowowy na rok 2010.
 (4)
 Rozporządzenie Rady (UE) nr 57/2011 z dnia 18 stycznia 2011 r. ustalające uprawnienia do połowów na 2011 rok dla pewnych stad ryb i grup stad ryb stosowane na wodach UE oraz w odniesieniu do statków UE na niektórych wodach nienależących do UE (5) ustanawia maksymalny dopuszczalny nakład połowowy na rok 2011.
 (5)
 Zgodnie z art. 106 ust. 1 rozporządzenia Rady (WE) nr 1224/2009 Komisja dokonuje odliczeń od przyszłego nakładu połowowego danego państwa członkowskiego, gdy ustali, że to państwo członkowskie przekroczyło nakład połowowy, który został mu przyznany.
 (6)
 Artykuł 106 ust. 2 rozporządzenia Rady (WE) nr 1224/2009 ustanawia kryteria i warunki dotyczące dokonania takich odliczeń przez Komisję.
 (7)
 Niektóre państwa członkowskie przekroczyły nakład połowowy przyznany im na rok 2010. Dlatego właściwe jest dokonanie odliczeń od nakładu połowowego przyznanego im w roku 2011.
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Maksymalny dopuszczalny nakład połowowy ustalony w rozporządzeniu Rady (WE) nr 57/2011 oraz, dla niektórych obszarów połowowych i łowisk, w rozporządzeniu Rady (WE) nr 1415/2004 zostaje ograniczony na 2011 r. w przypadku niektórych państw członkowskich zgodnie z załącznikiem.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie siódmego dnia po jego opublikowaniu w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 23 listopada 2011 r.
 W imieniu Komisji
 José Manuel BARROSO
 Przewodniczący
 (1) Dz.U. L 343 z 22.12.2009, s. 1.
 (2) Dz.U. L 258 z 5.8.2004, s. 1.
 (3) Dz.U. L 348 z 24.12.2008, s. 20.
 (4) Dz.U. L 21 z 26.1.2010, s. 1.
 (5) Dz.U. L 24 z 27.1.2011, s. 1.
 ZAŁĄCZNIK
 Państwo członkowskie
 Obszar geograficzny / gatunek
 Narzędzia
 Przydział początkowy 2010
 (kW/dni)
 Zmiany na 2010 r.
 Nakład wykorzystany
 (kW/dni)
 Wykorzystanie (w %)
 Wykorzystanie w stosunku do dozwolonego przydziału
 Odliczenie nakładu
 (kW/dni)
 Mnożnik art. 106 ust. 2 rozp. 1224/ 2009
 Odliczenie nakładu na 2011 r.
 (kW/dni)
 Przydział nakładu na 2011 r.
 (kW/dni)
 Przydział nakładu skorygowany na 2011 r.
 (kW/dni)
 Wyłączenia art. 11
 (kW/dni) (3)
 Unikanie art. 13
 (kW/dni) (3)
 Wymiana art. 16
 (kW/dni) (3)
 Przeniesienia art. 17
 (kW/dni) (3)
 Nakład dostosowany
 (kW/dni)
 Niemcy
 (a)
 Kattegat
 TR2
 9 316
 (1)
 0
 1 702
 14 258
 25 276
 26 657
 105,46 %
 5,46 %
 –1 381
 1,1
 –1 519
 6 987
 (2)
 5 468
 Niemcy
 (b)
 Skagerrak, część obszaru ICES IIIa leżąca poza Skagerrak i Kattegat; obszar ICES IV oraz wody UE obszaru ICES IIa; obszar ICES VIId
 TR2
 516 154
 (1)
 0
 0
 –94 507
 421 647
 421 766
 100,03 %
 0,03 %
 – 119
 1
 – 119
 436 666
 (2)
 436 547
 Irlandia
 Obszar ICES VII, przegrzebki
 525 012
 (4)
 259 012
 270 368
 104,38 %
 4,38 %
 –11 356
 1
 –11 356
 525 012
 (4)
 513 656
 Francja
 (b)
 Skagerrak, część obszaru ICES IIIa leżąca poza Skagerrak i Kattegat; obszar ICES IV oraz wody UE obszaru ICES IIa; obszar ICES VIId
 TR1
 2 214 240
 (1)
 0
 339 670
 0
 2 553 910
 2 680 473
 104,96 %
 4,96 %
 – 126 563
 1
 – 126 563
 1 840 286
 (2)
 1 713 723
 Francja
 (d)
 obszar ICES VIa oraz wody UE obszaru ICES Vb
 TR1
 3 387 803
 (1)
 702 070
 10 299
 – 178 123
 2 517 909
 2 611 435
 103,71 %
 3,71 %
 –93 526
 1
 –93 526
 1 980 786
 (2)
 1 887 260
 Zjednoczone Królestwo
 (b)
 Skagerrak, część obszaru ICES IIIa leżąca poza Skagerrak i Kattegat; obszar ICES IV oraz wody UE obszaru ICES IIa; obszar ICES VIId
 TR1
 8 938 164
 (1)
 0
 2 819 635
 660 115
 12 417 914
 12 450 755
 100,26 %
 0,26 %
 –32 841
 1
 –32 841
 7 561 687
 (2)
 7 528 846
 TR2
 7 409 969
 (1)
 0
 2 010 770
 0
 9 420 739
 10 274 753
 109,07 %
 9,07 %
 – 854 014
 1,1
 – 939 415
 6 268 834
 (2)
 5 329 419
 Zjednoczone Królestwo
 (c)
 obszar ICES VIIa
 TR2
 1 934 646
 (1)
 0
 366 622
 300 000
 2 601 268
 2 931 719
 112,70 %
 12,70 %
 – 330 451
 1,2
 – 396 541
 1 450 985
 (2)
 1 054 444
 (1) Ilość jak określono w rozporządzeniu Rady (UE) nr 53/2010 – Dodatek 1 do załącznika IIA
 (2) Ilość jak określono w rozporządzeniu Rady (UE) nr 57/2011 – Dodatek 1 do załącznika IIA
 (3) Rozporządzenie Rady (WE) nr 1342/2008
 (4) Ilość jak określono w rozporządzeniu Rady (UE) nr 1415/2004 – załącznik I


text:
6.10.2011
 LT
 Europos Sąjungos oficialusis leidinys
 L 262/45
 EEE JUNGTINIO KOMITETO SPRENDIMAS
 Nr. 78/2011
 2011 m. liepos 1 d.
 kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo IX priedas (Finansinės paslaugos)
 EEE JUNGTINIS KOMITETAS,
 atsižvelgdamas į Europos ekonominės erdvės susitarimą (toliau – Susitarimas) su pakeitimais, padarytais Europos ekonominės erdvės susitarimą patikslinančiu protokolu, ypač į šio Susitarimo 98 straipsnį,
 kadangi:
 (1)
 Susitarimo IX priedas buvo iš dalies pakeistas 2010 m. lapkričio 10 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 120/2010 (1);
 (2)
 į Susitarimą turi būti įtraukta 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/138/EB dėl draudimo ir perdraudimo veiklos pradėjimo ir jos vykdymo (Mokumas II) (2);
 (3)
 Direktyva 2009/138/EB nuo 2012 m. lapkričio 1 d. panaikinamos į Susitarimą įtrauktos Tarybos direktyvos 64/225/EEB (3), 73/239/EEB (4), 73/240/EEB (5), 76/580/EEB (6), 78/473/EEB (7), 84/641/EEB (8), 87/344/EEB (9), 88/357/EEB (10) ir 92/49/EEB (11) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/78/EB (12), 2001/17/EB (13), 2002/83/EB (14) ir 2005/68/EB (15), todėl nuo 2012 m. lapkričio 1 d. jos turi būti iš Susitarimo išbrauktos;
 (4)
 Direktyvoje 2009/138/EB nauja redakcija išdėstyti kai kurie iš išbrauktų teisės aktų, todėl dabartinė išbrauktų teisės aktų EEE adaptacija turi būti iš dalies toliau taikoma,
 PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
 1 straipsnis
 Susitarimo IX priedas iš dalies keičiamas taip:
 1)
 I skyriaus (Draudimas) antraštinė dalis „i) Ne gyvybės draudimas“ pervadinama „i) Ne gyvybės ir gyvybės draudimas“;
 2)
 1 punktas (Tarybos direktyva 64/225/EEB) tampa 1a punktu;
 3)
 prieš naują 1a punktą (Tarybos direktyva 64/225/EEB) įterpiamas šis punktas:
 „1.
 32009 L 0138: 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/138/EB dėl draudimo ir perdraudimo veiklos pradėjimo ir jos vykdymo (Mokumas II) (OL L 335, 2009 12 17, p. 1).
 Direktyvos nuostatos šio Susitarimo tikslais pritaikomos taip:
 a)
 8 straipsnis papildomas taip:
 “5.
 Islandijoje „Viðlagatrygging Íslands“”;
 b)
 57–63 straipsniai dėl siūlomo įsigyjančio asmens riziką ribojančio vertinimo netaikomi, jei siūlomas įsigyjantis asmuo, kaip apibrėžta direktyvoje, yra įsisteigęs arba jo veikla yra reglamentuojama ne Susitariančiųjų Šalių teritorijoje;
 c)
 iš 157 straipsnio 2 dalies išbraukiami žodžiai „remiantis Reglamentu (EB) Nr. 593/2008“;
 d)
 171 straipsnis netaikomas. Taikomos šios nuostatos:
 Kiekviena Susitariančioji Šalis su viena ar keliomis trečiosiomis šalimis sudarytais susitarimais gali susitarti taikyti nuostatas, kurios skiriasi nuo numatytųjų Direktyvos 162–170 straipsniuose, jei jų draudėjams ir apdraustiems asmenims suteikiama pakankama ir lygiavertė apsauga. Susitariančiosios Šalys, prieš sudarydamos tokius susitarimus, informuoja viena kitą ir konsultuojasi viena su kita. Susitariančiosios Šalys draudimo įmonių filialams, kurių pagrindinis biuras yra ne Susitariančiųjų Šalių teritorijoje, netaiko nuostatų, dėl kurių jiems sudaromos palankesnės sąlygos nei draudimo įmonių filialams, kurių pagrindinis biuras yra Susitariančiųjų Šalių teritorijoje;
 e)
 kai Europos Sąjunga derasi su viena ar keliomis trečiosiomis šalimis pagal 175 straipsnį, ji siekia vienodų sąlygų ELPA valstybių draudimo ir perdraudimo įmonėms;
 f)
 kalbant apie 177 straipsnyje nurodytas draudimo ir perdraudimo įmonėms trečiųjų šalių taikomas sąlygas, taikomos šios nuostatos:
 Siekdamos didžiausio laipsnio konvergencijos taikant trečiosios šalies režimą draudimo ir perdraudimo įmonėms, Susitariančiosios Šalys keičiasi informacija, kaip apibūdinta 177 straipsnio 1 dalyje, o dėl 177 straipsnio 2 dalyje minimų klausimų Susitariančiųjų Šalių nustatytina konkrečia tvarka organizuojamos konsultacijos EEE jungtiniame komitete;
 g)
 178 straipsnis pakeičiamas taip:
 „1.
 Šis straipsnis taikomas 2 dalyje nurodytoms sutartims, nepriklausomai nuo to, ar draudžiama rizika yra Susitariančiosios Šalies teritorijoje, taip pat visoms kitoms draudimo sutartims, kuriomis draudžiama rizika yra Susitariančiųjų Šalių teritorijoje. Jis netaikomas perdraudimo sutartims.
 2.
 Draudimo sutarčiai, kuria apdraudžiama didelė rizika, kaip apibrėžta 13 straipsnio 27 dalyje, taikoma šalių pasirinkta teisė.
 Tiek, kiek šalys nepasirinko taikytinos teisės, draudimo sutarčiai taikoma draudiko įprastinės gyvenamosios vietos valstybės teisė. Jei konkrečiu atveju iš visų aplinkybių paaiškėja, kad sutartis akivaizdžiai glaudžiau susijusi su kita valstybe, taikoma tos kitos valstybės teisė.
 3.
 Sutarčiai taikomą teisę šalys pasirenka laikydamosi šių nuostatų:
 a)
 pasirinkimas turi būti tiksliai išreikštas ar aiškiai parodytas sutarties sąlygomis arba bylos aplinkybėmis. Šalys gali pasirinkti visai sutarčiai ar tik jos daliai taikytiną teisę;
 b)
 šalys gali bet kuriuo metu susitarti sutarčiai taikyti kitą teisę, nei pagal pirmesnį šalių pasirinkimą taikyta teisė. Pakeitimai dėl taikytinos teisės, padaryti po sutarties sudarymo, neturi įtakos formaliam jos galiojimui ir negali neigiamai paveikti trečiųjų šalių teisių;
 c)
 tais atvejais, kai visi kiti situacijai svarbūs elementai pasirinkimo metu yra kitoje valstybėje nei ta, kurios teisė pasirinkta, šalių pasirinkimas neturi kliudyti taikyti tos kitos valstybės teisės nuostatų, nuo kurių negali būti nukrypstama sutartimi;
 d)
 tais atvejais, kai visi kiti situacijai svarbūs elementai pasirinkimo metu yra vienoje ar keliose Susitariančiose Šalyse, šalių pasirinkta kita nei Susitariančiosios Šalies taikytina teisė tinkamais atvejais nekliudo taikyti EEE teisės nuostatų, kaip jos įgyvendinamos ginčo nagrinėjimo vietos Susitariančioje Šalyje, nuo kurių negali būti nukrypstama susitarimu.
 4.
 Šalių susitarimo dėl taikytinos teisės pasirinkimo buvimas ir galiojimas nustatomas pagal šias nuostatas:
 a)
 sutarties ar bet kurios jos sąlygos egzistavimas ir galiojimas nustatomas pagal teisę, kuri būtų jai taikoma pagal šį straipsnį, jei sutartis ar sąlyga galiotų;
 tačiau, siekdama įrodyti, kad nedavė sutikimo, šalis gali remtis savo įprastos gyvenamosios vietos valstybės teise, jei iš aplinkybių paaiškėja, kad nagrinėti šios šalies elgesio pasekmes pagal šio punkto 1 pastraipoje nurodytą teisę yra nepagrįsta;
 b)
 sutartis, sudaryta asmenų, kurie arba kurių atstovai sutarties sudarymo metu yra toje pačioje valstybėje, formaliai galioja, jei ji atitinka formalius reikalavimus pagal teisę, kuri pagal šį straipsnį taikoma sutarties turiniui, arba pagal jos sudarymo vietos valstybės teisę.
 Sutartis, sudaryta asmenų, kurie arba kurių atstovai sutarties sudarymo metu yra skirtingose valstybėse, formaliai galioja, jei atitinka formalius reikalavimus pagal teisę, kuri pagal šį straipsnį taikoma jos turiniui, arba pagal vienos iš valstybių, kurioje sutarties sudarymo metu yra bet kuri iš šalių arba jos atstovas, teisę, arba pagal valstybės, kurioje tuo metu buvo bet kurios iš šalių įprastinė gyvenamoji vieta, teisę.
 Vienašalis veiksmas, kuriuo siekiama teisinių pasekmių sudarytai ar ketinamai sudaryti sutarčiai, formaliai galioja, jei atitinka formalius reikalavimus pagal teisę, kuri pagal šį straipsnį taikoma ar būtų taikoma sutarties turiniui, arba pagal veiksmo atlikimo vietos valstybės teisę, arba pagal teisę valstybės, kurioje tuo metu veiksmą atlikęs asmuo turėjo įprastą gyvenamąją vietą.
 Nepaisant šio punkto 1–3 pastraipų, sutarčiai, kurios dalykas yra daiktinė teisė į nekilnojamąjį turtą arba nekilnojamojo turto nuoma, taikomos turto buvimo vietos valstybės teisėje numatyti formalūs reikalavimai, jei pagal tą teisę:
 i)
 tie reikalavimai taikomi neatsižvelgiant į tai, kurioje valstybėje sudaryta sutartis, ir neatsižvelgiant į tai, kokia teisė jai taikoma; be to,
 ii)
 nuo tų reikalavimų susitarimu negali būti nukrypstama;
 c)
 sutartyje, sudarytoje toje pačioje valstybėje esančių asmenų, fizinis asmuo, kuris pagal tos valstybės teisę būtų veiksnus, gali remtis savo neveiksnumu pagal kitos valstybės teisę, tik jei sudarant sutartį kita sutarties šalis žinojo apie tokį neveiksnumą arba jei apie jį nežinojo dėl neatsargumo.
 5.
 Draudimo sutarčių, kurių neapima 2 dalis, atveju šalys pagal 3 dalį gali pasirinkti taikyti tik šią teisę:
 a)
 bet kurios Susitariančiosios Šalies, kurioje sutarties sudarymo metu yra draudimo rizika, teisę;
 b)
 draudėjo įprastos gyvenamosios vietos valstybės teisę;
 c)
 gyvybės draudimo sutarčių atveju – draudėjo pilietybės Susitariančiosios Šalies teisę;
 d)
 draudimo sutarčių, kuriomis apdraudžiama rizika, apribota įvykiais vienoje Susitariančioje Šalyje, kitoje nei kurioje yra draudimo rizika, – tos Susitariančiosios Šalies teisę;
 e)
 jei draudėjas, turėdamas sutartį, kuriai taikoma ši dalis, vykdo komercinę, pramonės arba laisvųjų profesijų veiklą, ir draudimo sutartis apima dvi ar daugiau rizikų, susijusių su ta veikla ir esančių skirtingose Susitariančiose Šalyse, – bet kurios iš šių Susitariančiųjų Šalių teisę arba draudėjo įprastos gyvenamosios vietos valstybės teisę.
 Kai a, b ir e punktuose numatytais atvejais atitinkamos Susitariančiosios Šalys suteikia didesnę laisvę pasirinkti draudimo sutarčiai taikytiną teisę, šalys gali ta laisve pasinaudoti.
 Tiek, kiek pagal šią dalį šalys nepasirinko taikytinos teisės, sutarčiai taikoma Susitariančiosios Šalies, kurioje sutarties sudarymo metu yra rizika, teisė.
 6.
 Kai Susitariančioji Šalis nustato pareigą apsidrausti nuo tam tikrų rizikų, jas apimančioms draudimo sutartims taikomos šios papildomos taisyklės:
 a)
 draudimo sutartis nėra pareigos apsidrausti įvykdymas, jei ji neatitinka pareigą nustačiusios Susitariančiosios Šalies numatytų tam draudimui taikomų specifinių nuostatų. Jei Susitariančiosios Šalies, kurioje yra draudimo rizika, teisė prieštarauja Susitariančiosios Šalies, nustačiusios pareigą apsidrausti, teisei, tai viršenybę turi pastarosios Susitariančiosios Šalies teisė;
 b)
 nukrypdama nuo 2 ir 4 dalių Susitariančioji Šalis gali nustatyti, kad draudimo sutarčiai taikoma pareigą apsidrausti nustačiusios Susitariančiosios Šalies teisė.
 7.
 4 dalies trečios pastraipos ir 5 dalies tikslais, jei sutartis apima riziką, esančią daugiau nei vienoje Susitariančioje Šalyje, sutartis laikoma sudarančia kelias sutartis, kurių kiekviena susijusi tik su viena Susitariančiąją Šalimi.
 8.
 Šio straipsnio tikslais valstybė, kurioje yra rizika, nustatoma pagal 13 straipsnio 13 dalį, o gyvybės draudimo atveju valstybė, kurioje yra rizika, yra valstybė, kurioje prisiimtas įsipareigojimas, kaip apibrėžta 13 straipsnio 14 dalyje.“;
 h)
 III priedo A dalis papildoma taip:
 „29.
 Islandijos Respublikos atveju: „Hlutafélag“;
 30.
 Lichtenšteino Kunigaikštystės atveju: „Aktiengesellschaft“, „Europäische Gesellschaft (SE)“, „Genossenschaft“, „Europäische Genossenschaft (SCE)“;
 31.
 Norvegijos Karalystės atveju: „Aksjeselskaper“, „Gjensidige selskaper“.“;
 i)
 III priedo B dalis papildoma taip:
 „29.
 Islandijos Respublikos atveju: „Hlutafélag“;
 30.
 Lichtenšteino Kunigaikštystės atveju: „Aktiengesellschaft“, „Europäische Gesellschaft (SE)“, „Genossenschaft“, „Europäische Genossenschaft (SCE)“;
 31.
 Norvegijos Karalystės atveju: „Aksjeselskaper“, „Gjensidige selskaper“.“;
 j)
 III priedo C dalis papildoma taip:
 „29.
 Islandijos Respublikos atveju: „Hlutafélög“;
 30.
 Lichtenšteino Kunigaikštystės atveju: „Aktiengesellschaft“, „Europäische Gesellschaft (SE)“, „Genossenschaft“, „Europäische Genossenschaft (SCE)“;
 31.
 Norvegijos Karalystės atveju: „Aksjeselskaper“, „Allmennaksjeselskaper“, „Gjensidige selskaper“.“ “;
 4)
 31d punktas (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/41/EB) papildomas taip:
 „su pakeitimais, padarytais:
 —
 32009 L 0138: Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/138/EB (OL L 335, 2009 12 17, p. 1).“;
 5)
 1a punkto (Tarybos direktyva 64/225/EEB), 2 punkto (Pirmoji Tarybos direktyva 73/239/EEB), 3 punkto (Tarybos direktyva 73/240/EEB), 4 punkto (Tarybos direktyva 78/473/EEB), 5 punkto (Tarybos direktyva 84/641/EEB), 6 punkto (Tarybos direktyva 87/344/EEB), 7 punkto (Antroji Tarybos direktyva 88/357/EEB), 7a punkto (Tarybos direktyva 92/49/EEB), 7b punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/68/EB), 12c punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/78/EB) ir 13a punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/17/EB) tekstas nuo 2012 m. lapkričio 1 d. išbraukiamas;
 6)
 11 punkto (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/83/EB) ir su juo susijusios antraštinės dalies tekstas nuo 2012 m. lapkričio 1 d. išbraukiamas;
 7)
 I skyriaus (Draudimas) antraštinės dalys „iv) Priežiūra ir atskaitomybė“ ir „v) Kiti klausimai“ nuo 2012 m. lapkričio 1 d. tampa antraštinėmis dalimis „iii) Priežiūra ir atskaitomybė“ ir „iv) Kiti klausimai“.
 2 straipsnis
 Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE priede skelbtinas Direktyvos 2009/138/EB tekstas islandų ir norvegų kalbomis yra autentiškas.
 3 straipsnis
 Šis sprendimas įsigalioja 2011 m. liepos 2 d., jei EEE jungtiniam komitetui pateikti visi pranešimai pagal Susitarimo 103 straipsnio 1 dalį (16).
 4 straipsnis
 Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio EEE skyriuje ir EEE priede.
 Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 1 d.
 EEE jungtinio komiteto vardu
 Pirmininkas
 Kurt JÄGER
 (1) OL L 58, 2011 3 3, p. 77.
 (2) OL L 335, 2009 12 17, p. 1.
 (3) OL 56, 1964 4 4, p. 878/64.
 (4) OL L 228, 1973 8 16, p. 3.
 (5) OL L 228, 1973 8 16, p. 20.
 (6) OL L 189, 1976 7 13, p. 13.
 (7) OL L 151, 1978 6 7, p. 25.
 (8) OL L 339, 1984 12 27, p. 21.
 (9) OL L 185, 1987 7 4, p. 77.
 (10) OL L 172, 1988 7 4, p. 1.
 (11) OL L 228, 1992 8 11, p. 1.
 (12) OL L 330, 1998 12 5, p. 1.
 (13) OL L 110, 2001 4 20, p. 28.
 (14) OL L 345, 2002 12 19, p. 1.
 (15) OL L 323, 2005 12 9, p. 1.
 (16) Konstituciniai reikalavimai nurodyti.
 Lichtenšteino vienašalė deklaracija dėl Sprendimo Nr. 78/2011, kuriuo į EEE susitarimą įtraukiama Direktyva 2009/138/EB
 „Lichtenšteino Kunigaikštystė 1996 m. su Šveicarija sudarė dvišalį susitarimą dėl tiesioginio draudimo. Remiantis abipusiškumo principu, šio Susitarimo tikslas – nustatyti būtinas ir pakankamas sąlygas, kad draudimo įmonės, kurių pagrindinis biuras yra Susitariančiosios Šalies teritorijoje, galėtų naudotis įsisteigimo ir tiesioginio draudimo paslaugų teikimo laisve kitos Susitariančiosios Šalies teritorijoje.“


type: caselaw

text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/21
 Решение на Първоинстанционния съд от 4 септември 2009 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-211/05) (1)
 (Държавни помощи - Схема за помощи, приведена в изпълнение от италианските власти в полза на отскоро регистрирани за търговия на фондова борса предприятия - Решение за обявяване на помощта за несъвместима с общия пазар и за разпореждане на нейното възстановяване - Задължение за мотивиране - Селективен характер - Засягане на търговията между държавите членки - Нарушаване на конкуренцията)
 2009/C 256/36
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: първоначално I. Braguglia, впоследствие R. Adam и накрая I. Bruni, подпомагани от P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и E. Righini)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2006/261/ЕО на Комисията от 16 март 2005 г. относно схема за помощи C 8/2004 (ex NN 164/2003), приведена в изпълнение от Италия в полза на наскоро регистрирани за търговия на борса дружества (ОВ L 94, 2006 г., стр. 42).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 182, 23.7.2005 г.


text:
Linz este un oraș situat în nord-vestul Austriei, pe Dunăre. Este capitala statului Austria Superioară (Oberösterreich) și cu o populație de 207.821 locuitori (1 ianuarie 2021), este al treilea oraș ca număr de locuitori din Austria. În 2009 a fost Capitală Europeană a Culturii.
 Cartiere
 Linz este împărțit în 12 cartiere.
 -Ebelsberg
 -Pichling
 -Neue Heimat
 -Kleinmünchen, Scharlinz
 -Franckviertel, Hafenviertel
 -Bindermichl, Spallerhof, Oed
 -Bulgariplatz
 -Freinberg, Froschberg, Bahnhofsviertel
 -Linz-Zentrum
 -Uhrfahr-Zentrum, Pöstlingberg
 -Dornach, Auhof, Magdalena
 -Gründberg, Harbach, Heilham
 Infrastructură
 Linz are școli numeroase precum și diferite spitale și clinici. Transportul în comun este bine dezvoltat: există 4 linii de metrou ușor, o linie de tramvai care urcă pe munte și 47 de linii de bus. Liniile de tramvai sunt:
 Liniile de bus sunt:
 Liniile de troilebuz sunt:
 Liniile de busuleț sunt:
 Istorie
 Orașul a fost fondat de către romani, care l-au numit Lentia.
 Primele mențiuni ale orașului Linz (vechea Lentia) ca târg de schimb datează din anul 788. Datorită situării sale favorabile la răscrucea unor căi de comunicație, orașul de pe Dunăre a devenit, încă din secolul al X-lea, un important centru comercial.
 La început, a aparținut Bavariei Babenbergilor. În cele din urmă însă, Linzul împreună cu Austria Superioară a intrat în posesia Casei de Habsburg, care și-a ridicat aici o reședință.
 Compozitorul Wolfgang Amadeus Mozart a scris Simfonia a 36-a (1783) în Linz pentru un concert ce trebuia să aibă loc aici, lucrarea fiind astăzi cunoscută ca și Simfonia Linzului. Prima versiune a Simfoniei 1 în Do minor a lui Anton Bruckner este cunoscută ca și versiunea Linzului.
 Adolf Hitler a mers la școală ("Fadingergymnasium") în Linz, dar a plecat înainte să o termine, schimbând școala cu una din Steyr, Austria Superioară.
 Demografie
 Clima
 Galerie de imagini
 Vezi și
 Listă de orașe din Austria
 Referințe
 Legături externe
 Web oficial al orașului
 Linz
 Panorama Foto Linz
 Linz Foto
 Orașe din Austria Superioară
 Localități de pe Dunăre din Austria
 Eponime ale asteroizilor
 Linz


text:
RT I 2002, 3, 5
 Vabariigi Presidendi 4. jaanuari 2002. a otsusega nr 79
 I. Ringhäälinguseaduses (RT I 1994, 42, 680; 66, 1145; 1995, 16, 228; 83, 1437; 1996, 49, 953; 1997, 29, 448; 52, 834; 93, 1564; 1998, 2, 42 ja 44; 1999, 16, 268; 25, 364; 59, 613; 2000, 25, 143; 35, 220; 102, 666; 2001, 53, 310) tehakse järgmised muudatused:
 § 1. Paragrahvi 41 lõiget 8 täiendatakse punktiga 3 järgmises sõnastuses:
 « 3) 21 tundi televisioonisaadete ja -programmide edastamisel kohaliku ringhäälinguloa või ringhäälinguloa kaabellevivõrgus alusel.»
 § 2. Seadust täiendatakse §-ga 291 järgmises sõnastuses:
 « § 291. Reklaam, otsepakkumine ja sponsorlus Eesti Raadios ja Eesti Televisioonis
 (1) Eesti Raadio ja Eesti Televisioon reklaami ega otsepakkumist ei edasta.
 (2) Eesti Raadio ja Eesti Televisioon ei kasuta sponsoreid oma saadete ja programmide hankimiseks, tootmiseks ega edastamiseks.
 (3) Eesti Raadiol ja Eesti Televisioonil on õigus edastada reklaami ja teavet sponsorite kohta juhul, kui reklaam ja teave kaasnevad Euroopa Ringhäälingute Liidu (European Broadcasting Union – EBU) vahendusel omandatud ürituste ja sündmuste ülekande õigusega.
 (4) Kultuuriministeerium võib ringhäälingunõukogu igakordse põhjendatud taotluse alusel lubada Eesti Raadiol ja Eesti Televisioonil lisaks käesoleva paragrahvi 3. lõikes nimetatule reklaami ja sponsorite kohta käiva teabe edastamist juhul, kui need kaasnevad Eesti üldsusele oluliste ürituste ja sündmuste ülekande õigusega.
 (5) Kui käesoleva paragrahvi 3. ja 4. lõikes nimetatud ülekandeõigusest ei tulene teisiti, sisaldab Eesti Raadio programmides edastatavate ürituste ja sündmuste ülekande õigusega kaasnev teave sponsorite kohta sponsori nime ilma helitaustata ja Eesti Televisiooni programmides sponsori nime ilma logo või kaubamärgita ning audiovisuaalse taustata.
 (6) Eesti Raadiol ja Eesti Televisioonil on õigus ringhäälingunõukogu kehtestatud mahus ja korras tasuta edastada üldist huvi pakkuvaid teateid Eestis toimuvatest mittetulunduslikest avalikest ja heategevusüritustest, samuti sotsiaalse iseloomuga üleskutseid.»
 § 3. Paragrahvi 32 lõikes 1 tehakse järgmised muudatused:
 « 8) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni tegevuse põhisuundade ja arengukava kinnitamine ning arengukava esitamine Riigikogule;»;
 2) lõiget täiendatakse punktiga 91 järgmises sõnastuses:
 « 91) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni eelarvetaotluste esitamine Kultuuriministeeriumile ning avalik-õigusliku ringhäälingu esindamine eelarvetaotluste üle peetavates läbirääkimistes Rahandusministeeriumiga;».
 § 4. Paragrahv 35 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « § 35. Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni eelarve
 (1) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni tulud moodustuvad:
 1) riigieelarvest eraldatud toetusest;
 2) annetustest ning sihtotstarbelistest projektitoetustest;
 3) vara, sealhulgas saadete kasutada andmisest ja võõrandamisest laekuvatest summadest;
 4) Eesti Raadiole ja Eesti Televisioonile seadusega antud ülesannete täitmiseks vajalike avalike ürituste, samuti koolitusprogrammide korraldamisest saadavast tulust;
 5) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni programmide tootmise ja teoste jäädvustamise tulemusena tekkinud fonogrammide ja audiovisuaalsete materjalide tootmisest ning kirjastamisest laekuvatest summadest;
 6) laekumistest, mis saadakse käesoleva seaduse § 291 3. ja 4. lõikes ning § 451 8. lõikes sätestatud juhtudel.
 (2) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni kõigi tulude ja kulude kohta koostatakse eelarve, mis peab igal aastal olema tasakaalus.
 (3) Eelarveprojekti koostab vastavalt Eesti Raadio või Eesti Televisiooni juhatus ning eelarve kinnitab ringhäälingunõukogu.
 (4) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni kinnitatud eelarve ja nende täitmise aruanded on avalikud.
 (5) Ringhäälingunõukogu kinnitab Eesti Raadiole ja Eesti Televisioonile tehtavate annetuste ning sihtotstarbeliste projektitoetuste arvelevõtmise ja avalikustamise korra.
 (6) Juhul kui käesoleva paragrahvi 5. lõikest tulenev avalikustamine toimub Eesti Raadio või Eesti Televisiooni programmides, peab teave projektitoetajate ja annetajate kohta sisaldama toetaja või annetaja nime ilma helitaustata ja Eesti Televisioonis toetaja või annetaja nime ilma logo või kaubamärgita ning audiovisuaalse taustata.»
 § 5. Seadust täiendatakse §-ga 351 järgmises sõnastuses:
 « § 351. Riigieelarvest eraldatav toetus
 (1) Riigieelarvest avalik-õiguslikule ringhäälingule eraldatava toetuse suurus planeeritakse kolmeaastaseks perioodiks, lähtudes Riigikogu poolt heakskiidetud Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni arengukavast.
 (2) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni arengukava esitab ringhäälingunõukogu Riigikogu kultuurikomisjonile Riigikogu otsuse eelnõu algatamiseks kolmeaastasele perioodile eelneva aasta jaanuaris. Arengukavas nähakse ette kultuuri, sotsiaalsete vajaduste ning demokraatia arengu seisukohalt põhjendatud ning käesolevas seaduses sätestatud ülesannete täitmiseks tarvilik avalik-õigusliku teenuse iseloom ja maht, samuti selleks ning infrastruktuuri arenguks ja tehniliste arenguprogrammide rahastamiseks vajalikud investeeringud.
 (3) Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni arengukava lahutamatu osa on avalikõiguslike ringhäälinguorganisatsioonide eelarvevajaduste kava, milles nähakse ette kolmeaastaseks perioodiks tervikuna ja iga aasta lõikes eraldi summad käesolevas seaduses sätestatud ja arengukavas seatud ülesannete täitmiseks.
 (4) Riigikogu poolt heakskiidetud Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni arengukava alusel esitab ringhäälingunõukogu Kultuuriministeeriumile igal aastal Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni eelarvetaotlused järgmiseks eelarveaastaks. Kultuuriministeerium esitab Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni eelarvetaotlused Rahandusministeeriumile ning eelarvetaotluste üle peetavates läbirääkimistes Rahandusministeeriumiga esindab avalik-õiguslikku ringhäälingut ringhäälingunõukogu.»
 § 6. Paragrahvi 37:
 1) lõike 3 punktid 2 ja 3 muudetakse ja sõnastatakse järgmiselt:
 « 2) regionaalne ringhäälinguluba raadiovõrgus – ühe saatja või saatjate võrguga osal Eesti territooriumist;
 3) üleriigiline ringhäälinguluba – saatjate võrguga üleriigiliselt või ühe saatja kaudu, mis võimaldab saadete vastuvõttu 80 – 100 protsendi ulatuses Eesti territooriumist;»;
 2) täiendatakse lõigetega 31–34 järgmises sõnastuses:
 « (31) Käesoleva paragrahvi 3. lõike punktides 1, 3 ja 4 nimetatud ringhäälinguluba televisioonivõrgus on tasuline.
 (32) Käesoleva paragrahvi 31. lõikes nimetatud tasu suurus aastas lähtuvalt loa liigist on:
 (33) Ringhäälinguloa tasu maksab loa omanik neljas võrdses osas tasu suurusest aastas 1. märtsiks, 1. juuniks, 1. septembriks ja 1. detsembriks. Loa väljaandmise aasta eest tasutakse ringhäälinguloa eest esmakordselt loa väljaandmisel. Kui ringhäälinguluba antakse välja või luba lõpeb jooksva aasta sees, tasutakse loa eest proportsionaalselt päevade arvuga, mis jäävad loa väljastamisele järgnevast päevast aasta lõpuni või aasta algusest loa lõppemise päevani.
 (34) Ringhäälinguloa tasu laekub riigieelarvesse. Tasu maksmise kohta esitab loa omanik tasu maksmist tõendava dokumendi koopia Kultuuriministeeriumi levitalitusele 10 tööpäeva jooksul tasu maksmisest arvates.»
 « (4) Käesoleva paragrahvi 3. lõike punktides 2–4 ja 6 sätestatud ringhäälinguluba antakse tähtajaga kuni viis aastat. Käesoleva paragrahvi 3. lõike punktis 1 sätestatud kohalik ringhäälinguluba raadiovõrgus antakse tähtajaga kuni viis aastat; kohalik ringhäälinguluba televisioonivõrgus antakse tähtajaga kuni kaks aastat.»;
 « (41) Samaaegse kehtivusega antakse välja kuni kaks rahvusvahelist või kaks üleriigilist või üks üleriigiline ja üks rahvusvaheline ringhäälinguluba televisioonivõrgus.»
 § 7. Paragrahvi 39:
 « 5) Sideametiga kooskõlastatud tehniliste lahenduste kavand;»;
 « (5) Kui taotletakse ringhäälinguluba kaabellevivõrgus, lisatakse taotlusele kaabelleviseaduse (RT I 2001, 53, 310) alusel Sideameti poolt väljaantud kaabellevivõrguluba.»
 § 8. Paragrahvi 40 täiendatakse lõikega 31 järgmises sõnastuses:
 « (31) Käskkiri ringhäälinguloa väljaandmise kohta saadetakse loa omanikule kolme tööpäeva jooksul pärast käskkirja väljaandmist. Loa omanik tasub käesoleva seaduse § 37 32. ja 33. lõike alusel ringhäälinguloa tasu viie tööpäeva jooksul pärast käskkirja saamist summa ulatuses, mis on vaja tasuda kuni esimese korralise tasu maksmise tähtaja saabumiseni.»
 § 9. Paragrahvi 42 lõiget 4 täiendatakse punktiga 4 järgmises sõnastuses:
 « 4) saada vajaduse korral ringhäälinguorganisatsioonilt andmeid käesoleva seaduse täitmise ja ringhäälingulubade tingimustest kinnipidamise kohta.»
 § 10. Seadust täiendatakse §-ga 421 järgmises sõnastuses:
 « § 421. Andmete esitamine
 Televisiooniorganisatsioonid esitavad Kultuuriministeeriumile igal aastal hiljemalt 15. veebruariks andmed käesoleva seaduse § 41 2., 4. ja 5. lõikes sätestatud nõuete täitmise kohta andmete esitamisele eelnenud kalendriaastal, arvestades § 41 6. lõikes sätestatud erisust.»
 § 11. Paragrahvi 451 täiendatakse lõigetega 8–10 järgmises sõnastuses:
 « (8) Käesoleva seaduse § 291 1. ja 2. lõiget rakendatakse Eesti Raadio suhtes alates 2005. aasta 1. jaanuarist. Nimetatud tähtajani on Eesti Raadiol õigus jätkata reklaami edastamist kahel kanalil, kusjuures reklaami maht ei ületa 5 protsenti päevasest programmi saatemahust. Reklaami edastamise korra, hinna, kasutamise ja mahu kehtestab ringhäälingunõukogu. Kuni 2005. aasta 1. jaanuarini moodustuvad Eesti Raadio tulud lisaks käesoleva seaduse § 35 1. lõikes nimetatud tuludele ka laekumistest, mis saadakse saateaja müügist reklaamiks.
 (9) Enne kaabelleviseaduse jõustumist Sideameti väljastatud tähtajalise loa, kaabeltelevisioonivõrgu kasutusloa või kaabeltelevisioonivõrgu loa alusel tegutsevad isikud lisavad ringhäälinguloa kaabeltelevisioonivõrgus taotlusele dokumendi, mis tõendab, et nad on esitanud Sideametile taotluse kaabellevivõrguloa väljastamiseks kaabelleviseaduse § 33 1. lõikes ettenähtud korras.
 (10) 2002. aastal kehtivate televisioonivõrgu ringhäälingulubade eest tasutakse ringhäälinguloa tasu 2002. aasta II poolaasta eest 2002. aasta 1. juuliks ja 1. novembriks.»
 § 12. Eesti Televisioonil ei ole õigust sõlmida lepinguid saateaja kasutamiseks reklaamiks, millest tulenevalt reklaami edastamine toimub pärast 2002. aasta 1. juulit.
 § 13. Üleriigilistele ringhäälingulubadele raadiovõrgus kehtestatakse tasud 2005. aasta 1. jaanuariks.
 § 14. Ringhäälinguseaduse § 351 lõikes 1 nimetatud Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni arengukava esitab aastateks 2003 – 2006 ringhäälingunõukogu 2002. aasta 1. märtsiks Riigikogu kultuurikomisjonile Riigikogu otsuse eelnõu algatamiseks.
 § 15. Käesolev seadus jõustub 2002. aasta 1. juulil, välja arvatud §-d 12 ja 14, mis jõustuvad Riigi Teatajas avaldamisele järgneval päeval.


text:
Københavns Universitet (fork. KU, eng.: University of Copenhagen, forkortet UCPH) er det ældste universitet og forskningsinstitution i Danmark. Det blev oprettet i 1479 som et studium generale og er den næstældste institution for højere uddannelse i Skandinavien efter Uppsala Universitet (1477). Universitetet havde i 2020 lidt under 38.000 studerende fordelt på ca. 21.500 bachelorstuderende og godt 16.000 kandidatstuderende samt dertil godt 3.000 ph.d.-studerende. Der var godt 9.500 ansatte, fordelt nogenlunde ligeligt mellem videnskabeligt og administrativt personale. Universitetet har fem campusser i og omkring København, og fællesadministrationen ligger ved Frue Plads i Indre By. De fleste kurser udbydes på dansk, men mange kurser udbydes også på engelsk og nogle få på tysk. Universitetet har flere tusinde udenlandske studerende, hvoraf omkring halvdelen kommer fra Norden.
 Ranglisteplaceringer og priser
 Universitetet rangerede i 2020 på Leiden Ranking (publications) som det bedste i Norden, det 6.-bedste i Europa og det 39.-bedste i verden, på Academic Ranking of World Universities - Shanghai som nr. 1 i Norden, nr. 7 i Europa og nr. 33 i verden, på Times Higher Education World University Rankings' liste for 2021 (publiceret i 2020) blev det placeret som nr. 2 i Norden, nr. 30 i Europa og nr. 84 i verden og på QS World University Rankings for 2021 (publiceret i 2020) blev det placeret som nr. 1 i Norden, nr. 22 i Europa og nr. 76 i verden.
 I oktober 2022 var der 11 personer med tilknytning til universitetet, som alumner, fakultetsansatte og forskere, der har modtaget en nobelpris. 26 KU-forskere har siden 2007 modtaget EliteForsk-prisen og én KU-forsker har modtaget Turing-prisen.
 Historie
 Den danske konge Erik af Pommern planlagde et universitet i Danmark, og han indhentede i 1419 pave Martin 5.s tilladelse til oprettelsen, som imidlertid ikke blev realiseret.
 I 1475 indhentede Christian 1. en ny pavebulle fra Pave Sixtus 4. med tilladelse til oprettelsen. Pavebullen blev udstedt d. 19. juni 1475 som et resultat af dronning Dorotheas besøg i Rom i maj 1475. Pavebullen bemyndigede Christian 1. til at oprette et universitet et sted i Danmark. Den 4. oktober 1478 udstedte kongen et grundlæggelsesdokument, hvor København blev udpeget som hjemsted.
 Universitetet blev indviet den 1. juni 1479 under en ceremoni i Vor Frue Kirke i København. Magister Jesper Henriksen, Vor Frue Kirke kapitels dekan, blev valgt til universitetets første rektor. Universitetet fik ved grundlæggelsen alle middelalderens fire traditionelle fakulteter: teologi, jura, medicin og filosofi.
 På grund af sin tætte forbindelse til den katolske kirke blev Københavns Universitet i 1520’erne stærkt påvirket af reformationen, og senest i 1531 standsede det sin undervisning.
 I 1537 blev universitetet genetableret af Christian 3., som i 1539 udstedte en ny fundats for universitetet. Hovedansvaret for indholdet af den nye fundats blev lagt i hænderne på Johann Bugenhagen fra Wittenberg. De fire oprindelige fakulteter blev opretholdt, men det teologiske fakultet indtog den altdominerende rolle, fordi universitetets hovedopgave blev uddannelsen af nye lutherske sognepræster. Universitetet havde før reformationen en årlig studenterpopulation på ca. 40-60. Herefter voksede tallet støt og var ved 1600-tallets begyndelse tidoblet.
 Ifølge fundatsen fra 1539 skulle universitetet have tre professorer i teologi (hvoraf den ene samtidig var Sjællands biskop), en i jura, to i medicin, samt otte på det filosofiske fakultet fordelt på fagene latin, græsk, hebraisk, dialektik, retorik, matematik, fysik og sang. Professorerne havde sæde i konsistorium, der var universitetets fælles ledelse. Rektor blev valgt blandt professorerne for et år ad gangen. Rektorvalget blev afskaffet med Universitetsloven i 2003.
 Universitetet beholdt efter reformationen et vidtgående selvstyre. Rektor og dekanerne fungerede som dommere for alle, der var underlagt universitetets jurisdiktion. En fængselscelle beregnet på lovovertrædere, især studerende, findes stadig i universitetets kælder. Selvstyret gjaldt også økonomisk. Universitetet fik i 1537 af kongen overladt den nuværende Universitetsfirkant ved Frue Plads samt et stort jordegods på Sjælland som sin primære indtægtskilde. Med oprettelsen af Kommunitetet i 1569 blev dets økonomiske fundament forstærket. Fra omkring 1680 og frem til 1771 fungerede universitetets konsistorium som tamperret for Sjælland. I 1771 blev universitetets selvstyre ophævet af Struensee.
 Eksaminationer som afslutning på uddannelsen (embedseksamen) blev indført på teologi i 1629 og på jura i 1736. Fra 1788 krævede alle fakulteter en afsluttende eksamination, før man kunne få sin titel.
 Ved Københavns brand i 1728 brændte alle universitetets bygninger med undtagelse af Konsistoriebygningen. Igen i 1807 under Københavns bombardement blev størstedelen af universitetets bygninger ødelagt. I 1836 blev den nye hovedbygning på Frue Plads indviet, og opførelsen af andre bygninger til universitetet fortsatte op igennem hele århundredet. Universitetsbiblioteket, Zoologisk Museum, Geologisk Museum og Botanisk Have med palmehus blev alle opført i denne periode.
 I 1800-tallets begyndelse var antallet af lærere steget til 39, og antallet af studerende til ca. 1.000. Mellem 1842 og 1850 blev de fire fakulteter på universitetet rekonstrueret. I 1842 blev det medicinske fakultetet og Det Kirurgiske Akademi lagt sammen til Det Lægevidenskabelige Fakultet, og i 1848 blev fakultetet for jura omorganiseret og blev til Det Rets- og Statsvidenskabelige Fakultet. I 1850 blev Det Matematisk-naturvidenskabelige Fakultet dannet ved en udskillelse fra det filosofiske fakultet.
 I 1845 og 1860 var København vært for det nordiske studentermøde sammen med Lunds Universitet.
 Den første kvindelige studerende blev indskrevet i 1877. Universitetet undergik en voldsom vækst mellem 1960 og 1980. Antallet af studerende steg fra omkring 6.000 i 1960 til omkring 26.000 i 1980, og antallet af ansatte voksede tilsvarende. De bygninger, der blev opført i denne periode, inkluderer det nye Zoologisk Museum, H.C. Ørsted Bygningen, August Krogh Instituttet og Panumbygningen.
 Fra indvielsen i 1479 frem til 2004 blev universitetet ledet af rektor og konsistorium. Ved årsskiftet 2004/2005 blev konsistorium nedlagt og erstattet af en bestyrelse og en ansat ledelse (rektor, prorektor, dekaner og institutledere).
 Ledelse
 Merete Eldrup er formand for bestyrelsen. Siden 1. marts 2017 har professor, ph.d. Henrik C. Wegener været rektor for universitetet.
 Universitetets opgave
 I de første mange år af Københavns Universitets eksistens blev undervisning betragtet som den primære opgave, omend forskning også fandt sted. Efter at der i 1788 blev vedtaget en ny universitetsfundats, begyndte der at komme mere fokus på forskning. Med den nye universitetslov i 2003, som stiller nye krav til samspillet med det øvrige samfund, udgør forskning, undervisning og formidling de tre søjler, universitetets virke er baseret på.
 Studerende ved Københavns Universitet
 Antallet af studerende ved Københavns Universitet er vokset voldsomt igennem tiden. I 1788 havde man omtrent 1.000 studerende og 20 faste undervisere, hvilket frem til 1900 voksede til omtrent 2.500 studerende og 60 undervisere. Den første kvindelige student begyndte i 1877. I dag har universitetet næsten 38.000 studerende og over 9.000 ansatte.
 Studenterrådet ved Københavns Universitet
 De studerende på Københavns Universitet har siden 1912 været politisk organiseret i en samlet organisation kaldet Studenterrådet (SR). SR har i historiens løb gennemgået en række ændringer og udfordringer. I starten af 1970'erne startede Moderate Studenter (MS) som en konkurrent til SR. I 1995 fusionerede SR og MS, blev til Forenede Studenterråd og blev i 2005 igen omdøbt til Studenterrådet.
 Studenterrådet blev i 1912 oprettet ved kongelig forordning og blev for alvor politisk engageret i 1930'erne. Det var med til at starte Studenterrådet på Aarhus Universitet og Danske Studerendes Fællesråd i 1930'erne, var aktiv i modstandskampen under Anden Verdenskrig samt var med til at igangsætte og gennemføre ungdomsoprøret i 1960'erne og 1970'erne. Mange politikere og erhvervsfolk har deres rødder i Studenterrådet, enten ved Københavns Universitet eller ved et af de andre universiteter
 Konservative Studerende på Københavns Universitet
 Den ældste studenterpolitiske forening på Københavns Universitet, med den første oprettelse af Konservative Studerende i 1903. Igennem foreningens historie været vælgerforening til Konservative. I dag har foreningen dog kun symbolske forbindelser til det Det Konservative Folkeparti. Foreningen repræsenterer i dag de borgerlige studerende på Københavns Universitet.
 Konservative Studerende stiller op til Universitets valget på Københavns Universitet. Ved valget i 2019 blev Konservative Studerendes valgplakater revet ned, hvor der på plakaten var en Sombrero og teksten "Nej til identitetspolitik". Sombreroen værende en reference at Københavns Universitet havde forbudt fester med stereotyper.
 I dag er Konservative studerende samlet under sloganet " Ytringsfrihed, Forskningsfrihed, Tankefrihed" og støtter op om at Chicagoprincipperne bliver indskrevet i Universitetsloven.
 Fakulteter
 Københavns Universitet har i 2020 seks fakulteter:
 Det Humanistiske Fakultet
 Det Juridiske Fakultet
 Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet
 Det Samfundsvidenskabelige Fakultet
 Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet
 Det Teologiske Fakultet
 Fakulteternes historie
 Ved oprettelsen i 1479 var der som nævnt fire fakulteter: Teologi, Jura, Medicin og Filosofi. I 1675 blev der indført ny embedseksamen i teologi, i 1736 i jura, og ved den ny fundats i 1788 blev de indført for alle fakulteter. I 1842 blev universitetets medicinske fakultet slået sammen med Kirurgisk Akademi og blev til Det Lægevidenskabelige Fakultet. Seks år senere, i 1848, reorganiseredes Det Juridiske Fakultet og blev til Det Rets- og Statsvidenskabelige Fakultet, og blot to år senere, i 1850, udskiltes Det Matematisk-Naturvidenskabelige Fakultet af Det Filosofiske Fakultet.
 I 1970 blev Det Rets- og Statsvidenskabelige Fakultet til Det Samfundsvidenskabelige Fakultet, og Det Filosofiske Fakultet blev Det Humanistiske Fakultet. Københavns Tandlægehøjskole og Det Lægevidenskabelige Fakultet integreredes i 1992 til Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet. I 1994 genopstod Det Juridiske Fakultet, da dette udskiltes fra Det Samfundsvidenskabelige Fakultet.
 Med virkning fra 1. januar 2007 fusionerede Københavns Universitet med Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole og Danmarks Farmaceutiske Universitet, som blev universitetets 7. og 8. fakultet. Universitetet havde dermed flere end 5.500 forskere tilknyttet.
 1. januar 2012 fusionerede det Det Farmaceutiske Fakultet samt den veterinære del af Det Biovidenskabelige Fakultet for Fødevarer, Veterinærmedicin og Naturressourcer med Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet. Samtidig fusionerede den jordbrugs- og fødevarevidenskabelige del af Det Biovidenskabelige Fakultet for Fødevarer, Veterinærmedicin og Naturressourcer med Det Naturvidenskabelige Fakultet og blev til Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet.
 Det Informationsvidenskabelige Akademi, IVA, fusionerede 1. april 2013 med Københavns Universitet og blev et institut på Det Humanistiske Fakultet.
 Campusser
 Universitetet har fem hovedcampusområder, der ligger i Hovedstadsregionen (tre i København, et på Frederiksberg og et i Taastrup):
 Nørre Campus – huser i dag en stor del af Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet og Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet.
 City Campus – huser Det Samfundsvidenskabelige Fakultet, Fællesadministrationen samt dele af Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet og Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet. Derudover omfatter det også Botanisk Have med Statens Naturhistoriske Museum.
 Søndre Campus – huser Det Humanistiske Fakultet, Det Juridiske Fakultet, Det Teologiske Fakultet, Symbion samt en mindre del af Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet.
 Frederiksberg Campus – huser i dag dele af Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet og dele af Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet.
 Taastrup Campus – huser dele af Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet og dele af Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet, herunder et dyrehospital.
 Derudover har Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet områder i Helsingør, Hørsholm og Nødebo. Se kort over de tre områder i 2017 (PDF).
 Segl
 Universitetets ældste segl stammer fra et brev fra 1531 og viser Sankt Peter med en nøgle og en bog. I en cirkel omkring ham står der:
 Da universitetet blev genetableret af Christian 3. i 1537 efter reformationen, fik det et nyt segl, der viser Christian 3. med en krone, scepter og rigsæble over et våbenskjold, der var vertikalt delt mellem Danmarks og Norges rigsvåben. Teksten på seglet er
 {|
 |
 Sigillum Universitatis Hafniensis A Christiano III Rege Restauravit
 |
 (dvs Københavns Universitets segl, genetableret af kong Christian 3.).
 |}
 Seglet fra 1537 ligner meget det nuværende segl, som blev fremstillet i 2000 og som indgår i universitetets logo. Teksten er anderledes, og det kronede skjold viser kun Danmarks rigsvåben, hvilket man har gjort i heraldik siden 1820, hvor Norges rigsvåben blev fjernet. Teksten er
 Inspirationen fra antikken i hovedbygningens forhal
 Forhallen i hovedbygningen på Frue Plads er inspireret af antikken. Det ses blandt andet på forhallens bagvæg, hvor der er flere motiver, der omhandler historien om Prometheus, som skabte mennesket og gav det ilden, men blev straffet af Zeus, inden han til sidst blev befriet.
 Derudover er Athenes fødsel afbildet og dermed videnskabens fødsel. Poseidons og Athenes kamp om Attika er afbildet på højre væg i forhallen.
 Forhallen er udsmykket med korintiske pilastre, det vil sige søjler, som er indbygget i væggen, hvorpå der er mytologiske væsener og forskellige dyr og motiver.
 De to hovedfigurer i forhallen er Athene og Apollon. De repræsenterer henholdsvis videnskaben og kunsten. Symbolikken i Athenes og Apollons placering i universitets forhal svarer til Raphaels kendte billede Skolen i Athen, hvor Apollon og Athene også står placeret til henholdsvis højre og venstre.
 Internationale universitetsalliancer
 Københavns Universitet er medlem af IARU-alliancen sammen med 10 øvrige universiteter: Australian National University, ETH Zürich, National University of Singapore (NUS), Peking Universitet, University of California; Berkeley, University of Cambridge, University of Johannesburg, University of Oxford, The University of Tokyo og Yale University.
 Københavns Universitet blev med virkning fra 1. januar 2017 medlem af League of European Research Universities (LERU), der dermed består af 23 af Europas førende forskningsuniversiteter.
 Københavns Universitet blev i 2019 medlem af den europæiske universitetsalliance 4EU+.
 Berømte personer tilknyttet universitetet
 Forskere og undervisere
 Thomas Fincke (1561-1656) – matematiker, der indførte begreberne tangens og sekans Johannes Fibiger (1867-1928) – patolog, modtager af Nobelprisen i medicin (1926)
 Ben Roy Mottelson (1926-) – modtager af Nobelprisen i fysik (1975) for forskning inden for atomkerner
 Ole Due (1931-2005) – dommer og præsident for EF-domstolen
 Morten Meldal (f. 1954) - kemiker, modtager af Nobelprisen i kemi (2022) for klik kemi.
 Udvalgte alumner
 Mange af alumnerne har efter deres uddannelse også været beskæftiget som forskere på universitetet.
 Tycho Brahe (1546-1601) – astronom, beskrev som den første en supernova
 Ole Worm (1588-1655) – læge
 Thomas Bartholin (1616-1680) – anatom, matematiker og teolog, opdagede lymfesystemet
 Ole Rømer (1644-1710) – astronom, den første til at påvise lysets hastigheds endelighed
 Hans Christian Ørsted (1777-1851) – fysiker og kemiker, opdager af elektromagnetisme
 Søren Kierkegaard (1813-1855) – teolog, filosof og forfatter
 Vilhelm Thomsen (1842-1927) – lingvist, turkolog, afkodede Orochonskriften
 Harald Høffding (1843-1931) – filosof
 Otto Jespersen (1860-1943) – filolog, fonetiker
 Niels Ryberg Finsen (1860-1904) – læge, modtager af Nobelprisen i medicin (1903) for bidrag til viden om helbredelse af sygdomme ved lysterapi
 Ludvig Holberg (1684-1754) – dramatiker
 Søren Peder Lauritz Sørensen (1868-1939) – biokemiker, fysiokemiker indførte pH-skalaen
 August Krogh (1874-1949) – fysiolog, modtager af Nobelprisen i medicin (1943) for beskrivelsen af reguleringen af kapillærer i skeletmuskulatur
 Inge Lehmann (1888-1993) – seismolog og statsgeodæt
 Niels Bohr (1885-1962) – fysiker, modtager af Nobelprisen i fysik (1922) for sin atommodel, bidragyder til udviklingen af kvantemekanik
 Henrik Dam (1895-1976) – biokemiker, fysiolog, modtager af Nobelprisen i medicin (1943) for opdagelsen af vitamin K
 Niels Kaj Jerne (1911-1994) – immunolog, modtager af Nobelprisen i medicin (1984) for beskrivelsen af produktion af monoklonale antistoffer, der bl.a. bruges i cancerbehandling
 Jens Christian Skou (1918-2018) – læge, modtager af Nobelprisen i medicin (1997) for opdagelsen af natrium-kalium-pumpen.
 Aage Niels Bohr (1922-2009) – fysiker, modtager af Nobelprisen i fysik (1975)
 Peter Naur (1928-2016) – astronom og datalog, modtager af Turing-prisen (2005)Se desuden Kategori:Alumni fra Københavns Universitet. KU-alumner, som senere er blevet statsminister (siden 1940)
 Vilhelm Buhl, cand.jur. 1908, (statsminister maj-november 1942 og maj-november 1945)
 Viggo Kampmann, cand.polit. 1934, (statsminister 1960-1962)
 Jens Otto Krag, cand.polit. 1940 (statsminister 1962-1968 og 1971-1972)
 Poul Hartling, cand.theol. 1939 (statsminister 1973-1975)
 Poul Schlüter, cand.jur. 1957 (statsminister 1982-1993)
 Poul Nyrup Rasmussen, cand.polit. 1971 (statsminister 1993-2001)
 Helle Thorning-Schmidt, cand.scient.pol. 1994, (statsminister 2011-2015)
 Lars Løkke Rasmussen, cand.jur. 1992, (statsminister 2009-2011 og 2015-2019)
 Mette Frederiksen, master i Afrikastudier 2009 (statsminister siden 2019)
 Se også
 Københavns Universitets Symfoniorkester
 Studenterhuset
 Fodnoter
 Referencer
 Litteratur
 Svend Ellehøj & Leif Grane (red.), Københavns Universitet 1479-1979, 14 bind (15 bøger, idet bind 6 er opdelt i to), G.E.C. Gads Forlag, 1979-2005. Storværk der gennemgår universitetets, studenternes og alle fakulteternes historie. Udgivelsen blev iværksat i anledning af universitetets 500-års jubilæum i 1979, og blev fuldendt i 2005.
 Morten Fink-Jensen (red.), Fundats og ordinans for Københavns Universitet 1539, København 2020.
 Jan Pinborg (red.), Universitas Studii Haffnensis. Stiftelsesdokumenter og statutter 1479. English Translation by B. P. McGuire. København 1979.
 Ejvind Slottved og Ditlev Tamm, The University of Copenhagen. A Danish centre of learning since 1479'', København 2009.
 Eksterne henvisninger
 Københavns Universitets hjemmeside
 Københavns Universitets historie
 Statuer ved Frue Plads
 Liste over rektorer på Københavns Universitet
 Etableret i 1479
 Universiteter i Danmark


text:
Every Beat of My Heart è un singolo del cantautore britannico Rod Stewart, estratto dall'omonimo album del 1986.
 Prodotto da Stewart e Kevin Savigar, il brano ha raggiunto la seconda posizione della UK Singles Chart e della Irish Singles Chart, entrando inoltre nella Billboard Hot 100 statunitense (all'83o posto).
 Descrizione
 Il testo del brano è incentrato sulle considerazioni di un giacobita contemporaneo "che deve partire | od affrontare morte certa". Da qui segue una riflessione nostalgica sugli affetti lasciati in patria (tra cui: "[...] la ragazza che mi sono lasciato alle spalle | Quanto mi manca ora | Nel mio momento più buio | E il modo in cui le nostre braccia si stringono").
 Numerosi sono i riferimenti alla cultura scozzese: dall'espressione "auld lang syne" (traducibile come "i bei tempi andati") al riferimento ai numerosi giacobiti scozzesi che emigrarono verso le Americhe nell'ambito delle Highland Clearances tra il XVIII e XIX secolo.
 Note
 Collegamenti esterni


text:
Højesteret afsagde den 17. juni 2013 dom i en sag om forældelse af erstatningskrav. En mand blev i 1998 påkørt, og et forsikringsselskab påtog sig erstatningspligten. Der blev dog ikke betalt erstatning, selv om skadelidte efter ulykken var sygemeldt i lang tid. Der var forhandlinger om erstatning for tabt arbejdsfortjeneste, som ikke førte til erstatning. På ulykkestidspunktet var skadelidte uden arbejde, og forsikringsselskabet mente ikke, at der var bevis for, at skadelidte havde mistet indtægt.
 Forsikringsselskabet bad Arbejdsskadestyrelsen om en udtalelse om størrelsen af mén, erhvervsevnetab og om stationærtidspunkt. Forud for dette skridt havde forsikringsselskabet forhindret, at skadelidte fik fri proces til at anlægge retssag mod forsikringsselskabet om sit erstatningskrav, idet forsikringsselskabet over for Statsamtet gav udtryk for, at der kunne opnås forlig i sagen.
 Da Arbejdsskadestyrelsens udtalelse kom frem, var der gået næsten 5 år fra ulykkestidspunktet, men det varede nogen tid, inden skadelidtes daværende advokat henvendte sig til forsikringsselskabet. Det skete uden anmodning om udskydelse eller suspension af forældelsesfristen, der på det tidspunkt var 5 år.
 De efterfølgende forhandlinger førte ikke til forlig om erstatningskravet, der omfattede krav om erstatning for tabt arbejdsfortjeneste og tab af erhvervsevne samt godtgørelse for svie og smerte og varigt mén. Forsikringsselskabet meddelte, at der var indtrådt forældelse.
 Skadelidte anlagde derefter retssag. Både Retten i Glostrup og Østre Landsret frifandt forsikringsselskabet på grund af forældelse. Skadelidte søgte herefter om tilladelse til at anke til Højesteret og fik denne tilladelse.
 Højesteret gav skadelidte medhold i, at kravet ikke var forældet. Det blev begrundet med, at forsikringsselskabet måtte anses stiltiende at have accepteret en udskydelse – foreløbig afbrydelse af forældelsesfristen. Da der ikke ved forhandlinger efter 2. juli 2003 blev opnået en forligsmæssig løsning, måtte skadelidte indrømmes en rimelig frist til at anlægge retssag. Forhandlingerne blev afsluttet den 24. november 2003.
 Højesteret fandt, at sagsanlæg den 11. februar 2004 indebar en rettidig afbrydelse af forældelsen af hele erstatningskravet. Der var kun nedlagt påstand om erstatning for et mindre beløb, men Højesteret lagde vægt på, at det fremgik af stævningen, hvilken fordring sagen angik. Derfor indtrådte der ikke efter sagens anlæg forældelse af nogen del af erstatningskravet, selv om påstanden i sagen først senere blev forhøjet til at omfatte det fulde krav.
 Erstatningskravet blev ikke fuldt ud imødekommet, idet Højesteret fandt, at der ikke var bevis for tabt arbejdsfortjeneste. Erhvervsevnetabet blev fastsat til 50 %, idet skadelidte var bevilget førtidspension, der havde trafikulykken som væsentligste årsag.
 Ménet blev fastsat til 15 %. Forsikringsselskabet gjorde gældende, at et mén på 5 % for psykiske gener ikke burde medføre erstatning, fordi den pågældende diagnose aldrig havde indgået i méntabellen. Højesteret gav skadelidte medhold vedrørende dette punkt med henvisning til Arbejdsskadestyrelsens udtalelse.