type: legislation

text:
 |
 52014PC0660
 Prijedlog UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (kodifikacija) /* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */
 OBRAZLOŽENJE
 1. U kontekstu Europe građana
 Komisija veliku važnost pridaje pojednostavnjenju i objašnjenju prava Unije
 kako bi ono bilo jasnije i pristupačnije građanima te kako bi se
 građanima dala mogućnost i prilika da ostvare svoja posebna prava koja
 su im njime dana.
 Taj cilj ne može se ostvariti sve dok su brojne
 odredbe koje su nekoliko puta izmijenjene, često i znatno, razasute u
 različitim aktima pa se moraju tražiti dijelom u izvornom aktu, a dijelom
 u aktima o izmjenama. Kako bi se pronašla pravila na snazi potreban je stoga
 opsežan istraživački rad i usporedba mnogih različitih akata.
 Zbog toga je, ako pravo mora biti jasno i transparentno, od ključne
 važnosti i kodifikacija pravila koja
 su često mijenjana.
 2. Komisija je 1. travnja 1987.
 donijela odluku[1]
 da će svojem osoblju dati uputu o tome da bi sve akte trebalo kodificirati
 nakon najviše deset izmjena, u kojoj je naglasila da je riječ o minimalnom
 zahtjevu i da bi odjeli morali nastojati tekstove za koje su nadležni
 kodificirati i u kraćim razmacima kako bi se osiguralo da su odredbe jasno
 i lako razumljive.
 3. To je potvrđeno u
 Zaključcima predsjedništva Europskog vijeća u Edinburghu (u prosincu
 1992.[2]
 te je naglašena važnost kodifikacije jer se njome osigurava izvjesnost u
 pogledu prava koje se primjenjuje na određeni predmet u određeno
 vrijeme.
 Kodifikacija se mora obaviti u cijelosti u skladu
 s uobičajenim postupkom za donošenje akata Unije.
 Budući da se akti koji se kodificiraju
 sadržajno ne izmjenjuju, Europski parlament, Vijeće i Komisija
 sporazumjeli su se u međuinstitucijskom sporazumu od 20. prosinca
 1994. da se za brzo donošenje kodificiranih akata može primijeniti ubrzani
 postupak.
 4. Svrha je ovog prijedloga
 kodificirati Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009.
 o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koji nisu članice Europske
 zajednice[3].
 Novom uredbom nadomjestit će se razni akti koji su u nju ugrađeni[4]; u ovaj se prijedlog u
 cijelosti prenosi sadržaj akata koji se kodificiraju te se njime oni
 objedinjuju u jedan akt samo uz one formalne izmjene koje su potrebne za
 kodifikaciju.
 5. Prijedlog kodifikacije izrađen
 je na temelju privremene konsolidacije, na 22 službena jezika, Uredbe
 (EZ) 597/2009 i akta o njezinoj izmjeni, koju je obavio Ured za publikacije
 Europske unije s pomoću sustava za obradu podataka. U slučajevima
 kada su člancima dani novi brojevi, korelacija između starih i novih
 brojeva prikazana je u tablici u Prilogu VI. kodificirane Uredbe.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 2014/0305 (COD)
 Prijedlog
 UREDBE EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
 o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz
 zemalja koje nisu članice Europske unije (kodifikacija)
 EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE
 EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u
 obzir Ugovor Ö o funkcioniranju Europske unije Õ, posebno njegov
 članak 207. stavak 2.,
 uzimajući u
 obzir prijedlog Europske komisije,
 nakon
 prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
 uzimajući u
 obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora[5],
 u skladu s
 redovnim zakonodavnim postupkom,
 budući da:
 ê 597/2009 uv
 izjava 1. (prilagođeno)
 (1) Uredba Vijeća (EZ) br. Ö 597/2009[6] Õ je znatno
 izmijenjena[7].
 U interesu jasnoće i racionalnosti ovu Uredbu potrebno je kodificirati.
 ê 597/2009 uv.
 izjava 3. (prilagođeno)
 (2) Dodatak 1.A Sporazumu o
 osnivanju Ö Svjetske
 trgovinske organizacije Õ (dalje u tekstu:
 Sporazum o WTO-u), između ostalog sadrži i Opći sporazum o carinama i
 trgovini 1994. (dalje u tekstu: GATT iz 1994.), Sporazum o poljoprivredi (dalje
 u tekstu: Sporazum o poljoprivredi), Sporazum o provedbi članka VI. Ö Općeg
 sporazuma o carinama i trgovini Õ 1994. i Sporazum o
 subvencijama i kompenzacijskim mjerama (dalje u tekstu: Sporazum o
 subvencijama).
 ê 597/2009 uv
 izjava 5. (prilagođeno)
 (3) Radi osiguranja Ö pravilne Õ i transparentne Ö primjene Õ pravila propisanih
 Ö Sporazumom o
 subvencijama Õ , jezik Ö ovog
 sporazuma trebao bi se odraziti u pravu Unije u najvećoj mogućoj
 mjeri Õ.
 ê 597/2009 uv
 izjava 6. (prilagođeno)
 (4) Nadalje, čini se uputno
 dovoljno detaljno objasniti kada se smatra da subvencija postoji, prema kojim
 načelima se protiv nje može uvesti kompenzacijska mjera (posebno je li
 subvencija dodijeljena specifično) i prema kojim se kriterijima
 izračunava iznos subvencije protiv koje se može uvesti kompenzacijska
 mjera.
 ê 597/2009 uv
 izjava 7. (prilagođeno)
 (5) Da bi se odredilo postojanje
 subvencije potrebno je dokazati financijski doprinos vlade Ö ili Õ bilo kojeg javnog
 tijela na državnom području zemlje, Ö ili Õ postojanje nekog
 oblika potpore na dohodak ili cijenu u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994.,
 kao i da se time ostvarena korist prenijela na poduzeće primatelja
 subvencije.
 ê 597/2009 uv
 izjava 8.
 (6) Radi izračuna koristi za
 primatelja, u slučajevima kada ne postoji tržišna referentna vrijednost u
 dotičnoj zemlji, referentnu vrijednost trebala bi se odrediti prilagodbom
 odredaba i uvjeta koji prevladavaju u dotičnoj zemlji na temelju stvarno
 raspoloživih čimbenika u toj zemlji. Ako isto nije primjenjivo zato što,
 između ostalog, takve cijene ili troškovi ne postoje, ili ako su
 nepouzdani, u tom slučaju odgovarajuću referentnu vrijednost trebalo
 bi odrediti pribjegavanjem odredbama i uvjetima na drugim tržištima.
 ê 597/2009 uv
 izjava 9. (prilagođeno)
 (7) Poželjno je donijeti jasne i
 detaljne smjernice za određivanje čimbenika koji bi mogli biti
 relevantni za određivanje je li subvencionirani uvoz nanio materijalnu
 štetu ili prijeti nanošenjem štete. Pri dokazivanu da su razine obujma i cijene
 dotičnog uvoza odgovorne za štetu nastalu za industriju Ö Unije Õ pažnju bi trebalo
 posvetiti učincima drugih čimbenika i posebno prevladavajućih
 uvjeta na tržištu Ö Unije Õ.
 ê 597/2009 uv
 izjava 10. (prilagođeno)
 (8) Uputno je definirati pojam
 „industrija Ö Unije Õ ” te propisati da
 stranke povezane s izvoznicima mogu biti isključene iz te industrije i definirati
 pojam „povezane”. Također je potrebno Ö predvidjeti Õ mjeru
 kompenzacijske pristojbe koju treba poduzeti u ime proizvođača u
 regiji Ö Unije Õ te Ö donijeti Õ smjernice za
 definiranje regije.
 ê 597/2009 uv
 izjava 11. (prilagođeno)
 (9) Potrebno je Ö odrediti Õ tko može podnijeti
 zahtjev za uvođenje kompenzacijske pristojbe, kao i u kojoj ga mjeri treba
 podržavati industrija Ö Unije Õ, te informacije o
 subvencijama protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, šteti i uzrocima
 koje zahtjevi trebaju sadržavati. Također je nužno Ö odrediti Õ postupke za
 odbacivanje zahtjeva ili započinjanje postupka.
 ê 597/2009 uv
 izjava 12. (prilagođeno)
 (10) Potrebno je Ö odrediti Õ način na koji
 bi zainteresirane stranke trebale primiti obavijesti o podacima koje od njih
 zahtijevaju nadležna tijela. Ö Zainteresirane
 stranke Õ bi trebale imati
 mnogobrojne mogućnosti za predstavljanje svih relevantnih dokaza te
 zaštitu svojih interesa. Također je poželjno utvrditi jasna pravila i
 postupke koje treba slijediti tijekom ispitnog postupka, osobito pravila putem
 kojih zainteresirane stranke trebaju postati poznate, predstaviti svoja
 stajališta i dostaviti podatke u određenim rokovima, ako se ta stajališta
 i podaci trebaju uzeti u obzir. Također je primjereno utvrditi uvjete pod
 kojima zainteresirana stranka može imati pristup podacima koje su predstavile
 druge stranke i o njima dati svoje primjedbe. Isto tako, države članice i
 Komisija trebale bi međusobno surađivati u prikupljanju podataka.
 ê 597/2009 uv
 izjava 13. (prilagođeno)
 (11) Potrebno je Ö navesti Õ uvjete pod kojima
 je moguće uvesti privremene pristojbe, kao i uvjete pod kojima se one ne
 mogu uvesti prije isteka roka od 60 dana od pokretanja postupka i devet mjeseci
 nakon isteka tog roka. Komisija može uvesti pristojbe, u svakom slučaju,
 samo za razdoblje od četiri mjeseca.
 ê 597/2009 uv
 izjava 14. (prilagođeno)
 (12) Potrebno je Ö odrediti Õ postupke koji
 omogućuju preuzimanje obveze kojom se ukidaju ili nadoknađuju
 subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere ili štete, a umjesto
 uvođenja privremenih ili konačnih pristojbi. Također je
 primjereno Ö odrediti Õ posljedice Ö povrede Õ ili
 povlačenja iz preuzete obveze, kao i mogućnost uvođenja
 privremenih pristojbi u slučaju sumnje na kršenje ili ako je potrebno
 provesti daljnja ispitivanja radi nadopune nalaza. U prihvaćanju
 preuzimanja obveze potrebno je voditi računa o tome da predloženo
 preuzimanje obveza i provedba ne vode nekonkurentnom ponašanju.
 ê 597/2009 uv
 izjava 15.
 (13) Smatra se primjerenim jednim
 pravnim aktom omogućiti povlačenje iz preuzete obveze i primjenu pristojbe.
 Kako bi se osigurala pravilna primjena mjere, koja je na snazi, potrebno je
 također osigurati i da postupak povlačenja uobičajeno završava u
 roku od šest, a najviše od devet mjeseci.
 ê 597/2009 uv
 izjava 16.
 (14) Potrebno je propisati da bi
 postupke trebalo završiti, bez obzira na to jesu li usvojene konačne mjere
 ili ne, uobičajeno u roku od 12, a najviše od 13 mjeseci od početka
 ispitnog postupka.
 ê 597/2009 uv
 izjava 17. (prilagođeno)
 (15) Ö Ispitne
 postupke Õ ili druge postupke
 trebalo bi završiti kada se radi o subvenciji male vrijednosti ili, posebno kad
 se radi o uvozu iz zemalja u razvoju, ako je obujam subvencioniranog uvoza ili
 šteta zanemariva, a primjereno je definirati te Ö situacije Õ . Kada se uvode
 mjere, potrebno je propisati završetak ispitnih postupaka i Ö odrediti Õ da iznos mjera
 treba biti manji od iznosa subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske
 mjere, ako bi taj manji iznos uklonio štetu, kao i navesti načine
 izračuna razine mjera u slučajevima da se radi o odabiranju uzorka.
 ê 597/2009 uv
 izjava 18.
 (16) Potrebno je propisati
 retroaktivnu naplatu privremenih pristojbi ako se to smatra primjerenim i
 definirati okolnosti koje mogu dovesti do retroaktivne primjene pristojbi kako
 bi se izbjeglo narušavanje primjene konačnih pristojbi. Potrebno je
 propisati da se pristojbe mogu primjenjivati retroaktivno u slučajevima
 kršenja ili povlačenja iz preuzetih obveza.
 ê 597/2009 uv
 izjava 19.
 (17) Potrebno je propisati da mjere
 zastarijevaju nakon pet godina osim ako revizija ukazuje da ih treba zadržati.
 Također je potrebno propisati privremene revizije ili ispitne postupke u
 slučajevima u kojima se podnesu dostatni dokazi o izmijenjenim
 okolnostima, a kako bi se utvrdilo jesu li povrati kompenzacijskih pristojbi
 opravdani.
 ê 597/2009 uv
 izjava 20. (prilagođeno)
 (18) Iako Sporazum o subvencijama
 ne sadrži odredbe o izbjegavanju kompenzacijskih mjera, postoji mogućnost
 izbjegavanja u sličnim uvjetima, ako ne i identičnim izbjegavanju
 antidampinških mjera. Iz tog se razloga smatra primjerenim ovom Uredbom Ö predvidjeti Õ odredbu o
 sprečavanju izbjegavanja mjera.
 ê 597/2009 uv
 izjava 21.
 (19) Poželjno je pojasniti koje
 stranke imaju pravo zatražiti započinjanje postupka za sprečavanje
 izbjegavanja mjera.
 ê 597/2009 uv
 izjava 22. (prilagođeno)
 (20) Također je poželjno
 pojasniti koja praksa predstavlja izbjegavanje donesenih mjera. Praksa izbjegavanja
 mjera može se odvijati bilo izvan Ö Unije Õ ili u Ö Uniji Õ. Iz tog je razloga
 potrebno propisati da izuzeća od uvedenih pristojbi koja se mogu odobriti
 uvoznicima, mogu također biti odobrena i izvoznicima, ako su pristojbe Ö primijenjene Õ kako bi
 spriječile izbjegavanje mjera izvan Ö Unije Õ.
 ê 597/2009 uv
 izjava 23.
 (21) Važno je dopustiti suspenziju
 kompenzacijskih mjera, ako se uvjeti na tržištu privremeno promijene, a
 čime nastavak primjene mjera postaje privremeno neprimjeren.
 ê 597/2009 uv
 izjava 24. (prilagođeno)
 (22) Potrebno je Ö predvidjeti Õ da uvoz nad kojim
 se provodi ispitni postupak Ö može biti
 podložan Õ evidentiranju kod
 uvoza kako bi se omogućila naknadna primjena mjera na taj uvoz.
 ê 597/2009 uv
 izjava 25.
 (23) Radi osiguranja pravilne
 primjene mjera, države članice trebaju pratiti uvoz proizvoda nad kojima se
 provodi ispitni postupak ili na koje se primjenjuju mjere, kao i iznose
 pristojbi naplaćenih prema ovoj Uredbi, te o tome izvještavati Komisiju.
 Potrebno je također predvidjeti mogućnost da Komisija zatraži od
 država članica da joj dostave, pod uvjetom poštovanja pravila o
 povjerljivosti podataka, podatke koje koristi za praćenje preuzetih obveza
 u vezi cijena i za provjeru razine učinkovitosti mjera koje su na snazi.
 ê 597/2009 uv
 izjava 27.
 (24) Važno je predvidjeti posjete
 radi provjere podnesenih podataka o subvencijama protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere, kao i o šteti, a koje ipak ovise o primitku pravilnih
 odgovora na upitnik.
 ê 597/2009 uv
 izjava 28.
 (25) Bitno je predvidjeti odabir
 uzorka u slučajevima u kojima se radi o velikom broju stranaka ili transakcija,
 a kako bi se omogućio završetak ispitnog postupka u propisanim rokovima.
 ê 597/2009 uv
 izjava 29.
 (26) Potrebno je predvidjeti, ako
 stranke ne surađuju na zadovoljavajući način, da se mogu
 koristiti drugi podaci radi izrade nalaza i da ti podaci mogu biti manje
 naklonjeni strankama nego da su surađivale.
 ê 597/2009 uv
 izjava 30.
 (27) Potrebno je donijeti odredbu o
 postupanju s povjerljivim podacima kako se ne bi otkrile poslovne i državne
 tajne.
 ê 597/2009 uv
 izjava 31. (prilagođeno)
 (28) Bitno je donijeti odredbe za
 pravilno objavljivanje strankama osnovnih činjenica i razmatranja koje
 ispunjavaju uvjete za takvo postupanje i da se kod objave vodi računa o
 postupku donošenja odluka u Ö Uniji Õ u rokovima koje
 omogućuju strankama obranu njihovih interesa.
 ê 597/2009 uv
 izjava 32. (prilagođeno)
 (29) Razumno je uspostaviti upravni
 sustav u kojemu se mogu prezentirati argumenti o tome jesu li mjere u interesu Ö Unije Õ,
 uključujući interese potrošača, i Ö odrediti Õ rokove u kojima te
 podatke treba predstaviti zajedno s pravima na objavu podataka dotičnih
 stranaka.
 ê 597/2009 uv
 izjava 33. (prilagođeno)
 (30) U primjeni pravila Sporazuma o
 subvencijama, kako bi se održala ravnoteža između prava i obveza koje Ö taj Õ sporazum nastoji
 uspostaviti, nužno je da Ö Unija Õ uzima u obzir
 tumačenje Ö onih prava i
 obveza Õ glavnih
 trgovinskih partnera Ö Unije Õ, a kako se
 odražava u zakonodavstvu ili ustaljenoj praksi.
 ê 37/2014
 članak 1. i Prilog, 18. (prilagođeno)
 (31) Za provedbu ove Uredbe
 potrebni su jednaki uvjeti za donošenje privremenih i konačnih pristojbi i
 za prekid ispitnog postupka bez mjera. Te bi mjere trebala donijeti Komisija u,
 skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća[8].
 (32) Savjetodavni postupak bi se
 trebalo koristiti za donošenje privremenih mjera zbog učinka tih mjera i
 njihove sekvencijalne logike u odnosu na donošenje konačnih mjera.
 Također bi se trebao koristiti za prihvaćanje preuzetih obveza,
 pokretanje ili nepokretanje revizija radi isteka mjera, obustavu mjera,
 produljenje obustave mjera i ponovno uvođenje mjera zbog učinka tih
 mjera u usporedbi s konačnim mjerama. Ako bi odgoda uvođenja mjera
 uzrokovala štetu koju bi bilo teško popraviti, potrebno je dopustiti Komisiji
 donošenje odmah primjenjivih privremenih mjera,
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 DONIJELI SU OVU UREDBU:
 Članak 1.
 Načela
 1. Kompenzacijska pristojba može se uvesti kako bi se kompenzirala
 odobrena subvencija, izravno ili neizravno, za proizvodnju, preradu, izvoz ili
 prijevoz bilo kojeg proizvoda čije puštanje u slobodan promet u Ö Uniji Õ uzrokuje štetu.
 2. Bez obzira na
 stavak 1., ako se proizvodi ne uvoze izravno iz zemlje podrijetla već se
 izvoze prema Ö Uniji Õ tranzitom iz
 zemlje posrednika, odredbe ove Uredbe u potpunosti su primjenjive i smatra se
 da se transakcija ili transakcije, ako je primjenjivo, provela između
 zemlje podrijetla i Ö Unije Õ.
 Članak 2.
 Definicije
 Za potrebe ove
 Uredbe:
 (a) smatra se da je proizvod subvencioniran ako koristi subvenciju
 protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere kako je definirano člankom 3. i 4. Subvenciju može
 dodijeliti vlada zemlje podrijetla uvoznog proizvoda ili vlada neke tranzitne
 zemlje iz koje je proizvod uvezen u Ö Uniju Õ , za potrebe ove
 Uredbe „zemlje izvoza”;
 (b) „vlada” znači vlada ili bilo koje javno tijelo na državnom
 području zemlje podrijetla ili izvoza;
 (c) „istovjetan proizvod” znači identičan proizvod, tj. proizvod sličan
 u svim pogledima proizvodu koji se
 razmatra ili, ako nema takvog proizvoda, drugi proizvod koji, iako nije
 sličan u svim pogledima, ima obilježja najbliže slična onima koje ima
 proizvod koji se razmatra;
 (d) „šteta”, ako nije drukčije navedeno, znači materijalna
 šteta industriji Ö Unije Õ, prijetnja
 materijalne štete industriji Ö Unije Õ ili materijalno
 zaostajanje u razvoju proizvodnje te se tumači sukladno odredbama
 članka 8.
 Članak 3.
 Definicija subvencije
 Smatra se da
 subvencija postoji ako:
 1. (a) postoji financijski
 doprinos vlade zemlje podrijetla ili izvoza, drugim riječima, ako:
 i. praksa vlade uključuje izravni
 prijenos sredstava (na primjer, Ö dotacije Õ , zajmovi,
 dokapitalizacija), mogući izravne prijenose sredstava ili obveza (na
 primjer, jamstava za kredite);
 ii. otpis ili nenaplata, u uobičajenim okolnostima, dospjelih prihoda
 vlade (na primjer, fiskalnih poticaja kao što su porezni krediti). U tom
 smislu, izuzimanje izvoznog proizvoda od plaćanja pristojbi ili poreza, a
 koji se naplaćuju na istovjetne proizvode namijenjene domaćoj
 potrošnji ili otpust takvih pristojbi i poreza u iznosima koji nisu viši od
 onih koji su dospjeli, ne smatra se subvencijom pod uvjetom da se izuzeća
 odobravaju sukladno odredbama priloga I., II. i III.;
 iii. vlada daje robu ili pruža usluge, osim opće infrastrukture, ili kupuje robu;
 iv. vlada:
 –
 izvršava plaćanja u mehanizme financiranja,
 ili
 –
 povjerava ili usmjerava privatno tijelo na
 obavljanje jednog ili više vrsta poslova navedenih u točkama i., ii. i
 iii. koje bi uobičajeno bili u nadležnosti vlade pa se ta praksa ne
 razliku u pravom smislu od prakse koju vlade normalno primjenjuju;
 ili
 (b) postoji bilo koji oblik potpore prihodu
 ili cijeni u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994; i
 2. time se ostvaruje korist.
 Članak 4.
 Subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
 1. Samo se na
 specifične subvencije mogu primijeniti kompenzacijske mjere, a kako je
 definirano stavcima 2., 3. i 4.
 2. Kako bi se
 utvrdilo je li neka subvencija specifična za poduzeće ili Ö industriju Õ ili grupu
 poduzeća ili Ö industrije Õ (dalje u tekstu:
 „određena poduzeća”) u okviru nadležnosti tijela koje dodjeljuje
 subvenciju, primjenjuju se sljedeća načela:
 (a) ako tijelo nadležno za dodjelu subvencija, ili propisi prema kojemu tijelo za
 dodjelu subvencija djeluje, izričito ograničava pristup subvenciji
 određenim poduzećima, takva je subvencija specifična;
 (b) ako tijelo nadležno za dodjelu subvencija, ili propisi prema kojima tijelo za dodjelu
 subvencija djeluje, uspostavi objektivne kriterije ili uvjete za prihvatljivost
 i iznos subvencije, ne postoji specifičnost pod uvjetom da je
 prihvatljivost automatska i da se ti kriteriji i uvjeti strogo poštuju;
 (c) ako, bez obzira na prividnu nespecifičnost
 koja proizlazi iz primjene načela utvrđenih točkama (a) i (b),
 postoje razlozi za vjerovanje da bi subvencija u stvarnosti mogla biti
 specifična, mogu se razmotriti i drugi čimbenici. Ti čimbenici
 su: samo ograničeni broj određenih poduzeća koristi program
 subvencija; prevladavajuće korištenje određenih poduzeća;
 dodjela nerazmjerno velikog iznosa subvencije određenim poduzećima; način
 na koji je tijelo za dodjelu subvencije koristilo svoju slobodu u
 odlučivanju o dodjeli subvencije. U tom pogledu, uzimaju se u obzir podaci
 o učestalosti odbijanja ili odobravanja zahtjeva za subvencijama, i
 posebno, razlozi takvih odluka.
 U smislu
 točke (b), „objektivni kriteriji ili uvjeti” znači kriteriji ili
 uvjeti koji su neutralni, koji ne daju prednost određenim poduzećima
 pred drugima i koji su ekonomski po svojoj prirodi te horizontalni po primjeni,
 kao što su broj zaposlenih ili veličina poduzeća.
 Kriteriji ili
 uvjeti moraju biti jasno utvrđeni zakonom, propisom ili drugim službenim
 dokumentom, tako da ih se može provjeriti.
 U primjeni
 točke (c) prvog podstavka vodi se računa o stupnju diversifikacije
 gospodarskih aktivnosti u okviru nadležnosti tijela za dodjelu subvencija kao i
 razdoblja tijekom kojeg je program subvencija u primjeni.
 3. Specifična
 subvencija je ona koja je ograničena na određena poduzeća
 smještena unutar određenog zemljopisnog područja unutar u okviru
 nadležnosti tijela za dodjelu subvencije. U smislu ove Uredbe specifičnom
 se subvencijom ne smatra određivanje ili izmjena općenito primjenjivih
 poreznih stopa od strane za to nadležnih vladinih tijela na svim razinama.
 4. Bez obzira na
 stavke 2. i 3. specifičnim se smatraju sljedeće subvencije:
 (a) subvencije zavisne , Ö pravno Õ ili Ö činjenično Õ , bilo
 isključivo ili kao jedan od nekoliko drugih uvjeta, Ö o Õ realizaciji
 izvoza, uključujući uvjete iz oglednog popisa iz Priloga I;
 (b) subvencije zavisne , bilo
 isključivo ili kao jedan od nekoliko drugih uvjeta, o korištenju više
 domaće robe nego uvozne.
 U smislu
 točke (a), subvencije se stvarno smatraju zavisnima od realizacije izvoza
 ako činjenice dokazuju da je dodjela subvencija, bez da je pravno zavisna
 od realizacije izvoza, naime vezana za stvarni ili predviđeni izvoz ili
 prihod od izvoza. Sama činjenica da se neka subvencija dodjeljuje izvoznim
 poduzećima ne smatra se, samo zbog tog razloga, izvoznom subvencijom u
 smislu ove odredbe.
 5. Svako
 utvrđivanje specifičnosti prema odredbama ovog članka treba jasno
 potkrijepiti na temelju Ö valjanih Õ dokaza.
 Članak 5.
 Izračun iznosa subvencije protiv koje se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere
 Iznos subvencija
 protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu
 koristi za primatelja čije je postojanje utvrđeno tijekom razdoblja
 subvencioniranja iz ispitnog postupka. Uobičajeno to je razdoblje najbliža
 računovodstvena godina korisnika, ali može biti i neko drugo razdoblje,
 najmanje šest mjeseci prije početka ispitnog postupka, za koje su na
 raspolaganju pouzdani financijski i drugi relevantni podaci.
 Članak 6.
 Izračun koristi za primatelja
 U odnosu na
 izračun koristi za primatelja, primjenjuju se sljedeća pravila:
 (a) dodjela temeljnog kapitala od strane vlade ne smatra se dodjelom koristi, osim ako se
 ulaganja može smatrati neusklađenim s uobičajenom praksom ulaganja,
 uključujući i dodjelu rizičnog kapitala privatnih ulagača
 na državnom području zemlje podrijetla i/ili izvoza;
 (b) zajam od strane vlade ne smatra se
 dodjelom koristi, osim ako postoji razlika između iznosa koji poduzeće primatelj zajma plaća na zajam
 vlade i iznosa koji bi poduzeće platilo za usporedivi komercijalni zajam
 kojeg bi poduzeće stvarno moglo dobiti na tržištu. U tom slučaju
 korist je razlika između Ö tih Õ dvaju iznosa;
 (c) kreditno jamstvo vlade ne smatra se
 dodjelom koristi, osim ako postoji razlika između iznosa kojeg
 poduzeće koje prima jamstvo vlade i iznos kojeg bi poduzeće platilo
 za usporedivi komercijalni zajam u
 slučaju da nema jamstva vlade. U tom slučaju korist je razlika
 između Ö tih Õ dvaju iznosa
 usklađena za razlike u naknadama;
 (d) prodaja roba ili usluga ili kupnja
 roba od strane vlade ne smatra se dodjelom koristi, osim ako se prodaje za
 manju naknadu od primjerene ili se kupuje za višu naknadu od primjerene. Primjerenost naknade utvrđuje se
 u odnosu na prevladavajuće uvjete na tržištu za dotični proizvod ili
 uslugu u zemlji prodaje ili kupovine, uključujući cijenu, kvalitetu,
 raspoloživost, utrživost, prijevoz i druge kupoprodajne uvjete.
 Ako ne postoje prevladavajuće tržišne odredbe
 i uvjeti za dotični proizvod ili uslugu u zemlji prodaje ili kupovine, a
 koji se mogu koristiti kao odgovarajuća referentna vrijednost, primjenjuju
 se sljedeća pravila:
 i. prevladavajuće odredbe i pravila u
 dotičnoj zemlji se prilagođavaju na temelju stvarnih troškova, cijena
 i drugih čimbenika dostupnih za tu zemlju, odgovarajućim iznosom koji
 odražava uobičajene tržišne odredbe i uvjete; ili
 ii. ako je primjenjivo, koriste se prevladavajuće odredbe i uvjeti na tržištu neke druge
 zemlje ili na svjetskom tržištu a koje su dostupne primatelju.
 Članak 7.
 Opće odredbe o izračunu
 1. Iznos
 subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere određuje se po
 jedinici subvencioniranog proizvoda izvezenog u Ö Uniju Õ.
 U
 izračunavanju Ö tog Õ iznosa moguće
 je oduzeti od ukupne subvencije sljedeće elemente:
 (a) naknadu za podnošenje zahtjeva ili
 druge nastale troškove potrebne radi Ö ispunjavanja
 uvjeta Õ ili za dobivanje subvencije;
 (b) izvozni porezi, pristojbe i ostale naknade naplaćene za izvoz proizvoda u Ö Uniju Õ posebno s namjerom
 nadoknađivanja subvencije.
 Zainteresirana
 stranka koja potražuje odbitak mora dokazati da je zahtjev opravdan.
 2. Ako subvencija
 nije odobrena upućivanjem na proizvedene, prerađene, izvezene ili
 transportirane količine, iznos subvencije protiv koje se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere utvrđuje se odgovarajućom raspodjelom
 vrijednosti ukupne subvencije na razinu proizvodnje, prodaje ili izvoza
 dotičnog proizvoda tijekom razdoblja ispitnog postupka za subvenciju.
 3. Ako se
 subvencija može povezati s kupnjom ili budućom kupnjom dugotrajne imovine,
 iznos subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere
 izračunava se raspoređivanjem subvencije kroz razdoblje koje odražava
 uobičajenu amortizaciju dugotrajne imovine u dotičnoj proizvodnji.
 Na taj način
 izračunani iznos, koji se odnosi na razdoblje ispitnog postupka,
 uključujući ona koji proizlazi iz dugotrajne imovine stečene
 prije tog razdoblja, raspodjeljuje se kako je opisano u stavku 2.
 Ako se imovina ne
 amortizira, subvencija se vrednuje kao kredit bez kamata i tretira se sukladno
 članku 6. točki (b).
 4. Ako se
 subvencija ne može povezati s kupnjom dugotrajne imovine, iznos koristi
 primljene tijekom razdoblja ispitnog postupka u načelu se pripisuje tom
 razdoblju, a raspoređuje se kako je opisano u stavku 2., osim ako se ne
 dođe do posebnih okolnosti koje opravdavaju raspoređivanje kroz
 različito razdoblje.
 Članak 8.
 Utvrđivanje štete
 1.
 Utvrđivanje štete temelji se na Ö valjanim Õ dokazima i
 uključuje objektivno ispitivanje:
 (a) obujma subvencioniranog uvoza i učinka subvencioniranog uvoza na cijene istovjetnih
 proizvoda na tržištu Ö Unije Õ; i
 (b) posljedica učinka tih uvoza na industriju Ö Unije Õ.
 2. U pogledu
 obujma subvencioniranog uvoza, razmatra se je li došlo do značajnog rasta
 subvencioniranog uvoza, bilo u apsolutnom iznosu ili relativno u odnosu na
 proizvodnju ili potrošnju u Ö Uniji Õ . U pogledu
 učinka subvencioniranog uvoza na cijene, razmatra se je li subvencionirani
 uvoz doveo do značajnog sniženja cijena u usporedbi s cijenom istovjetnog
 proizvoda industrije Ö Unije Õ, ili je li
 učinak uvoza općenito značajno sniženje cijena, ili
 sprečavanje rasta cijena do kojeg bi inače došlo. Niti jedan od ovih
 čimbenika pojedinačno niti više njih ne mora nužno predstavljati
 odlučujuću smjernicu.
 3. Ako je uvoz
 proizvoda iz više od jedne zemlje istovremeno predmet ispitnih postupaka za
 kompenzacijsku pristojbu, učinak uvoza se kumulativno ocjenjuje samo ako
 se utvrdi da:
 (a) iznos subvencije protiv kojih se
 mogu uvesti kompenzacijske mjere utvrđene u odnosu na uvoz iz svake od
 zemalja viši je od de minimis iznosa kako je definiran člankom 14.
 stavkom 5., i obujam uvoza iz svake od zemalja nije zanemariv; i
 (b) kumulativna procjena učinaka
 uvoza primjerena je u svjetlu uvjeta konkurencije uvoznih proizvoda i uvjeta
 konkurencije između uvoznih proizvoda i istovjetnih proizvoda Ö Unije Õ.
 4. Ispitivanje
 utjecaja subvencioniranog uvoza na dotičnu industriju Ö Unije Õ uključuje i
 procjenu svih relevantnih gospodarskih čimbenika i pokazatelja koji
 utječu na stanje proizvodnje, uključujući: činjenicu da je
 proizvodnja još uvijek u postupku oporavka od učinaka prethodnog
 subvencioniranja ili dampinga, veličinu iznosa subvencija protiv kojih se
 mogu uvesti kompenzacijske mjere, stvarni ili mogući pad prodaje, dobiti,
 proizvodnje, tržišnog udjela, produktivnosti, povrata od ulaganja,
 iskorištenosti kapaciteta, čimbenike koju utječu na cijene u Ö Uniji Õ, stvarne ili
 moguće negativne učinke tijekova novca, zaliha, zaposlenosti,
 plaća, rasta, sposobnosti povećanja kapitala ili ulaganja i, u
 slučaju poljoprivrede, je li došlo do većeg opterećenja vladinih
 programa potpora. Ovaj popis nije sveobuhvatan, niti može jedan ili više ovih
 čimbenika nužno biti odlučujuća smjernica.
 5. Potrebno je
 dokazati, iz svih relevantnih dokaza predstavljenih u odnosu na stavak 1. da je
 subvencionirani uvoz uzrok štete. To posebno podrazumijeva dokazivanje da su
 obujam i/ili razine cijena utvrđeni u skladu sa stavkom 2., odgovorni za
 utjecaj na industriju Ö Unije Õ, a kako je
 utvrđeno u stavku 4., i da taj utjecaj postoji u mjeri u kojoj može biti
 klasificiran kao materijalni.
 6. Poznati
 čimbenici osim subvencioniranog uvoza koji šteti industriji Ö Unije Õ u isto vrijeme
 ispituju se kako bi se osiguralo da se štete koju uzrokuju Ö ti Õ drugi
 čimbenici ne pripisuje subvencioniranom uvozu u skladu sa stavkom 5.
 Čimbenici koji se mogu u tom smislu razmatrati uključuju obujam i
 cijene uvoza koji nije subvencioniran, smanjenu potražnju ili promjene u načinima
 potrošnje, restriktivne trgovinske prakse i konkurenciju između
 proizvođača treće zemlje i Ö Unije Õ, razvitak
 tehnologije i realizaciju izvoza i produktivnost industrije Ö Unije Õ.
 7. Učinak
 subvencioniranog uvoza ocjenjuje se u odnosu na Ö proizvodnju Õ industrije Ö Unije Õ istovjetnih
 proizvoda kada raspoloživi podaci omogućuju zasebno utvrđivanje te
 proizvodnje na temelju kriterija kao što su proizvodni proces, dobit i prodaja
 proizvođača. Ako nije moguće zasebno utvrđivanje te
 proizvodnje, učinci subvencioniranog uvoza ocjenjuju se ispitivanjem
 proizvoda najbliže grupe ili asortimana proizvoda, uključujući
 istovjetni proizvod, za koji se mogu dobiti potrebni podaci.
 8. Prijetnja
 materijalne štete utvrđuje se na temelju činjenica, a ne samo na
 temelju navoda, nagađanja ili daleke mogućnosti. Promjena okolnosti
 koje bi mogle dovesti do situacije u kojoj bi subvencija predstavljala štetu mora
 biti jasno predviđena i neminovna.
 Kod
 utvrđivanja prijetnje materijalne štete, potrebno je razmotriti
 čimbenike kao što su:
 (a) priroda subvencije ili subvencija i
 njihovi vjerojatni učinci na trgovinu;
 (b) značajna stopa rasta
 subvencioniranog uvoza na tržištu Ö Unije Õ koji pokazuje
 vjerojatnost bitno povećanog uvoza;
 (c) dovoljno slobodno raspoložive
 kapacitete izvoznika ili očekivani bitan rast kapaciteta koji ukazuje na
 vjerojatnost značajno povećanog subvencioniranog izvoza u Ö Uniju Õ, uzimajući u
 obzir raspoloživost drugih izvoznih tržišta koja bi mogla apsorbirati dodatni
 izvoz;
 (d) uvozili se po cijenama koje bi, u
 značajnoj mjeri, snizile cijene ili spriječile povećanje cijena
 koji bi se inače dogodilo, i koje bi vjerojatno povećale potražnju za
 daljnjim uvozom;
 (e) Ö istražene Õ zalihe proizvoda.
 Niti jedan od ovih
 nabrojanih čimbenika ne može sam neminovno dati odlučujuće
 smjernice, ali ukupnost razmatranih čimbenika mora dovesti do
 zaključka da je neminovan daljnji subvencionirani uvoz i da će
 nastati materijalna šteta, ako se ne poduzmu zaštitne mjere.
 Članak 9.
 Definicija industrije Ö Unije Õ
 1. Za potrebe ove
 Uredbe, pojam „industrija Ö Unije Õ” tumači se
 tako da se odnosi na proizvođače Ö Unije Õ u cjelini
 istovjetnih proizvoda ili na one od njih čija ukupna proizvodnja proizvoda
 predstavlja većinski dio ukupne proizvodnje Ö Unije Õ tih proizvoda, a
 kako je definirano člankom 10. stavkom 6., osim:
 (a) ako su proizvođači povezani s izvoznicima ili uvoznicima, ili su sami uvoznici navodno
 subvencioniranog proizvoda, pojam „industrija Ö Unije Õ” može se
 tumačiti tako da se odnosi na preostale proizvođače;
 (b) u iznimnim okolnostima područje
 Ö Unije Õ može se, za potrebe
 dotične proizvodnje, podijeliti na dva ili više konkurentna tržišta, a
 proizvođači unutar svakog tržišta mogu se promatrati kao zasebna Ö industrija Õ ako:
 i. proizvođači unutar tog tržišta prodaju sveukupnu ili gotovo sveukupnu
 proizvodnju svojih dotičnih proizvoda na tom tržištu; i
 ii. potražnju na tom tržištu u
 značajnoj mjeri ne podmiruju proizvođači dotičnog proizvoda
 smješteni drugdje u Ö Uniji Õ.
 U ovim okolnostima može se utvrditi postojanje
 štete čak i ako većinski dio ukupne industrije Ö Unije Õ nije oštećen
 pod uvjetom da postoji koncentracija subvencioniranog uvoza na izolirano
 tržište i nadalje, pod uvjetom da subvencionirani uvoz uzrokuje štetu
 proizvođačima ili gotovo cijeloj proizvodnji unutar tog tržišta.
 2. Za potrebe
 stavka 1. smatra se da su proizvođači povezani s uvoznicima ili
 izvoznicima samo ako:
 (a) jedan od njih, izravno ili neizravno, kontrolira drugoga; ili
 (b) oba, izravno ili neizravno,
 kontrolira treća osoba; ili
 (c) oni zajedno, izravno ili neizravno,
 kontroliraju treću osobu, pod uvjetom da postoji osnova za vjerovanje ili
 sumnju da je učinak odnosa takav da utječe na dotičnog
 proizvođača tako da se ponaša različito od
 nepovezanih proizvođača.
 U smislu ovog
 stavka, smatra se da jedan proizvođač kontrolira drugog ako je prvi zakonski
 ili operativno u mogućnosti ograničavati ili upravljati drugim.
 3. Ako se
 industrija Ö Unije Õ tumači tako
 da se odnosi na proizvođače određene regije, izvoznici ili vlada
 koji dodjeljuju subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
 imaju mogućnosti ponuditi preuzimanje obveza u skladu s člankom 13. u
 pogledu dotične regije. U takvim slučajevima, pri ocjeni interesa Ö Unije Õ za mjere, uzima se
 u obzir interes regije. Ako se pravovaljano ne ponudi odgovarajuće
 preuzimanje obveza ili ako se primjenjuju okolnosti navedene u članku 13.
 stavcima 9. i 10., moguće je uvesti privremenu ili konačnu
 kompenzacijsku pristojbu u pogledu Ö Unije Õ kao cjeline. U
 takvim slučajevima, pristojbe se mogu ograničiti, ako je moguće,
 na određene proizvođače ili izvoznike.
 4. Na ovaj se
 članak primjenjuju odredbe članka 8. stavka 7.
 Članak 10.
 Pokretanje postupka
 1. Osim kako je
 navedeno u stavku 8., ispitni postupak radi utvrđivanja postojanja,
 stupnja i učinka bilo koje navodne subvencije pokreće se na temelju
 pisanog zahtjeva fizičke ili pravne osobe, ili udruženja koje nema pravnu
 osobnost, a koja djeluje u ime industrije Ö Unije Õ.
 Zahtjev se može
 podnijeti Komisiji ili državi članici koja ga dostavlja Komisiji. Komisija
 državama članicama dostavlja primjerak svakog primljenog zahtjeva. Smatra
 se da je zahtjev podnesen prvog radnog dana nakon što se dostavi Komisiji
 preporučenom poštom ili izda potvrda o primitku od strane Komisije.
 Ako, u
 slučaju izostanka zahtjeva, država članica posjeduje dostatne dokaze
 o subvenciji i o šteti nanesenoj industriji Ö Unije Õ, te dokaze odmah
 dostavlja Komisiji.
 2. Zahtjev iz stavka
 1. sadrži dostatne dokaze o postojanju subvencija protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere (i, ako je moguće, njihov iznos), šteti i
 uzročno-posljedičnoj vezi između navodno subvencioniranog uvoza
 i navodne štete. Zahtjev sadrži podatke, a koji su razumno raspoloživi
 podnositelju zahtjeva, o sljedećem:
 (a) naziv podnositelja
 zahtjeva i opis obujma i vrijednosti proizvodnje Ö Unije Õ istovjetnog
 proizvoda podnositelja zahtjeva. Ako se pisani zahtjev podnosi u ime industrije
 Ö Unije Õ, u zahtjevu se
 navodi industrija u čije se ime podnosi zahtjev putem popisa svih poznatih
 proizvođača Ö Unije Õ istovjetnih
 proizvoda (ili udruženja proizvođača Ö Unije Õ istovjetnog
 proizvoda) i, u mjeri u kojoj je moguće, opis obujma i vrijednosti
 proizvodnje Ö Unije Õ istovjetnih
 proizvoda koji otpada na te proizvođače;
 (b) puni opis navodno subvencioniranog
 proizvoda, naziv dotične zemlje ili zemalja podrijetla ili izvoza, naziv
 svih poznatih izvoznika ili stranog proizvođača i popis svih osoba za
 koje je poznato da uvoze dotični proizvod;
 (c) dokaz o postojanju, iznosu, prirodi
 i mogućnosti kompenzacije dotičnih subvencija;
 (d) promjene obujma navodno
 subvencioniranog uvoza, učinka tih uvoza na cijene istovjetnog proizvoda
 na tržištu Ö Unije Õ i učinka
 kojeg je uvoz nanio industriji Ö Unije Õ, a kako to
 pokazuju relevantni čimbenici i pokazatelji koji se odnose na stanje
 industrije Ö Unije Õ, kao što je
 navedeno u članku 8. stavcima 2. i 4.
 3. Komisija
 ispituje, u mjeri u kojoj je to moguće, točnost i primjerenost dokaza
 podnesenih u zahtjevukako bi utvrdila postojanje dostatnih dokaza koji
 opravdavaju pokretanje ispitnog postupka.
 4. Postupak je
 moguće pokrenuti radi utvrđivanja jesu li ili ne navodne subvencije
 „specifične” u smislu članka 4. stavaka 2. i 3.
 5. Ispitni
 postupak moguće je također pokrenuti radi mjera takve vrste kao one
 koje su navedene u Prilogu IV., u mjeri u kojoj one sadrže element subvencije,
 a kako je definiran člankom 3., a radi utvrđivanja potpune
 usklađenosti dotičnih mjera s odredbama Priloga.
 6. Ispitni
 postupak prema stavku 1. ne pokreće se ukoliko se ne utvrdi, na temelju
 ispitivanja stupnja potpore ili protivljenja zahtjevu proizvođača
 istovjetnog proizvoda proizvodnje Ö Unije Õ, da zahtjev nije
 podnesen od strane Ö Unije Õ ili u ime
 industrije Ö Unije Õ. Smatra se da je
 zahtjev podnijela Ö Unija Õ ili da je podnesen
 u ime industrije Ö Unije Õ ako ga podupiru
 oni proizvođači Ö Unije Õ čija ukupna
 proizvodnja čini više od 50 % ukupne proizvodnje istovjetnog
 proizvoda, kojeg proizvodi taj dio industrije Ö Unije Õ koji bilo podupire
 ili se protivi zahtjevu. Međutim, ispitni postupak se ne pokreće ako
 na proizvođače Ö Unije Õ koji podržavaju
 zahtjev otpada manje od 25 % ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda
 proizvedenog od strane industrije Ö Unije Õ.
 7. Vlasti
 izbjegavaju, osim ako nije donesena odluka o pokretanju ispitnog postupka, bilo
 kakvo objavljivanje zahtjeva u kojem se traži pokretanje ispitnog postupka.
 Međutim, odmah nakon primitka ispravno dokumentiranog zahtjeva sukladno
 ovom članku, a svakako prije početka ispitnog postupka, Komisija
 obavještava dotičnu zemlju podrijetla i/ili izvoza, a koja se poziva na
 konzultacije s ciljem pojašnjavanja stanja u vezi s pitanjima iz stavka 2. i
 iznalaženja s Ö sporazumnog Õ rješenja.
 ê 37/2014
 članak 1. i Prilog, 18. (1.)
 8. Ako, u posebnim
 okolnostima, Komisija odluči pokrenuti ispitni postupak, a da nije primila
 pisani zahtjev od industrije Unije ili u njezino ime za pokretanjem takvog
 ispitnog postupka, pokreće ga na temelju dostatnih dokaza o postojanju
 subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, štete ili
 uzročno-posljedične veze, kako je opisano u stavku 2., čime se
 opravdava pokretanje postupka. Nakon što je odlučila o potrebi za
 pokretanjem takvog ispitnog postupka, Komisija pruža informacije državama
 članicama.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 9. Dokazi o
 subvencijama i o šteti razmatraju se istovremeno u odluci o tome hoće li
 se pokrenuti Ö ispitni Õ postupak ili ne i
 . Zahtjev se odbija ako dokazi, bilo o subvencijama protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere ili o šteti, nisu dostatni da bi opravdali Ö vođenje
 postupka Õ . Postupak se ne
 pokreće protiv zemalja čiji uvoz predstavlja niži udio na tržištu od
 1 % osim ako na te zemlje zajedno otpada 3 % ili više potrošnje u Ö Uniji Õ.
 10. Zahtjev se
 može povući prije pokretanja postupka i u tom se slučaju smatra da
 niti nije podnesen.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (2.)
 11. Ako je
 očigledno da postoje dostatni dokazi koji opravdavaju pokretanje postupka,
 Komisija pokreće postupak u roku od 45 dana od podnošenja pritužbe i
 objavljuje obavijest u Službenom listu Europske unije. Ako podneseni
 dokazi nisu dostatni, o tome se obavještava podnositelja pritužbe u roku od 45
 dana od dana kada je Komisiji podnesena pritužba. Komisija državama
 članicama pruža informacije o svojoj analizi pritužbe i to obično u
 roku od 21 dan od dana kada je Komisiji podnesena pritužba.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 12. Obavijest o
 pokretanju postupka najavljuje pokretanje ispitnog postupka, navodi
 dotični proizvod i zemlje, sažetak primljenih podataka, kao i da sve
 relevantne podatke treba dostaviti Komisiji.
 Navodi i rokove u
 kojima se zainteresirane stranke mogu Ö javiti Õ, predstaviti svoja
 stajališta u pisanom obliku i dostaviti podatke, ako ta stajališta i te podatke
 treba uzeti u obzir tijekom ispitnog postupka. Također navodi rokove u kojima
 zainteresirane stranke mogu zatražiti da ih Komisija sasluša u skladu s
 člankom 11. stavkom 5.
 13. Komisija
 savjetuje izvoznike, uvoznike i predstavnike udruženja izvoznika ili uvoznika
 za koje zna da se na njih odnosi, kao i zemlju podrijetla i/ili izvoznika i
 podnositelja zahtjeva o pokretanju postupka, te vodeći računa o
 zaštiti povjerljivih podataka, dostaviti cjelovit tekst pisanog zahtjeva iz
 stavka 1. poznatim izvoznicima i vlastima zemlje podrijetla i/ili izvoza, kao i
 staviti na raspolaganje drugim uključenim zainteresiranim strankama na
 zahtjev. Ako je broj uključenih izvoznika posebno velik, pisani se zahtjev
 može dostaviti samo nadležnim tijelima zemlje podrijetla i/ili izvoza ili
 relevantnim trgovinskim udruženjima.
 14. Ispitni
 postupak za utvrđivanje kompenzacijske pristojbe ne ometa postupak
 carinjenja.
 Članak 11.
 Ispitni postupak
 1. Nakon
 pokretanja postupka, Komisija, djelujući u suradnji s državama
 članicama, započinje ispitni postupak na razini Ö Unije Õ . Ispitni postupak
 ujedno pokriva i subvencioniranje i štetu, a oboje se ispituje istovremeno.
 U svrhu
 reprezentativnog nalaza, odabire se ispitno razdoblje, a koje kad se radi o
 subvencioniranju uobičajeno pokriva ispitno razdoblje propisano
 člankom 5.
 Podaci u vezi s
 razdobljem nakon ispitnog razdoblja uobičajeno se ne uzimaju u obzir.
 2. Strankama, koje
 prime upitnik koji se koristi u ispitnom postupku za utvrđivanje
 kompenzacijske pristojbe, daje se najmanje 30 dana za odgovor. Rok za izvoznike
 računa se od datuma primitka upitnika, a koji se u tu svrhu smatra
 primljenim jedan tjedan od dana kada je poslan stranci koja odgovara ili je
 proslijeđen odgovarajućem diplomatskom predstavniku zemlje podrijetla
 i/ili izvoza. Može se odobriti produljenje tridesetodnevnog razdoblja
 vodeći pritom računa o rokovima ispitnog postupka pod uvjetom da
 stranka obrazloži razloge takvog produljenja u smislu svojih posebnih
 okolnosti.
 3. Komisija može
 zatražiti od država članica da dostave podatke, a države članice
 poduzimaju sve potrebne korake kako bi udovoljile tim zahtjevima.
 Komisiji
 dostavljaju tražene podatke zajedno s rezultatima svih provedenih inspekcija,
 provjera ili ispitivanja.
 Ako se radi o
 podacima od općeg interesa ili ako je država članica zatražila
 dostavu takvih podataka, Komisija ih dostavlja državama članicama pod
 uvjetom da nisu povjerljivi, a u slučaju da jesu, dostavlja sažetke koji
 nisu povjerljivi.
 4. Komisija može
 zatražiti od država članica da provedu sve potrebne provjere i inspekcije,
 posebno među uvoznicima, trgovcima i proizvođačima Ö Unije Õ, kao i da provedu
 ispitne postupke u trećim zemljama pod uvjetom da dotična Ö trgovačka
 društva Õ pristanu i da je
 vlada dotične zemlje službeno obaviještena te da se ne protivi.
 Države
 članice poduzimaju sve potrebne korake kako bi udovoljile zahtjevima
 Komisije.
 Službenicima
 Komisije dozvoljeno je, ako to traži Komisija ili država članica, pomagati
 službenicima država članica u obavljanju njihovih zadaća.
 5. Zainteresirane
 stranke, koje su Ö se
 javile Õ u skladu s
 člankom 10. stavkom 12. drugim podstavkom, saslušavaju se ako su, u
 rokovima propisanima u obavijesti objavljenoj u Službenom listu Europske
 unije, zatražile pisanim putem da budu saslušane, a koji pokazuje da su one
 zainteresirane stranke koje bi mogle biti pogođene rezultatima postupka i
 da postoje posebni razlozi zašto ih se treba saslušati.
 6. Pruža se
 mogućnost, na zahtjev, uvoznicima, izvoznicima i podnositeljima zahtjeva
 koji su postali poznati u skladu s člankom 10. stavkom 12. drugim
 podstavkom, kao i vladi zemlje podrijetla i/ili izvozniku, susret sa strankama koje
 imaju suprotne interese, kako bi se mogla prezentirati različita
 stajališta te ponuditi Ö oprečne Õ dokaze.
 U pružanju ovih
 mogućnosti mora se voditi računa o potrebi očuvanja
 povjerljivosti i pogodnosti za stranke.
 Niti jedna stranka
 nije obvezna prisustvovati sastanku, a neprisustvovanje sastanku ne dovodi u
 pitanje slučaj te stranke.
 Komisija uzima u
 obzir podatke usmeno iznesene prema ovom stavku u mjeri u kojoj su oni naknadno
 potvrđeni pisanim putem.
 7. Podnositelji
 zahtjeva, vlada zemlje podrijetla i/ili izvoza, uvoznici i izvoznici i
 udruženja koja ih predstavljaju, kao i udruge korisnika i potrošača, a
 koji su Ö se
 javili Õ u skladu s
 člankom 10. stavkom 12. drugim podstavkom, mogu, na pisani zahtjev,
 pregledati sve podatke koje je Komisiji dostavila stranka u ispitnom postupku, Ö osim Õ internih
 dokumenata koje pripremaju nadležna tijela Ö Unije Õ ili njezinih
 država članica, a koji su relevantni za predstavljanje njihovih
 slučajeva i koji nisu povjerljivi u smislu članka 29. te se koriste u
 ispitnom postupku.
 Navedene stranke
 mogu odgovoriti na podatke, a njihovi se komentari uzimaju u obzir ako su u
 odgovoru dovoljno argumentirani.
 8. Osim u
 slučajevima iz članka 28., u mjeri u kojoj je moguće, ispituje
 se točnost podataka koje su dostavile zainteresirane stranke i na kojima
 se temelje nalazi.
 9. Kad god je
 moguće, za postupke pokrenute prema članku 10. stavku 11., ispitni
 postupak završava u roku od jedne godine. U svakom slučaju, navedeni
 ispitni postupci završavaju u roku od 13 mjeseci od pokretanja postupka u
 skladu sa zaključcima donesenim prema članku 13. za preuzimanje
 obveze ili sa zaključcima donesenim prema članku 15. za konačnu
 mjeru.
 10. Tijekom
 trajanja ispitnog postupka, Komisija daje, u razumnoj mjeri, zemlji podrijetla
 i/ili izvoza, mogućnost za nastavak konzultacija s ciljem razjašnjavanja
 činjeničnog stanja i postizanja međusobno prihvatljivog
 rješenja.
 Članak 12.
 Privremene mjere
 1. Privremene Ö pristojbe Õ mogu uvesti ako:
 (a) je pokrenut postupak u skladu s
 člankom 10.;
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (3.)
 (b) o tome je dana obavijest, a
 zainteresiranim je strankama pružena primjerena mogućnost dostave podataka
 i komentara u skladu s člankom 10. stavkom 12. drugim podstavkom;
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 (c) prethodno je pozitivno
 utvrđeno da uvozni proizvod koristi subvencije protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere i da je nanesena šteta industriji Ö Unije Õ; i
 (d) da je radi zaštite interesa Ö Unije Õ potrebno djelovati
 kako bi se spriječila šteta.
 Privremene Ö pristojbe Õ uvode se najranije
 60 dana od pokretanja postupka i najkasnije devet mjeseci od pokretanja postupka.
 Iznos privremene
 kompenzacijske pristojbe ne prelazi ukupni iznos subvencija protiv kojih se
 mogu uvesti kompenzacijske mjere, a kako su one prethodno utvrđene, Ö ali bi trebao
 biti Õ niži od tog
 iznosa, ako je taj niži iznos Ö pristojbe Õ dostatan kako bi
 se uklonila šteta za industriju Ö Unije Õ .
 2. Privremene se
 pristojbe osiguravaju jamstvom, a puštanje dotičnih proizvoda u slobodni
 promet Ö u Uniji Õ uvjetuje se
 davanjem jamstva.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (3.)
 3. Komisija donosi
 privremene mjere u skladu s postupkom iz članka 25. stavka 4.
 ê 597/2009
 4. Ako država
 članica traži od Komisije da odmah intervenira i ako su zadovoljeni uvjeti
 stavka 1. prvog i drugog podstavka, Komisija, u roku od najviše pet radnih dana
 o primitka zahtjeva, odlučuje o uvođenju privremenih kompenzacijskih pristojbi.
 5. Privremene
 kompenzacijske pristojbe uvode se na najduže razdoblje od četiri mjeseca.
 Članak 13.
 Preuzimanje obveze
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (4.)
 1. Ako se utvrdi privremeno postojanje subvencioniranja i štete,
 Komisija u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 25. stavka 2. može
 prihvatiti zadovoljavajuće dobrovoljne ponude za preuzimanjem obveze prema
 kojima:
 (a) je zemlja podrijetla i/ili izvoza suglasna ukloniti ili ograničiti subvenciju ili
 poduzeti druge mjere u vezi s njezinim učincima; ili
 (b) bilo koji izvoznik preuzme obvezu za
 revizijom svojih cijena ili prestankom izvoza u dotično područje sve
 dok takav izvoz uživa pogodnosti od subvencija protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere, tako da se Komisija uvjerila da se štetni učinak
 subvencija time uklanja.
 U tom
 slučaju, i sve dok je preuzeta obveza na snazi, na navedene uvoze
 dotičnog proizvoda proizvedenog od strane društava iz odluke Komisije o
 prihvaćanju preuzimanja obveza i svake naknadne izmjene te odluke, ne
 primjenjuju se privremene pristojbe koje je uvela Komisija u skladu s
 člankom 12. stavkom 3. i konačne pristojbe uvedene u skladu s
 člankom 15. stavkom 1.
 Povećanje
 cijene prema preuzetoj obvezi nije više nego što je potrebno za nadoknadu
 iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i trebalo bi
 biti manje od iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske
 mjere kada je takvo povećanje cijene dostatno da bi se uklonila šteta za
 industriju Unije.
 ê 597/2009
 2. Komisija može
 predložiti preuzimanje obveze, ali niti zemlja niti izvoznik nisu obvezi
 prihvatiti preuzimanje obveza. Činjenica da zemlje ili izvoznici ne nude
 preuzimanje obveza ili ne prihvaćaju prijedloge za preuzimanje obveza, ne
 utječe niti na jedan način na razmatranje slučaja.
 Međutim, može
 se utvrditi da postoji veća vjerojatnost ostvarenja prijetnje nanošenja
 štete ako se subvencionirani uvoz nastavi. Preuzimanje obveza zemalja ili
 izvoznika ne traži se niti prihvaća prije prethodnog pozitivnog
 utvrđivanja subvencioniranja i nanesene štete.
 Osim u iznimnim
 okolnostima, preuzimanje obveza ne može se ponuditi prije završetka razdoblja
 tijekom kojeg se mogu podnijeti prigovori prema članku 30. stavku 5.
 3. Ponuđena
 preuzimanja obveze ne moraju se prihvatiti ako se prihvaćanje smatra
 nepraktičnim, kao na primjer, ako je broj stvarnih ili potencijalnih
 izvoznika prevelik, ili iz drugih razloga, uključujući razloge
 opće politike. Dotičnom izvozniku i/ili zemlji podrijetla i/ili
 izvoza mogu se obrazložiti razlozi odbijana ponude za preuzimanjem obveze, te
 im se daje prilika da o tome iznesu svoje primjedbe. Razlozi odbijanja navode
 se u konačnoj odluci.
 4. Stanke koje
 nude preuzimanje obveze trebaju dostaviti verziju obveze koja nije povjerljive
 prirode, a kako bi se ista mogla staviti na raspolaganje zainteresiranim
 strankama u ispitnom postupku.
 ê 37/2014
 članak 1. i Prilog, 18. (4.) (prilagođeno)
 5. Ako su preuzete
 obveze prihvaćene, ispitni postupak se Ö završava Õ. Komisija Ö završava Õ ispitni postupak u
 skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. stavka 3.
 ê 597/2009
 è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (4.)
 (prilagođeno)
 6. Ako se
 ponuđeno preuzimanje obveza prihvati, ispitni postupak o subvencioniranju
 i šteti se uobičajeno dovršava. U tom slučaju, ako se donese
 negativna odluka o subvenciji ili o šteti, preuzeta obveza automatski prestaje
 važiti, osim u slučajevima kada takva odluka velikim dijelom ovisi o preuzetoj
 obvezi. U tim slučajevima, može se zatražiti zadržavanje preuzete obveze
 tijekom razumnog razdoblja.
 U slučaju da
 se donese pozitivna odluka o subvencioniranju i šteti, preuzeta obveza se
 nastavlja u skladu s dogovorenim uvjetima i odredbama ove Uredbe.
 7. Od svih zemalja
 ili izvoznika, čije je ponuđeno preuzimanje obveza prihvaćeno,
 Komisija traži periodičko dostavljanje podataka u vezi s ispunjenjem
 preuzetih obveza, te dozvolu za provjeru relevantnih podataka. Nepoštivanje
 ovih zahtjeva tumači se kao kršenje preuzete obveze.
 8. Ako se prihvati
 preuzimanje obveza od određenih izvoznika tijekom ispitnog postupka, u
 smislu članaka 18., 19., 20. i 22., smatra se da obveze stupaju na snagu
 od dana kada je ispitni postupak zaključen za zemlju podrijetla i/ili
 izvoza.
 è1 9. U slučaju kršenja preuzetih obveza ili u slučaju da se
 bilo koja od strana koje su preuzele obveze povuče iz preuzetih obveza ili
 u slučaju da Komisija povuče prihvaćanje preuzete obveze, ovisno
 o slučaju, Komisija povlači prihvaćanje preuzete obveze, a
 primjenjuje se privremena pristojba koju je donijela Komisija u skladu s
 člankom 12. ili konačna pristojba koja je donesena u skladu s
 člankom 15. stavkom 1. pod uvjetom da je dotičnom izvozniku ili
 zemlji podrijetla i/ili izvoza pružena mogućnost iznošenja primjedaba,
 osim u slučaju da se izvoznik ili ta zemlja povuče iz preuzimanja
 obveza. Ako se odluči povući iz prihvaćene preuzete obveze,
 Komisija pruža informacije državama članicama. ç
 Svaka
 zainteresirana stranka ili država članica može dostaviti podatke kojima, prima
 facie, dokazuju kršenje preuzetih obveza. Naknadna ocjena o tome je li
 došlo do kršenja preuzetih obveza ili ne, donosi se uobičajeno u roku od
 šest mjeseci, ali u niti jednom slučaju nakon devet mjeseci od dana
 podnošenja valjano argumentiranog zahtjeva.
 Komisija može
 zatražiti pomoć nadležnih tijela država članica u praćenju
 preuzetih obveza.
 ê 37/2014
 članak 1. i Prilog, 18. (4.) (prilagođeno)
 10. Privremene
 pristojbe mogu se uvesti u skladu s člankom 12. na temelju najboljih
 podataka koji su na raspolaganju, ako postoji razlog za vjerovanje da se krši
 preuzeta obveza odnosno, u slučaju kršenja preuzete obveze ili
 povlačenja iz iste, ako ispitni postupak koji je vodio k preuzimanju
 obveze nije Ö zaključen Õ.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 Članak 14.
 Ö Završetak Õ bez
 uvođenja mjera
 1. Ako se zahtjev
 povuče, postupak se može Ö završiti Õ, osim ako prekid nije
 protivan interesu Ö Unije Õ.
 ê 37/2014
 članak 1. i Prilog, 18. (5.) (prilagođeno)
 2. Ako su zaštitne
 mjere nepotrebne, ispitni postupak ili postupci se Ö završavaju Õ. Komisija Ö završava Õ ispitni postupak u
 skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. stavka 3.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (6.)
 (prilagođeno)
 3. Postupak se
 odmah Ö završava Õ ako se utvrdi da
 je vrijednost subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske Ö de minimis Õ u skladu sa
 stavkom 5., ili da su stvaran ili moguć obujam subvencioniranog uvoza ili
 šteta zanemarivi.
 4. Za postupke
 pokrenute prema članku 10. stavku 11. uobičajeno se šteta smatra
 zanemarivom ako je tržišni udio uvoza manji od iznosa utvrđenih u
 članku 10. stavku 9. Obzirom na ispitne postupke za uvoz iz zemalja u
 razvoju, obujam subvencioniranog uvoza također se smatra zanemariv ako
 predstavlja manje od 4 % ukupnog uvoza istovjetnog proizvoda u Ö Uniju Õ, osim ako na uvoz
 iz zemalja u razvoju, čiji ukupni udjeli u ukupnom uvoza predstavljaju
 manje od 4 % ukupno, otpada više od 9 % ukupnog uvoza istovjetnog
 proizvoda u Ö Uniju Õ.
 5. Smatra se da je
 vrijednost subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere Ö de minimis Õ ako je vrijednost
 subvencije manja od 1 % ad valorem, osim, u vezi s ispitnim
 postupcima koji se odnose na zemlje u razvoju, Ö de minimis Õ prag iznosi
 2 % ad valorem, pod uvjetom da ispitni postupak treba završiti
 samo ako je iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
 ispod relevantne Ö de minimis Õ razine za svakog
 pojedinačnog izvoznika, a koji i dalje podliježu postupku i u vezi s
 kojima se ispitni postupak može ponovo provesti u bilo kojoj kasnijoj reviziji
 postupka za dotičnu zemlju u skladu s člancima 18. i 19.
 Članak 15.
 Uvođenje konačnih pristojbi
 è1 1. Ako činjenice, kako su konačno utvrđene, dokazuju
 postojanje subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i
 nastale štete i ako je potrebno djelovati kako bi se zaštitili interesi Unije u
 skladu s člankom 31., Komisija, djelujući u skladu s postupkom
 ispitivanja iz članka 25. stavka 3., uvodi konačnu kompenzacijsku
 pristojbu. Ako su na snazi privremene pristojbe, Komisija pokreće Ö taj Õ postupak
 najkasnije mjesec dana prije isteka takvih pristojbi. ç
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (7.)
 (prilagođeno)
 Mjere se ne uvode,
 ako se subvencija ili subvencije povuku ili se dokaže da subvencije više ne
 donose korist dotičnim izvoznicima .
 Iznos
 kompenzacijske pristojbe ne prelazi utvrđeni iznos subvencija protiv kojih
 se mogu uvesti kompenzacijske mjere, a manji je od ukupnog iznosa subvencija protiv
 kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere ako je taj manji iznos dostatan za
 uklanjanje štete za industriju Ö Unije Õ.
 2. Kompenzacijske
 pristojbe uvode se u odgovarajućim iznosima u svakom pojedinačnom
 slučaju, na nediskriminacijskoj osnovi, na uvoze proizvoda iz svih izvora
 za koje je utvrđeno da su ostvarili korist od subvencija protiv kojih se
 mogu uvesti kompenzacijske mjere i koje nanose štetu, osim na uvoze iz onih
 izvora koji su prihvatili preuzimanje obveza prema uvjetima iz ove Uredbe.
 Uredba kojom se
 uvodi pristojba navodi pristojbu za svakog od dobavljača ili, ako to nije
 praktično, za svaku dotičnu zemlju dobavljača.
 3. Ako je
 Komisija, u skladu s člankom 27. ograničila Ö ispitni
 postupak Õ, kompenzacijska
 pristojba, koja se primjenjuje na uvoze izvoznika ili proizvođača, a
 koji su poznati u skladu s člankom 27. i koji nisu bili uključeni u Ö ispitni
 postupak Õ , ne prelazi
 ponderirani prosječni iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere, a koje su utvrđene za stranke u uzorku.
 Za potrebe ovog
 stavka, Komisija ne uzima u obzir subvencije protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere a čiji je iznos jednak nuli ili je Ö de minimis Õ te iznose
 subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, utvrđene u
 okolnostima iz članka 28.
 Pojedinačne
 pristojbe primjenjuju se na uvoze svakog uvoznika ili proizvođača za
 kojeg je izračunan pojedinačni iznos subvencioniranja kako je
 propisano člankom 27.
 Članak 16.
 Retroaktivnost
 1. Privremene
 mjere i konačne kompenzacijske pristojbe primjenjuju se samo na proizvode
 koji uđu u slobodni promet nakon što je mjera, donesena sukladno
 članku 12. stavku 1. ili članku 15. stavku 1., ovisno o slučaju,
 stupila na snagu, podložno izuzećima utvrđenima ovom Uredbom.
 è1 2. Ako je u primjeni privremena pristojba, a konačno utvrđene
 činjenice pokazuju postojanje subvencija protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere i štete, Komisija odlučuje, bez obzira na to
 hoće li biti uvedena konačna kompenzacijska pristojba ili ne, o
 udjelu privremene pristojbe koju konačno treba naplatiti. ç
 Za te potrebe,
 „šteta” ne uključuje Ö značajnu Õ odgodu
 uspostavljanja industrije Ö Unije Õ, ni prijetnju
 nastanka materijalne štete, osim ako je utvrđeno da bi se ona, u
 slučaju izostanka privremenih mjera, razvila u materijalnu štetu. U svim
 drugim slučajevima koji uključuju takvu prijetnju ili odgodu,
 privremeni se iznosi napuštaju, a konačne se pristojbe mogu uvesti samo od
 datuma kada se konačno utvrdi prijetnja ili Ö značajna Õ odgoda.
 3. Ako je
 konačna kompenzacijska pristojba viša od privremene pristojbe, razlika se
 ne naplaćuje. Ako je konačna pristojba niža od privremene pristojbe,
 pristojba se obračunava ponovno. Ako je konačno utvrđivanje
 negativno, privremena mjera se ne potvrđuje.
 4. Konačna
 kompenzacijska pristojba može se uvesti za proizvode koji su ušli u potrošnju
 najviše 90 dana prije datuma primjene privremenih mjera, ali ne prije
 početka ispitnog postupka, pod uvjetom da:
 (a) se uvozi evidentiraju u skladu s člankom 24. stavkom 5.;
 (b) je dotičnim uvoznicima Komisija
 dala mogućnost za iznošenje primjedbi;
 (c) postoje kritične okolnosti u
 kojima je, za navedeni subvencionirani proizvod, nastala teško popravljiva
 šteta, radi masivnih uvoza u relativno kratkom razdoblju, proizvoda koji
 koristi subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere prema
 uvjetima ove Uredbe; i
 (d) smatra se potrebnim, kako bi se
 spriječilo ponavljanje štete, retroaktivno ocjenjivanje kompenzacijskih
 pristojbi na te uvoze.
 5. U
 slučajevima kršenja ili povlačenja iz preuzetih obveza mogu se uvesti
 konačne pristojbe na robu koja je ušla u slobodni promet najviše 90 dana
 prije primjene Ö privremenih Õ mjera, pod uvjetom
 da se uvozi evidentiraju u skladu s člankom 24. stavkom 5. i da se
 retroaktivna ocjena ne primjenjuje na uvoze koji su ušli prije kršenja ili
 povlačenja iz preuzetih obveza.
 Članak 17.
 Trajanje
 Kompenzacijska
 mjera ostaje na snazi samo tijekom razdoblja i u mjeri u kojoj je potrebno za
 kompenziranje subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere koje
 nanose štetu.
 Članak 18.
 Revizija nakon isteka mjere
 1. Konačna
 kompenzacijska mjera istječe pet godina od uvođenja ili pet godina od
 datuma zadnje revizije mjere koja pokriva subvencioniranje i štetu, osim ako
 revizijom nije utvrđeno da bi istjecanje mjere vjerojatno dovelo do
 nastavka ili ponavljanja subvencioniranja i štete. Revizija se pokreće na
 inicijativu Komisije, na zahtjev proizvođača Ö Unije Õ ili u njihovo ime,
 a ostaje na snazi do završetka revizije.
 2. Revizija se
 pokreće ako zahtjev sadrži dostatne dokaze da bi istekom mjera vjerojatno
 došlo do nastavka ili ponavljanja subvencioniranja i štete. Vjerojatnost se
 može, na primjer, pokazati dokazivanjem nastavka subvencioniranja i štete ili
 dokazivanjem da je uklanjanje štete posljedica, djelomično ili jedino,
 postojanja mjera ili dokazivanjem da su okolnosti izvoznika ili uvjeti na
 tržištu takvi da ukazuju na vjerojatnost daljnjeg štetnog subvencioniranja.
 3. U provedbi
 ispitivanja prema ovom članku, izvoznici, uvoznici, zemlje podrijetla
 i/ili izvoza i proizvođači Ö Unije Õ imaju
 mogućnost pojačati, odbaciti ili komentirati pitanja iznesena u
 revizijskom zahtjevu, a zaključci se donose uzimajući u obzir sve
 relevantne i propisno dokumentirane dokaze predočene u vezi s pitanjem je
 li vjerojatno ili ne da bi istek mjera doveo do nastavka ili ponavljanja
 subvencioniranja i štete.
 4. Obavijest o
 skorom isteku mjera objavljuje se u Službenom listu Europske unije u
 odgovarajuće vrijeme u zadnjoj godini tijekom razdoblja primjene mjera
 kako je definirano ovim člankom. Nakon toga, proizvođači Ö Unije Õ, u roku od najviše
 tri mjeseca prije kraja petogodišnjeg razdoblja, imaju pravo podnijeti zahtjev
 za reviziju u skladu sa stavkom 2. Obavijest o najavi stvarnog isteka
 mjera prema ovom članku također se objavljuje.
 Članak 19.
 Privremena revizija
 1. Moguće je
 također preispitati i potrebu za daljnjom primjenom uvedenih mjera, ako je
 opravdano, na inicijativu Komisije, na zahtjev države članice ili, pod
 uvjetom da je istekao razuman vremenski period od najmanje godinu dana od
 uvođenja konačne mjere, na zahtjev izvoznika, uvoznika ili
 proizvođača Ö Unije Õ ili zemlje
 podrijetla i/ili izvoza koji sadrži dostatne dokaze koji potkrepljuju potrebu
 za privremenom revizijom.
 2. Privremena se
 revizija pokreće ako zahtjev sadrži dostatne dokaze da više nije potreban
 nastavak primjene mjere da bi se uklonio učinak subvencije protiv kojih se
 mogu uvesti kompenzacijske mjere i/ili da nastavak ili ponavljanje štete nije
 vjerojatno ako se mjera ukloni ili izmijeni, ili da postojeća mjera nije
 ili nije više dostatna kako bi suzbila subvenciju protiv koje se mogu
 izreći kompenzacijske mjere koja nanosi štetu.
 3. Ako su uvedene
 kompenzacijske pristojbe manje od utvrđenog iznosa subvencija koje se mogu
 subvencionirati, proizvođači Ö Unije Õ mogu pokrenuti
 privremenu reviziju ili bilo koja druga zainteresirana strana može podnijeti,
 uobičajeno u roku od dvije godine od stupanja mjere na snagu, dostatne
 dokaze da su, nakon početnog razdoblja ispitivanja i prije ili nakon
 uvođenja mjere, izvozne cijene smanjene ili da nije bilo kretanja cijena
 ili nedovoljnog kretanja otkupnih cijena proizvoda uvezenog u Ö Uniju Õ. Ako se u ispitnom
 postupku dokaže točnost tvrdnji, zaštitne pristojbe se mogu povećati
 kako bi se postiglo povećanje cijene potrebne za uklanjanje štete.
 Međutim, povećana razina pristojbe ne prelazi iznos subvencije protiv
 koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
 Privremena se
 revizija također može pokrenuti pod gore navedenim uvjetima, na
 inicijativu Komisije ili na zahtjev države članice.
 4. U provedbi
 ispitnih postupka prema ovom članku Komisija može, između ostalog,
 razmotriti jesu li se znatno promijenile okolnosti u pogledu subvencioniranja i
 štete ili postižu li se postojećim mjerama željeni rezultati u uklanjanju
 prethodno utvrđene štete prema članku 8. U tom pogledu, uzima se
 u obzir konačno utvrđivanje svih relevantnih i propisno
 dokumentiranih dokaza.
 Članak 20.
 Ubrzane revizije
 Izvoznik čiji
 izvoz podliježe konačnoj kompenzacijskoj pristojbi, a koji nije bio
 predmet pojedinačno ispitan tijekom inicijalnog ispitnog postupka iz bilo
 kojeg razloga osim odbijanja suradnje s Komisijom, na zahtjev, ima pravo na
 ubrzanu reviziju, a kako bi Komisija mogla brzo utvrditi pojedinačnu stopu
 kompenzacijske pristojbe za tog izvoznika.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (8.)
 Takva revizija pokreće
 se nakon što su proizvođači Unije imali priliku iznijeti svoje
 primjedbe.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (9.)
 (prilagođeno)
 Članak 21.
 Povrati
 1. Neovisno o
 članku 18., uvoznik može zatražiti povrat naplaćenih pristojbi ako se
 pokaže da je iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere,
 na temelju kojih su pristojbe plaćene, bilo ukinut ili snižen na razinu
 koja je ispod razine pristojbe koja je na snazi.
 2. Uvoznik podnosi
 zahtjev Komisiji radi povrata kompenzacijske pristojbe. Zahtjev se podnosi
 putem države članice s čijeg se područja proizvodi puštaju u
 slobodni promet, u roku od šest mjeseci od datuma kada su nadležna tijela
 valjano utvrdila iznos konačnih pristojbi koje treba naplatiti ili datuma
 kada je donesena konačna odluka o naplati iznosa osiguranih putem
 privremenih pristojbi. Države članice odmah šalju zahtjev Komisiji.
 3. Zahtjev za
 povrat smatra se valjano potkrijepljen dokazima samo ako sadrži točne
 podatke o traženom iznosu povrata kompenzacijskih pristojbi i carinsku
 dokumentaciju u vezi s izračunom i plaćanjem tog iznosa. Također
 uključuje dokaze o iznosima subvencija protiv kojih se mogu uvesti
 kompenzacijske mjere, tijekom reprezentativnog razdoblja, i proizvođača
 na kojeg se primjenjuje pristojba. U slučajevima kada uvoznik nije povezan
 s dotičnim izvoznikom ili proizvođačem i podaci nisu odmah
 raspoloživi, ili kada izvoznik ili proizvođač ne želi dati podatke
 uvozniku, zahtjev sadrži izjavu izvoznika ili proizvođača da je iznos
 subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere snižen ili ukinut,
 a kako je navedeno u ovom članku, a da će relevantni dokazi koji to
 potkrepljuju biti dostavljeni Komisiji. Ako izvoznik ili proizvođač
 ne dostave te dokaze u razumnom roku, zahtjev se odbacuje.
 è1 4. Komisija odlučuje o tome hoće li i u kojoj mjeri odobriti
 zahtjev, ili može odlučiti, u bilo kojem trenutku, o pokretanju privremene
 revizije, pri čemu koristi podatke i nalaze te revizije, koja se provodi u
 skladu s odredbama koje se primjenjuju na takve revizije, kako bi utvrdila je
 li i u kojoj mjeri povrat opravdan. ç
 Povrati pristojbi
 uobičajeno se obavljaju u roku od 12 mjeseci, a u niti jednom slučaju
 nakon isteka više od 18 mjeseci od datuma kada je uvoznik proizvoda koji
 podliježe kompenzacijskoj pristojbi podnio zahtjev za povrat, valjano
 potkrijepljen dokazima.
 Države
 članice uobičajeno plaćanje odobrenog povrata provode u roku od
 90 dana od odluke iz prvog podstavka.
 Članak 22.
 Opće odredbe o revizijama i
 povratima
 1. Odgovarajuće odredbe ove Uredbe o postupcima i vođenju
 ispitnih postupaka, izuzev onih o rokovima, primjenjuju se na sve revizije koje
 se obavljaju prema člancima 18., 19. i 20.
 Revizije prema
 člancima 18. i 19. obavljaju se žurno i uobičajeno Öse zaključuju Õ u roku od 12
 mjeseci od datuma pokretanja revizije. U svakom slučaju, revizije prema
 člancima 18. i 19. Ö zaključuju
 se Õ u roku od 15
 mjeseci od pokretanja.
 Revizije prema
 članku 20. u svakom slučaju Ö zaključuju
 se Õ u roku od devet
 mjeseci od datuma pokretanja.
 Ako se
 pokreće postupak prema članku 18. dok traje revizija prema
 članku 19. u istom postupku, revizija prema članku 19. Ö zaključuje
 se Õ u isto vrijeme
 kako je gore predviđeno za reviziju prema članku 18.
 Ako ispitivanje
 nije Ö dovršeno Õ u rokovima Ö navedenim u
 drugom, trećem i četvrtom podstavku Õ, mjere:
 (a) istječu ispitivanjem prema članku 18.;
 (b) istječu u slučaju
 ispitivanja koja se obavljaju prema članku 18. i 19. paralelno, bilo da je
 ispitivanje prema članku 18. pokrenuto dok je revizija prema članku
 19. u tijeku u istom postupku ili ako su te dvije revizije pokrenute u isto
 vrijeme; ili
 (c) ostaju neizmijenjene u ispitivanjima prema člancima 19. i 20.
 Obavijest o
 stvarnom isteku ili zadržavanju mjera prema ovom stavku objavljuje se u Službenom
 listu Europske unije.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (10.)
 2. Revizije u
 skladu s člancima 18., 19. i 20. pokreće Komisija. Komisija
 odlučuje hoće li ili ne pokrenuti revizije prema članku 18. u
 skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 25. stavka 2. Nakon što subjekt
 ili država članica preda zahtjev kojim se opravdava pokretanje revizije u
 skladu s člancima 19. i 20., a Komisija dovrši svoju analizu tog zahtjeva,
 ili nakon što Komisija sama utvrdi da bi trebalo preispitati potrebu za
 nastavkom primjene mjera, Komisija također pruža informacije državama
 članicama.
 3. Ako je to
 opravdano revizijama, mjere se, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka
 25. stavka 3,. stavljaju izvan snage ili zadržavaju u skladu s člankom
 18., ili stavljaju izvan snage, zadržavaju ili izmjenjuju u skladu s
 člancima 19. i 20.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 4. Ako se mjere za
 pojedinačne izvoznike ukidaju, ali ne i za zemlju u cjelini, izvoznici
 ostaju u postupku te se mogu ponovno ispitati tijekom bilo koje naknadne
 revizije za tu zemlju na temelju ovog članka.
 5. Ako je revizija
 mjera temeljem članka 19. u tijeku na kraju razdoblja primjene mjera kako
 je definirano u članku 18., mjere se također ispituju prema odredbama
 članka 18.
 6. U revizijama
 ili postupcima povrata koji se provode prema člancima od 18. do 21.,
 Komisija primjenjuje istu metodologiju, ako se uvjeti nisu promijenili, kao u
 ispitnom postupku koji je doveo do uvođenja pristojbi, a uzimajući u
 obzir članke 5., 6., 7. i 27.
 Članak 23.
 Izbjegavanje mjera
 1. Kompenzacijske
 pristojbe uvedene prema ovoj Uredbi mogu se proširiti i na uvoze iz trećih
 zemalja istovjetnih proizvoda, bilo Ö neznatno
 preinačeni Õ ili ne, ili na
 uvoze Ö neznatno
 preinačenih Õ istovjetnih
 proizvoda iz zemlje na koju se mjere primjenjuju ili njihove dijelove, ako se
 mjere koje su na snazi izbjegavaju.
 2. Kompenzacijske
 pristojbe, koje ne prelaze preostalu kompenzacijsku pristojbu uvedenu u skladu
 s člankom 15. stavkom 2., mogu se proširiti na uvoze iz trgovačkih
 društava koje koriste pojedinačne pristojbe u zemljama na koje se mjere
 primjenjuju, ako se mjere koje su na snazi izbjegavaju.
 3. Izbjegavanje
 mjera definira se kao promjena strukture trgovine između trećih
 zemalja i Ö Unije Õ ili između
 pojedinačnih trgovačkih društava u zemlji na koju se mjere
 primjenjuju i Ö Unije Õ, a koja proizlazi
 iz prakse, postupka ili rada za koji ne postoji dostatni valjani uzrok ili
 ekonomska opravdanost osim uvođenje pristojbe, a ako postoji dokaz o šteti
 ili da su učinci pristojbe narušeni u smislu cijena i/ili količina
 istovjetnog proizvoda i da uvozni istovjetni proizvod i/ili njegovi dijelovi i
 dalje koriste subvenciju.
 Praksa, postupak
 ili rad iz prvog podstavka, između ostalog, uključuju:
 (a) neznatnu Ö preinaku Õ dotičnog proizvoda kako bi on dobio drugi carinski broj, a na koji se
 obično ne primjenjuju mjere, pod uvjetom da Ö preinaka Õ ne mijenja njegova
 osnovna obilježja;
 (b) Ö otprema Õ proizvoda na koji
 se primjenjuju mjere preko trećih zemalja;
 (c) reorganizaciju strukture i kanala
 prodaje u zemlji na koju se primjenjuju mjere od strane izvoznika i proizvođača
 kako bi se po mogućnosti njihovi proizvodi izvozili u Ö Uniju Õ putem
 proizvođača koji koriste pojedinačnu stopu pristojbe koja je
 niža od one koja se primjenjuje na proizvode proizvođača.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (11.)
 4. Ispitni
 postupci pokreću se prema ovom članku na inicijativu Komisije ili na
 zahtjev države članice ili zainteresirane strane na temelju dostatnih
 dokaza o čimbenicima utvrđenim u stavcima 1., 2. i 3. Postupci se
 pokreću uredbom Komisije koja može također sadržavati uputu carinskim
 tijelima da uvoz uvjetuju evidentiranjem u skladu s člankom 24. stavkom 5.
 ili traženjem jamstava. Nakon što zainteresirana strana ili država članica
 preda zahtjev kojim se opravdava pokretanje ispitnog postupka, a Komisija
 dovrši svoju analizu tog zahtjeva, ili nakon što Komisija utvrdi da postoji
 potreba za pokretanjem ispitnog postupka, Komisija pruža informacije državama
 članicama.
 Ispitne postupke
 provodi Komisija. Komisiji mogu pomagati carinska tijela, a ispitni postupci
 završavaju se u roku od devet mjeseci.
 Ako
 činjenice, kako su konačno utvrđene, opravdavaju produljenje
 mjera, to obavlja Komisija djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz
 članka 25. stavka 3.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 Produljenje stupa
 na snagu na datum kada je evidentiranje prema članku 24. stavku 5. postalo
 obvezno ili na datum kada se traže jamstva. Relevantne postupovne odredbe ove
 Uredbe o pokretanju i vođenju ispitnog postupka primjenjuju se prema ovom
 članku.
 5. Uvozi ne
 podliježu evidentiranju prema članku 24. stavku 5. ili mjerama, ako njima
 trguju Ö trgovačka Õ društva koja
 koriste izuzeća.
 6. Zahtjevi za
 izuzeća, valjano potkrijepljeni dokazima, dostavljaju se u rokovima
 uspostavljenima uredbom Komisije koja pokreće ispitni postupak.
 Ako se praksa,
 postupak ili rad za izbjegavanje mjera odvija izvan Ö Unije Õ,
 proizvođačima dotičnog proizvoda koji mogu dokazati da nisu
 povezani s bilo kojim proizvođačem na kojeg se primjenjuju mjere i za
 koje se utvrdi da nisu uključeni u izbjegavanje mjera, kako je definirano
 u stavku 3., mogu se odobriti izuzeća.
 Ako se praksa,
 postupak ili rad za izbjegavanje mjera odvija unutar Ö Unije Õ , uvoznicima koji
 mogu dokazati da nisu povezani s proizvođačima na koje se primjenjuju
 mjere, mogu se odobriti izuzeća.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (11.)
 Ta izuzeća
 dodjeljuju se odlukom Komisije te ostaju na snazi u razdoblju i pod uvjetima
 koji su tamo utvrđeni. Nakon što završi svoju analizu, Komisija pruža
 informacije državama članicama.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 Pod uvjetom da su
 zadovoljeni uvjeti iz članka 20., izuzeća se mogu također
 odobriti nakon završetka ispitnog postupka koji vodi produljenju mjera.
 7. Pod uvjetom da
 je istekla najmanje jedna godina od produljenja mjera, i u slučaju da je
 broj stranaka koje traže ili bi mogle tražiti izuzeće značajan,
 Komisija može odlučiti o pokretanju revizije produljenja mjera. Revizija
 se vodi u skladu s odredbama članka 22. stavka 1., a kako se primjenjuju
 na reviziju na temelju članka 19.
 8. Ništa u ovom
 članku ne sprečava uobičajenu primjenu odredbi o Ö carinama Õ koje su na snazi.
 Članak 24.
 Opće odredbe
 1. Privremene ili
 konačne kompenzacijske pristojbe uvode se putem uredbe, a naplaćuju
 ih države članice u obliku, prema navedenoj stopi i drugim uvjetima
 utvrđenim u uredbi o uvođenju takvih pristojbi. Pristojbe se ubiru
 neovisno od carina, poreza i drugih naknada koje se uobičajeno
 naplaćuju na uvoz.
 Proizvod ne
 podliježe ni antidampinškim ni kompenzacijskim pristojbama s ciljem rješavanja
 jedne te iste situacije koja proizlazi iz dampinga ili subvencioniranja izvoza.
 2. Uredbe kojima
 se uvode privremene ili konačne kompenzacijske pristojbe i uredbe ili
 odluke kojima se prihvaća preuzimanje obveza ili okončanje ispitnih
 postupaka ili postupaka objavljuju se u Službenom listu Europske unije.
 Uredbe ili odluke
 sadrže osobito, vodeći računa o zaštiti povjerljivih podataka, imena
 izvoznika, ako je moguće, ili uključenih zemalja, opis proizvoda i
 sažetak činjenica i razmatranja u vezi sa subvencijom i određivanjem
 štete. U svakom slučaju, primjerak uredbe ili odluke šalje se poznatim
 zainteresiranim strankama. Odredbe ovog stavka primjenjuju se, mutatis
 mutandis, na revizije.
 3. Posebne
 odredbe, osobito u vezi sa zajedničkom definicijom pojma podrijetla, a
 kako su sadržane u Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2913/92[9] mogu se donijeti prema ovoj Uredbi.
 ê 37/2014
 članak 1. i Prilog, 18. (12.) (prilagođeno)
 4. U interesu
 Unije, mjere koje su uvedene u skladu s ovom Uredbom mogu se Ö suspendirati Õ odlukom Komisije
 na razdoblje od devet mjeseci, u skladu sa savjetodavnim postupkom iz
 članka 25. stavka 2. Komisija može produljiti tu obustavu na daljnje
 razdoblje do najviše jedne godine, djelujući u skladu sa savjetodavnim
 postupkom iz članka 25. stavka 2.
 Mjere se mogu
 obustaviti samo ako se uvjeti na tržištu privremeno promijene u mjeri da je
 malo vjerojatno kako bi se šteta vratila kao posljedica obustave, a pod uvjetom
 da je industriji Unije pružena mogućnost iznošenja primjedaba i da su te
 primjedbe uzete u obzir. Ako razlog za obustavu više nije primjenjiv, mjere se
 mogu u svakom trenutku ponovno uvesti u skladu sa savjetodavnim postupkom iz
 članka 25. stavka 2.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 è1 37/2014 članak 1. i Prilog, 18. (13.)
 (prilagođeno)
 è1 5. Komisija, nakon što pravovremeno obavijesti države članice,
 može naložiti carinskim tijelima da poduzmu odgovarajuće mjere
 evidentiranja uvoza tako da se na taj uvoz mjere mogu naknadno primijeniti od
 datuma takve evidencije. ç
 Na zahtjev
 industrije Ö Unije Õ, koji sadrži
 dostatne dokaze za opravdanje mjera, uvozi mogu podlijegati evidentiranju.
 Evidentiranje se
 propisuje uredbom koja navodi ciljeve Ö djelovanja Õ i, ako je
 primjenjivo, procijenjeni iznos budućih obveza. Evidentiranje se
 primjenjuje na uvoze u razdoblju od devet mjeseci najviše.
 6. Države
 članice izvješćuju Komisiju svaki mjesec o uvoznoj trgovini
 proizvodima na koje se primjenjuje ispitni postupak i mjere, kao i o iznosu
 pristojbi naplaćenih prema ovoj Uredbi.
 7. Ö Ne
 dovodeći u pitanje Õ stavak 6.,
 Komisija može zatražiti od država članica, za svaki slučaj posebno, dostavu
 podataka potrebnih za praćenje učinkovitosti primjene mjera. U tom
 pogledu primjenjuju se odredbe članka 11. stavaka 3. i 4. Na sve podatke
 koje dostave države članice na temelju ovog članka primjenjuju se
 odredbe članka 29. stavka 6.
 ê 37/2014
 članak 1. i Prilog, 18. (13.) (prilagođeno)
 Članak 25.
 Ö Postupak
 odbora Õ
 1. Komisiji pomaže Odbor koji je osnovan [Uredbom Vijeća (EZ)
 br. 1225/2009[10]]. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) 182/2011.
 2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4.
 Uredbe (EU) br. 182/2011.
 3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5.
 Uredbe (EU) br. 182/2011.
 4. Kod
 upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU)
 br. 182/2011, u vezi s njezinim člankom 4.
 5. Prema
 članku 3. stavku 5. Uredbe (EU) br. 182/2011 kada se pisani postupak Ö primjenjuje Õ za donošenje
 konačnih mjera temeljem stavka 3. ovog članka ili za odlučivanje
 o pokretanju ili nepokretanju revizija radi isteka mjera temeljem članka
 18. ove Uredbe, takav postupak Ö završava Õ se bez rezultata,
 ako u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva
 većina članova odbora, kako je definirano u članku 5. stavku 1.
 Uredbe (EU) br. 182/2011. Kod primjene pisanog postupka u drugim
 slučajevima kada je u odboru održana rasprava o nacrtu mjere, takav
 postupak Ö završava Õ se bez rezultata
 ako, u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva
 većina članova odbora. Kod primjene pisanog postupka u drugim
 slučajevima kada u odboru nije održana rasprava o nacrtu mjere, takav
 postupak Ö završava Õ se bez rezultata
 ako, u roku koji utvrdi predsjednik, on to odluči ili to zahtijeva barem
 četvrtina članova odbora.
 6. Odbor može
 razmotriti bilo koje pitanje u odnosu na primjenu ove Uredbe, koje je postavila
 Komisija ili na zahtjev države članice. Države članice mogu zatražiti
 informacije i mogu razmjenjivati stajališta u odboru ili izravno s Komisijom.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 Članak 26.
 Ö Posjeti
 radi provjere Õ
 1. Ako smatra
 prikladnim, Komisija obavlja posjete kako bi pregledala evidencije uvoznika,
 izvoznika, trgovaca, zastupnika, proizvođača, trgovinskih udruženja i
 organizacija, kako bi provjerila dostavljene podatke o subvencioniranju i
 šteti. Bez točnog i pravovremenog odgovora nije moguće obaviti
 posjetu radi provjere.
 2. Komisija može
 provesti ispitne postupke u trećim zemljama ako je potrebno, pod uvjetom
 da dobije suglasnost dotičnih Ö trgovačkih
 društava Õ, obavijesti zemlju
 o kojoj se radi te da se ona ne protivi ispitnom postupku. Odmah nakon
 dobivanja suglasnost dotičnog Ö trgovačkog
 društva Õ Komisija će
 obavijestiti zemlju podrijetla i/ili izvoza o imenima i adresama Ö trgovačkog
 društva Õ koje treba
 posjetiti i dogovorenim datumima.
 3. Dotična Ö trgovačka
 društva Õ se
 obavješćuje o prirodi podataka za provjeru tijekom posjeta Ö radi
 provjere Õ i o svim daljnjim
 podacima koje treba dostaviti tijekom posjeta, iako to ne bi trebalo
 isključiti tijekom provjere postavljene zahtjeve za dostavu daljnjih Ö pojedinosti Õ s obzirom na
 prikupljene podatke.
 4. Komisiji, u
 ispitnim postupcima koji se provode prema stavcima 1., 2. i 3. pomažu
 službenici onih država članica koje to zatraže.
 Članak 27.
 Odabir uzoraka
 1. U slučajevima kada je broj podnositelja zahtjeva, izvoznika ili
 uvoznika, vrsta proizvoda ili transakcija velik, ispitni postupak može se
 ograničiti na:
 (a) razuman broj stranaka, proizvoda ili
 transakcija korištenjem statistički valjanih uzoraka na temelju
 raspoloživih podataka u vrijeme odabira; ili
 (b) najveći reprezentativni obujam
 proizvodnje, prodaje ili izvoza koji se razumno može ispitati u raspoloživom
 razdoblju.
 2. Komisija radi
 konačni odabir stranaka, vrste proizvoda ili transakcija prema ovom
 članku, iako se prednost daje odabiru uzorka u konzultaciji sa i uz
 pristanak dotičnih stranaka, pod uvjetom da su stranke poznate i da su
 dale na raspolaganje dovoljno podataka u roku od tri tjedna od pokretanja
 ispitnih postupka, a kako bi se omogućio odabir reprezentativnog uzorka.
 3. U
 slučajevima kada je, u skladu s ovim člankom, Ö ispitni postupak Õ ograničen,
 pojedinačni iznos subvencije protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske
 mjere izračunava se za svakog izvoznika ili proizvođača koji
 nije inicijalno odabran, a koji podnese potrebne podatke u rokovima
 predviđenim ovom Uredbom, osim ako je broj izvoznika ili
 proizvođača toliko velik da bi pojedinačna ispitivanja bila
 bespotrebno teška te bi onemogućavala pravovremeni završetak ispitnog
 postupka.
 4. Ako je
 odlučeno odabrati uzorke i postoji određeni stupanj nesuradnje
 određenih ili svih odabranih stranaka, a koji bi mogao materijalno
 utjecati na ishod ispitnog postupka, moguće je odabrati novi uzorak.
 Međutim, ako
 materijalna razina nesuradnje i dalje postoji ili nema dovoljno vremena za
 odabir novog uzorka, primjenjuju se relevantne odredbe članka 28.
 Članak 28.
 Nesuradnja
 1. U
 slučajevima u kojima zainteresirana stranka odbija pristup ili na neki
 drugi način ne pruža potrebne podatke u rokovima iz ove Uredbe, ili ako
 znatno ometa ispitni postupak, privremeni ili konačni nalazi, pozitivni
 ili negativni, mogu se donijeti na temelju raspoloživih podataka.
 Ako se utvrdi da
 je zainteresirana stranka dostavila lažne ili obmanjujuće podatke, podaci
 se ne uzimaju u obzir, a mogu se koristiti raspoloživi podaci.
 Zainteresiranim
 strankama trebaju biti stavljene na znanje posljedice nesuradnje.
 2.
 Uskraćivanje odgovora u elektroničkom obliku ne smatra se
 nesuradnjom, pod uvjetom da zainteresirana stranka pokaže da bi dostavljanje
 odgovora u traženom obliku predstavljalo dodatno opterećenje ili
 neopravdani dodatni trošak.
 3. Ako podaci koje
 dostavi zainteresirana stranka nisu idealni u svim pogledima, oni se ipak ne
 smiju zanemariti, pod uvjetom da nedostaci nisu takvi da uzrokuju nepotrebne
 teškoće u donošenju razumno točnog nalaza, kao i da su pravovaljano i
 odgovarajuće dostavljeni i da se mogu provjeriti, a da je stranka
 djelovala najbolje što je mogla.
 4. Ako se dokazi
 ili podaci ne prihvate, o razlozima neprihvaćanja odmah se
 obavješćuje stranka koja ih je dostavila, te joj se daje mogućnost
 dostavljanja daljnjih obrazloženja u navedenim rokovima. Ako se obrazloženja
 smatraju nezadovoljavajućima, razlozi odbijanja tih dokaza ili podataka se
 objavljuju i daju kod objavljivanja nalaza.
 5. Ako se
 razmatranja, uključujući ona o iznosu subvencija protiv kojih se mogu
 uvesti kompenzacijske mjere, temelje na odredbama stavka 1.,
 uključujući podatke dostavljene u zahtjevu, oni se, ako je primjereno
 i obzirom na rokove ispitnog postupka, provjeravaju usporedbom s raspoloživim
 podacima iz drugih neovisnih izvora, kao što su na primjer, cjenici, službene
 statistike o uvozu i carinskim povratima, kao i podaci primljeni od drugih
 zainteresiranih stranaka tijekom ispitnog postupka.
 Podaci mogu
 uključivati relevantne podatke vezane uz svjetsko tržište ili druga
 reprezentativna tržišta, ako je potrebno.
 6. Ako
 zainteresirana stranka ne surađuje, ili surađuje samo djelomično
 tako da se time relevantni podaci uskraćuju, rezultati mogu biti manje
 povoljni za stranku nego da je surađivala.
 Članak 29.
 Povjerljivost
 1. Sa svim
 podacima koji su po svojoj prirodi povjerljivi (na primjer, jer bi njihovo
 objavljivanje davalo znatne komparativne prednosti konkurentu ili bi imalo
 značajne štetne učinke na osobu koja daje podatke ili na osobu od
 koje je primila podatke), ili koje stranke u ispitnom postupku pružaju na
 povjerljivoj osnovi, tijela postupaju kao s takvima, ako postoji osnovanost
 takvog zahtjeva.
 2. Zainteresirane
 stranke koje daju povjerljive podatke trebaju dostaviti sažetke tih podataka
 koji nisu povjerljivi. Sažeci moraju biti dovoljno detaljni kako bi
 omogućili razumijevanje suštine podataka dostavljenih kao povjerljivih. U
 iznimnim okolnostima, stranke mogu navesti da podaci nisu podobni za sažimanje.
 U tim iznimnim okolnostima, potrebno je dostaviti izjavu s razlozima zašto nije
 moguće podatke sažeti.
 3. Ako se smatra
 da zahtjev za povjerljivošću nije osnovan i ako pružatelj podataka ne želi
 staviti podatke na raspolaganje ili odobriti njihovo objavljivanje bilo u
 općem ili sažetom obliku, podaci se mogu zanemariti osim ako se ne može
 potvrditi na zadovoljavajući način iz odgovarajućeg izvora da su
 podaci ispravni. Zahtjevi za povjerljivošću ne odbacuju se proizvoljno.
 4. Ovim
 člankom ne isključuje se objava općih podataka od strane tijela Ö Unije Õ, a osobito razloga
 na kojima se temelje odluke donesene prema ovoj Uredbi, objava dokaza na koje
 se oslanjaju tijela Ö Unije Õ u mjeri u kojoj je
 potrebno objasniti razloge sudskih postupaka. Kod objave treba voditi
 računa o legitimnim interesima dotičnih stranaka kako se ne bi
 otkrile njihove poslovne i državne tajne.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (14.)
 5. Komisija i
 države članice, ili njihovi dužnosnici, ne otkrivaju podatke koje prime u
 skladu s ovom Uredbom, a za koje je pružatelj podatka zatražio povjerljivo
 postupanje, bez posebnog odobrenja pružatelja podatka. Razmjene podataka
 između Komisije i država članica ili svi interni dokumenti koje
 pripreme tijela Unije ili njezine države članice ne otkrivaju se osim kako
 je posebno predviđeno ovom Uredbom.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 6. Podaci
 primljeni prema ovoj Uredbi koriste se samo za potrebe za koje su zatraženi.
 Ova odredba ne
 isključuje korištenje podataka primljenih u kontekstu ispitnog postupka
 radi pokretanja drugog ispitnog postupka u okviru istog postupka u vezi s
 istovjetnim proizvodom.
 Članak 30.
 Objava podataka
 1. Podnositelji
 zahtjeva, uvoznici i izvoznici i njihove predstavničke udruge, i zemlja
 podrijetla i/ili izvoza mogu zatražiti objavu pojedinosti na kojima se temelje
 osnovne činjenice i razmatranja na temelju kojih su uvedene privremene
 mjere. Zahtjevi za objavom podnose se u pisanom obliku odmah nakon
 uvođenja privremenih mjera, a objava je pisana u najranijem mogućem
 roku nakon toga.
 2. Stranke
 navedene u stavku 1. mogu zatražiti konačnu objavu osnovnih činjenica
 i razmatranja na temelju kojih se namjerava preporučiti uvođenje
 konačnih mjera ili okončanje ispitnog postupka ili postupka bez
 uvođenja mjera, pritom vodeći posebno računa o objavi podataka i
 rasprava koje su različite od onih korištenih za privremene mjere.
 3. Zahtjevi za
 konačnom objavom upućuju se Komisiji u pisanom obliku, a dostavljaju
 se, u slučajevima kada Ö je
 uvedena Õ privremena
 pristojba, u roku od najviše mjesec dana od objave uvođenja te pristojbe.
 Ako privremena pristojba nije uvedena, stranke imaju mogućnost zatražiti
 konačnu objavu u rokovima koje odredi Komisija.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (15.)
 4. Konačna
 objava daje se u pisanom obliku. Objava se daje, uz dužan oprez zbog zaštite
 povjerljivih podataka, u najkraćem mogućem roku, a uobičajeno
 najmanje jedan mjesec prije pokretanja postupaka navedenih u članku 14.
 ili članku 15. Ako Komisija ne može objaviti određene činjenice
 ili razmatranja u to vrijeme, objavljuje ih najranije moguće nakon tog
 roka.
 Objava ne dovodi u
 pitanje niti jednu naknadnu odluku koju može donijeti Komisija, ali ako je ta
 odluka utemeljena na različitim činjenicama i razmatranjima, one se
 objavljuju u najkraćem mogućem roku.
 5. Nakon
 konačne objave, prigovori se uzimaju u obzir samo ako su primljeni unutar
 razdoblja koje je odredila Komisija za svaki pojedinačni slučaj, a
 koje nije kraće od 10 dana, vodeći računa o žurnosti pitanja .
 Kraće razdoblje može se odrediti kad god kad je potrebno dati dodatnu
 konačnu objavu.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 Članak 31.
 Interes Ö Unije Õ
 1. Odluka o tome
 treba li intervenirati u interesu Ö Unije Õ treba se temeljiti
 na procjeni svih različitih interesa u cjelini, uključujući
 interese domaće proizvodnje, korisnika i potrošača. Odluke prema ovom
 članku donose se samo ako je svim strankama dana mogućnost iznošenja
 stavova prema stavku 2. U ispitivanjima se uzima posebno u obzir potreba za
 uklanjanjem učinaka štetnog subvencioniranja koji narušava trgovinu i
 ponovno uspostavljanje učinkovite konkurencije. Mjere, utvrđene na
 temelju nalaza o subvencioniranju i šteti, ne mogu se primjenjivati ako tijela,
 na temelju svih podnesenih podataka, mogu jasno zaključiti da primjena tih
 mjera nije u interesu Ö Unije Õ.
 2. Radi uspostave
 zdrave osnove na kojoj tijela, u donošenju odluke o tome je li ili nije
 uvođenje mjera u interesu Ö Unije Õ, mogu uzeti u
 obzir sva mišljenja i sve podatke, podnositelji zahtjeva, uvoznici i njihove
 predstavničke udruge, predstavnički korisnici i predstavničke
 organizacije potrošača mogu se, u rokovima navedenim u obavijesti o
 pokretanju ispitnog postupka za utvrđivanje kompenzacijske pristojbe,
 javiti i dostaviti podatke Komisiji. Podaci, ili njihovi sažeci, stavljaju se
 na raspolaganje drugim strankama navedenim u ovom stavku, a koje imaju pravo
 odgovoriti na te podatke.
 3. Stranke koje su
 postupile u skladu sa stavkom 2. mogu zatražiti da budu usmeno saslušane. Takvi
 se zahtjevi odobravaju ako su podneseni u rokovima iz stavka 2., kao i ako
 navode razloge zašto stranke trebaju biti saslušane, u smislu interesa Ö Unije Õ.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (16.)
 4. Stranke koje su
 postupile u skladu sa stavkom 2. mogu dati primjedbe na primjenu bilo kojih
 privremenih pristojbi. Primjedbe se primaju u razdoblju od 25 dana od primjene
 takvih mjera ako ih treba uzeti u obzir i ako su one, ili njihovi
 odgovarajuću sažetci, dani na raspolaganje drugim stranama koje imaju
 pravo odgovoriti na te primjedbe.
 5. Komisija
 pregledava podatke koje su pravilno podneseni te ispituje u kojoj su mjeri su
 reprezentativni, a rezultati te analize, zajedno s mišljenjem o njihovoj
 vrijednosti, prosljeđuju se odboru kao dio nacrta mjere podnesene u skladu
 s člancima 14. i 15. Mišljenja izražena u odboru Komisija bi trebala uzeti
 u obzir pod uvjetima predviđenim Uredbom (EU) br. 182/2011.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 è1 37/2014
 članak1. i Prilog 18. (16)
 6. Stranke koje su
 postupile u skladu sa stavkom 2. mogu zatražiti da im se stave na raspolaganje
 činjenice i razmatranja na kojima će se vjerojatno temeljiti
 konačne odluke. è1 Takvi podaci stavljaju se na raspolaganje u mjeri u kojoj je to
 moguće te ne dovodeći u pitanje bilo koju naknadnu odluku Komisije. ç
 7. Podaci se
 uzimaju u obzir samo ako ih prate stvarni dokazi koji potkrepljuju njihovu
 valjanost.
 Članak 32.
 Odnosi između kompenzacijske pristojbe i multilateralnih mjera
 Ako uvozni
 proizvod podliježe protumjerama uvedenim nakon provedbe postupaka rješavanja
 sporova Sporazuma o subvencijama, a mjere su prikladne za uklanjanje štete
 nastale subvencijama protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, sve
 kompenzacijske pristojbe uvedene u vezi s tim proizvodom odmah se suspendiraju
 ili ukidaju, ovisno o tome što je prikladno.
 Članak 33.
 Završne odredbe
 Ova Uredba ne
 isključuje primjenu:
 (a) posebnih pravila utvrđenih
 sporazumima između Ö Unije Õ i trećih
 zemalja;
 (b) uredbi Ö Unije Õ u poljoprivrednom
 sektoru i uredbi Vijeća (EZ) br. 1667/2006[11], (EZ) 614/2009[12] i (EZ) br. 1216/2009[13]. Ova se Uredba
 primjenjuje tako da dopunjuje ove uredbe i da izuzima sve njihove odredbe koje
 isključuju primjenu kompenzacijskih pristojbi:
 (c) posebnih mjera, pod uvjetom da te mjere
 nisu u suprotnosti s obvezama prema GATT-u Ö 1994 Õ.
 ê 37/2014 članak
 1. i Prilog, 18. (17.)
 Članak 34.
 Izvješće
 U skladu s [člankom
 22.a Uredbe (EZ) br. 1225/2009] o primjeni i provedbi mjera trgovinske
 zaštite, Komisija u svoje godišnje izvješće Europskom parlamentu i
 Vijeću uključuje podatke o provedbi ove Uredbe.
 ê 597/2009
 (prilagođeno)
 Članak 35.
 Stavljanje izvan snage
 Uredba (EZ) br. Ö 597/2009 Õ stavlja se izvan
 snage.
 Upućivanja na
 Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i
 čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu VI.
 Članak 36.
 Stupanje na snagu
 Ova Uredba stupa
 na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
 Ova je Uredba u cijelosti
 obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Europski parlament Za
 Vijeće
 Predsjednik Predsjednik
 [1] COM(87) 868 PV.
 [2] Vidi Prilog 3. dijelu A. zaključaka.
 [3] Unesena u zakonodavni program za 2014.
 [4] Vidi Prilog V. ovog
 prijedloga.
 [5] SL C [...], [...], str. [...].
 [6] Uredba Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja
 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice
 Europske zajednice (SL L 188, 18.7.2009., str. 93.).
 [7] Vidjeti Prilog V.
 [8] Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i
 Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih
 načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem
 provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).
 [9] Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada
 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice(SL L 302, 19.10.1992., str. 1.)
 [10] Uredba Vijeća (EZ)
 br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz
 zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, 22.12.2009., str.
 51.).
 [11] Uredba Vijeća (EZ) br. 1667/2006 od 7. studenog 2006.
 o glukozi i laktozi (SL L 312, 11.11.2006., str. 1.).
 [12] Uredba Vijeća (EZ) br. 614/2009 od 7. srpnja 2009. o
 zajedničkom sustavu trgovine za ovalbumin i laktalbumin (SL L 181,
 14.7.2009., str. 8.).
 [13] Uredba Vijeća (EZ) br. 1216/2009 od 30. studenoga
 2009. o utvrđivanju trgovinskih aranžmana primjenjivih na određenu
 robu dobivenu preradom poljoprivrednih proizvoda (SL L 328, 15.12.2009.,
 str. 10.).
 ê 597/2009 (prilagođeno)
 PRILOG I.
 OGLEDNI POPIS IZVOZNIH SUBVENCIJA
 (a) Odobravanje izravnih državnih
 subvencija Ö trgovačkom
 društvu Õ ili industriji uz
 uvjet realizacije izvoza.
 (b) Programi zadržavanja valute ili slične prakse koje uključuju izvoznu premiju.
 (c) Troškovi unutarnjeg prijevoza i vozarine na izvozne pošiljke, koje snosi ili za
 plaćanje kojih nalog daje država, pod povoljnijim uvjetima nego za
 domaće isporuke.
 (d) Davanja države ili njezinih tijela,
 bilo izravno ili neizravno putem državnih programa, uvezenih ili domaćih proizvoda ili usluga koji se koriste u proizvodnji
 izvoznih proizvoda, prema odredbama i pod uvjetima koji su povoljniji od onih
 koji se daju istovjetnim ili izravno konkurentnim proizvodima ili uslugama, a
 koji se koriste za proizvodnju roba za domaću potrošnju, ako (u
 slučaju kad se radi o proizvodima) su te odredbe i uvjeti povoljniji od
 onih koji su komercijalno dostupni[1]
 izvoznicima tih proizvoda na svjetskim tržištima.
 (e) Potpuno ili djelomično
 oslobođenje, otpust ili odgoda, osobito u vezi s izvozom, izravnih poreza[2] ili naknadama za socijalnu pomoć koje plaćaju ili trebaju
 platiti proizvodna ili trgovačka poduzeća[3].
 (f) Odobravanje posebnih popusta vezanih
 izravno za izvoz ili realizaciju izvoza, povrh i iznad onih odobrenih u vezi s proizvodnjom za domaću potrošnju, u
 izračunavanju osnovice na kojoj se obračunavaju izravni porezi.
 (g) Oslobođenje ili otpust
 neizravnih poreza[4], u vezi s proizvodnjom i distribucijom izvoznih proizvoda, više od poreza koji se naplaćuju u vezi s proizvodnjom i
 distribucijom istovjetnih proizvoda kada se oni prodaju za domaću
 potrošnju.
 (h) Izuzeće, otpust ili odgoda
 kumulativnih neizravnih poreza prethodne faze[5] na
 proizvode ili usluge koji se koriste za proizvodnju izvoznih proizvoda, a koja
 su viša od izuzeća, umanjenja
 ili odgoda za istovjetne kumulativne neizravne poreze prethodne faze na robe
 ili usluge koje se koriste u proizvodnji istovjetnih proizvoda koji se prodaju
 za domaću potrošnju; s tim da, međutim, kumulativni neizravni porezi
 prethodne faze mogu biti izuzeti, umanjeni ili odgođeni za izvozne
 proizvode čak i ako izuzimanje, otpust ili odgoda istovjetnih proizvoda
 kada se prodaju za domaću potrošnju, ako se kumulativni neizravni porezi
 prethodne faze naplaćuju na proizvodne faktore koji se koriste u
 proizvodnji izvoznog proizvoda (uz uobičajenu toleranciju za otpad)[6]. Ova se točka tumači u skladu sa smjernicama o utrošku
 ulaznih faktora u proizvodnom postupku sadržanom u Prilogu II.
 (i) Otpust ili povrat uvoznih naknada[7] koje su više od onih koje se naplaćuju na uvozne ulazne faktore
 koji se koriste u proizvodnji izvoznog proizvoda (uz uobičajenu
 toleranciju za otpad); s tim, međutim, da u posebnim slučajevima
 poduzeće može koristiti ulazne faktore s domaćeg tržišta u
 količini koja odgovara uvezenim ulaznim faktorima, iste kakvoće i
 osobina kao uvezeni ulazni faktori, kao zamjenu za iste kako bi koristila
 prednosti ove odredbe ukoliko se uvoz i odgovarajući izvozni poslovi
 odvijaju unutar razumnog vremenskog razdoblja koji nije duži od dvije godine.
 Ova se točka tumači u skladu sa smjernicama o utrošku ulaznih faktora
 u proizvodnom postupku sadržanim u Prilogu II. i smjernica za određivanje
 sustava povrata u slučaju zamjene za izvozne subvencija sadržanog u
 Prilogu III.
 (j) Davanje od strane vlade (ili
 posebnih institucija koje vlade kontroliraju) programa jamstva ili osiguranja izvoznih kredita, programa
 osiguranja ili jamstva od rasta troškova izvezenih proizvoda ili programa
 rizika tečaja, sa stopama premija koje su neodgovarajuće za
 pokriće dugoročnih troškova i gubitaka programa.
 (k) Odobravanje od strane države (ili
 posebnih institucija koje su pod kontrolom države i/ili djeluju pod upravom
 države) izvoznih kredita po stopama koje su niže od onih koje se stvarno
 plaćaju za tako korištena sredstva (ili bi morale platiti da se zadužuju
 na međunarodnim tržištima kapitala kako bi dobile sredstva s istim
 dospijećem na naplatu i istim drugim kreditnim uvjetima te denominirana u
 istoj valuti kao izvozni krediti), ili plaćanje od strane države, u
 cijelosti ili djelomično, troškova koje su izvoznici ili financijske
 institucije imali pri dobivanju kredita, ukoliko se koriste za osiguranje neke
 materijalne prednosti na području izvoznih kreditnih uvjeta.
 Pod uvjetom, međutim, da ako je članica
 WTO-a stranka međunarodnog dogovora o službenim izvoznim kreditima, a
 kojeg su stranke od 1. siječnja 1979. najmanje 12 izvornih
 članica (ili sljednice dogovora kojeg su te izvorne članice donijele)
 ili ako, u praksi, neka članica WTO-a primjeni odredbe o kamati
 relevantnih dogovora, izvozna kreditna praksa koja je skladu s tim odredbama ne
 smatra se izvoznom subvencijom.
 (l) Bilo koja druga naplata iz državnog
 proračuna koja predstavlja izvoznu subvenciju u smislu članka XVI. GATT-a iz 1994.
 _____________
 PRILOG II.
 SMJERNICE O UTROŠKU ULAZNIH FAKTORA U
 PROIZVODNOM POSTUPKU[8]
 1. Programi Ö sniženja Õ neizravnih poreza
 mogu omogućiti izuzeće, otpust ili odgodu kumulativnih neizravnih
 poreza prethodne faze koji se naplaćuju na ulazne faktore koji se troše u
 proizvodnji izvezenog proizvoda (uz uobičajenu toleranciju za otpad). Isto
 tako, programi povrata mogu omogućiti otpust ili povrat uvoznih naknada
 koje se naplaćuju na ulazne faktore koji se troše u proizvodnji izvezenog
 proizvoda (uz uobičajenu toleranciju za otpad).
 2. Ogledni popis izvoznih subvencija iz
 Priloga I. poziva se na izraz „ulazni faktori koji se troše u proizvodnji
 izvezenog proizvoda” u točkama (h) do (i). Prema točki (h), programi Ö sniženja Õ neizravnih poreza
 mogu predstavljati izvoznu subvenciju na način da one rezultiraju
 izuzećem, otpustom ili odgodom kumulativnih neizravnih poreza prethodne
 faze u iznosu poreza koji je stvarno naplaćen na ulazne faktore koji su
 potrošeni u proizvodnji izvezenog proizvoda. Prema točki (i) programi
 popusta mogu predstavljati izvoznu subvenciju u mjeri u kojoj oni rezultiraju
 otpustom ili povratom uvoznih naknada viših od onih stvarno naplaćenih na
 ulazne fakture koji su potrošeni u proizvodnji izvezenog proizvoda. Obje
 točke propisuju da se uobičajena tolerancija otpada mora utvrditi u
 nalazima u vezi s utroškom ulaznih faktora u proizvodnji izvoznog proizvoda.
 Točka (i) također predviđa zamjenu, ako je to moguće.
 3. U ispitivanju troše li se ulazni
 faktori u proizvodnji izvezenog proizvoda, kao dio ispitnog postupka o
 kompenzacijskom pristojbi prema ovoj Uredbi, Komisija mora uobičajeno
 postupiti na sljedećoj osnovi.
 4. Ako se tvrdi da program Ö sniženja Õ neizravnih poreza,
 ili program povrata, sadrži subvenciju radi prevelikog popusta ili prekomjernog
 popusta na neizravni porez ili uvozne naknade na ulazne faktore koji se troše u
 proizvodnji izvezenog proizvoda, Komisija obično mora, prije svega,
 odrediti ima li i primjenjuje li vlada zemlje izvoznice, sustav ili postupak
 kojim potvrđuje koji se ulazni čimbenici troše u proizvodnji
 izvezenog proizvoda i u kojim iznosima. Ako se potvrdi primjena sustava ili postupka,
 Komisija mora nakon toga ispitati sustav ili postupak kako bi utvrdila je li on
 Ö opravdan Õ , učinkovit s
 obzirom na svoju namjenu, kao i temelji li se na općenito prihvaćenoj
 trgovinskoj praksi u zemlji izvoza. Komisija može smatrati potrebnim provesti,
 u skladu s člankom 26. stavkom 2., određena praktična
 ispitivanja kako bi provjerila podatke ili bila zadovoljna da se sustav ili
 postupak učinkovito primjenjuje.
 5. Ako takav sustav ili procedura ne
 postoji, ako nije Ö opravdana Õ ili ako je
 uspostavljen i smatra se Ö opravdanim Õ , ali je
 utvrđeno da se ne primjenjuje ili da se ne primjenjuje učinkovito,
 uobičajeno je da zemlja izvoznica provede daljnja ispitivanja na temelju
 stvarnih ulaznih faktora u kontekstu utvrđivanja je li došlo do
 prekomjernog plaćanja. Ako Komisija smatra potrebnim, daljnja se
 ispitivanja mogu obaviti u skladu s točkom 4.
 6. Komisija uobičajeno mora
 postupati s ulaznim faktorima kao s fizički ugrađenima ako se ulazni
 faktori koriste u proizvodnom postupku i fizički su prisutni u izvezenom
 proizvodu. Ulazni faktor ne mora biti pristupan u konačnom proizvodu u
 istom obliku u kojem je ušao u proizvodni postupak.
 7. Pri utvrđivanju iznosa posebnog
 ulaznog faktora koje je utrošen u proizvodnju izvezenog proizvoda,
 „uobičajena tolerancija otpada” mora se normalno uzeti u obzir, a otpad se
 mora normalno tretirati kao potrošen u proizvodnji izvezenog proizvoda. Izraz
 „otpad” odnosi se na onaj dio određenog ulaznog faktora koji ne koristi
 neovisnoj funkciji u proizvodnom postupku i ne troši se u proizvodnji izvezenog
 proizvoda (zbog neučinkovitosti) i kojeg isti proizvođač ne može
 povratiti, koristiti ili prodati.
 8. Komisija kod utvrđivanja je li
 zatraženi iznos za otpad „normalan” mora uobičajeno uzeti u obzir
 proizvodni postupak, prosječno iskustvo proizvodnje u zemlji izvoza, kao i
 ostale tehničke čimbenike, kako je to prikladno. Komisija mora imati
 na umu da je važno pitanje jesu li nadležna tijela zemlje izvoznice razumno
 izračunala iznos otpada, kada taj iznos namjeravaju uključiti u
 sniženje Ö ili
 otpust Õ poreza ili Ö pristojbi Õ.
 _____________
 PRILOG III.
 SMJERNICE U UTVRĐIVANJU SUSTAVA POVRATA
 KAO ZAMJENE ZA IZVOZNE SUBVENCIJE
 I.
 Sustavi povrata
 mogu omogućiti refundiranje ili povrat uvoznih naknada ulaznih faktora
 koji se troše u proizvodnom postupku drugog proizvoda i ako izvoz tog proizvoda
 sadrži domaće ulazne faktore iste kvalitete i osobina kao oni koja se
 koriste za uvozne ulazne faktore. Prema Prilogu I. točki (i), zamjenski
 sustavi povrata mogu predstavljati izvoznu subvenciju u mjeri u kojoj
 rezultiraju prevelikim povratom uvoznih naknada naplaćenih prvobitno na
 uvozne ulazne faktore za koje se traži povrat.
 II.
 U ispitivanju
 zamjenskog sustava povrata, kao dijela ispitnog postupka za utvrđivanje
 kompenzacijske pristojbe prema ovoj Uredbi, Komisija mora uobičajeno
 postupiti na sljedećoj osnovi:
 1. Prilog I. točka (i)
 propisuje da se ulazni faktori domaćeg tržišta mogu zamijeniti uvoznim
 ulaznim faktorima u proizvodnji izvoznog proizvoda pod uvjetom da su ulazni
 faktori jednake količine i da imaju istu kvalitetu i obilježja kao i
 uvozni ulazni faktori koji se zamjenjuju. Postojanje sustava ili postupaka
 provjere važno je jer omogućava vladi zemlje Ö izvoznice Õ da osigura i
 pokaže da količina ulaznih faktora za koje traži povrat nije veća od
 količine izvezenih sličnih proizvoda, u bilo kojem obliku, i da
 povrat uvoznih naknada nije veći od onih početno naplaćenih na
 dotične uvezene ulazne faktore;
 2. ako se tvrdi da sustav zamjene
 povrata sadrži subvenciju, Komisija obično mora, prije svega, odrediti ima
 li i primjenjuje li vlada zemlje izvoznice sustav ili postupak provjere. Ako se potvrdi primjena sustava ili
 postupka, Komisija mora nakon toga ispitati postupke provjere kako bi utvrdila
 jesu li oni opravdani, učinkoviti obzirom na svoju namjenu, kao i temelji
 li se na općenito prihvaćenoj trgovinskoj praksi u zemlji izvoza. U
 mjeri u kojoj je utvrđeno da postupci udovoljavaju provjeri i da se
 učinkovito primjenjuju, za pretpostaviti je da ne postoje subvencije.
 Komisija može smatrati potrebnim provesti, u skladu s člankom 26. stavkom
 2., određena praktična ispitivanja kako bi provjerila podatke ili
 bila zadovoljna da se sustav ili postupak učinkovito primjenjuje;
 3. ako postupci provjere ne
 postoje, ako nisu opravdani ili ako su postupci uspostavljeni i smatraju se opravdanim,
 ali je utvrđeno da se ne primjenjuje ili da se ne primjenjuje
 učinkovito, moguće je postojanje subvencije. U takvim
 slučajevima, zemlja izvoznica treba provesti daljnja ispitivanja na temelju stvarnih ulaznih faktora u
 kontekstu utvrđivanja je li došlo do prekomjernog plaćanja. Ako
 Komisija smatra potrebnim, daljnja se ispitivanja mogu obaviti u skladu s
 točkom 2.;
 4. postojanje odredbe o zamjeni
 povrata prema kojoj izvoznici mogu odabrati posebne uvozne isporuke za koje se traži povrat, ne treba se
 samim time smatrati da predstavlja subvenciju;
 5. smatra se da postoji prekomjeran
 povrat uvoznih naknada u smislu Priloga I. točke (i) ako su države platile kamatu na refundirana sredstva
 prema programima povrata u iznosu stvarno plaćenih ili naplativih kamata.
 _____________
 PRILOG IV.
 (Ovaj Prilog
 reproducira Prilog 2. Sporazumu o poljoprivredi. Svi pojmovi ili izrazi koji
 nisu u njemu objašnjeni ili koji nisu razumljivi sami po sebi, tumače se u
 kontekstu tog Sporazuma)
 DOMAĆA POTPORA: OSNOVA ZA IZUZIMANJE OD
 OBVEZE SMANJENJA
 1. Mjere
 domaće potpore za koje se traži izuzimanje od obveze smanjenja moraju
 zadovoljiti osnovni uvjet, a to je da nemaju nikakav ili tek najmanji negativni
 učinak na trgovinu ili na proizvodnju. Stoga, sve mjere za koje se traži
 izuzeće moraju zadovoljavati sljedeće osnovne kriterije:
 (a) potpora o kojoj se radi osigurava se
 putem državnog programa Ö javnog
 financiranja Õ
 (uključujući i Ödržavni otpis Õ naplate prihoda)
 bez naplate od potrošača; i
 (b) potpora o kojoj se radi nema za
 učinak pružanje potpore cijenama proizvođača;
 kao i dolje navedene kriterije i uvjete
 specifične za tu politiku.
 Državni programi usluga
 2. Opće usluge
 Politike u ovoj
 kategoriji uključuju rashode (ili Ö otpis Õ prihoda) u vezi s
 programima putem kojih se daju usluge ili povlastice poljoprivredi ili seoskoj
 zajednici. Oni ne uključuju izravno plaćanje proizvođačima
 ili prerađivačima. Takvi programi, koji uključuju, ali nisu
 ograničeni na sljedeći popis, udovoljavaju općim kriterijima
 prema gore navedenom točki 1., kao i uvjetima specifičnim za takve
 politike kako slijedi:
 (a) istraživanja, uključujući
 općenita istraživanja, istraživanja u vezi s programima zaštite okoliša i
 istraživački programi vezani uz određene proizvode;
 (b) zaštita od štetočina i bolesti,
 uključujući općenitu zaštitu od štetočina i bolesti i onu
 koja je svojstvena za određeni proizvod, kao što su sustavi ranog
 upozorenja, karantena i uništavanje;
 (c) obrazovne usluge,
 uključujući mogućnosti općeg i specijalističkog
 obrazovanja;
 (d) pružanje savjetodavnih usluga,
 uključujući osiguravanje sredstava koja olakšavaju prijenos
 informacija i rezultata istraživanja proizvođačima i
 potrošačima;
 (e) inspekcijske službe,
 uključujući opće inspekcijske službe i inspekciju određenih
 proizvoda zbog zdravlja, sigurnosti, klasifikacije ili standardizacije;
 (f) marketinške i usluge promocije,
 uključujući tržišne informacije, savjete i promotivnu djelatnost,
 vezane uz određene proizvode, ali bez izdataka u neodređene svrhe što
 bi prodavači mogli iskoristiti kako bi snizili svoje prodajne cijene ili
 dali izravne ekonomske povlastice potrošačima; i
 (g) usluge infrastrukture,
 uključujući: električnu mrežu, ceste i druge oblike prometnog
 povezivanja, opremu tržnica i luka, vodoopskrbu, brane i sustave odvodnje i
 infrastrukturne radove vezane uz zaštitu okoliša. U svakom slučaju, izdaci
 se usmjeravaju k osiguravanju ili izgradnji Ö samo
 kapitalnih radova Õ i isključuju
 subvencije za nabavu opreme na farmama osim za opće korisnu mrežu
 komunalija. Nisu uključene subvencije za ulazne faktore ili operativne
 troškove ili naplate povlaštenim korisnicima.
 3. Držanje robnih zaliha radi
 osiguranja dovoljnih količina hrane[9]
 Izdaci (ili Ö otpis Õ prihoda) u vezi s
 osiguranjem i čuvanjem zaliha proizvoda koji čine sastavni dio
 programa osiguranja hrane predviđenog nacionalnim zakonodavstvom. Ovo može
 uključivati vladinu pomoć za privatno skladištenje proizvoda koji su
 dio takvog programa.
 Opseg i
 sakupljanje takvih zaliha u skladu je s prethodno određenim ciljevima
 vezanim uz osiguranje hrane. Postupak držanja i raspolaganja zalihama
 transparentan je u financijskom smislu. Vlada kupuje hranu po tekućim
 tržišnim cijenama, dok se prodaja iz tih zaliha obavlja po cijeni koja nije
 manja od tekuće cijene na domaćem tržištu za taj proizvod i
 kvalitetu.
 4. Domaća pomoć u
 hrani[10]
 Izdaci (ili
 odustajanje od naplate prihoda) u vezi s osiguravanjem domaće pomoći
 u hrani dijelu stanovništva kojem je potrebna.
 Uvjeti za
 dobivanje pomoći u hrani jasno su definirani i vezani uz
 nutricionističke ciljeve. Takva pomoć je u obliku izravnog davanja
 hrane ili osiguravanja sredstava tako da oni koji ispunjavaju uvjete za tu
 pomoć mogu kupiti hranu na tržištu ili po subvencioniranim cijenama. Vlada
 kupuje hranu po tekućim tržišnim cijenama, financiranje i davanje
 pomoći je transparentno.
 5. Izravno plaćanje
 proizvođača
 Potpora pružena
 putem izravnog plaćanja (ili Ö otpisom Õ prihoda,
 uključujući plaćanja u naturi) proizvođačima za koje
 se traži izuzeće od obveza smanjenja, zadovoljava osnovne kriterije u gore
 navedenoj točki 1., kao i posebne kriterije koji se odnose na
 pojedinačne vrste izravnog plaćanja kako je predviđeno u
 točkama 6. do 13. Kad se traži izuzeće od obveze smanjenja za bilo
 koju postojeću ili novu vrstu izravnog plaćanja, ali ne za one
 navedene u točkama 6. do 13., poštuju se kriteriji navedeni u točki
 6. (b) do (e), pored općih kriterija navedenih u točki 1.
 6. Potpora Ö nevezana Õ uz Ö cijenu ili
 proizvodnju Õ
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
 jasno je određeno definiranim kriterijima kao što su prihod, status
 proizvođača ili zemljoposjednika, upotreba elemenata ili razina
 proizvodnje u definiranom i utvrđenom baznom razdoblju.
 (b) Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
 godini nije ni u kakvoj vezi niti se ne temelji na vrsti ili obimu proizvodnje
 (uključujući broj uvjetnih grla) kojom se je taj proizvođač
 bavio bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
 (c) Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
 godini nije ni u kakvoj vezi niti se ne temelji na cijenama, domaćim ili
 međunarodnim, vezanim uz bilo kakvu proizvodnju tijekom bilo koje godine
 nakon baznog razdoblja.
 (d) Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
 godini nije ni u kakvoj vezi, niti se ne temelji na elementima proizvodnje
 primijenjenim bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
 (e) Za primanje takvih plaćanja nije
 potrebna nikakva proizvodnja.
 7. Sudjelovanje vlade u
 osiguranju prihoda i u programima osiguranja minimalnog prihoda
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
 određuje gubitak prihoda, uzimajući u obzir samo prihod od
 poljoprivrede, koji je iznad 30 % prosječnog bruto prihoda ili njegov
 ekvivalent u neto prihodu (isključujući plaćanja iz istih ili
 sličnih programa) u prethodnom trogodišnjem razdoblju ili trogodišnji
 prosjek temeljen na prethodnom petogodišnjem razdoblju, isključujući
 najviše i najniže stavke. Bilo koji proizvođač koji zadovolji taj
 uvjet, dolazi u obzir za primanje takve potpore.
 (b) Iznos te potpore nadoknađuje manje
 od 70 % proizvođačevog izgubljenog prihoda u onoj godini u kojoj
 proizvođač stječe
 uvjete za takvu pomoć.
 (c) Iznos svih takvih potpora odnosi se samo
 na prihod; on nije ni u kakvoj vezi s vrstom ili obimom proizvodnje
 (uključujući broj uvjetnih grla) kojom se bavi proizvođač;
 ili s cijenama, domaćim ili međunarodnim, koje se odnose na takvu proizvodnju; ili s primijenjenim elementima
 proizvodnje.
 (d) Kada proizvođač u istoj godini
 primi potporu prema ovoj točki i prema točki 8. (potpora u
 slučaju prirodnih nepogoda),
 ukupni iznos takvih plaćanja je manji od 100 %
 proizvođačevog ukupnoga gubitka.
 8. Plaćanja (izravna ili
 putem financijskog učešća vlade u programima osiguravanja usjeva) za
 potporu u slučaju elementarnih nepogoda.
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
 moguće je samo nakon formalnog priznanja vlade da se elementarna ili
 slična nepogoda (uključujući epidemiju bolesti, najezdu
 štetočina, nuklearnu nesreću, rat na državnom području
 članice) dogodila ili se
 događa; i određuje ga gubitak proizvodnje koji premašuje 30 %
 prosječne proizvodnje u prethodnom trogodišnjem razdoblju ili trogodišnji
 prosjek temeljen na prethodnom petogodišnjem razdoblju, isključujući
 najvišu i najnižu stavku.
 (b) Financijska potpora u slučaju
 nepogode pruža se samo radi gubitka prihoda, stoke (uključujući
 plaćanja u vezi s veterinarskim tretmanom životinja ), zemlje ili drugih
 elemenata proizvodnje zbog spomenute elementarne nepogode.
 (c) Plaćanja ne kompenziraju više od
 ukupnog troška naknade takvih gubitaka i ne zahtijeva se specifikacija vrste i
 količine buduće proizvodnje.
 (d) Plaćanja tijekom nepogode ne
 premašuje razinu potrebnu da se spriječi ili ublaži daljnji gubitak prema
 gore navedenom kriteriju iz
 točke (b).
 (e) Kad proizvođač primi u istoj
 godini financijsku potporu prema ovoj točki i prema točki 7.
 (osiguranje prihoda i programi socijalne potpore), ukupni iznos takvih plaćanja je manji od 100 %
 proizvođačevog ukupnoga gubitka.
 9. Potpora za strukturnu
 prilagodbu putem programa povlačenje proizvođača iz proizvodnje
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja određuje se s obzirom na jasno definirane
 kriterije u programima čija je namjena olakšati povlačenje osoba koje
 se bave poljoprivrednom proizvodnjom za tržište ili njihov prelazak u
 nepoljoprivredne djelatnosti.
 (b) Plaćanja su uvjetovana bitnim i trajnim povlačenjem iz poljoprivredne
 proizvodnje za tržište.
 10. Potpora za strukturnu
 prilagodbu putem programa isključivanja resursa
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
 određuje se prema jasno definiranim kriterijima u programima namijenjenim
 isključivanju zemlje ili drugih sredstava, uključujući stoku, iz
 poljoprivredne proizvodnje za tržište.
 (b) Plaćanja su uvjetovana
 isključivanjem zemlje iz poljoprivredne proizvodnje za tržište na najmanje
 tri godine, a u slučaju stoke,
 uvjetovana su njenim klanjem ili definitivnim trajnim uklanjanjem.
 (c) Plaćanja ne zahtijevaju ili specificiraju bilo kakvu alternativnu upotrebu te
 zemlje ili drugih sredstava što ih podrazumijeva proizvodnja poljoprivrednih
 proizvoda za tržište.
 (d) Plaćanja nisu vezana uz vrstu ili količinu proizvodnje ili uz cijene,
 domaće ili međunarodne, u vezi s proizvodnjom koja se obavlja
 uporabom zemlje ili drugih sredstava koja su ostala u proizvodnji.
 11. Potpora za strukturnu
 prilagodbu putem investicijske pomoći
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
 određuje se javno definiranim kriterijima u vladinim programima čija
 je namjena potpora financijskom ili fizičkom restrukturiranju
 proizvođačkog poslovanja kao odgovor na objektivno dokazan
 strukturalno nepovoljni položaj. Stjecanje uvjeta za takve programe može se
 također zasnivati na jasno
 definiranom vladinom programu reprivatizacije poljoprivrednog zemljišta.
 (b) Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
 godini nije u vezi, niti se ne zasniva na vrsti ili opsegu proizvodnje
 (uključujući broj uvjetnih grla) kojom se bavi proizvođač u
 bilo kojoj godini nakon baznog razdoblja, osim ako drukčije nije predviđeno dolje navedenim kriterijem (e).
 (c) Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
 godini nije u vezi niti se ne zasniva na cijenama, domaćim ili
 međunarodnim, koje se odnose na bilo kakvu proizvodnju bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
 (d) Plaćanja se obavljaju samo u roku potrebnom za realizaciju investicije za koju su
 osigurana.
 (e) Plaćanjima se ne uvjetuju niti se na
 bilo koji način određuje koje poljoprivredne proizvode trebaju
 proizvoditi primatelji, ali se od njih može tražiti da ne proizvode
 određeni proizvod.
 (f) Plaćanja se ograničavaju na
 iznos potreban da se nadoknade strukturni nedostaci.
 12. Plaćanja u okviru
 programa zaštite okoliša
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
 određuje se prema jasno definiranim vladinim programima za zaštitu ili
 očuvanje okoliša i ovisi o ispunjenju posebnih uvjeta u okviru vladinog
 programa, uključujući uvjete vezane uz proizvodne metode ili
 sredstva.
 (b) Iznos plaćanja ograničava se na izvanredne troškove ili gubitak prihoda
 nastalih zbog pridržavanja vladinog programa.
 13. Plaćanja u okviru programa
 regionalne pomoći
 (a) Stjecanje uvjeta za takva plaćanja
 ograničeno je na proizvođače u regijama s nepovoljnim uvjetima.
 Svaka takva regija mora biti jasno određeno i granicama definirano
 zemljopisno područje s privrednim i upravnim identitetom kojeg je
 moguće definirati, i za kojeg se drži da je u nepovoljnom položaju na
 temelju neutralnih i objektivnih kriterija koji su jasno navedeni u zakonu ili
 propisu i pokazuju da teškoće te regije ne proizlaze samo iz privremenih
 okolnosti.
 (b) Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj
 godini nije u vezi niti se ne zasniva na vrsti ili opsegu proizvodnje
 (uključujući broj uvjetnih
 grla) kojom se bavi proizvođač bilo koje godine nakon baznog
 razdoblja, osim u svrhu smanjenja te proizvodnje.
 (c) Iznos takvih plaćanja u bilo kojoj godini nije u vezi niti se ne temelji na
 cijenama, domaćim ili međunarodnim, koje se odnose na proizvodnju
 bilo koje godine nakon baznog razdoblja.
 (d) Plaćanja su dostupna samo
 proizvođačima u regijama koje ispunjavaju uvjete, ali su
 općenito dostupna svim proizvođačima u takvim regijama.
 (e) Tamo gdje su vezana uz faktore proizvodnje, plaćanja se obavljaju po
 regresivnoj stopi iznad razine praga tog elementa.
 (f) Plaćanja se ograničavaju na
 izvanredne troškove ili gubitak prihoda nastalih zbog obavljanja poljoprivredne
 proizvodnje u utvrđenim područjima.
 _____________
 é
 PRILOG V.
 Uredba stavljena izvan snage i njezina izmjena
 Uredba Vijeća (EZ) br. 597/2009 (SL L 188, 18.7.2009., str. 93.) || ||
 || Uredba (EU) br. 37/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 18, 21.1.2014., str. 1.) || samo točka 18. Priloga
 _____________
 PRILOG VI.
 Korelacijska Tablica
 Uredba (EZ) br. 597/2009 || Ova Uredba
 Članci 1. do 11. || Članci 1. to 11.
 Članak 12. stavak 1. do 4. || Članak 12. stavak 1. do 4.
 Članak 12. stavak 6. || Članak 12. stavak 5.
 Članak 13. i 14. || Članak 13. i 14.
 Članak 15. stavak 1. || Članak 15. stavak 1.
 Članak 15. stavak 2. prva rečenica || Članak 15. stavak 2. prvi podstavak
 Članak 15. stavak 2. druga rečenica || Članak 15. stavak 2. drugi podstavak
 Članak 15. stavak 3. || Članak 15. stavak 3.
 Članak 16. do 27. || Članak 16. do 27.
 Članak 28. stavak 1. do 4. || Članak 28. stavak 1. do 4.
 Članak 28. stavak 5. prva rečenica || Članak 28. stavak 5. prvi podstavak
 Članak 28. Stavak 5. druga rečenica || Članak 28. stavak 5. drugi podstavak
 Članak 28. stavak 6. || Članak 28. stavak 6.
 Članci 29. do 33. || Članci 29. do 33.
 Članak 33.a || Članak 34.
 Članak 34. || Članak 35.
 Članak 35. || Članak 36.
 Prilozi I. do IV. || Prilozi I. do IV.
 Prilog V. || -
 Prilog VI. || -
 - || Prilog V.
 - || Prilog VI.
 _____________
 [1] „Komercijalno dostupni” znači da je izbor
 između domaćeg i uvoznog proizvoda neograničen i ovisi samo o
 komercijalnim razlozima.
 [2] U smislu ove Uredbe:
 – „izravni porezi” znači porezi na plaće, dobit, kamate,
 najam, licenčne naknade i sve druge
 oblike dohotka, poreze na vlasništvo nad nekretninama,
 – „uvozne naknade” znači carine, pristojbe i druga fiskalna
 davanja koja nisu nabrojana na
 drugim mjestima u ovoj napomeni, a koja se plaćaju na
 uvoze,
 – „neizravni porezi” znači porezi na prodaju, posebni porezi,
 porez na promet, porezi na dodanu
 vrijednost, franšiza, biljegovine, porezi na prijenos, inventar
 i opremu, porezi na granici i svi
 ostali porezi osim izravnih poreza i uvoznih naknada,
 – neizravni porezi „prethodne faze” su oni porezi koji se
 naplaćuju na robe ili usluge koje se
 koriste izravno ili neizravno u izradi proizvoda,
 – „kumulativni” neizravni porezi su porezi koji se naplaćuju
 u više faza kad ne postoji
 mehanizam za naknadno kreditiranje poreze ako se robe i usluge
 koje podliježu plaćanju
 poreza u jednoj fazi proizvodnje koriste u narednoj fazi
 proizvodnje,
 – „otpust” poreza uključuje povrat ili sniženje poreza,
 – „otpust ili povrat” uključuje puno ili djelomično
 izuzeće ili odgodu uvoznih naknada.
 [3] Iznos uvoznih naknada kod odgode ne može biti iznos
 izvozne subvencije ako se, na primjer, naplaćuju odgovarajuće kamate.
 [4] Vidjeti bilješku 2.
 [5] Vidjeti bilješku 2.
 [6] Točka (h) ne primjenjuje se na sustav poreza na
 dodanu vrijednost i usklađivanje poreza na granici umjesto njih; problem
 pretjeranog umanjivanja poreza na dodanu vrijednost pokriven je isključivo
 točkom (g).
 [7] Vidjeti bilješku 2.
 [8] Ulazni faktori utrošeni u proizvodnom postupku su
 fizički ugrađena sredstva, energija, goriva i ulje korišteni u proizvodnom
 postupku te katalizatori koji se troše tijekom uporabe radi dobivanja izvoznog
 proizvoda.
 [9] Za potrebe ovog Priloga točke 3., vladini programi
 držanja zaliha za osiguranje dovoljnih količina hrane u zemljama u razvoju
 čije je poslovanje transparentno i obavlja se u skladu sa službeno
 objavljenim objektivnim kriterijima ili uputama, smatra se sukladnim s
 odredbama ovog stavka, što se odnosi i na programe u okviru kojih se zalihe
 hrane u svrhu osiguranja nabavljaju i puštaju u prodaju po administrativnim
 cijenama, pod uvjetom da razlika između nabavne cijene i vanjske
 referentne cijene bude uračunata u ZMP.
 [10] Za potrebe ovog Priloga točaka 3. i 4, osiguravanje
 hrane po subvencioniranim cijenama u svrhu zadovoljavanja potreba za hranom
 gradskog i seoskog siromašnog stanovništva u zemljama u razvoju na redovitoj
 osnovi po razumnim cijenama smatra se sukladnim s odredbama ovog stavka.