type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 23.5.2008
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 135/1
 Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel omavad õiguslikku toimet ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstid. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirjade staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 48 — Sõidukite tüübikinnituse ühtsed sätted seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega
 Lisand 47: eeskiri nr 48
 4. versioon
 04-seeria muudatused — jõustumiskuupäev 11. juuli 2008
 SISUKORD
 EESKIRI
 1.
 Reguleerimisala
 2.
 Mõisted
 3.
 Tüübikinnituse taotlemine
 4.
 Tüübikinnitus
 5.
 Üldnõuded
 6.
 Erinõuded
 7.
 Sõidukitüübi või sellele paigaldatava valgustus- ja valgussignaalseadmete muutmine ja laiendamine
 8.
 Toodangu vastavus nõuetele
 9.
 Karistus toodangu nõuetele mittevastavuse korral
 10.
 Tootmise lõpetamine
 11.
 Tüübikatsetuste eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid
 12.
 Üleminekusätted
 LISAD
 1. lisa –
 Teatis sõidukitüübile tüübikinnituse andmise, tüübikinnitusese andmisest keeldumise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpetamise kohta seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega eeskirja nr 48 kohaselt
 2. lisa –
 Tüübikinnitusmärkide paigutus
 3. lisa –
 Laternate pinnad, nulltelg ja nullkese ning geomeetrilise nähtavuse nurgad
 4. lisa –
 Punase tule nähtavus eest ja valge tule nähtavus tagant
 5. lisa –
 Koormusseisundid, mida tuleb lähitulelaternate vertikaalse reguleerituse erinevuste määramisel arvesse võtta
 6. lisa –
 Koorma raskusest tuleneva lähitule kalde muutuse mõõtmine
 7. lisa –
 Käesoleva eeskirja punktis 6.2..6.1.1 nimetatud kindlaksmääratud esialgse reguleerimise tähis
 8. lisa –
 Käesoleva eeskirja punktis 6.2.6.2.2 nimetatud esilaternate reguleerimisseadmete lülitusseadised
 9. lisa –
 Toodangu nõuetele vastavuse kontrollimine
 10. lisa –
 Valgusallikate näidised
 11. lisa –
 Sõidukit nähtavamaks tegeva märgistuse nähtavus sõiduki tagant ja külgedelt
 1. REGULEERIMISALA
 Käesolevat eeskirja kohaldatakse M- ja N-kategooria sõidukite ja nende haagiste (kategooria O) (1) valgustus- ja valgussignaalseadmete paigalduse suhtes.
 2. MÕISTED
 Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.
 2.1. Sõiduki tüübikinnitus — sõidukitüübile tüübikinnituse andmine seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete arvuga ja paigaldamise viisiga.
 Sõidukitüüp seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega — sõidukid, mis ei erine üksteisest punktides 2.2.1–2.2.4 nimetatud oluliste näitajate poolest.
 Erinevat tüüpi sõidukiteks ei loeta: sõidukeid, mis erinevad üksteisest punktide 2.2.1–2.2.4 tähenduses, kuid mitte niivõrd, et see tooks kaasa muutusi laternate tüübis, arvus, asendis ja geomeetrilises nähtavuses ning kõnealuse sõidukitüübi jaoks ettenähtud lähitule kaldes, ning sõidukeid, millele on paigaldatud või millel puuduvad lisalaternad:
 2.2.1. sõiduki mõõtmed ja väliskuju;
 2.2.2. seadmete arv ja asetus;
 2.2.3. esilaternate kõrguse reguleerimise süsteem;
 2.2.4. vedrustussüsteem.
 2.3. Püsttasapind — sõiduki keskpikitasapinnaga risti asetsev vertikaaltasapind;
 2.4. Tühimassiga sõiduk — juhi, meeskonna, sõitjate ja koormuseta, kuid täis kütusepaagi, varuratta ja tavapäraselt sõiduki varustusse kuuluva tööriistakomplektiga sõiduk.
 2.5. Täismassiga sõiduk — sõiduk, mille last vastab tootja kindlaksmääratud suurimale tehniliselt lubatud massile; tootja määrab 5. lisas kirjeldatud meetodil kindlaks ka kõnealuse massi jaotumise telgede vahel.
 Seade — osa või osade kombinatsioon, mida kasutatakse ühe või mitme funktsiooni täitmiseks;
 2.6.1. valgustusfunktsioon — seadmest kiirgav valgus, valgustamaks teed ja sõiduki liikumissuunas asuvaid objekte;
 2.6.2. valgussignaali funktsioon — seadmest kiirgav või sellelt peegelduv valgus, andmaks teistele liiklejatele visuaalset teavet sõiduki olemasolu, identifitseerimistunnuste ja/või liikumise muutumise kohta.
 Latern — seade, mida kasutatakse tee valgustamiseks või valgussignaali andmiseks teistele liiklejatele. Laternate hulka loetakse ka tagumise numbritule laternaid ja helkureid. Käesoleva eeskirja tähenduses ei loeta laternate hulka tagumisi helendavaid numbrimärke ning eeskirja nr 107 kohast M2- ja M3-kategooria sõidukite teenindusukse valgustussüsteemi.
 Valgusallikas
 (2)
 valgusallikas — üks või mitu nähtavat kiirgust kiirgavat elementi, mis on ühendatud ühe või mitme läbipaistva mähisega ning mehaanilise ja elektrilise ühenduse alusega.
 Sisseehitatud välise hajutiklaasita valgustus- ja valgussignaalseadmete osana võib valgusallikas koosneda ka valgusjuhtme otsast;
 2.7.1.1.1. asendatav valgusallikas — valgusallikas, mida saab paigaldada ja seadme pesast eemaldada ilma tööriistadeta;
 2.7.1.1.2. asendamatu valgusallikas — valgusallikas, mille asendamiseks tuleb asendada seade, mille külge on kõnealune valgusallikas kinnitatud;
 a)
 valgusallika mooduli korral: valgusallikas, mille asendamiseks tuleb asendada valgusallika moodul, mille külge on kõnealune valgusallikas kinnitatud
 b)
 kohanduvate esitulede süsteemi puhul (AFS): valgusallikas, mille asendamiseks tuleb asendada valgustusüksus, mille külge on kõnealune valgusallikas kinnitatud;
 2.7.1.1.3. valgusallika moodul — konkreetse seadme jaoks ettenähtud optiline osa, mis sisaldab ühte või enamat asendamatut valgusallikat ja mida saab seadme küljest eemaldada vaid tööriista(de) abiga. Valgusallika moodul on projekteeritud nii, et ka tööriistu kasutades ei ole seda võimalik mehaaniliselt vahetada ühegi tüübikinnituse saanud asendatava valgusallikaga;
 2.7.1.1.4. hõõgniidiga valgusallikas (hõõglamp) — valgusallikas, kus nähtava kiirguse elemendiks on üks või enam termilist kiirgust tekitavat hõõgniiti;
 2.7.1.1.5. gaaslahendusega valgusallikas — valgusallikas, kus nähtava kiirguse elemendiks on elektroluminestsentsi/fluorestentsi tekitav lahenduskaar;
 2.7.1.1.6. valgusdioodiga (LED) valgusallikas — valgusallikas, kus nähtavat kiirgust tekitavaks elemendiks on üks või enam injektsiooniluminestsentsi/fluorestsentsi tekitavat tahket ühendust;
 2.7.1.1.7. LED-moodul — valgusallika moodul, milles on valgusallikaks ainult LEDid;
 elektrooniline valgusallika juhtimisseadmestik — üks või rohkem toite ja valgusallika vahelist osa, mis reguleerivad pinget ja/või valgusallika elektrivoogu;
 2.7.1.2.1. liiteseadis — toite ja valgusallika vahel olev elektrooniline valgusallika juhtimisseadmestik, mis stabiliseerib gaaslahendusega valgusallika elektrivoogu;
 2.7.1.2.2. süütur — elektrooniline valgusallika juhtimisseadmestik gaaslahendusega valgusallika kaare süütamiseks.
 2.7.1.3. valgustugevust reguleeriv juhtseade — seade, mis reguleerib automaatselt tagumisi reguleeritava valgustugevusega valgussignaalseadmeid, et tagada nende signaalide muutumatu nähtavus. Valgustugevust reguleeriv juhtseade on integreeritud laternasse, sõidukisse või mõlemasse.
 2.7.2. ekvivalentsed laternad — sõiduki registreerinud riigis lubatud ja ühesuguse funktsiooniga laternad; selliste laternate näitajad võivad erineda tüübikinnituse saamise ajal sõiduki olnud laternate näitajatest tingimusel, et laternad vastavad käesoleva eeskirja nõuetele;
 2.7.3. sõltumatud laternad — seadmed, millel on eraldi valgusavad, (3) valgusallikad ja korpused;
 2.7.4. grupeeritud laternad — seadmed, millel on eraldi valgusavad (3) ja valgusallikad, kuid ühine korpus;
 2.7.5. kombineeritud laternad — seadmed, millel on eraldi valgusavad, (3) kuid ühine valgusallikas ja korpus;
 2.7.6. vastastikku ühendatud laternad — seadmed, millel on eraldi valgusallikas või üks erinevatel tingimustel (näiteks optilised, mehaanilised või elektrilised erinevused) töötav valgusallikas, täielikult või osaliselt ühised valgusavad (3) ning ühine korpus;
 2.7.7. ühe funktsiooniga latern — seadme osa, mis täidab ühte valgustuse või valgussignaalseadme funktsiooni;
 2.7.8. peitlatern — latern, mis on osaliselt või täielikult peidetav, kui seda ei kasutata. Laternat saab peita liikuva katte abil, laterna ümberpaigutamise teel või mis tahes muul sobival viisil. Mõistet „sissetõmmatav” kasutatakse eelkõige sellise peitlaterna puhul, mille saab ümberpaigutamise teel autokere sisse peita;
 2.7.9. eesmine
 kaugtulelatern — latern, mida kasutatakse pika teeosa valgustamiseks sõiduki ees;
 eesmine lähitulelatern — latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki ees, ilma et laterna ere tuli pimestaks vastassuunas liikuvate sõidukite juhte ja teisi liiklejaid ega tekitaks nendele muid ebamugavusi;
 2.7.10.1. lihtlähituli — ilma infrapunakiirgaja ja/või kurvivalgustuseks kasutatavate lisavalgusallikateta lähituli.
 2.7.11. suunatulelatern — latern, mida kasutatakse teiste liiklejate teavitamiseks sõidukijuhi kavatsusest muuta suunda kas paremale või vasakule;
 Suunatulelaternat või -laternaid võib kasutada ka eeskirja nr 97 sätete kohaselt;
 2.7.12. piduritulelatern — latern, millega antakse sõiduki taga olevatele liiklejatele teada, et sõiduki pikisuunalise liikumise aeglustumine on tahtlik;
 2.7.13. tagumise numbritule valgustusseade — seade, mida kasutatakse tagumise numbrimärgi jaoks ettenähtud ala valgustamiseks; see võib koosneda mitmest optilisest osast;
 2.7.14. eesmine ääretulelatern — latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks eestpoolt vaadatuna;
 2.7.15. tagumine ääretulelatern — latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku ja laiuse märkimiseks tagantpoolt vaadatuna;
 helkur — seade, mis valguse peegeldumise abil sõidukiga ühendamata valgusallikalt näitab sõiduki kohalolekut valgusallika lähedal asuvale vaatlejale.
 Käesoleva eeskirja tähenduses ei loeta helkuriteks:
 2.7.16.1. valgust tagasipeegeldavaid numbrimärke;
 2.7.16.2. ohtlike veoste rahvusvahelist autoveo Euroopa kokkuleppes (ADR) nimetatud valgust tagasipeegeldavaid märke;
 2.7.16.3. muid märke ja valgust tagasipeegeldavaid märke, mida riigis kehtivate nõuete kohaselt tuleb kasutada teatava kategooria sõidukitel või teatavate kasutusviiside puhul;
 2.7.16.4. eeskirja nr 104 kohaselt D või E klassi kuuluvana tüübikinnituse saanud valgust peegeldavaid materjale, mida kasutatakse kooskõlas riiklike nõuetega muul otstarbel, nt reklaamis;
 märgistus nähtavamaks tegemiseks — seade, mis on ette nähtud sõiduki nähtavamaks tegemiseks valguse peegeldumise abil sõidukiga ühendamata valgusallikalt selle lähedal asuva vaatleja jaoks, vaadatuna küljelt või tagantpoolt;
 gabariitide märgistamine — märgistus nähtavamaks tegemiseks sõiduki horisontaal- ja vertikaalgabariitide (pikkuse, laiuse ja kõrguse) tähistamise abil;
 2.7.17.1.1. gabariitide täielik märgistamine — gabariitide märgistus, mis tähistab sõiduki kontuuri pidevjoonega;
 2.7.17.1.2. gabariitide osaline märgistamine — gabariitide märgistus, kus sõiduki horisontaalmõõde on tähistatud pidevjoonega ning vertikaalmõõde ülemiste nurkade märgistamisega;
 2.7.17.2. joonmärgistus — gabariitide märgistus sõiduki horisontaalmõõtmete (pikkuse ja laiuse) tähistamiseks pidevjoonega.
 2.7.18. ohutuli — sõiduki kõigi suunatulelaternate samaaegne toimimine tähelepanu juhtimiseks asjaolule, et sõiduk kujutab ajutiselt teistele liiklejatele erilist ohtu;
 2.7.19. eesmine udutulelatern — latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki ees udu või muude sarnaste piiratud nähtavusega olude korral.
 2.7.20. tagumine udutulelatern — latern, mille abil tehakse sõiduk tiheda udu korral tagantpoolt paremini märgatavaks;
 2.7.21. tagurdustulelatern — latern, mida kasutatakse tee valgustamiseks sõiduki taga ja teiste liiklejate hoiatamiseks, et kõnealune sõiduk tagurdab või hakkab tagurdama;
 2.7.22. seisutulelatern — latern, mida kasutatakse tähelepanu juhtimiseks pargitud sõidukile asulas. Sellisel juhul asendab see eesmisi ääretulelaternaid ja tagumisi ääretulelaternaid;
 2.7.23. ülemine ääretulelatern — külgserva äärmise punkti lähedusse võimalikult kõrgele paigaldatud latern, mis on mõeldud sõiduki kogulaiuse selgeks märgistamiseks. Kõnealune latern on mõeldud täienduseks teatavate sõidukite ja haagiste eesmistele ja tagumistele ääretulelaternatele, juhtides eriti tähelepanu sõiduki suurusele;
 2.7.24. küljeääretule latern — latern, mida kasutatakse sõiduki kohaloleku märkimiseks küljelt vaadatuna;
 2.7.25. päevatulelatern — ettepoole suunatud latern, mis on ette nähtud sõiduki nähtavamaks tegemiseks päevase sõidu ajal;
 2.7.26. nurgalatern — latern, mida kasutatakse selle teeosa, mis asub sõiduki eesmise nurga juures ja sellel küljel, kuhu sõiduk keerama hakkab, täiendavaks valgustamiseks;
 2.7.27. objektiivne valgusvoog — asendatavast valgusallikast või valgusallika moodulist kiirgava valgusvoo ettenähtud väärtus. Määratud hälbe piiridesse jääva väärtuse saavutamiseks tuleb asendatav valgusallikas või valgusallika moodul varustada määratud katsepingega elektrienergiaga, nagu on esitatud valgusallika või valgusallika mooduli andmelehel või valgusallika moodulile lisatud tehnilises spetsifikatsioonis;
 kohanduvate esitulede süsteem (või AFS) — eeskirja nr 123 kohase tüübikinnitusega valgustusseade, mis kiirgab erinevate omadustega valgusvihke, kohandudes automaatselt lähitulede ja vajadusel ka kaugtulede kasutamise eri tingimustega;
 2.7.28.1. valgustusüksus — valgust kiirgav osa, mille ülesandeks on tekitada osalist või täielikku valgusvihku AFSi ühe või enama esivalgustuse funktsiooni rakendamisel;
 2.7.28.2. paigaldusüksus — osadeks jagamatu korpus (laterna korpus), mis sisaldab üht või enamat valgustusüksust;
 2.7.28.3. valgustusrežiim või režiim — AFSi esivalgustuse funktsioon, mille on kindlaks määranud tootja ning mis on mõeldud kohandamiseks konkreetsele sõidukile ja väliskeskkonna tingimustele;
 2.7.28.4. süsteemi juhtseade — AFSi osa või osad, mis võtavad vastu sõiduki edastatavaid AFSi juhtsignaale ning reguleerivad automaatselt valgustusüksuste tööd;
 2.7.28.5. AFSi juhtsignaal (V, E, W, T) — käesoleva eeskirja punktile 6.22.7.4 vastav AFSi sisendsignaal;
 2.7.28.6. neutraalasend — AFSi asend, mille puhul rakendub C-klassi lähitulede (lihtlähituled) või kaugtulede, kui need on kasutusel, määratud režiim ning AFS juhtsignaali ei rakendata.
 2.8. valgustusseadme, valgussignaalseadme või helkuri valgust kiirgav pind — valgust läbilaskva materjali kogu välispind või selle osa, nagu selle on joonisel esitanud seadme tootja oma tüübikinnituse taotluses, vt 3. lisa;
 valgusava (vt 3. lisa);
 2.9.1. valgustusseadme valgusava (punktid 2.7.9, 2.7.10, 2.7.19, 2.7.21 ja 2.7.26) — peegeldi täisava või, ellipsoidpeegeldiga esilaternatel puhul, projektsioonihajuti ortogonaalprojektsioon püsttasapinnal. Kui valgustusseadmel ei ole peegeldit, siis kohaldatakse punkti 2.9.2 määratlust. Kui laterna valgust kiirgava pinna osa ulatub ainult üle peegeldi täisava, siis võetakse valgusavana arvesse ainult selle osa projektsioon.
 Lähitulelaterna puhul piirneb valgusava valguse ja varju piirjoone projektsiooniga hajutiklaasidel. Teineteise suhtes reguleeritava peegeldi ja laternaklaasi puhul tuleks need reguleerida keskasendisse.
 Kui AFS on paigaldatud:
 kui valgustusfunktsiooni täidavad sõiduki ühel küljel kaks või enam samaaegselt töötavat valgustusüksust, moodustavad arvesse võetava valgusava kõik üksikud valgusavad kokku (näiteks punktis 6.22.4 esitatud joonisel moodustavad sõiduki parema külje valgusava valgustusüksuste 8, 9 ja 11 valgusavad kokku, võttes arvesse nende vastavaid asendeid);
 2.9.2. valgussignaalseadme, välja arvatud helkurid, valgusava (punktid 2.7.11–2.7.15, 2.7.18, 2.7.20 ja 2.7.22–2.7.25) — laterna ortogonaalprojektsioon pinnal, mis asetseb risti laterna nullteljega ning on kokkupuutes laterna välise valgust kiirgava pinnaga ning mis piirneb kõnealusel tasandil paiknevate ekraanide servadega, millest igaüks laseb läbi ainult 98 % kogu valgustugevusest nulltelje suunas.
 Valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult horisontaalsete ja vertikaalsete servadega ekraane, et teha kindlaks sõiduki kaugeimate servade vaheline kaugus ning kõrgus maapinnast.
 Valgusavade muu kasutamise puhul (nt kahe laterna või funktsiooni vaheline kaugus) valgusava piirjoone kuju. Ekraanid peavad olema paralleelsed, kuid kasutada võib muid suundi.
 Valgussignaalseadme puhul, mille valgusava on täielikult või osaliselt ümbritsetud mõne muu funktsiooni valgusavaga või valgustamata pinnaga, võib kõnealust valgusava ennast lugeda valgust kiirgavaks pinnaks;
 2.9.3. helkuri valgusava (punkt 2.7.16) — vastavalt helkurite osade tüübikinnitusprotseduuri käigus taotleja esitatud andmetele helkuri ortogonaalse projektsioon pinnal, mis asetseb risti helkuri nullteljega ning mis piirneb helkuri valgustpeegeldava pinna välisservadega kokkupuutuvate ja nullteljega paralleelsete pindadega. Seadme valgusava alumise ja ülemise piirjoone ning külgmiste piirjoonte määramiseks kasutatakse ainult vertikaalseid ja horisontaalseid pindu;
 2.10. nähtav pind — määratletud vaatlussuunas — vastavalt tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja soovile:
 kas laternaklaasi välispinnale projekteeritud valgusava piirjoone ortogonaalprojektsioon (a–b)
 või valgust kiirgava pinna ortogonaalprojektsioon (c–d);
 vaatlussuunaga risti asetseval tasapinnal ning kokkupuutes laternaklaasi kõige välimise punktiga (vt käesoleva eeskirja 3. lisa).
 Ainult reguleeritava valgustugevusega valgussignaalseadme puhul peetakse selle nähtavaks pinnaks, mis võib olla reguleeritav, nagu on määratletud punktis 2.7.1.3, kõiki variante, mida võimaldab kõigis tingimustes reguleeritava valgustugevuse juhtseade, kui seda rakendatakse;
 2.11. nulltelg — laternale iseloomulik telg, mille määrab kindlaks (laterna) tootja fotomeetrilistel mõõtmistel võrdlussuunana (H = 0o, V = 0o) kasutamiseks ja laterna kinnitamiseks sõidukile;
 2.12. nullkese — nulltelje ja välise valgust kiirgava pinna lõikepunkt, mille määrab kindlaks laterna tootja;
 2.13. geomeetrilise nähtavuse nurgad — nurgad, mis määravad kindlaks miinimumruuminurga välja, mille ulatuses laterna nähtav valgust kiirgav pind peab nähtav olema. See ruuminurga väli määratakse kera segmentide abil, mille kese langeb ühte laterna nullkeskmega ning mille ekvaator on paralleelne maapinnaga. Segmendid määratakse vastavalt nullteljele. Horisontaalnurgad β vastavad pikkusele ja vertikaalnurgad α vastavad laiusele. Laterna nähtava valgust kiirgava pinna mis tahes osalt lähtuva valguse levikule ei tohi geomeetrilise nähtavuse nurkade sees olla ühtegi takistust.
 Kui mõõtmised tehakse laternale lähemal, peab sama täpsuse saamiseks vaatlussuunda paralleelselt nihutama.
 Geomeetrilise nähtavuse nurkade sees olevaid takistusi ei võeta arvesse, kui need olid olemas juba laterna tüübikinnituse saamise ajal.
 Kui mõni sõiduki osa varjab paigaldatud laterna nähtava pinna mis tahes osa, siis tuleb tõendada, et takistusest varjamata laterna osa vastab laterna optilise osa tüübikinnitusel ettenähtud fotomeetrilistele väärtustele (vt käesoleva eeskirja 3. lisa). Kui aga geomeetrilise nähtavuse vertikaalset nurka allpool horisontaali võib vähendada kuni 5°-ni (latern, mis asub maapinnast kuni 750 mm kõrgusel), võib paigaldatud optilise osa fotomeetriliste mõõtmiste välja vähendada kuni 5°-ni allapoole horisontaaltasapinda;
 kaugeim välisserv — sõiduki mõlemal küljel — tasapind, mis on paralleelne sõiduki keskpikitasapinnaga ning langeb ühte sõiduki külgmise välisservaga, välja arvatud projektsioon, mille tekitavad:
 2.14.1. rehvid maapinnaga kokkupuutepunkti lähedal ning rehvimanomeetrite ühenduskohad;
 2.14.2. ratastele paigaldatavad libisemisvastased vahendid;
 2.14.3. kaudse nähtavuse seadmed;
 2.14.4. külgmised suunatulelaternad, ülemised ääretulelaternad, eesmised ja tagumised ääretulelaternad ja seisutulelaternad, helkurid ja küljeääretule laternad;
 2.14.5. sõidukile kinnitatud tollitõkendid ning nende kinnitus- ja kaitsevahendid;
 2.14.6. punktis 2.7 nimetatud M2- ja M3-kategooria sõidukite teenindusukse valgustussüsteemid.
 2.15. gabariitlaius — kahe punktis 2.14 määratletud vertikaaltasapinna vaheline kaugus;
 üksik- ja mitmiklaternad
 2.16.1. üksiklatern:
 a)
 seade või seadme osa, millel on üks valgustav või valgussignaali funktsioon ja üks või mitu valgusallikat ning üks nulltelje suunas asuv nähtav pind, mis võib olla pidev või koosneda kahest või enamast eraldiseisvast osast, või
 b)
 koost, mille osadeks on sama funktsiooniga kaks identset või erinevat sõltumatut laternat, mis on saanud tüübikinnituse D-tüüpi laternana ning on paigaldatud nii, et:
 i)
 nende nähtavate pindade projektsioon nulltelje suunas moodustab vähemalt 60 % kõnealuste nähtavate pindade nulltelje suunas asuvaid projektsioone ümbritseva kõige väiksema ristküliku pindalast, või nii, et
 ii)
 kahe külgneva/kokkupuutuva eraldi osa vaheline kaugus nullteljega risti mõõdetuna ei ületa 15 mm, või
 c)
 koost, mille osadeks on kaks identset või erinevat sõltumatut helkurit, mis on saanud eraldi tüübikinnituse ning on paigaldatud nii, et:
 i)
 nende nähtavate pindade projektsioon nulltelje suunas moodustab vähemalt 60 % kõnealuste nähtavate pindade nulltelje suunas asuvaid projektsioone ümbritseva kõige väiksema ristküliku pindalast, või nii, et
 ii)
 kahe külgneva/kokkupuutuva eraldi osa vaheline kaugus nullteljega risti mõõdetuna ei ületa 15 mm.
 2.16.2. kaks laternat või paarisarv laternaid — üks ribakujuline valgust kiirgav pind, kui see asetseb sümmeetriliselt sõiduki keskpikitasapinna suhtes, ulatub mõlemal küljel vähemalt 0,4 m kaugusele sõiduki kaugeimast välisservast ning on vähemalt 0,8 m pikk. Sellise pinna valgustamiseks on vaja vähemalt kahte valgusallikat, mis on paigutatud võimalikult lähedale selle pinna piiridele. Valgust kiirgav pind võib koosneda mitmest kõrvutiasetsevast osast tingimusel, et mitme üksiku valgust kiirgava pinna projektsioonid samal püsttasapinnal hõlmavad vähemalt 60 % nende üksikute valgust kiirgavate pindade projektsioone ümbritseva väikseima ristküliku pindalast;
 2.17. kahe samasuunalise laterna vaheline kaugus — nulltelje suunas asetseva kahe nähtava pinna vaheline lühim kaugus. Kui lampidevaheline kaugus vastab selgelt eeskirja nõuetele, ei ole nähtavate pindade täpseid piire vaja määratleda;
 2.18. töökorras oleku märguanne — nähtav või kuuldav signaal (või mis tahes samaväärne signaal), mis näitab, et seade on sisse lülitatud ja on töökorras või mitte;
 2.19. sisselülitatuse märguanne — nähtav (või mis tahes samaväärne) signaal, mis näitab, et seade on sisse lülitatud, kuid mitte seda, kas see on töökorras või mitte;
 2.20. lisalatern — latern, mille olemasolu on jäetud tootja otsustada;
 2.21. maapind — pind, millel sõiduk seisab, ja mis on põhiliselt horisontaalne;
 2.22. liikuvad osad — sõiduki kere need paneelid või sõiduki osad, mille asendit saab muuta kallutades, pöörates või libistades ilma tööriistu kasutamata. Nende hulka ei kuulu veoautode kallutatavad kabiinid;
 2.23. liikuva osa kasutamise tavaasend — liikuva osa asend(id), mille on sõiduki tavalise kasutamise ja seismise tavaasendiks määranud sõiduki tootja;
 sõiduki kasutamise tavaolek:
 2.24.1. mootorsõiduki puhul, kui sõiduk on valmis liikuma, selle mootor töötab ja sõiduki liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendi(te)s;
 2.24.2. ja haagise puhul, kui haagis on ühendatud vedukiga, mis on punktis 2.24.1 kirjeldatud olekus ja selle liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendis.
 sõiduki seisuasend:
 2.25.1. mootorsõiduki puhul, kui sõiduk seisab paigal ja mootor ei tööta ning liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendi(te)s;
 2.25.2. ja haagise puhul, kui haagis on ühendatud vedukiga, mis on punktis 2.25.1 kirjeldatud olekus ja selle liikuvad osad on punktis 2.23 määratletud tavaasendi(te)s;
 2.26. kurvivalgustus — valgustuse funktsioon tee paremaks valgustamiseks kurvides.
 Paar — sõiduki vasakul ja paremal küljel asuvate ühesuguse funktsiooniga laternate komplekt;
 2.27.1. ühilduv paar — komplekt sõiduki vasakul ja paremal küljel asuvatest ühesuguse funktsiooniga laternatest, mis vastavad paarina fotomeetrilistele nõuetele.
 2.28. Hädapidurdustuli — tuli, millega antakse sõiduki taga asuvatele teistele liiklejatele märku, et sõiduki suhtes on rakendatud valitsevaid teeolusid arvestades suurt pidurdusjõudu.
 3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE
 3.1. Sõiduki tüübikinnituse taotluse seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega peab esitama tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.
 Sellele tuleb lisada allnimetatud dokumendid ja andmed kolmes eksemplaris:
 3.2.1. sõidukitüübi kirjeldus seoses punktides 2.2.1–2.2.4 nimetatud osadega ning koormuse piirang, eeskätt suurim lubatud koormus pakiruumis;
 3.2.2. tootja poolt ettenähtud valgustus- ja valgussignaalseadmete loetelu. Loetelu võib sisaldada mitut tüüpi seadmeid iga toimingu jaoks. Iga tüüp peab olema nõuetekohaselt märgistatud (osa, tüübikinnitusmärk, tootja nimi jne). Lisaks sellele võib loetelu sisaldada iga funktsiooni kohta lisamärkust „või samaväärsed seadmed”;
 3.2.3. valgustus- ja valgussignaalseadmeid tervikuna kujutav põhijoonis, millel on esitatud eri seadmete asend sõidukil;
 3.2.4. käesoleva eeskirja nõuetele vastavuse kontrollimiseks vajadusel iga üksiklaterna põhijoonis(ed), millel on kujutatud punktis 2.9 määratletud valgusavad, punktis 2.8 määratletud valgust kiirgav pind, punktis 2.11 määratletud nulltelg ja punktis 2.12 määratletud nullkese. Numbritulelaterna puhul ei ole see teave vajalik (punkt 2.7.13);
 3.2.5. taotlusele tuleb lisada nähtava pinna määratlemiseks kasutatava meetodi kirjeldus (vt punkti 2.10);
 kui sõidukile on paigaldatud AFS, peab taotleja esitama järgmist teavet sisaldava üksikasjaliku kirjelduse:
 3.2.6.1. AFSi tüübikinnitusele vastavad valgustusfunktsioonid ja -režiimid;
 3.2.6.2. AFSi vastavad juhtsignaalid ja nende tehnilised omadused vastavalt eeskirja nr 123 10. lisale;
 3.2.6.3. käesoleva eeskirja punkti 6.22.7.4 kohased esitulede funktsioonide ja režiimide automaatse kohandumise suhtes kehtivad sätted;
 3.2.6.4. valgusallikate kontrollimise ja valgusvihu visuaalse vaatluse erijuhend, kui see on olemas;
 3.2.6.5. käesoleva eeskirja punktis 6.22.9.2 nimetatud dokumendid;
 3.2.6.6. AFSiga grupeeritud või kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad;
 3.2.6.7. valgustusüksused, mis on projekteeritud nii, et need vastaksid käesoleva eeskirja punkti 6.22.5 nõuetele.
 3.3. Tüübikinnituskatseid korraldavale tehnilisele teenistusele tuleb esitada tühimassiga ja punkti 3.2.2 kohase valgustus- ja valgussignaalseadmete täiskomplektiga sõiduk, mille tüüp vastab tüübikinnituse saamiseks esitatule.
 3.4. Tüübikinnitusdokumentidele tuleb lisada käesoleva eeskirja 1. lisas ettenähtud dokument.
 4. TÜÜBIKINNITUS
 4.1. Kui käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituseks esitatud sõiduk vastab seoses kõikide loetelus määratletud seadmetega käesoleva eeskirja nõuetele, antakse sellele sõidukitüübile tüübikinnitus.
 4.2. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 04, mis vastab 04-seeria muudatustele) näitavad kinnituse andmise kuupäevaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud suurimate tehniliste muudatuste seeriat. Käesoleva eeskirja 7. punkti kohaselt ei või kokkuleppeosaline anda sama tüübikinnitusnumbrit teisele sõidukitüübile või samale sõidukitüübile, mis esitati varustusega, mida ei ole nimetatud punktis 3.2.2 osutatud loetelus.
 4.3. Teade sõidukitüübile/osale käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, selle andmisest keeldumise või tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppeosalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele.
 Igale sõidukile, mis vastab käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõidukitüübile, tuleb kinnitada tüübikinnituse vormil kindlaksmääratud hästi märgatavasse ja kergesti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, millel on:
 4.4.1. ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (4);
 4.4.2. käesoleva eeskirja number, millele järgneb R-täht, sidekriips ja punktis 4.4.1 ettenähtud ringist paremale jääv tüübikinnitusnumber.
 4.5. Kui sõiduk vastab ühe või mitme teise kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduki tüübile, ei pea selle eeskirja kohaselt kinnituse andnud riik punktis 4.4.1. nimetatud sümbolit kordama; sellisel juhul paigutatakse punktis 4.4.1 ettenähtud sümbolist paremale üksteise alla tulpa eeskirja numbrid ja tüübikinnitusnumbrid ning kõigi nende eeskirjade lisasümbolid, mille kohaselt on antud kinnitus riigis, mis on andnud kinnituse käesoleva eeskirja kohaselt.
 4.6. Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.
 4.7. Tüübikinnitusmärk tuleb paigutada sõiduki tootja paigaldatud sõidukiandmetega plaadi lähedale või selle peale.
 4.8. Tüübikinnitusmärkide paigutused on esitatud käesoleva eeskirja 2. lisa näidistes.
 5. ÜLDNÕUDED
 5.1. Valgustus- ja valgussignaalseadmed peavad olema paigaldatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes, nagu on määratletud punktides 2.24, 2.24.1 ja 2.24.2, olenemata võimalikust vibratsioonist, säiliksid nende käesolevas eeskirjas ettenähtud näitajad nii, et sõiduk vastaks käesoleva eeskirja nõuetele. Eelkõige peab olema välistatud laternate tahtmatu ebaõige reguleerimine.
 5.2. Punktides 2.7.9, 2.7.10 ja 2.7.19 kirjeldatud laternad peavad olema paigaldatud sellisel viisil, et neid oleks kerge õigesti reguleerida.
 5.3. Kõigi, kaasa arvatud sõiduki külgedele paigaldatud valgussignaalseadmete puhul peab laterna nulltelg pärast laterna sõidukile paigaldamist olema paralleelne teel liikuva sõiduki kandetasapinnaga; lisaks sellele peab see külgmiste helkurite ja küljeääretule laternate puhul olema risti sõiduki keskpikitasapinnaga ning muude signaalseadmete puhul kõnealuse tasapinnaga paralleelne. Lubatud hälve igas suunas on ± 3°. Lisaks sellele tuleb järgida kõiki tootjapoolseid paigaldamisega seotud erinõudeid.
 5.4. Erinõuete puudumise korral tuleb laternate kõrgust ja suunda kontrollida sõidukil, mille mass vastab tühimassile, mis asetseb punktides 2.24, 2.24.1 ja 2.24.2 määratletud olekus tasasel horisontaalsel pinnal ning AFSi olemasolu korral selle neutraalses asendis.
 Erinõuete puudumise korral peab paarislatern:
 5.5.1. olema sõidukile paigaldatud keskpikitasapinnaga sümmeetriliselt (seda hinnatakse laterna välimise geomeetrilise vormi alusel, mitte punktis 2.9 nimetatud valgusava serva alusel);
 5.5.2. asetsema keskpikitasapinnaga võrreldes üksteise suhtes sümmeetriliselt; see nõue ei kehti laterna sisemise ülesehituse suhtes;
 5.5.3. vastama samadele kolorimeetrilistele nõuetele ja olema peamiselt ühesuguste fotomeetriliste näitajatega. See ei kehti klassi C3 kuuluvate eesmiste udutulelaternate ühilduva paari suhtes;
 5.5.4. olema peamiselt ühesuguste fotomeetriliste näitajatega.
 5.6. Ebasümmeetrilise väliskujuga sõidukite puhul tuleb eespool nimetatud nõudeid täita niivõrd, kuivõrd see on võimalik.
 5.7. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad
 Laternad võivad olla grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud tingimusel, et täidetud on kõik värvi, asendit, suunda, geomeetrilist nähtavust, elektrilisi ühendusi käsitlevad ja muud nõuded (kui neid on).
 5.7.1.1. Kui grupeeritud on aga piduritulelaternad ja suunatulelaternad, ei tohi nullteljega risti asetseval tasandil nende laternate nähtavate pindade projektsioone läbiv ükski horisontaalne ega vertikaalne sirge lõikuda enam kui kahe piirjoonega, mis eraldavad külgnevaid erinevat värvi alasid.
 Kui üksiklaterna nähtav pind koosneb kahest või enamast eraldi osast, peab see vastama järgmistele nõuetele:
 5.7.2.1. kas eraldi osade koguprojektsioon läbipaistva materjali välispinnaga kokkupuutuval tasandil, mis asetseb nullteljega risti, peab moodustama vähemalt 60 % kõnealust projektsiooni ümbritseva kõige väiksema ristküliku pinnast või ei tohi kahe külgneva/kokkupuutuva eraldi osa vaheline kaugus nullteljega risti mõõdetuna ületada 15 mm.
 Suurimat kõrgust maapinnast mõõdetakse nähtava pinna kõige kõrgemast punktist ning väikseimat kõrgust nähtava pinna kõige madalamast punktist nulltelje suunas.
 Eesmiste lähitulelaternate puhul mõõdetakse minimaalset kõrgust maapinna suhtes optilise süsteemi (nt helkuri, hajutiklaasi, projektsioonihajuti heidetud valguskujundi madalaimast servast), hoolimata vastava süsteemi otstarbest.
 Kui (väikseim ja suurim) kõrgus maapinnast vastab selgelt käesoleva eeskirja nõuetele, ei ole ühegi nähtava pinna täpseid piirjooni vaja määrata.
 5.8.1. Laiuse puhul määratakse asend nulltelje suunas nähtava pinna sellest servast, mis on sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal, kui viidatakse üldisele laiusele, ja nähtava pinna sisemistest servadest nulltelje suunas, kui viidatakse laternatevahelisele kaugusele.
 Kui asend vastab laiust silmas pidades selgelt käesoleva eeskirja nõuetele, ei ole mis ühegi nähtava pinna täpseid servi/piirjooni vaja määrata.
 Erinõuete puudumise korral ei tohi laterna fotomeetrilisi omadusi (näiteks valgustugevus, värvus, valgusava jne) sel ajal, kui latern on sisse lülitatud, tahtlikult muuta.
 5.9.1. Suunatulelaternad, ohutuled, punkti 6.18.7 kohased merevaikkollased küljeääretule laternad ja hädapidurdustuli peavad olema vilkuvad tuled.
 5.9.2. Laterna fotomeetrilised omadused võivad muutuda:
 a)
 väliskeskkonna valguse tõttu,
 b)
 teiste laternate sisselülitamise tagajärjel või
 c)
 kui laternaid kasutatakse muu valgustusfunktsiooni täitmiseks,
 eeldusel, et kõik fotomeetriliste omaduste muutused vastavad asjaomase laterna tehnilistele tingimustele.
 Sõiduki ees ei tohi olla nähtav punktis 2.7 määratletud laternast lähtuv ja segadust tekitada võiv punane tuli ning sõiduki taga ei tohi olla nähtav punktis 2.7 määratletud laternast, välja arvatud tagurdustulelaternast, lähtuv segadust tekitada võiv valge tuli. Arvesse ei lähe sõiduki salongi paigaldatud valgustusseadmed. Kahtluse korral kontrollitakse kõnealuse nõude täitmist järgmiselt:
 5.10.1. punase tule nähtavuse puhul ei tohi punase laterna nähtav pind, välja arvatud tagumine punane küljeääretuli, olla otse eest nähtav vaatlejale, kes liigub 1. vööndis, nagu on määratletud 4. lisas.
 5.10.2. valge tule puhul ei tohi valge laterna nähtav pind, v.a sõidukile nähtavuse parandamiseks paigaldatud valge märgistus, olla tagant otse nähtav vaatlejale, kes liigub 2. vööndis 25 m kaugusel sõiduki taga asuval risttasapinnal (vt 4. lisa);
 vaatleja jaoks moodustavad vastavatel tasapindadel 1. ja 2. vööndi:
 5.10.3.1. maapinnast vastavalt 1 m ja 2,2 m kõrgusel asuvad horisontaaltasapinnad;
 5.10.3.2. laiuse kaks vertikaaltasapinda, mis moodustavad sõiduki keskpikitasapinnast väljapoole ees ja taga 15° nurga, läbivad sõiduki keskpikitasapinnaga paralleelsete vertikaaltasapindade kokkupuutepunkti (kokkupuutepunkte) ja piiritlevad sõiduki kogulaiuse; kui kokkupuutepunkte on mitu, vastab kõige eesmine eesmisele tasapinnale ja kõige tagumine tagumisele tasapinnale.
 5.11. Elektriühendused peavad olema sellised, et eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid (kui need on olemas), ülemisi ääretulelaternaid (kui need on olemas) ning numbritulelaternat on võimalik sisse ja välja lülitada ainult samaaegselt. See nõue ei kehti, kui eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid ja ka nende laternatega kombineeritud või vastastikku ühendatud küljeääretule laternaid kasutatakse seisutulelaternatena ning küljeääretule laternaid on lubatud kasutada vilkuvate laternatena.
 5.12. Elektriühendused peavad olema sellised, et kaugtule- ja lähitulelaternaid ning eesmisi udutulelaternaid on võimalik sisse lülitada ainult juhul, kui ka punktis 5.11 nimetatud laternad on sisse lülitatud. See nõue ei kehti aga kaug- või lähitulelaternate kohta, kui nende hoiatavad valgussignaalid kujutavad endast kaugtulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale või lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale või vaheldumisi kaug- ja lähitulelaternate üksteisele lühikese intervalliga järgnevaid signaale.
 5.13. Märguanne
 Kui käesolevas eeskirjas on ette nähtud sisselülitatuse märguanne, võib selle asendada töökorras oleku märguandega.
 5.14. Peitlaternad
 5.14.1. Laternate peitmine on keelatud. Erandiks on kaugtulelaternad, lähitulelaternad ja eesmised udutulelaternad, mis võivad olla peidetud, kui neid ei kasutata.
 5.14.2. Iga rikke korral, mis mõjutab peiteseadme(te) tööd, peavad laternad nende töötamise ajal jääma tööasendisse või neid peab olema võimalik ilma töövahenditeta tööasendisse viia.
 5.14.3. Laternaid peab olema võimalik tööasendisse viia ja sisse lülitada üheainsa lülitusseadise abil, ilma et see välistaks võimalust viia need tööasendisse ka neid sisse lülitamata. Grupeeritud kaug- ja lähitulelaternate korral peab eespool nimetatud lülitusseadis sisse lülitama ainult lähitulelaternad.
 5.14.4. Sisselülitatud laternate liikumist ei tohi olla võimalik juhi kohalt enne nende kasutusasendisse jõudmist tahtlikult peatada. Laternate liikumisest tuleneva ohu korral pimestada teisi liiklejaid võib need põlema panna alles siis, kui nad on jõudnud kasutusasendisse.
 5.14.5. Peiteseadme temperatuuril –30 °C kuni +50 °C peavad esilaternad jõudma kasutusasendisse kolme sekundi jooksul alates lülitusseadise algsest kasutamisest.
 5.15. Laternate kiiratava valguse värvused on järgmised:
 kaugtulelatern:
 valge
 lähitulelatern:
 valge
 eesmine udutulelatern:
 valge või valikuline kollane
 tagurdustulelatern:
 valge
 suunatulelatern:
 merevaikkollane
 ohutuli:
 merevaikkollane
 piduritulelatern:
 punane
 hädapidurdustuli:
 merevaikkollane või punane
 tagumine numbritulelatern:
 valge
 eesmine ääretulelatern:
 valge
 tagumine ääretulelatern:
 punane
 tagumine udutulelatern:
 punane
 seisutulelatern:
 ees valge, taga punane, merevaikkollane, kui see on vastastikku ühendatud külgmiste suunatulelaternatega või küljeääretule laternatega.
 küljeääretule latern:
 merevaikkollane; kõige tagumine küljeääretule latern võib aga olla ka punane, kui see on grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud tagumise ääretulelaternaga, ülemise ääretulelaternaga taga, tagumise udutulelaternaga, pidurdustulelaternaga või kui see on grupeeritud tagumise helkuriga või moodustab koos tagumise helkuriga osa ühisest valgust kiirgavast pinnast.
 ülemine ääretulelatern:
 ees valge, taga punane
 päevatulelatern:
 valge
 tagumine helkur, v.a kolmnurkne:
 punane
 tagumine helkur, kolmnurkne:
 punane
 eesmine helkur, v.a kolmnurkne:
 sama, mis pealelangeva valguse korral (5)
 külgmine helkur, v.a kolmnurkne:
 merevaikkollane; kõige taga asuv külgmine helkur võib aga olla ka punane, kui see on grupeeritud või moodustab osa ühisest valgust kiirgavast pinnast tagumise ääretulelaternaga, ülemise tagumise ääretulelaternaga, tagumise udutulelaternaga, pidurdustulelaternaga, kõige tagumise punase küljeääretulelaternaga või tagumise mittekolmnurkse helkuriga.
 nurgalatern:
 valge
 märgistus nähtavuse tõstmiseks:
 küljel valge või kollane;
 taga punane või kollane (6).
 kohanduvate esitulede süsteem (AFS):
 valge.
 Laternate arv
 5.16.1. Sõidukile paigaldatud laternate arv peab vastama käesoleva eeskirja erinõuetes määratud arvule.
 5.17. Kõiki laternaid võib paigaldada liikuvatele osadele eeldusel, et täidetud on punktides 5.18, 5.19 ja 5.20 määratletud tingimused.
 Tagumisi ääretulelaternaid, tagumisi suunatulesid ja tagumisi helkureid, nii kolmnurkseid kui mittekolmnurkseid, võib paigaldada liikuvatele osadele ainult järgmistel juhtudel:
 5.18.1. kui liikuvatele osadele paigaldatud laternad vastavad kõigis liikuvate osade asendites kõigile asendi ja geomeetrilise nähtavusega seotud nõuetele ning fotomeetrilistele nõuetele, mis on kehtestatud kõnealuste laternate suhtes. Kui eespool nimetatud funktsioone täidab kahe D-tüüpi laternaga koost (vt punkti 2.16.1), peab eespool nimetatud nõuetele vastama ainult üks latern;
 või
 5.18.2. kui eespool nimetatud funktsioone täidavad paigaldatud ja sisse lülitatud lisalaternad, kui liikuv osa on mis tahes avatud asendis ja eeldusel, et kõnealused lisalaternad vastavad kõigile asendi ja geomeetrilise nähtavusega seotud nõuetele ning fotomeetrilistele nõuetele, mis on kehtestatud liikuvatele osadele paigaldatud laternate suhtes.
 5.19. Kui liikuvad osad ei ole tavaasendis, siis ei tohi nendele paigaldatud seadmed põhjustada teistele liiklejatele põhjendamatut ebamugavust.
 5.20. Kui liikuvale osale on paigaldatud latern ja liikuv osa on kasutamise tavaasendis, peab latern pöörduma alati tagasi tootja poolt käesoleva eeskirja kohaselt määratletud asendisse. Lähitulede ja eesmiste udutulelaternate puhul loetakse see nõue täidetuks, kui liikuvaid osi kümme korda tavaasendist ja tavaasendisse liigutades ei erine nende laternate ühegi kaldenurga väärtus tugiosa suhtes, mõõdetuna pärast liikuva osa iga liikumist, rohkem kui 0,15 % kümne mõõdetud väärtuse keskmisest. Kõnealuse väärtuse ületamise korral tuleb punktis 6.2.6.1.1 nimetatud kõiki piirväärtusi ületamise võrra muuta, et vähendada kallete lubatud vahemikku sõiduki kontrollimisel 6. lisa kohaselt.
 Ükski liikuv osa, olenemata sellest, kas sellele on paigaldatud valgussignaalseade, ei tohi üheski tavaasendist erinevas fikseeritud asendis peita rohkem kui 50 % eesmiste ja tagumiste ääretulede, eesmiste ja tagumiste suunatulede ning helkurite nähtavast pinnast nulltelje suunas.
 Kui kõnealune nõue ei ole täidetav, siis:
 5.21.1. lülitatakse juhul, kui liikuv osa peidab rohkem kui 50 % kõnealuste laternate nähtavast pinnast nulltelje suunas, sisse lisalaternad, mis vastavad kõigile eespool nimetatud laternate asendit ja geomeetrilist nähtavust käsitlevatele ning fotomeetrilistele nõuetele;
 või
 5.21.2. teavitatakse teisi asutusi teatise vormile lisatud märkusega (1. lisa punkt 10.1) sellest, et liikuvad osad võivad peita nähtavat pinda nulltelje suunas rohkem kui 50 %;
 ja
 teavitatakse sõiduki kasutajat sõidukis sisalduva märkega sellest, et liikuvate osade teatava(te) asendi(te) puhul tuleb teisi liiklejaid sõiduki teelolemise eest hoiatada; näiteks ohukolmnurgaga või riiklikele nõuete kohaselt teedel kasutatavate muude vahenditega.
 5.21.3. Punkti 5.21.2 ei kohaldata helkurite suhtes.
 5.22. Helkurid välja arvatud, ei loeta töökorras olevaks isegi tüübikinnitusmärki kandvat laternat, kui see ei hakka tööle pärast valgusallika esimest paigaldamist.
 5.23. Laternad paigaldatakse sõidukile nii, et sõiduki tootja juhendeid järgides oleks valgusallikat võimalik vahetada ilma spetsiaalsete tööriistadeta, välja arvatud need, mida sõiduki tootja on selleks ette näinud. Kõnealune nõue ei kehti järgmiste seadmete puhul:
 a)
 asendamatu valgusallikaga tüübikinnituse saanud seadmed;
 b)
 valgusallikaga seadmed, millele on antud tüübikinnitus eeskirja nr 99 kohaselt.
 5.24. Varuvariandina võib tagumise ääretulelaterna valgussignaalfunktsiooni ajutiselt asendada eeldusel, et uue värvus, peamine valgustugevus ja asend on töötamast lakanuga sama, ning eeldusel, et asendav seade töötab algse ohutusfunktsiooniga. Asenduse ajal peab ajutisest asendusest ning parandamise vajadusest teada andma märguanne armatuurlaual (vt käesoleva eeskirja punkti 2.18).
 5.25. AFSi olemasolu korral võrdsustatakse see eesmiste lähitulelaternate paariga ning kui see täidab ühte või enamat kaugtulefunktsiooni, võrdsustatakse see eesmiste kaugtulelaternate paariga.
 5.26. Reguleeritava valgustugevusega võivad olla tagumised suunatulelaternad, tagumised ääretulelaternad, pidurdustulelaternad (v.a S4-kategooria pidurdustulelaternad) ja tagumised udutulelaternad, mis reageerivad samaaegselt vähemalt ühele järgmistest välismõjudest: väliskeskkonna valgustatus, udu, lumesadu, vihm, sumu, tolmupilved, valgust kiirgava pinna mustus, tingimusel, et valgustugevuse ettenähtud suhe valgustugevuse vahetumisel säilib. Üleminekul ei tohi olla valgustugevuse järske kõikumisi. Kategooria S4 pidurdustulelaternad võivad anda reguleeritava valgustugevusega valgust teistest laternatest sõltumatult. Juhil võib olla võimalus seadistada eespool nimetatud valgustugevus stabiilseks ja tagasi isereguleeruvaks.
 6. ERINÕUDED
 6.1. KAUGTULELATERN (eeskirjad nr 98 ja 112)
 6.1.1. Olemasolu
 Mootorsõidukitel kohustuslik. Haagistel keelatud.
 6.1.2. Arv
 Kaks või neli, eeskirja nr 31, 98 või 112 kohase tüübikinnitusega, v.a A-klassi esilatern.
 N3-kategooria sõidukite puhul:
 võib paigaldada kaks täiendavat kaugtulelaternat.
 Kui sõidukile on paigaldatud neli peitesilaternat, siis on kaks täiendavat esitulelaternat lubatud paigaldada vaid lühikese intervalliga valgussignaalide andmiseks päevavalguses (vt punkti 5.12).
 6.1.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.1.4. Asend
 6.1.4.1. Laius: erinõuded puuduvad.
 6.1.4.2. Kõrgus: erinõuded puuduvad.
 6.1.4.3. Pikkus: sõiduki esiküljel ning paigaldatud nii, et kiiratav valgus ei põhjusta sõidukijuhile otse ega kaudselt sõiduki tahavaatepeeglite ja/või muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.
 6.1.5. Geomeetriline nähtavus
 Valgusava nähtavus, sealhulgas selle nähtavus aladel, mis asjaomases vaatlussuunas on valgustamata, peab olema tagatud laienevas ruumis, mille määratlevad valgusava perimeetrilt lähtuvad ning esilaterna nullteljega vähemalt 5° nurga moodustavad sirged. Geomeetrilise nähtavuse nurkade algpunktiks loetakse valgusava projektsiooni perimeeter püsttasapinnal, mis puutub kokku kaugtulelaterna hajutiklaasi eesmise osaga.
 6.1.6. Reguleeritus
 Ettepoole.
 Kurvivalgustuseks võib pööratav olla vaid üks peamine kaugtulelatern kummalgi sõiduki küljel.
 6.1.7. Elektriühendused
 6.1.7.1. Kaugtulelaternad võivad olla sisse lülitatud kas samaaegselt või paarikaupa. Ainult N3-kategooria sõidukitele punkti 6.1.2 alusel lubatud kahe täiendava kaugtulelaterna puhul ei tohi üheaegselt sisse lülitada rohkem kui kaks paari. Lähitule ümberlülitamisel kaugtuleks peab vähemalt üks paar kaugtulesid olema sisse lülitatud. Kaugtule ümberlülitamisel lähituleks peavad kõik kaugtulelaternad olema samaaegselt välja lülitatud.
 6.1.7.2. Lähituled võivad olla sisse lülitatud samaaegselt kaugtuledega.
 6.1.7.3. Kui sõidukile on paigaldatud neli peitesilaternat, peab nende tõstetud asend takistama täiendavate paigaldatud esilaternate samaaegset tööd, kui need on ette nähtud valgussignaalide edastamiseks päevaajal lühikeste intervallidega (vt punkti 5.12).
 6.1.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik.
 6.1.9. Muud nõuded
 6.1.9.1. Samaaegselt sisselülitatavate kaugtulelaternate valgusvihu suurim valgustugevus kokku ei tohi ületada 225 000 cd, mis vastab normväärtusele 75.
 6.1.9.2. Suurim valgustugevus saadakse mitmel esilaternal toodud üksikute kontrollmärkide kokkuliitmise teel. Kontrollmärk 10 antakse kõigile esilaternatele, mis on tähistatud R-tähega või tähtede kombinatsiooniga CR.
 6.2. LÄHITULELATERNAD (eeskirjad nr 98 ja 112)
 6.2.1. Olemasolu
 Mootorsõidukitel kohustuslik. Haagistel keelatud.
 6.2.2. Arv
 Kaks, eeskirja nr 31, 98 või 112 kohase tüübikinnitusega, v.a. A-klassi esilatern.
 6.2.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.2.4. Asend
 6.2.4.1. Laius: sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv nähtava pinna serv nulltelje suunas ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm.
 Nähtavate pindade siseservade vaheline kaugus nulltelje suunas peab olema vähemalt 600 mm. See ei kehti aga M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul; kõikide teiste kategooria sõidukite puhul võib selle kauguse vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
 6.2.4.2. Kõrgus: vähemalt 500 mm ja mitte üle 1 200 mm maapinnast. N3G-kategooria (maastiku-) sõidukite puhul (7) võib suurimat kõrgust suurendada 1 500 mm-ni.
 6.2.4.3. Pikkus: sõiduki ees. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita sõidukijuhile sõiduki tahavaatepeeglite ja/või muude valgust peegeldavate pindade kaudu otse ega kaudselt ebamugavusi.
 6.2.5. Geomeetriline nähtavus
 Määratletakse nurkade α ja ß abil punkti 2.13 kohaselt:
 α
 =
 15° ülespoole ja 10° allapoole,
 ß
 =
 45° väljapoole ja 10° sissepoole.
 Kuna lähitulelaternatele ette nähtud fotomeetrilised väärtused ei kata kogu geomeetrilise nähtavuse ala, siis on ülejäänud alal tüübikinnituse eesmärkidel nõutav minimaalne väärtus 1 cd. Valguse lähedal asuvad paneelid või muud seadmeosad ei tohi tekitada peegeldusi, mis põhjustavad ebamugavusi teistele liiklejatele.
 6.2.6. Reguleeritus
 Ettepoole.
 Vertikaalne reguleeritus
 6.2.6.1.1. Tühimassiga sõiduki puhul, kus üks isik on juhiistmel, peab lähitule ahenduse allasuunatud algkalde määratlema 0,1 % täpsusega sõiduki tootja ja see peab olema märgitud 7. lisas esitatud sümboliga igale sõidukile esilaterna või tootja andmeplaadi lähedale selgesti loetavalt ja kustumatult.
 Allasuunatud kalde väärtus peab olema määratletud punkti 6.2.6.1.2 kohaselt.
 6.2.6.1.2. Olenevalt lähitulelaterna nulltelje suunas nähtava pinna alumise serva paigaldamise kõrgusest meetrites (h), mõõdetuna tühimassiga sõidukil, jääb lähitule vertikaalkalle kõikides 5. lisas määratletud staatilistes tingimustes järgmisesse vahemikku ning algsel suunamisel on järgmised väärtused:
 h < 0,8
 vahemik:
 –0,5 kuni –2,5 %
 algne suunamine:
 –1,0 kuni –1,5 %
 0,8 ≤ h ≤ 1,0
 vahemik:
 –0,5 kuni –2,5 %
 algne suunamine:
 –1,0 kuni –1,5 %
 või, tootja äranägemisel
 vahemik:
 –1,0 kuni –3,0 %
 algne suunamine:
 –1,5 kuni –2,0 %
 Sellisel juhul peab sõiduki tüübikinnituse taotlus sisaldama teavet selle kohta, kumba kahest alternatiivist kasutatakse.
 h > 1,0
 vahemik:
 –1,0 kuni –3,0 %
 algne suunamine:
 –1,5 kuni –2,0 %
 Eespool esitatud vahemikud ja algse suunamise väärtused kokkuvõtlikult esitatud järgmises diagrammis.
 N3G-kategooria (maastiku-) sõidukite puhul, mille esilaternate kõrgus ületab 1 200 mm, peab ahenduse vertikaalne kalle jääma vahemikku –1,5 kuni –3,5 %.
 Algne suunamine peab jääma vahemikku –2 kuni –2,5 %.
 Esilaterna reguleerimisseade
 6.2.6.2.1. Kui punktide 6.2.6.1.1 ja 6.2.6.1.2 nõuete täitmiseks vajatakse esilaterna reguleerimisseadet, peab seade olema automaatne.
 6.2.6.2.2. Pidevalt või astmeliselt käsitsi reguleeritavate seadmete kasutamine on aga lubatud tingimusel, et nendel on piirasend, millest on võimalik laternad tagasi viia punktis 6.2.6.1.1 määratletud algkaldesse tavaliste reguleerimiskruvide või sarnaste vahendite abil.
 Kõnealused käsitsi reguleeritavad seadmed peavad olema tööle rakendatavad juhiistmelt.
 Pidevalt reguleeritavatel seadmetel peavad olema kontrollmärgid, mille järgi saab kindlaks teha koormustingimused, mis nõuavad lähitule reguleerimist.
 Astmeliselt reguleeritavate seadmete astmete arv peab olema piisav, et tagada vastavus punktis 6.2.6.1.2 määratletud väärtuste vahemikule kõikide 5. lisas määratletud koormustingimuste puhul.
 Ka nende seadmete 5. lisas määratletud koormustingimused, mis nõuavad lähitule reguleerimist, peavad olema selgesti märgitud nende lülitusseadise lähedale (vt 8. lisa).
 6.2.6.2.3. Punktides 6.2.6.2.1 ja 6.2.6.2.2 kirjeldatud seadme tõrgete korral ei tohi lähituli olla asendis, kus selle kaugus on väiksem kui seadme tõrke tekkimisel.
 Mõõtmisprotseduur
 6.2.6.3.1. Pärast algse kalde reguleerimist tuleb lähitule vertikaalkallet protsentides mõõta staatilistes tingimustes ja 5. lisas määratletud koormustel.
 6.2.6.3.2. Lähitule kalde erinevuste kui koormuse funktsiooni mõõtmise peab teostama vastavalt 6. lisas sätestatud katsekorrale.
 6.2.6.4. Horisontaalne reguleeritus
 Ühe või mõlema lähitulelaterna horisontaalne reguleeritus võib kurvivalgustuse saamiseks erineda eeldusel, et kogu vihu või ahenduse murdekoha liigutamisel ei lõiku ahenduse murdekoht sõiduki raskuskeskme trajektooriga sõiduki esiküljest kaugemal kui vastava lähitulelaterna paigaldamise 100kordne kõrgus.
 6.2.7. Elektriühendused
 Lähituledele ümberlülitamisel peab lülitusseade lülitama samaaegselt välja kõik kaugtulelaternad.
 Lähitulelaternad võivad olla kaugtulelaternatega üheaegselt sisse lülitatud.
 Vastavalt eeskirjale nr 98 peavad gaaslahendusega valgusallikad lähitulelaternate puhul olema kaugtule kasutamise ajal sisse lülitatud.
 Kurvivalgustuse saamiseks võib sisse lülitada lähitulelaternates või vastava lähitulelaternaga grupeeritud või sellega vastastikku ühendatud laternas (välja arvatud kaugtulelaternas) asuva ühe lisavalgusallika või ühe või mitu LED-moodulit eeldusel, et sõiduki raskuskeskme trajektoori horisontaalne kõverusraadius on kuni 500 m. Seda võib näidata tootja arvutustega või mõnel muul viisil, mille on kiitnud heaks tüübikinnituste eest vastutav asutus.
 Lähitulelaternad võib SISSE või VÄLJA lülitada automaatselt. Kuid alati peab kõnealuseid lähitulelaternaid olema võimalik SISSE ja VÄLJA lülitada ka käsitsi.
 6.2.8. Märguanne
 6.2.8.1. Märguanne ei ole kohustuslik.
 6.2.8.2. Vilkuv või mittevilkuv visuaalne märguanne on kohustuslik:
 a)
 kui kurvivalgustuse loomiseks liigutatakse kogu valgusvihku või ahenduse murdekohta või
 b)
 kui lihtlähitule loomiseks kasutatakse üht või mitut LED-moodulit.
 See peab aktiveeruma:
 a)
 valgusvihu ahenduse murdekoha nihutamise tõrke korral või
 b)
 lihtlähituld loova mis tahes LED-mooduli tõrke korral.
 Märguanne peab jääma sisselülitatuks kuni tõrke kõrvaldamiseni. Selle võib ajutiselt tühistada, kuid see peab korduma alati, kui seadet, mis mootori käivitab või seiskab, sisse või välja lülitatakse.
 6.2.9. Muud nõuded
 Punktis 5.5.2 esitatud nõuded ei kehti lähitulelaternate kohta.
 Lähitulelaternad, mille lihtlähituld kiirgava valgusallika või LED-mooduli(te) kogu objektiivne valgusvoog ületab 2 000 luumenit, tuleb paigaldada ainult koos eeskirja nr 45 kohas(t)e esitulede puhastusseadme(te)ga (8).
 Punkti 6.2.6.2.2. nõuded ei kehti selliste lähitulelaternate vertikaalkalde suhtes,
 a)
 millel on lihtlähituld kiirgav(ad) LED-moodul(id) või
 b)
 millel on lihtlähituld kiirgav ja 2 000 luumenit ületava objektiivse valgusvooga valgusallikas.
 Kurvivalgustuse saamiseks võib kasutada ainult eeskirjade nr 98 ja 112 kohaseid lähitulelaternaid.
 Kui kurvivalgustus saadakse kogu valgusvihu või ahenduse murdepunkti horisontaalse liigutamise teel, tuleb see sisse lülitada ainult sõiduki liikumisel sõidusuunas; see ei kehti kurvi valgustamisel parempöörde jaoks parempoolses liikluses (vasakpöörde jaoks vasakpoolses liikluses).
 6.3. EESMINE UDUTULELATERN (eeskiri nr 19)
 6.3.1. Olemasolu
 Mootorsõidukitel ei ole kohustuslik. Haagistel on keelatud.
 6.3.2. Arv
 Kaks.
 6.3.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.3.4. Asend
 6.3.4.1. Laius: sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugema nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm.
 6.3.4.2. Kõrgus
 Väikseim:
 kuni 250 mm maapinnast.
 Suurim:
 M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul kuni 800 mm maapinnast.
 Kõikide teiste kategooriate, v.a N3G-(maastiku-) sõidukite (9) puhul kuni 1 200 mm maapinnast.
 N3G-kategooria sõidukite puhul võib suurimat kõrgust suurendada kuni 1 500 mm-ni.
 Ükski nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi siiski asuda kõrgemal lähitulelaterna nullteljesuunalise nähtava pinna kõrgeimast punktist.
 6.3.4.3. Pikkus: sõiduki ees. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita otse ega kaudselt sõidukijuhile sõiduki tahavaatepeeglite ega muude valgust peegeldavate pindade kaudu ebamugavusi.
 6.3.5. Geomeetriline nähtavus
 Määratletakse nurkade α ja ß abil punkti 2.13 kohaselt:
 α
 =
 5° üles- ja allapoole,
 ß
 =
 45° väljapoole ja 10° sissepoole.
 Kuna eesmiste udutulelaternate puhul nõutavad fotomeetrilised väärtused ei kata kogu geomeetrilise nähtavuse ala, siis peab tüübikinnituse saamiseks olema minimaalne väärtus ülejäänud alal 1 cd. Eesmiste udutulelaternate lähedal olevad pinnad või muud seadmed ei tohi tekitada kõrvalmõjusid, mis põhjustavad ebamugavusi teistele liiklejatele (10).
 6.3.6. Reguleeritus
 Ettepoole
 Vertikaalne reguleeritus
 6.3.6.1.1. B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul peab ahenduse vertikaalne kalle olema tühimassiga sõidukil, kus üks isik on juhiistmel, –1,5 % või väiksem (10).
 F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:
 6.3.6.1.2.1. peab ahenduse allasuunatud algkalde tühimassiga sõidukil, kus üks isik on juhiistmel, määrama ühe kümnendkoha täpsusega kindlaks sõiduki tootja ning see peab olema selgesti loetavalt ja kustumatult märgitud käesoleva määruse 7. lisas esitatud sümboliga igale sõidukile eesmise udutulelaterna või tootja andmeplaadi lähedale või kombineeritud punktis 6.2.6.1.1. nimetatud märgistusega. Allasuunatud kalde väärtus peab olema määratud punkti 6.3.6.1.2.2 kohaselt;
 6.3.6.1.2.2. peab ahenduse vertikaalkalle tühimassiga sõidukis, kus üks isik on juhiistmel, olema sõltuvalt eesmise udutulelaterna nulltelje suunas nähtava pinna alumise serva paigaldamise kõrgusest meetrites (h) järgmine:
 h ≤ 0,8
 Vahemik:
 –0,5 kuni –2,5 %
 Algne suunamine:
 –1,5 kuni –2,0 %
 h > 0,8
 Vahemik:
 –1,5 kuni –3,0 %
 Algne suunamine:
 –2,0 kuni –2,5 %
 Eesmise udutulelaterna reguleerimisseade
 6.3.6.2.1. Eesmise udutulelaterna puhul, mille valgusallika(te) kogu objektiivne valgustugevus ületab 2 000 luumenit, peavad punkti 6.3.6.1.2.2 nõuded olema automaatselt täidetud kõigis käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud koormustingimustes.
 6.3.6.2.2. Kui sõltumatule või teiste eesmiste valgustus- või valgussignaalfunktsioonidega grupeeritud eesmisele udutulelaternale on paigaldatud reguleerimisseade, peab see olema niisugune, et vertikaalkalle jääb kõigis käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud staatilistes koormustingimustes punktis 6.3.6.1.2.2 ettenähtud vahemikku.
 6.3.6.2.3. Kui F3-kategooria eesmine udutulelatern on integreeritud lähitulelaterna või AFSiga, kohaldatakse punkti 6.2.6. nõudeid, kui eesmist udutuld kasutatakse lähitule osana.
 Sellisel juhul võib punktis 6.2.6 määratud vahemikke kohaldada ka kõnealuse eesmise udutulelaterna kasutamisel udutulelaternana.
 6.3.6.2.4. Reguleerimisseadet võib kasutada ka eesmise udutule kalde automaatseks kohandamiseks valitsevatele väliskeskkonnatingimustele eeldusel, et sel juhul ei ületata punktis 6.3.6.1.2.2 ettenähtud allasuunatud kalde vahemikke.
 6.3.6.2.5. Reguleerimisseadme tõrke korral ei tohi udutuli olla asendis, kus ahenduse kalle on väiksem kui seadme tõrke tekkimisel.
 6.3.7. Elektriühendused
 Eesmisi udutulelaternaid peab saama sisse ja välja lülitada, sõltumata kaug- või lähitulelaternatest või kaug- või lähitulelaternate kombinatsioonist, v.a juhul, kui eesmisi udutulelaternaid kasutatakse mõne muu AFSi valgustusfunktsiooni osana. Eesmiste udutulelaternate funktsiooni sisselülitamine peab olema siiski eelistatud võrreldes udutulelaternate kasutamisega mõne muu valgusutsfunktsiooni osana.
 6.3.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märgulamp on kohustuslik. Sõltumatu mittevilkuv hoiatustuli.
 6.3.9. Muud nõuded
 Kui eeskirja nr 19 1. lisas esitatud teatisvormi punktis 10.9 on selgelt määratletud, võib F3-klassi eesmise udutulelaterna suunatust ja valgustugevust kohandada automaatselt väliskeskkonna tingimustele. Valgustugevuse või suunatuse igasugune muutmine peab toimuma automaatselt ja viisil, mis ei põhjusta ebamugavusi ei juhile ega teistele liiklejatele.
 6.4. TAGURDUSTULELATERNAD (eeskiri nr 23)
 6.4.1. Olemasolu
 Mootorsõidukitel ja O2-, O3- ja O4-kategooria haagistel kohustuslik. O1-kategooria haagistel vabatahtlik.
 6.4.2. Arv
 6.4.2.1. M1-kategooria mootorsõidukitel ja kõigil teistel sõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 000 mm, on üks seade kohustuslik ning teine seade vabatahtlik.
 6.4.2.2. Kõigil sõidukitel, mille pikkus ületab 6 000 mm, välja arvatud M1-kategooria sõidukid, on kaks seadet kohustuslikud ja kaks seadet vabatahtlikud.
 6.4.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.4.4. Asend
 Laius:
 erinõuded puuduvad.
 Kõrgus:
 vähemalt 250 mm ja kuni 1 200 mm maapinnast.
 Pikkus:
 sõiduki taga.
 Kahe punktis 6.4.2.2 nimetatud lisaseadme paigaldamisel tuleb need aga paigaldada vastavalt punktide 6.4.5 ja 6.4.6 nõuetele sõiduki küljele või taha.
 6.4.5. Geomeetriline nähtavus
 Määratletakse nurkade α ja β abil punkti 2.13 kohaselt:
 α
 =
 15° ülespoole ja 5° allapoole,
 β
 =
 45° paremale ja vasakule, kui seadmeid on ainult üks,
 45° väljapoole ja 30° sissepoole, kui neid on kaks.
 Juhul kui punktis 6.4.2.2 nimetatud kaks vabatahtlikku seadet on paigaldatud sõiduki küljele, peab nende nulltelg asuma horisontaalselt külgsuunas kaldenurgaga 10°± 5° sõiduki keskpikitasapinna suhtes.
 6.4.6. Reguleeritus
 Tahapoole
 Juhul kui punktis 6.4.2.2 nimetatud kaks vabatahtlikku seadet on paigaldatud sõiduki küljele, ei kehti nende suhtes punktis 6.4.5 nimetatud nõuded. Kõnealuste seadmete nulltelg peab olema suunatud väljapoole, kuni 15o horisontaalselt sõiduki taha sõiduki keskpikitasapinna suhtes.
 6.4.7. Elektriühendused
 6.4.7.1. Elektriühendused peavad olema sellised, et latern saab süttida vaid siis, kui tagasikäik on sisse pandud ning kui mootori käivitamist ja seiskamist juhtiv seadis on mootori tööd võimaldavad asendis. See ei tohi süttida või jääda põlema, kui üks eespool nimetatud tingimustest on täitmata.
 6.4.7.2. Lisaks sellele peavad punktis 6.4.2.2 nimetatud vabatahtlike seadmete elektriühendused olema sellised, et need seadmed ei saaks valgustada, kui punktis 5.11 nimetatud laternad ei ole sisse lülitatud.
 Sõiduki küljele paigaldatud seadmeid on lubatud sisse lülitada sõidusuunas tehtavate aeglaste manöövrite jaoks kuni kiirusega 10 km/h liikuval sõidukil, kui on täidetud järgmised tingimused:
 a)
 seadmed lülitatakse sisse ja välja käsitsi, kasutades selleks eraldi lülitit;
 b)
 selliselt sisselülitatuna võivad nad aktiivseks jääda ka pärast tagasikäigu väljavõtmist;
 c)
 kui sõiduki kiirus sõidusuunas ületab aga 10 km/h, peavad seadmed lüliti asendist olenemata automaatselt välja lülituma; sel juhul peavad seadmed jääma väljalülitatuks hetkeni, kui need jälle tahtlikult sisse lülitatakse.
 6.4.8. Märguanne
 Märgulamp vabatahtlik.
 6.4.9. Muud nõuded
 Puuduvad.
 6.5. SUUNATULELATERN (eeskiri nr 6)
 6.5.1. Olemasolu (vt joonist allpool)
 Kohustuslik. Suunatulelaternate tüübid jagunevad kategooriatesse (1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 ja 6), kusjuures sõidukile paigaldatakse need kindlas järjestuses (A ja B).
 Järjestus A kehtib kõigi mootorsõidukite suhtes.
 Järjestus B kehtib ainult haagiste suhtes.
 6.5.2. Arv
 Vastavalt järjestusele.
 6.5.3. Järjestused (vt joonist allpool)
 A: kaks järgmise kategooria eesmist suunatulelaternat:
 1 või 1a või 1b, kui kaugus selle laterna nullteljesuunalise nähtava pinna serva ja lähitulelaterna ja/või eesmise udutulelaterna, kui see on paigaldatud, nullteljesuunalise nähtava pinna serva vahel on vähemalt 40 mm;
 1a või 1b, kui kaugus selle laterna nullteljesuunalise nähtava pinna serva ja lähitulelaterna ja/või eesmise udutulelaterna, kui see on paigaldatud, nullteljesuunalise nähtava pinna serva vahel on suurem kui 20 mm ja väiksem kui 40 mm;
 1b, kui kaugus selle laterna nullteljesuunalise nähtava pinna serva ja lähitulelaterna ja/või eesmise udutulelaterna, kui see on paigaldatud, nullteljesuunalise nähtava pinna serva vahel on 20 mm või väiksem;
 kaks tagumist suunatulelaternat (2a või 2b kategooria);
 kaks vabatahtlikku laternat (2a või 2b kategooria) kõikidel M2-, M3-, N2-, N3-kategooria sõidukitel.
 Kaks 5. või 6. kategooria külgmist suunatulelaternat (miinimumnõuded):
 5. kõikidel M1-kategooria sõidukitel;
 N1-, M2- ja M3-kategooria sõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 meetrit.
 6. kõikidel N2- ja N3-kategooria sõidukitel;
 N1-, M2- ja M3-kategooria sõidukitel, mille pikkus ületab 6 meetrit.
 5. kategooria külgmised suunatulelaternad võib kõikidel juhtudel asendada 6. kategooria külgmiste suunatulelaternatega.
 Kui paigaldatud on laternad, milles on ühendatud eesmise suunatulelaterna (1, 1a ja 1b kategooria) ja külgmise suunatulelaterna (5. või 6. kategooria) funktsioonid, siis võib punktis 6.5.5 esitatud nähtavust käsitlevate nõuete täitmiseks paigaldada kaks täiendavat külgmist suunatulelaternat (5. või 6. kategooria).
 B: Kaks tagumist suunatulelaternat (2a või 2b kategooria).
 Kõikidel O2-, O3- ja O4-kategooria sõidukitel kaks vabatahtlikku laternat (2a või 2b kategooria).
 AFSi olemasolu korral võetakse kategooria valikul arvesse kaugust eesmise suunatulelaterna ja kõige lähema valgustusüksuse, millest lähituli osaliselt või täielikult lähtub, vahel, kui valgustusüksus on lähimas asendis.
 6.5.4. Asend
 6.5.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kaugeimal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna serv ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm. See nõue ei kehti vabatahtlike tagumiste laternate suhtes.
 Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus peab olema vähemalt 600 mm.
 Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
 Kõrgus maapinnast.
 6.5.4.2.1. valgust kiirgava pinna kõrgus ei tohi 5. või 6. kategooria külgmiste suunatulelaternate puhul olla:
 väiksem kui:
 350 mm M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul ning 500 mm kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul, mõõdetuna madalaimast punktist ja
 suurem kui:
 1 500 mm, mõõdetuna kõrgeimast punktist.
 6.5.4.2.2. 1, 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulelaternate kõrgus, mõõdetuna punkti 5.8 kohaselt, ei tohi olla väiksem kui 350 mm ega suurem kui 1 500 mm.
 6.5.4.2.3. Kui sõiduki ehitus ei võimalda järgida kõnealuseid maksimumväärtusi, mis on mõõdetud vastavalt eespool esitatud nõuetele, ning kui lisalaternaid ei ole paigaldatud, võib neid 5. ja 6. kategooria külgmiste suunatulelaternate puhul tõsta 2 300 mm-ni ning 1, 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulelaternate puhul 2 100 mm-ni.
 6.5.4.2.4. Kui sõidukile on paigaldatud vabatahtlikud laternad, peavad need asuma kõrgusel, mis vastab punkti 6.5.4.1 rakendatavatele nõuetele, sümmeetriliselt ja teineteisest vertikaalselt nii kaugel, kui kere kuju seda võimaldab, kuid vähemalt 600 mm kõrgusel kohustuslikest laternatest.
 6.5.4.3. Pikkus (vt joonist allpool)
 Kaugus külgmise suunatulelaterna (5. ja 6. kategooria) valgust kiirgava pinna ja sõiduki kogupikkuse eesmist piirjoont tähistava püsttasapinna vahel ei tohi ületada 1 800 mm.
 See kaugus ei tohi siiski ületada 2 500 mm:
 a)
 M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul;
 b)
 kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul, kui sõiduki ehitus ei võimalda nähtavuse miinimumnurki järgida.
 6.5.5. Geomeetriline nähtavus
 6.5.5.1. Horisontaalnurgad: (vt joonist allpool)
 Vertikaalnurgad: 1, 1a, 1b, 2a, 2b ja 5 kategooria suunatulelaternate puhul horisontaaltasandist 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni, kui laternate kõrgus maapinnast ei ületa 750 mm; 6. kategooria suunatulelaternate puhul horisontaaltasandist 30° ülespoole ja 5° allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasandi kohal võib vähendada 5°-ni, kui vabatahtlikud laternad asuvad vähemalt 2 100 mm kõrgusel maapinnast.
 Joonis
 (vt punkti 6.5)
 6.5.5.2. või M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul tootja äranägemisel (12):
 Eesmised ja tagumised suunatulelaternad ning küljeääretule laternad:
 Horisontaalnurki vaata järgmiselt jooniselt:
 Vertikaalnurgad: horisontaaltasandist 15° ülespoole ja allapoole. Horisontaaltasandist allpool asuvat vertikaalnurka võib vähendada 5°-ni, kui laternad asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
 Selleks et laterna saaks lugeda nähtavaks, peab selle valgusavast olema takistusteta nähtav vähemalt 12,5 ruutsentimeetrit, välja arvatud 5. ja 6. kategooria külgmiste suunatulede puhul. Sinna hulka ei loeta ühegi mittehelendava helkuri valgust kiirgavat pinda.
 6.5.6. Reguleeritus
 Vastavalt tootja paigaldusnõuetele, kui need on olemas.
 6.5.7. Elektriühendused
 Suunatulelaternad lülituvad sisse muudest laternatest sõltumatult. Kõik sõiduki ühel küljel asuvad suunatulelaternad lülitatakse sisse ja välja ühe lülitusseadise abil ning peavad vilkuma ühe ja sama intervalliga.
 Vähem kui 6 m pikkustel M1- ja N1-kategooria sõidukitel, mille järjestus vastab punktile 6.5.5.2, peavad suunatulelaternatega sama sagedusega vilkuma ka merevaikkollased küljeääretule laternad, kui need on paigaldatud.
 6.5.8. Märguanne
 Töökorras oleku märguanne on kategooriate 1, 1a, 1b, 2a ja 2b eesmiste ja tagumiste suunatulelaternate puhul kohustuslik. See võib olla optiline või helisignaal või mõlemad. Kui see on optiline, peab see olema vilkuv valgus, mis mõne nimetatud suunatulelaterna talitlushäire korral kas kustub, jääb vilkumata põlema või hakkab vilkuma teistsuguse sagedusega. Kui see on ainult helisignaal, peab see olema selgelt kuuldav ning muutma suunatulelaterna talitlushäire korral selgelt oma sagedust.
 See peab aktiveeruma eeskirja nr 6 punkti 6.4.2 kohaselt antava signaaliga või muul sobival viisil (10)
 Kui mootorsõiduk on varustatud haagisega, siis peab haagisel olema spetsiaalne optiline töökorras oleku märguanne haagise suunatulelaternate jaoks juhul, kui haagist vedava sõiduki märguanne ei võimalda näha sõiduki suunatulelaternate kombinatsiooni ükskõik millise laterna tõrget.
 Haagiste vabatahtlike suunatulelaternate paari puhul ei ole töökorras oleku märguanne kohustuslik.
 6.5.9. Muud nõuded
 Tuli peab olema vilkuv ning vilkuma sagedusega 90 ± 30 korda minutis.
 Valgussignaali lülitusseadise kasutamisel peab tuli süttima kuni ühe sekundi jooksul ning kustuma kuni pooleteise sekundi jooksul pärast selle esimest väljalülitamist. Kui mootorsõidukil on haagis, siis kasutatakse haagist vedava sõiduki suunatulelaternate lülitusseadist ka haagise suunatulelaternate jaoks. Ühe suunatulelaterna tõrke puhul, v.a lühis, peavad teised edasi vilkuma, kuid sellisel juhul võib vilkumissagedus ettenähtust erineda.
 6.6. OHUTULI
 6.6.1. Olemasolu
 Kohustuslik.
 Signaali edastab suunatulelaternate samaaegne töö vastavalt punkti 6.5 nõuetele.
 6.6.2. Arv
 Vastavalt punktile 6.5.2.
 6.6.3. Järjestus
 Vastavalt punktile 6.5.3.
 6.6.4. Asend
 6.6.4.1. Laius
 Vastavalt punktile 6.5.4.1.
 6.6.4.2. Kõrgus
 Vastavalt punktile 6.5.4.2.
 6.6.4.3. Pikkus
 Vastavalt punktile 6.5.4.3.
 6.6.5. Geomeetriline nähtavus
 Vastavalt punktile 6.5.5.
 6.6.6. Reguleeritus
 Vastavalt punktile 6.5.6.
 6.6.7. Elektriühendused
 6.6.7.1. Signaal lülitatakse sisse ja välja eraldiseisva käsilülitusseadise abil, millega pannakse kõik suunatulelaternad sama intervalliga vilkuma.
 6.6.7.2. Ohutulesignaal võib sõiduki kokkupõrkes osalemise korral või pärast punktis 6.22 kirjeldatud hädapidurdustule väljalülitamist automaatselt sisse lülituda. Sellisel juhul võib selle välja lülitada käsitsi.
 6.6.7.3. M1- ja N1-kategooria sõidukitel, mille pikkus on väiksem kui 6 m ja mille laternate järjestus vastab punktile 6.5.5.2, peavad intervalliga, millega vilguvad suunatulelaternad, vilkuma ka merevaikkollased küljeääretule laternad, kui need on paigaldatud.
 6.6.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märguanne on kohustuslik. Vilkuv ohutuli, mis võib töötada koos punktis 6.5.8 nimetatud märguandega (märguannetega).
 6.6.9. Muud nõuded
 Vastavalt punktile 6.5.9. Kui mootorsõiduki varustuses on haagis, siis peab ohutule lülitusseadise abil saama sisse lülitada ka haagise suunatulelaternaid. Ohutuli peab toimima ka juhul, kui mootorit käivitav või seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada.
 6.7. PIDURITULELATERNAD (eeskiri nr 7)
 6.7.1. Olemasolu
 S1- või S2-kategooria seadmed:
 kohustuslikud kõigi kategooriate sõidukite puhul.
 S3- või S4-kategooria seadmed:
 kohustuslikud M1- ja N1-kategooria sõidukitel, välja arvatud šassiikabiini ja nende N1- kategooria sõidukite puhul, mille lastiruum on avatud; teiste kategooriate sõidukitel vabatahtlik.
 6.7.2. Arv
 Kõigi kategooriate sõidukitel kaks S1- või S2-kategooria seadet ja üks S3- või S4-kategooria seade.
 6.7.2.1. Kui M2-, M3-, N2-, N3-, O2-, O3-, ja O4-kategooria sõidukitele on paigaldatud S3-või S4-kategooria seade, võib neile vabatahtlikult paigaldada kaks S1- või S2- kategooria seadet.
 6.7.2.2. Ainult juhul, kui sõiduki keskpikitasapind ei asu korpuse fikseeritud paneelil, vaid eraldab ühte või kahte sõiduki liikuvat osa (nt uksed) ning puudub piisav ruum ühtse S3- või S4-kategooria seadme paigaldamiseks keskpikitasapinnale selliste liikuvate osade kohal, võib paigaldada kas: kaks S3- või S4-kategooria D-tüüpi seadet või ühe S3- või S4-kategooria seadme keskmisest pikitasapinnast paremale või vasakule.
 6.7.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.7.4. Asend
 6.7.4.1. Laius: M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul: S1- või S2-kategooria seadmete puhul ei tohi nullteljesuunalise nähtava pinna punkt, mis asub sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal, olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm. Nullteljesuunaliste nähtavate pindade siseservade vahelise kauguse suhtes erinõuded puuduvad.
 Kõikide kategooriate puhul: S1- või S2-kategooria seadmete puhul ei tohi nullteljesuunaliste nähtavate pindade siseservade vaheline kaugus ületada 600 mm. Kui sõiduki kogulaius on väiksem kui 1 300 mm, võib kõnealust kaugust vähendada 400 mm-ni.
 S3- või S4-kategooria seadmete puhul: nullkese peab asuma sõiduki keskmisel pikitasapinnal. Kui sõidukile paigaldatakse aga vastavalt punktile 6.7.2 kaks S3- või S4-kategooria seadet, peavad need asuma kummalgi pool keskpikitasapinda ja sellele nii lähedal kui võimalik.
 Kui vastavalt punktile 6.7.2 on lubatud üks keskpikitasapinnast eemal asuv S3- või S4-kategooria latern, ei tohi keskpikitasapinna ja laterna nullkeskme vaheline kaugus ületada 150 mm.
 Kõrgus:
 6.7.4.2.1. S1- või S2-kategooria seadmete puhul: vähemalt 350 mm ja kuni 1 500 mm (kui kere kuju ei võimalda 1 500 mm ning paigaldatud ei ole vabatahtlikke laternaid, siis 2 100 mm) maapinnast.
 Kui vabatahtlikud laternad on paigaldatud, peavad need asetsema kõrgusel, mis on kooskõlas laternate laiuse ja sümmeetriaga, ning kere kuju võimaldataval suurimal vertikaalsel kaugusel, kuid kohustuslikest laternatest vähemalt 600 mm kõrgusel.
 6.7.4.2.2. S3- või S4-kategooria seadmete puhul peab nähtava pinna alumise servaga kokkupuutuv horisontaaltasand:
 asuma klaasi või tagumise aknaklaasi nähtava pinna alumise serva horisontaalsest puutetasapinnast kuni 150 mm allpool või asuma vähemalt 850 mm kõrgusel maapinnast.
 S3- või S4-kategooria seadme nähtava pinna alumise servaga kokkupuutuv horisontaaltasand peab aga asuma ülalpool S1- või S2-kategooria seadmete nähtavate pindade ülemise serva horisontaalset puutetasapinda.
 6.7.4.3. Pikkus:
 S1- või S2-kategooria seadmete puhul: sõiduki taga.
 S3- või S4-kategooria seadmete puhul: erinõuded puuduvad.
 6.7.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk:
 S1- või S2-kategooria seadmete puhul:
 45° sõiduki pikiteljest vasakule ja paremale;
 S3- või S4-kategooria seadmete puhul:
 10° sõiduki pikiteljest paremale ja vasakule;
 Vertikaalnurk:
 S1- või S2-kategooria seadmete puhul: horisontaalpinnast
 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib aga vähendada 5°-ni laternate puhul, mis on madalamal kui 750 mm. Vertikaalnurka horisontaaltasandist ülalpool võib vähendada 5°-ni vabatahtlike laternate puhul, mis asuvad vähemalt 2 100 mm kõrgusel maapinnast;
 S3- või S4-kategooria seadmete puhul:
 horisontaaltasandist 10° ülespoole ja 5° allapoole.
 6.7.6. Reguleeritus
 Sõiduki taha.
 6.7.7. Elektriühendused
 6.7.7.1. Kõik piduritulelaternad peavad üheaegselt süttima, kui pidurdussüsteem annab eeskirjades nr 13 ja 13-H määratletud asjaomase signaali.
 6.7.7.2. Piduritulelaternad ei pea töötama, kui mootorit käivitav ja/või seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada.
 6.7.8. Märguanne
 Märguanne on vabatahtlik. Kui see on olemas, peab see olema töökorras olekut näitav mittevilkuv ohutuli, mis süttib piduritulelaternate talitlushäire puhul.
 6.7.9. Muud nõuded
 6.7.9.1. S3- või S4-kategooria seadet ei tohi vastastikku ühendada ühegi teise laternaga.
 S3- või S4-kategooria seadme võib paigaldada sõidukist väljapoole või selle sisse.
 6.7.9.2.1. Kui see paigaldatakse sõiduki sisse:
 ei tohi kiirgav valgus põhjustada juhile otse ega tahavaatepeeglite ja/või muude sõiduki pindade kaudu (nt tagumine aken) ebamugavusi.
 6.8. NUMBRITULELATERN (eeskiri nr 4)
 6.8.1. Olemasolu
 Kohustuslik.
 6.8.2. Arv
 Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
 6.8.3. Järjestus
 Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
 6.8.4. Asend
 6.8.4.1. Laius: selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
 6.8.4.2. Kõrgus: selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
 6.8.4.3. Pikkus: selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
 6.8.5. Geomeetriline nähtavus
 Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
 6.8.6. Reguleeritus
 Selline, et seade valgustaks numbrimärgi asukoha.
 6.8.7. Elektriühendused
 Vastavalt punktile 5.11.
 6.8.8. Märguanne
 Märguanne on vabatahtlik. Kui see on olemas, peab selle ülesannet täitma eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate märguanne.
 6.8.9. Muud nõuded
 Kui numbritulelatern on kombineeritud tagumise ääretulelaternaga, mis on vastastikku ühendatud piduritulelaternaga või tagumise udutulelaternaga, siis võib numbritulelaterna fotomeetrilisi omadusi piduritulelaterna või tagumise udutulelaterna töötamise ajal muuta.
 6.9. EESMINE ÄÄRETULELATERN (eeskiri nr 7)
 6.9.1. Olemasolu
 Kohustuslik kõigil mootorsõidukitel.
 Kohustuslik haagistel laiusega üle 1 600 mm.
 Ei ole kohustuslik haagistel laiusega kuni 1 600 mm.
 6.9.2. Arv
 Kaks.
 6.9.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.9.4. Asend
 6.9.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm.
 Haagise puhul ei tohi keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 150 mm.
 Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
 M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad;
 Kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul: vähemalt 600 mm. Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
 6.9.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 350 mm või kuni 1 500 mm (2 100 mm O1- ja O2-kategooria sõidukite puhul või teiste kategooriate sõidukite puhul, mille kere kuju ei võimalda 1 500 mm).
 6.9.4.3. Pikkus: erinõuded puuduvad.
 6.9.4.4. Kui eesmine ääretulelatern ja mõni muu latern on vastastikku ühendatud, siis peab asendit käsitlevatele nõuetele vastavuse kontrollimisel kasutama selle teise laterna nullteljesuunalist nähtavat pinda (punktid 6.9.4.1–6.9.4.3).
 6.9.5. Geomeetriline nähtavus
 6.9.5.1. Horisontaalnurk kahe ääretulelaterna puhul:
 45° sissepoole ja 80° väljapoole.
 Haagistel võib sissepoole suunatud nurka vähendada kuni 5°-ni.
 Vertikaalnurk:
 Horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
 6.9.5.2. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul võib tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja äranägemisel ja ainult juhul, kui sõidukile on paigaldatud eesmine küljeääretule latern, kasutada punktis 6.9.5.1 ettenähtud nurkade asemel:
 horisontaalnurka: 45° väljapoole kuni 45° sissepoole.
 vertikaalnurka: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
 Selleks, et laterna saaks lugeda nähtavaks, peab selle nähtav pind olema takistusteta nähtav vähemalt 12,5 ruutsentimeetrit. Sinna hulka ei loeta ühegi mittehelendava helkuri valgust kiirgavat pinda.
 6.9.6. Reguleeritus
 Ettepoole.
 6.9.7. Elektriühendused
 Vastavalt punktile 5.11.
 6.9.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märguanne on kohustuslik. Kõnealune märguanne peab olema mittevilkuv ning selle olemasolu ei ole vajalik juhul, kui armatuurlaua valgustuse saab sisse lülitada ainult samaaegselt eesmiste ääretulelaternatega.
 6.9.9. Muud nõuded
 Kurvirežiimi pakkuva AFSi olemasolu korral võib eesmine ääretulelatern olla pööratav koos valgustusüksusega, millega ta on vastastikku ühendatud.
 6.10. TAGUMINE ÄÄRETULELATERN (eeskiri nr 7)
 6.10.1. Olemasolu
 R-, R1- või R2-kategooria seadmete puhul kohustuslik.
 6.10.2. Arv
 Kaks.
 6.10.2.1. Kui sõidukile ei ole paigaldatud ülemisi ääretulelaternaid võib kõikidele M2-, M3-, N2-, N3-, O2-, O3-, ja O4-kategooria sõidukitele paigaldada kaks vabatahtlikku ääretulelaternat.
 6.10.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.10.4. Asend
 6.10.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm. See tingimus ei kehti vabatahtlike tagalaternate suhtes.
 Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
 M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul: erinõuded puuduvad;
 kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul: vähemalt 600 mm. Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
 6.10.4.2. Kõrgus: vähemalt 350 mm või kuni 1 500 mm (2 100 mm, kui kere kuju ei võimalda 1 500 mm ja vabatahtlikke laternaid ei ole paigaldatud) maapinnast. Kui sõidukile on paigaldatud vabatahtlikud laternad peavad need asetsema kõrgusel, mis on kooskõlas punkti 6.10.4.1 rakendatavate nõuete, laternate sümmeetriaga, ning kere kuju võimaldataval suurimal vertikaalsel kaugusel, kuid kohustuslikest laternatest vähemalt 600 mm kõrgusel.
 6.10.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
 6.10.5. Geomeetriline nähtavus
 6.10.5.1. Horisontaalnurk: 45° sissepoole ja 80° väljapoole.
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast ülalpool võib vähendada 5°-ni vabatahtlike laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähemalt 2 100 mm kõrgusel.
 6.10.5.2. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul võib tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja äranägemisel ja ainult juhul, kui sõidukile on paigaldatud eesmine küljeääretule latern, kasutada punktis 6.10.5.1 ettenähtud nurkade asemel:
 horisontaalnurka: 45° väljapoole kuni 45° sissepoole;
 vertikaalnurka: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
 Selleks et laterna saaks lugeda nähtavaks, peab selle valgusavast olema takistusteta nähtav vähemalt 12,5 ruutsentimeetrit. Sinna hulka ei loeta ühegi mittehelendava helkuri valgust kiirgavat pinda.
 6.10.6. Reguleeritus
 Tahapoole.
 6.10.7. Elektriühendused
 Vastavalt punktile 5.11.
 6.10.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märguanne on kohustuslik. See peab olema kombineeritud eesmiste ääretulelaternate märguandega.
 6.10.9. Muud nõuded
 Puuduvad.
 6.11. TAGUMINE UDUTULELATERN (eeskiri nr 38)
 6.11.1. Olemasolu
 F-, F1- või F2-kategooria seadmete puhul kohustuslik.
 6.11.2. Arv
 Üks või kaks.
 6.11.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.11.4. Asend
 6.11.4.1. Laius: ainult ühe tagumise udutulelaterna olemasolu korral peab see asuma sõiduki keskpikitasapinna suhtes sellel sõiduki küljel, mis on vastupidine sõiduki registreerimisriigis ettenähtud sõidusuunaga, nullkese võib asuda ka sõiduki keskpikitasapinnal.
 6.11.4.2. Kõrgus: vähemalt 250 mm ja mitte üle 1 000 mm maapinnast. N3G-kategooria (maastiku-) sõidukite puhul võib suurim kõrgus olla 1 200 mm.
 6.11.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
 6.11.5. Geomeetriline nähtavus
 Määratletakse nurkade α ja ß abil punkti 2.13 kohaselt:
 α
 =
 5° ülespoole ja 5° allapoole;
 ß
 =
 25° paremale ja vasakule.
 6.11.6. Reguleeritus
 Tahapoole.
 6.11.7. Elektriühendused
 Need peavad olema sellised, et:
 6.11.7.1. tagumist udutulelaternat (tagumisi udutulelaternaid) saaks sisse lülitada ainult juhul, kui kaugtulelaternad, lähitulelaternad või eesmised udutulelaternad on sisse lülitatud;
 6.11.7.2. tagumist udutulelaternat (tagumisi udutulelaternaid) võib sisse lülitada mis tahes laternast sõltumata;
 täita tuleb üks kahest allpool esitatud tingimustest:
 6.11.7.3.1. tagumine udutulelatern võib (tagumised udutulelaternad võivad) jääda põlema kuni ääretulelaternate väljalülitamiseni ning jääma seejärel väljalülitatuks ajani, kui need uuesti tahtlikult sisse lülitatakse;
 6.11.7.3.2. kui tagumise udutulelaterna lüliti on asendis „sees”, sõltumata sellest, kas laternad (punktis 6.11.7.1) on süüdatud või mitte, peab süüte väljalülitamisele või süütevõtme eemaldamisele ja juhiukse avamisele järgnema lisaks kohustuslikule märguandele (punkt 6.11.8) hoiatus, mis peab seisnema vähemalt helisignaalis.
 6.11.7.4. Välja arvatud punktides 6.11.7.1 ja 6.11.7.3 ja 6.11.7.5 ettenähtud juhtudel, ei tohi tagumise udutulelaterna (tagumiste udutulelaternate) tööd mõjutada ühegi teise laterna sisse- või väljalülitamine.
 6.11.7.5. Veduki tagumine udutulelatern võib automaatselt välja lülituda, kui haagis on ühendatud ja haagise tagumine (tagumised) udutulelatern(ad) on sisse lülitatud.
 6.11.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märguanne on kohustuslik. Sõltumatu mittevilkuv hoiatustuli.
 6.11.9. Muud nõuded
 Kõikidel juhtudel peab tagumise udutulelaterna ja iga pidurdustulelaterna vaheline kaugus olema suurem kui 100 mm.
 6.12. SEISUTULELATERN (eeskiri nr 77 või 7)
 6.12.1. Olemasolu
 Lubatud mootorsõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 m ning laius 2 m.
 Kõigil teistel sõidukitel keelatud.
 6.12.2. Arv
 Vastavalt järjestusele.
 6.12.3. Järjestus
 Kas kaks laternat ees ja kaks taga või üks kummalgi küljel.
 6.12.4. Asend
 6.12.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm.
 Kahe laterna olemasolu korral peavad need asuma sõiduki külgedel.
 6.12.4.2. Kõrgus:
 M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad;
 kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul vähemalt 350 mm või kuni 1 500 mm (2 100 mm, kui kere kuju ei võimalda 1 500 mm).
 6.12.4.3. Pikkus: erinõuded puuduvad.
 6.12.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk: 45° väljapoole, ettepoole ja tahapoole.
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
 6.12.6. Reguleeritus
 Selline, et laternad vastaksid nõuetele, mis on esitatud nähtavusele eest ja tagant.
 6.12.7. Elektriühendused
 Elektriühendused peavad võimaldama sõiduki samal küljel asuva(te) seisutulelaterna(te) sisselülitamist ühestki muust laternast sõltumata.
 Seisutulelaternat (seisutulelaternaid) ja vajaduse korral punkti 6.12.9 kohaselt eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid peab saama kasutada ka siis, kui mootorit käivitav ja seiskav seade on asendis, mis ei võimalda mootorit käivitada. Seade, mis lülitab ajalise funktsioonina kõnealused laternad automaatselt välja, on keelatud.
 6.12.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märguanne on vabatahtlik. Selle olemasolu korral ei tohi seda olla võimalik eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate märguandega segi ajada.
 6.12.9. Muud nõuded
 Kõnealuse laterna ülesandeid võib täita ka samal sõiduki küljel asuvate eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate üheaegne sisselülitamine. Sellisel juhul peetakse eesmiste või tagumiste ääretulelaternate nõuetele vastavaid laternaid seisutulelaternate nõuetele vastavaiks.
 6.13. ÜLEMINE ÄÄRETULELATERN (eeskiri nr 7)
 6.13.1. Olemasolu
 R-, R1- või R2-kategooria seadmete puhul kohustuslik sõidukitel, mille laius ületab 2,10 m. Sõidukitel, mille laius on 1,80–2,10 m, vabatahtlik. Šassiikabiinidel ei ole ülemised ääretulelaternad taga kohustuslikud.
 6.13.2. Arv
 Kaks eest nähtavat ja kaks tagant nähtavat.
 Vabatahtlik. Lisalaternaid võib paigaldada järgmiselt:
 a)
 kaks eest nähtavat;
 b)
 kaks tagant nähtavat.
 6.13.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.13.4. Asend
 6.13.4.1. Laius:
 Ees ja taga: sõiduki kaugeimale välisservale võimalikult lähedal. Kõnealune tingimus loetakse täidetuks, kui sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei ole sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm.
 6.13.4.2. Kõrgus:
 Ees: mootorsõidukid — seadme nullteljesuunalise nähtava pinna ülemise ääre horisontaalne puutetasapind ei tohi olla madalamal kui esiklaasi läbipaistava piirkonna ülemise ääre horisontaalne puutetasapind.
 Haagised ja poolhaagised — suurimale kõrgusele, mis on kooskõlas sõiduki laiuse, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega ning laternate sümmeetriaga.
 Taga: suurimale kõrgusele, mis on kooskõlas sõiduki laiuse, kere ja käitamist käsitlevate nõuetega ning laternate sümmeetriaga.
 Nii vabatahtlikud kui ka kohustuslikud (vastavalt olukorrale) laternad tuleb paigaldada nii kõrgele kui võimalik ning sõiduki disaini- ja kasutusnõudeid ja laternate sümmeetriat arvestades.
 6.13.4.3. Pikkuse kohta erinõuded puuduvad.
 Punktis 6.13.4.2 nimetatud eest nähtavad lisalaternad paigaldatakse sõiduki tagumisele otsale nii lähedale kui võimalik. Lisalaternate ja sõiduki tagumise otsa vaheline kaugus ei tohi aga ületada 400 mm.
 6.13.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk: 80° väljapoole.
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 5° ülespoole ja 20° allapoole.
 6.13.6. Reguleeritus
 Selline, et laternad vastaksid nõuetele, mis on esitatud nähtavusele eest ja tagant.
 6.13.7. Elektriühendused
 Vastavalt punktile 5.11.
 6.13.8. Märguanne
 Märguanne on vabatahtlik. Selle olemasolu korral täidab selle ülesannet eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate puhul ettenähtud märguanne.
 6.13.9. Muud nõuded
 Kui kõik muud tingimused on täidetud, võib eest nähtavad kohustuslikud või vabatahtlikud laternad ning tagant nähtavad kohustuslikud või vabatahtlikud laternad, mis asuvad sõiduki ühel ja samal küljel, kombineerida üheks seadmeks.
 Kaks tagant nähtavat laternat võib grupeerida, kombineerida või vastastikku ühendada vastavalt punktile 5.7.
 Ülemise ääretulelaterna asend vastava ääretulelaterna suhtes peab olema selline, et kaugus mõlema kõnealuse kahe laterna nullteljesuunaliste nähtavate pindade üksteisele kõige lähemal asuvate punktide projektsioonide vahel püsttasapinnal on vähemalt 200 mm.
 6.14. TAGUMINE MITTEKOLMNURKNE HELKUR (eeskiri nr 3)
 6.14.1. Olemasolu
 Mootorsõidukitel kohustuslik.
 Haagistel vabatahtlik eeldusel, et need on grupeeritud teiste tagumiste valgussignaalseadmetega.
 6.14.2. Arv
 Kaks ja nende talitlus peab vastama IA või IB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.14.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
 6.14.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.14.4. Asend
 6.14.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise valgusava punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm.
 Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
 M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad;
 kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul: vähemalt 600 mm.
 Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
 6.14.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (1 500 mm kui sõiduki kere kuju ei võimalda 900 mm).
 6.14.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
 6.14.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk: 30° sissepoole ja väljapoole.
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni helkurite puhul, mis asuvad maapinnast alla 750 mm kõrgusel.
 6.14.6. Reguleeritus
 Tahapoole.
 6.14.7. Muud nõuded
 Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu tagalaterna nähtava pinnaga.
 6.15. TAGUMINE KOLMNURKNE HELKUR (eeskiri nr 3)
 6.15.1. Olemasolu
 Haagistel kohustuslik.
 Mootorsõidukitel keelatud.
 6.15.2. Arv
 Kaks ja nende talitlus peab vastama IIIA või IIIB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.15.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
 6.15.3. Järjestus
 Kolmnurga tipp on suunatud ülespoole.
 6.15.4. Asend
 6.15.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise valgusava punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm.
 Helkurite siseservade vaheline kaugus peab olema vähemalt 600 mm. Seda kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius on väiksem kui 1 300 mm.
 6.15.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (1 500 mm, kui sõiduki kere kuju mm ei võimalda 900).
 6.15.4.3. Pikkus: sõiduki taga.
 6.15.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk: 30° sissepoole ja väljapoole.
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 15° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni helkurite puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
 6.15.6. Reguleeritus
 Tahapoole.
 6.15.7. Muud nõuded
 Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu tagalaterna valgusavaga.
 6.16. EESMINE MITTEKOLMNURKNE HELKUR (eeskiri nr 3)
 6.16.1. Olemasolu
 Haagistel kohustuslik.
 Kohustuslik mootorsõidukitel, mille kõik peegelditega esilaternad on peitlaternad.
 Teistel mootorsõidukitel vabatahtlik.
 6.16.2. Arv
 Kaks ja nende talitlus peab vastama IA või IB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.16.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
 6.16.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.16.4. Asend
 6.16.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast punktist kaugemal kui 400 mm.
 Haagiste puhul ei tohi sõiduki keskmisest pikitasapinnast kõige kaugemal asuv valgusava punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 150 mm.
 Kahe nullteljesuunalise nähtava pinna siseservade vaheline kaugus:
 M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul erinõuded puuduvad;
 kõigi teiste kategooriate sõidukite puhul: vähemalt 600 mm. Kõnealust kaugust võib vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius ei ületa 1 300 mm.
 6.16.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (1 500 mm kui sõiduki kere kuju ei võimalda 900 mm).
 6.16.4.3. Pikkus: sõiduki ees.
 6.16.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk: 30° sissepoole ja väljapoole. Haagiste puhul võib sissepoole suunatud nurka vähendada 10°-ni. Kui haagiste konstruktsiooni tõttu kohustuslikud helkurid kõnealuse nurga tingimust täita ei saa, tuleb paigaldada laiusepiiranguteta (punkt 6.16.4.1) täiendavad helkurid, mis koos kohustuslike helkuritega moodustaksid vajaliku nähtavusnurga.
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni helkurite puhul, mis asuvad maapinnast alla 750 mm kõrgusel.
 6.16.6. Reguleeritus
 Ettepoole.
 6.16.7. Muud nõuded
 Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu esilaterna nähtava pinnaga.
 6.17. KÜLGMINE MITTEKOLMNURKNE HELKUR (eeskiri nr 3)
 6.17.1. Olemasolu
 Kohustuslik: kõigil mootorsõidukitel, mille pikkus ületab 6 m.
 Kõigil haagistel.
 Ei ole kohustuslik: mootorsõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 m.
 6.17.2. Arv
 Selline, mis vastaks pikisuunalise asetuse nõuetele. Kõnealuste seadete talitlus peab vastama IA või IB klassi helkurite suhtes eeskirjas nr 3 kehtestatud nõuetele. Täiendavaid helkurseadmeid ja -materjale (sealhulgas kaht helkurit, mis ei vasta punkti 6.17.4 nõuetele) võib kasutada eeldusel, et need ei kahjusta kohustuslike valgustus- ja valgussignaalseadmete tõhusust.
 6.17.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.17.4. Asend
 6.17.4.1. Laius: erinõuded puuduvad.
 6.17.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm või kuni 900 mm (1 500 mm, kui sõiduki kere kuju ei võimalda 900 mm).
 6.17.4.3. Pikkus: vähemalt üks külgmine helkur tuleb paigaldada sõiduki keskmisele kolmandikule nii, et kõige eesmise küljehelkuri kaugus sõiduki esiosast ei ületa kolme meetrit, haagiste puhul võetakse kauguse arvestamisel arvesse ka haakeseadme pikkust.
 Kahe järjestikuse helkuri vaheline kaugus ei tohi ületada 3 m. See ei kehti aga M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul.
 Kui sõiduki ehituse tõttu ei ole seda nõuet võimalik täita, võib kaugust suurendada 4 m-ni. Kaugus kõige tagumise küljehelkuri ja sõiduki tagaosa vahel ei tohi ületada 1 m. Mootorsõidukite puhul, mille pikkus ei ületa 6 m, piisab ühest helkurist sõiduki pikkuse esimesel kolmandikul ja/või ühest tagumisel kolmandikul.
 6.17.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk: 45° ettepoole ja tahapoole.
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni helkurite puhul, mis asuvad maapinnast alla 750 mm kõrgusel.
 6.17.6. Reguleeritus
 Külje poole.
 6.17.7. Muud nõuded
 Helkuri valgust kiirgaval pinnal võib olla ühiseid osi mis tahes muu küljelaterna nähtava pinnaga.
 6.18. KÜLJEÄÄRETULE LATERNAD (eeskiri nr 91)
 6.18.1. Olemasolu
 Kohustuslik: kõigil mootorsõidukitel, mille pikkus ületab 6 m, välja arvatud šassiikabiinide puhul; haagise pikkuse sisse arvatakse ka haakeseadme pikkus. SM1 tüüpi küljeääretule laternaid tuleb kasutada kõigi kategooriate sõidukitel; SM2 tüüpi küljeääretule laternaid võib aga kasutada M1-kategooria sõidukitel.
 Lisaks sellele tuleb küljeääretule laternaid kasutada M1- ja N1-kategooria sõidukitel, mille pikkus on alla 6 m, kui need täiendavad punkti 6.9.5.2 kohaste eesmiste ääretulelaternate ja punkti 6.10.5.2 kohaste tagumiste ääretulelaternate piiratud geomeetrilist nähtavust.
 Vabatahtlik:
 Kõigil teistel sõidukitel.
 Võib kasutada SM1- või SM2-tüüpi küljeääretule laternaid.
 6.18.2. Miinimumarv ühel küljel
 Selline, mis vastaks pikisuunalise asetuse nõuetele.
 6.18.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.18.4. Asend
 6.18.4.1. Laius: erinõuded puuduvad.
 6.18.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm ja mitte rohkem kui 1 500 mm (2 100 mm, kui kere kuju ei võimalda 1 500 mm).
 6.18.4.3. Pikkus: vähemalt üks küljeääretule latern tuleb paigaldada sõiduki keskmisele kolmandikule nii, et kõige eesmise küljeääretule laterna kaugus sõiduki esiosast ei ületa kolme meetrit; haagiste puhul võetakse kauguse arvestamisel arvesse ka haakeseadme pikkust. Kahe kõrvuti asetseva küljeääretule laterna vaheline kaugus ei tohi ületada 3 m. Kui sõiduki ehitus seda nõuet täita ei võimalda, võib kõnealust kaugust suurendada 4 m-ni.
 Kõige tagumise küljeääretule laterna ja sõiduki tagaosa vaheline kaugus ei tohi ületada 1 m.
 Mootorsõidukite puhul, mille pikkus ei ületa 6 m, ja šassiikabiinide puhul piisab ühest küljeääretule laternast sõiduki pikkuse esimesel kolmandikul ja/või tagumisel kolmandikul.
 6.18.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalnurk: 45° ettepoole ja tahapoole; sõidukite puhul, millele küljeääretule laterna paigaldamine on vabatahtlik, võib kõnealust väärtust aga vähendada 30°-ni.
 Kui sõidukile on paigaldatud punkti 6.5.5.2 kohaste eesmiste ja tagumiste suunatulelaternate ja/või punktidele 6.9.5.2 ja 6.10.5.2 kohaste ääretulelaternate piiratud geomeetrilist nähtavust täiendavad küljeääretule laternad, on nurgad sõiduki esi- ja tagaosa poole 45° ja keskosa poole 30o (vt joonist punktis 6.5.5.2).
 Vertikaalnurk: horisontaaltasapinnast 10° ülespoole ja allapoole. Vertikaalnurka horisontaaltasapinnast allpool võib vähendada 5°-ni küljeääretule laternate puhul, mis asuvad maapinnast vähem kui 750 mm kõrgusel.
 6.18.6. Reguleeritus
 Külje poole.
 6.18.7. Elektriühendused
 M1- ja N1- kategooria sõidukitel, mille pikkus ei ületa 6 m, võivad merevaikkollased küljeääretule laternad vilkuda eeldusel, et vilkumine toimub samal sõiduki küljel asuvate suunatulelaternatega sama intervalli ja sagedusega.
 Kõigi teiste kategooria sõidukite puhul: erinõuded puuduvad.
 6.18.8. Märguanne
 Märguanne on vabatahtlik. Selle olemasolu korral peab selle ülesannet täitma eesmiste ja tagumiste ääretulelaternate puhul ettenähtud märguanne.
 6.18.9. Muud nõuded
 Kui kõige tagumine küljeääretule latern on kombineeritud tagumise ääretulelaternaga, mis on vastastikku ühendatud tagumise udutulelaternaga või piduritulelaternaga, võib küljeääretule laterna fotomeetrilisi karakteristikuid tagumise udutulelaterna ja piduritulelaterna põlemise ajal muuta.
 Tagumised küljeääretule laternad peavad olema merevaikkollased, kui nad vilguvad koos tagumise suunatulelaternaga.
 6.19. PÄEVATULELATERN (eeskiri nr 87)
 (13)
 6.19.1. Olemasolu
 Kohustuslik mootorsõidukitel. Haagistel keelatud.
 6.19.2. Arv
 Kaks.
 6.19.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.19.4. Asend
 6.19.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna serv ei tohi sõiduki kaugeimast välisservast olla kaugemal kui 400 mm.
 Nullteljesuunaliste nähtavate pindade siseservade vaheline kaugus peab olema vähemalt 600 mm.
 Kõnealust kaugust võib aga sõidukite puhul, mille kogulaius on väiksem kui 1 300 mm, vähendada 400 mm-ni.
 6.19.4.2. Kõrgus: maapinnast vähemalt 250 mm ja mitte üle 1 500 mm.
 6.19.4.3. Pikkus: sõiduki ees. See nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei tekita sõidukijuhile sõiduki tahavaatepeeglite ja/või muude valgust peegeldavate pindade kaudu otse ega kaudselt ebamugavusi.
 6.19.5. Geomeetriline nähtavus
 Horisontaalne: 20° väljapoole ja 20° sissepoole.
 Vertikaalne: 10° ülespoole ja 10° allapoole.
 6.19.6. Reguleeritus
 Ettepoole.
 6.19.7. Elektriühendused
 Päevatulelaternate olemasolu korral peavad need automaatselt SISSE lülituma, kui mootorit käivitav ja/või seiskav seade on asendis, mis võimaldab mootoril töötada.
 Päevatulelatern peab automaatselt VÄLJA lülituma, kui eesmised udutulelaternad või esilaternad SISSE lülitatakse, välja arvatud juhul, kui viimaseid kasutatakse lühikeste intervallidega hoiatustuledena (14).
 Lisaks sellele ei lülitu punktis 5.11 nimetatud laternad sisse, kui päevatulelaternad on juba SISSE lülitatud.
 6.19.8. Märguanne
 Sisselülitatuse märguanne on vabatahtlik.
 6.19.9. Muud nõuded
 Puuduvad.
 6.20. NURGALATERN (eeskiri nr 119)
 6.20.1. Olemasolu
 Mootorsõidukitel vabatahtlik.
 6.20.2. Arv
 Kaks.
 6.20.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.20.4. Asend
 6.20.4.1. Laius: sõiduki keskpikitasapinnast kõige kaugemal asuv nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi olla sõiduki kaugeimast välisservast kaugemal kui 400 mm.
 6.20.4.2. Pikkus: eest mitte kaugemal kui 1 000 mm.
 6.20.4.3. Kõrgus:
 vähim: vähemalt 250 mm maapinnast;
 suurim: kuni 900 mm maapinnast.
 Ükski nullteljesuunalise nähtava pinna punkt ei tohi aga asuda kõrgemal, kui lähitulelaterna nullteljesuunalise nähtava pinna kõrgeim punkt.
 6.20.5. Geomeetriline nähtavus
 Määratletakse nurkade α ja β abil punkti 2.13 kohaselt:
 α
 =
 10° üles- ja allapoole,
 β
 =
 30° kuni 60° väljapoole.
 6.20.6. Reguleeritus
 Selline, et laternad vastaksid geomeetrilise nähtavuse nõuetele.
 6.20.7. Elektriühendused
 Nurgalaternad peavad olema ühendatud nii, et neid ei saaks sisse lülitada, lülitamata samal ajal SISSE kaug- või lähitulelaternaid.
 6.20.7.1. Sõiduki ühel küljel asuv nurgalatern võib automaatselt SISSE lülituda vaid siis, kui sõiduki samal küljel asuvad suunatulelaternad lülitatakse SISSE ja/või kui roolipööramisnurka muudetakse otseliikumise asendist sõiduki sama külje suunas.
 Nurgalatern peab automaatselt VÄLJA lülituma, kui suunatulelaternad VÄLJA lülitatakse ja/või roolipööramisnurk otseliikumise asendisse tagasi viiakse.
 6.20.7.2. Kui tagurdustulelatern on SISSE lülitatud, võivad mõlemad nurgatulelaternad olla samaaegselt sisse lülitatud, olenemata rooliratta või suunatule asendist. Sellisel juhul peavad tagatulelaterna VÄLJA lülitudes nurgatulelaternad VÄLJA lülituma.
 6.20.8. Märguanne
 Puudub.
 6.20.9. Muud nõuded
 Nurgalaternaid ei tohi sisse lülitada, kui sõiduki kiirus ületab 40 km/h.
 6.21. NÄHTAVAMAKS TEGEMISE MÄRGISTUS (eeskiri nr 104)
 6.21.1. Olemasolu
 6.21.1.1. Keelatud: M1- ja O1-kategooria sõidukitel.
 Kohustuslik:
 6.21.1.2.1. taga:
 gabariitide täielik märgistus järgmiste kategooriate sõidukitel, mille laius ületab 2 100 mm:
 a)
 N2-kategooria sõidukid, mille suurim mass ületab 7,5 tonni, ja N3-kategooria sõidukitel (välja arvatud šassiikabiinide ja mittekomplektsete sõidukite puhul ning poolhaagiste vedukite puhul)
 b)
 O3 ja O4
 küljel:
 6.21.1.2.2.1. gabariitide osaline märgistus järgmiste kategooriate sõidukitel, mille pikkus ületab 6 000 mm (sealhulgas haagiste haakeseadmed):
 a)
 N2-kategooria sõidukid, mille suurim mass ületab 7,5 tonni, ja N3-kategooria sõidukitel (välja arvatud šassiikabiinide ja mittekomplektsete sõidukite puhul ning poolhaagiste vedukite puhul)
 b)
 O3 ja O4
 6.21.1.2.3. Kui kuju, ehituse, konstruktsiooni või kasutamise eripära teeb kohustusliku gabariitide märgistuse paigaldamise võimatuks, võib paigaldada joonmärgistused.
 Vabatahtlik:
 6.21.1.3.1. kõigil teiste kategooriate sõidukitel, kui punktides 6.21.1.1 ja 6.21.1.2 ei ole teisiti ette nähtud, sealhulgas poolhaagiste vedukite kabiinidel ja šassiikabiinidel;
 6.21.1.3.2. kohustusliku joonmärgistuse asemel võib kasutada gabariitide osalist või täielikku märgistust ning gabariitide kohustusliku osalise märgistuse asemel võib kasutada gabariitide täielikku märgistust.
 6.21.2. Arv
 Vastavalt olemasolule.
 6.21.3. Järjestus
 Nähtavamaks tegemise märgistus peab olema võimalikult lähedal horisontaal- ja vertikaaltasapinnale ning olema kooskõlas sõiduki kuju, projekti, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega.
 6.21.4. Asend
 Laius
 6.21.4.1.1. Nähtavamaks tegemise märgistus peab asuma sõiduki servale võimalikult lähedal.
 6.21.4.1.2. Nähtavamaks tegemise märgistuselementide kumulatiivne horisontaalne pikkus peab sõidukile paigaldatuna moodustama vähemalt 80 % sõiduki kogulaiusest, arvestamata üksikute elementide horisontaalset kattuvust.
 6.21.4.1.3. Kui aga tootja suudab tüübikinnituste eest vastutavale asutusele rahuldavalt tõestada, et punktis 6.21.4.1.2 nimetatud väärtust ei ole võimalik saavutada, võib kumulatiivset pikkust vähendada 60 %-ni ning seda peab kajastama ka teatises ning katseprotokollis (15).
 Pikkus
 Nähtavamaks tegemise märgistus peab asuma sõiduki otstele võimalikult lähedal ning ulatuma sõiduki (või poolhaagiste vedukite puhul kabiini) igast otsast kuni 600 mm kaugusele.
 6.21.4.2.1.1. mootorsõidukite puhul sõiduki kõigi otsteni või poolhaagiste vedukite puhul kabiini kõigi otsteni;
 6.21.4.2.1.2. haagiste puhul sõiduki kõigi otsteni (välja arvatud haakeseadmed).
 Nähtavamaks tegemise märgistuselementide kumulatiivne horisontaalne pikkus peab sõidukile paigaldatuna moodustama, arvestamata üksikute elementide horisontaalset kattuvust, vähemalt 80 % järgmistest suurustest:
 6.21.4.2.2.1. mootorsõidukite puhul sõiduki pikkusest (kabiini arvestamata) või poolhaagiste vedukite puhul kabiini olemasolu korral kabiini pikkusest;
 6.21.4.2.2.2. haagiste puhul sõiduki pikkusest (haakeseadmeid arvestamata).
 6.21.4.2.3. Kui aga tootja suudab tüübikinnituste eest vastutavale asutusele rahuldavalt tõestada, et punktis 6.21.4.2.2 nimetatud väärtust ei ole võimalik saavutada, võib kumulatiivset pikkust vähendada 60 %-ni ning seda peab kajastama ka teatises ning katseprotokollis (15).
 Kõrgus
 6.21.4.3.1. Joonmärgistuste ja gabariitide märgistuste madalam element (madalamad elemendid):
 Nii madalal kui võimalik vahemikus:
 vähim:
 vähemalt 250 mm maapinnast.
 Suurim:
 kuni 1 500 mm maapinnast.
 Kui tehniliste tingimuste tõttu ei ole suurimast väärtusest (1 500 mm) võimalik kinni pidada või need ei võimalda vajaduse korral punktide 6.21.4.1.2, 6.21.4.1.3, 6.21.4.2.2 ja 6.21.4.2.3 nõudeid või joonmärgistuse horisontaalset paigutust või gabariitmärgistuse madalamat elementi (madalamaid elemente) käsitlevaid nõudeid täita, võib paigaldamise suurim kõrgus olla 2 100 mm.
 6.21.4.3.2. Gabariitide märgistuse kõrgem element (kõrgemad elemendid):
 Nii kõrgel kui võimalik, kuid sõiduki ülemisest punktist mitte kõrgemal kui 400 mm.
 6.21.5. Nähtavus
 Nähtavamaks tegemise märgistust loetakse nähtavaks, kui mis tahes allpool nimetatud vaatlustasandilt vaadelduna on näha vähemalt 80 % märgistuse nähtavast pinnast:
 tagumise nähtavust tõstva märgistuse puhul (vt 11. lisa 1. joonist) asub vaatlustasapind sõiduki otsmisest punktist 25 m kaugusel, sõiduki pikiteljega risti ning:
 6.21.5.1.1. selle kõrguse moodustavad kaks horisontaaltasapinda, mis asuvad maapinnast vastavalt 1 m ja 3,0 m kõrgusel,
 6.21.5.1.2. selle laiuse moodustavad kaks vertikaalset tasapinda, mis moodustavad sõiduki keskmisest pikitasapinnast väljapoole 15° nurga ning läbivad sõiduki keskpikitasapinnaga paralleelsete ja sõiduki kogulaiust määratlevate vertikaaltasapindade lõikepunkte sõiduki pikiteljega risti asetseva tasapinnaga, mis määratleb sõiduki otspunkti.
 külgmise nähtavamaks tegemise märgistuse puhul (vt 11. lisa 2. joonist) asub vaatlustasapind sõiduki kaugeimast välisservast 25 m kaugusel, on paralleelne sõiduki keskpikitasapinnaga ning:
 6.21.5.2.1. selle kõrguse moodustavad kaks horisontaaltasapinda, mis asuvad maapinnast vastavalt 1 m ja 3,0 m kõrgusel,
 6.21.5.2.2. selle laiuse moodustavad kaks vertikaalset tasapinda, mis moodustavad sõiduki pikiteljega risti asetsevalt tasapinnalt väljapoole 15° nurga ning läbivad sõiduki pikiteljega risti asetsevate ja sõiduki kogupikkust määratlevate vertikaaltasapindade lõikepunkte sõiduki külgservaga.
 6.21.6. Reguleeritus
 6.21.6.1. Küljele:
 Võimalikult paralleelne sõiduki keskpikitasapinnaga ja kooskõlas sõiduki kuju, projekti, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega.
 6.21.6.2. Taha:
 Võimalikult paralleelne sõiduki risttasapinnaga ja kooskõlas sõiduki kuju, projekti, konstruktsiooni ja käitamist käsitlevate nõuetega.
 6.21.7. Muud nõuded
 6.21.7.1. Nähtavamaks tegemise märgistust loetakse pidevaks, kui kahe külgneva elemendi vaheline kaugus on nii väike kui võimalik ega ületa 50 % lühima sellega külgneva elemendi pikkusest.
 6.21.7.2. Gabariitide osalise märgistuse puhul peab kõiki ülemisi nurki tähistama kaks teineteisega 90° nurga moodustavat vähemalt 250 mm pikkust joont.
 6.21.7.3. Sõiduki taha paigaldatud nähtavamaks tegemise märgistuse ja kõigi kohustuslike piduritulelaternate vaheline kaugus peab olema suurem kui 200 mm.
 6.21.7.4. Kui sõidukile paigaldatakse eeskirja nr 70 01-seeria muudatustele vastavad tagumised märgistusplaadid, võib neid tootja äranägemisel lugeda nähtavuse nähtavamaks tegemise märgistuse pikkuse ja külgserva läheduse arvutamisel osaks tagumisest nähtavamaks tegemise märgistustest.
 6.21.7.5. Nähtavamaks tegemise märgistuse asukohad sõidukil peavad võimaldama paigaldada märgistusi, mille laius on vähemalt 60 mm.
 6.22. KOHANDUVATE ESITULEDE SÜSTEEM (AFS) (eeskiri nr 123)
 Kui allpool ei nähta teisiti ette, kohaldatakse AFSi osade suhtes käesolevas eeskirjas kaugtulelaternatele (punkt 6.1) ja lähitulelaternatele (punkt 6.2) esitatavaid nõudeid.
 6.22.1. Olemasolu
 Mootorsõidukitel vabatahtlik. Haagistel keelatud.
 6.22.2. Arv
 Üks.
 6.22.3. Järjestus
 Erinõuded puuduvad.
 6.22.4. Asend
 Enne katsetusi tuleb seada AFS neutraalasendisse.
 Laius ja kõrgus
 Konkreetse valgustusfunktsiooni või -režiimi puhul peavad need valgustusüksused, mis vastavalt taotleja kirjeldusele selle valgustusfunktsiooni või funktsiooni režiimi jaoks samaaegselt sisse lülitatakse, vastama punktides 6.22.4.1.1–6.22.4.1.4 esitatud nõuetele.
 Kõik mõõdud võetakse valgustusüksus(t)e nulltelje suunas vaadeldava(te) nähtava(te) pinna (pindade) lähima ääreni.
 6.22.4.1.1. Kaks sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust peavad asuma kõrgusel, mis vastab punktide 6.1.4 ja 6.2.4 nõuetele, ning kaht sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust tuleb käsitada kui kaht valgustusüksust, üht sõiduki kummalgi poolel, mis on paigutatud nii, et nende nähtavate pindade (geomeetrilised) raskuskeskmed on sõiduki keskpikitasapinnast samal kõrgusel ja samal kaugusel; lubatud hälve on mõlema puhul 50 mm; nende valgust kiirgavad pinnad, valgusavad ja valgustugevus võivad aga erineda.
 6.22.4.1.2. Lisavalgustusüksused sõiduki kummalgi küljel peavad nende olemasolu korral asuma lähimast valgustusüksusest kuni 140 mm kaugusel (16) horisontaalsuunas (vt tähist E joonisel) ja kuni 400 mm kaugusel vertikaalsuunas üleval või allpool (vt tähist D joonisel).
 6.22.4.1.3. Ükski punktis 6.22.4.1.2 kirjeldatud lisavalgustusüksustest ei tohi olla paigutatud maapinnast vähem kui 250 mm kõrgusele (vt tähist F joonisel) ega kõrgemale, kui on sätestatud käesoleva eeskirja punktis 6.2.4.2 (vt tähist G joonisel).
 6.22.4.1.4. Lisanõuded laiusele
 Iga lähitulevalgustuse režiimi puhul:
 ei tohi vähemalt ühe valgustusüksuse nähtava pinna välisserv sõiduki kummalgi küljel olla kaugemal kui 400 mm sõiduki kaugeimast välisservast (vt tähist A joonisel) ning
 nähtavate pindade siseservad nulltelje suunas ei tohi olla teineteisest kaugemal kui 600 mm. See ei kehti aga M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul; kõigi teiste mootorsõiduki kategooriate puhul võib seda kaugust vähendada 400 mm-ni, kui sõiduki kogulaius on väiksem kui 1 300 mm.
 Valgustusrežiimi jaoks samaaegselt sisse lülitatud valgustusüksused:
 nr 3 ja 9:
 (kaks sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust),
 nr 1 ja 11:
 (kaks sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust),
 nr 4 ja 8:
 (kaks lisavalgustusüksust).
 Sama valgustusrežiimi jaoks mitte sisse lülitatavad valgustusüksused:
 nr 2 ja 10:
 (kaks sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust),
 nr 5:
 (lisavalgustusüksus),
 nr 6 ja 7:
 (kaks sümmeetriliselt paigutatud valgustusüksust).
 Horisontaalsed mõõtmed millimeetrites:
 A ≤ 400
 B ≥ 600, või, ≥ 400,
 kui sõiduki kogulaius on < 1 300 mm, kuid M1- ja N1-kategooria sõidukitele nõuet ei ole.
 C ≤ 200
 E ≤ 140
 Vertikaalsed mõõtmed millimeetrites:
 D ≤ 400
 F ≥ 250
 G ≤ 1 200
 6.22.4.2. Pikkus
 Kõik AFSi valgustusüksused peavad olema paigaldatud ette. Käesolev nõue loetakse täidetuks, kui kiiratav valgus ei põhjusta juhile ei otseselt ega tahavaatepeeglite ega muude sõiduki peegeldavate pindade kaudu kaudselt ebamugavust.
 6.22.5. Geomeetriline nähtavus
 Iga täidetava valgustusfunktsiooni ja -režiimi
 puhul sõiduki kummalgi küljel peab vähemalt üks taotleja kirjelduse kohaselt konkreetse ülesande täitmiseks või režiimil töötamiseks samaaegselt sisse lülitatavatest valgustusüksustest vastama vastava valgustusfunktsiooni jaoks käesoleva eeskirja punktides 6.1.5 ja 6.2.5 ettenähtud geomeetrilise nähtavuse nurkadele. Eri nurkade suhtes kehtivate nõuete täitmiseks võib kasutada eraldi valgustusüksuseid.
 6.22.6. Reguleeritus
 Ettepoole.
 Enne katsete teostamist tuleb AFS seada neutraalasendisse, kus see kiirgab lihtlähituld.
 Vertikaalne reguleeritus
 6.22.6.1.1. Lihtlähitule ahenduse allasuunatud algkalde peab tühimassiga sõiduki jaoks, kus üks isik on juhiistmel, määrama 0,1 % täpsusega sõiduki tootja ja see peab olema märgitud 7. lisas esitatud sümboliga igale sõidukile esitulede süsteemi või tootja andmeplaadi lähedale selgesti loetavalt ja kustumatult.
 Kui tootja näeb ette, et lihtlähitule ahendust loovate või selle loomises osalevate eri valgustusüksuste allasuunatud algkalded on erinevad, peab tootja need algkalded määrama 0,1 % täpsusega ning märkima selle 7. lisas esitatud sümboliga selgesti loetavalt ja kustumatult igale sõidukile vastava valgustussüsteemi või tootja andmeplaadi lähedale nii, et kõiki asjaomaseid valgustusüksusi on võimalik üheselt kindlaks teha.
 Lihtlähitule ahenduse horisontaalse osa allasuunatud kalle peab jääma kõigis käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud sõiduki staatilistes koormustingimustes käesoleva eeskirja punktis 6.2.6.1.2 näidatud vahemikku ning algne suunatus peab jääma ettenähtud vahemikku.
 6.22.6.1.2.1. Kui lähitule moodustab mitu eri valgustusüksustest lähtuvat valgusvihku, kehtivad punkti 6.22.6.1.2 nõuded iga sellise nurgatsooni projitseeriva valgusvihu ahenduse (nende olemasolu korral) suhtes, nagu on nimetatud eeskirja nr 123 1. lisa mudelile vastava teatisvormi punktis 9.4.
 Esilaterna reguleerimisseade
 6.22.6.2.1. Kui punkti 6.22.6.1.2 nõuete täitmiseks vajatakse esilaterna reguleerimisseadet, peab seade olema automaatne.
 6.22.6.2.2. Selle seadme tõrgete korral ei tohi lähituli olla asendis, kus selle kaugus on väiksem kui seadme tõrke tekkimisel.
 6.22.6.3. Horisontaalne reguleeritus
 Iga valgustusüksuse puhul peab võimaliku ahenduse murdekoht ekraanile projitseerituna langema kokku selle valgustusüksuse nulltelge läbiva vertikaaljoonega. Lubatud on 0,5-kraadine hälve liiklussuunas asuva külje suunas. Teised valgustusüksused tuleb reguleerida vastavalt taotleja kirjeldusele, nagu on määratud eeskirja nr 123 10. lisas.
 6.22.6.4. Mõõtmisprotseduur
 Pärast valgusvihu suuna algset reguleerimist tuleb lähitule vertikaalset algkallet või vajadusel kõigi lihtlähitulest ülalpool vastavalt punktile 6.22.6.1.2 ahendust loovate või selle loomises osalevate valgustusüksuste vertikaalseid algkaldeid kontrollida sõidukit kõigis koormustingimustes vastavalt käesoleva eeskirja punktide 6.2.6.3.1 ja 6.2.6.3.2 nõuetele.
 6.22.7. Elektriühendused
 6.22.7.1. Kaugtuli (kui AFS seda pakub)
 a)
 Kaugtule valgustusüksused võib sisse lülitada kas samaaegselt või paarikaupa. Lähituledelt kaugtuledele ümberlülitumiseks tuleb sisse lülitada vähemalt üks paar kaugtule valgustusüksusi. Kaugtuledelt lähituledele ümberlülitumiseks tuleb samaaegselt välja lülitada kõik kaugtule valgustusüksused.
 b)
 Lähituled võivad olla kaugtuledega samaaegselt sisse lülitatud.
 c)
 Kui sõidukile on paigaldatud neli peitesilaternat, peab nende tõstetud asend takistama lisaesilaternate samaaegset tööd, kui need on ette nähtud valgussignaalide edastamiseks päevaajal lühikeste intervallidega (vt punkti 5.12).
 6.22.7.2. Lähituli
 a)
 Lähituledele ümberlülitumise juhtseadis peab lülitama välja kõik kaugtulelaternad või lülitama samaaegselt välja kõik AFSi kaugtule valgustusüksused.
 b)
 Lähituled võivad olla kaugtuledega samaaegselt sisse lülitatud.
 c)
 Kui lähitule valgustusüksused on varustatud gaaslahendusvalgusallikatega, peavad gaaslahendusvalgusallikad jääma kaugtule töötamise ajaks sisselülitatuks.
 6.22.7.3. Lähitule SISSE ja VÄLJA lülitamine võib olla automaatne, kui see vastab käesoleva eeskirja punkti 5.12 „Elektriühendus” nõuetele.
 AFSi automaatne töö
 Vahetused AFSi pakutavate klasside ja nende režiimide sees ja vahel peavad toimuma automaatselt ja viisil, mis ei põhjustata ebamugavusi ei juhile ega teistele liiklejatele.
 Lähitule ja kaugtule (selle olemasolu korral) klasside ja nende režiimide sisselülitamise suhtes kehtivad järgmised nõuded.
 6.22.7.4.1. C-klassi lähitule režiim(id) lülitatakse sisse, kui ühegi teise lähitule klassi režiim ei ole sisse lülitatud.
 6.22.7.4.2. V-klassi lähitule režiim(id) võib (võivad) töötada ainult siis, kui automaatselt tuvastatakse üks või mitu järgmistest tingimustest (rakendub V-signaal):
 a)
 tegemist on asulateega ning sõiduki kiirus ei ületa 60 km/h;
 b)
 tee on varustatud püsivalgustusega ja sõiduki kiirus ei ületa 60 km/h;
 c)
 teepinna valgustihedus on 1 cd/m2 ja/või horisontaalne teevalgustus pidevalt suurem kui 10 lx;
 d)
 sõiduki kiirus ei ületa 50 km/h.
 6.22.7.4.3. E-klassi lähitule režiim(id) võib (võivad) töötada ainult siis, kui sõiduki kiirus ületab 70 km/h ja automaatselt tuvastatakse üks või mitu järgmistest tingimustest.
 a)
 tee omadused vastavad kiirtee tingimustele (17) ja/või sõiduki kiirus ületab 110 km/h (rakendub E-signaal);
 b)
 ainult E-klassi lähitule režiimi puhul, mis süsteemi tüübikinnitusdokumentide või teatislehe kohaselt vastab eeskirja nr 123 3. lisa tabeli 6 andmekomplektile.
 Andmekomplekt E1: sõiduki kiirus ületab 100 km/h (rakendub E1-signaal).
 Andmekomplekt E2: sõiduki kiirus ületab 90 km/h (rakendub E2-signaal).
 Andmekomplekt E3: sõiduki kiirus ületab 80 km/h (rakendub E3-signaal).
 6.22.7.4.4. W-klassi lähitule režiim(id) võib (võivad) töötada ainult siis, kui võimalikud eesmised udutuled on VÄLJA lülitatud ja automaatselt tuvastatakse üks või mitu järgmistest tingimustest (rakendub W-signaal):
 a)
 tee on märg;
 b)
 klaasipuhasti on SISSE lülitatud ja selle pidev või automaatselt juhitav töö on kestnud vähemalt kaks minutit.
 6.22.7.4.5. C-, V-, E- või W-klassi lähitule režiimi võib muuta vastava klassi kurvivalgustuse režiimiks (rakendub T-signaal koos vastava klassi lähitule signaaliga vastavalt punktidele 6.22.7.4.1–6.22.7.4.4.) ainult juhul, kui hinnatakse vähemalt ühte järgmistest omadusest (või võrdväärsetest näitajatest):
 a)
 roolipööramisnurk;
 b)
 sõiduki raskuskeskme trajektoor.
 Lisaks kehtivad järgmised tingimused:
 i)
 asümmeetrilise ahenduse horisontaalne ümberpaiknemine sõiduki pikiteljest külgsuunas on lubatud ainult sõiduki liikumisel sõidusuunas (18) ja peab olema selline, et ahenduse murdekohta läbiv vertikaalne pikitasand ei ristu sõiduki raskuskeskme trajektooriga vastava valgustusüksuse 100-kordsest paigalduskõrgusest suurematel kaugustel sõiduki esiotsast;
 ii)
 lisaks võib ühe või mitu valgustusüksust sisse lülitada ainult siis, kui sõiduki raskuskeskme trajektoori kumerusraadius on kuni 500 m.
 6.22.7.5. Juhil peab alati olema võimalik seada AFS neutraalsesse asendisse ja uuesti tagasi automaatseks.
 6.22.8. Märguanne
 6.22.8.1. AFSi vastavate osade suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja punktide 6.1.8 (kaugtulelaterna kohta) ja 6.2.8 (lähitulelaterna kohta) nõudeid.
 6.22.8.2. AFSi visuaalne tõrkemärguanne on kohustuslik. See ei tohi olla vilkuv. See peab lülituma sisse alati, kui seoses AFSi juhtsignaalidega avastatakse tõrge või kui saadakse eeskirja nr 123 punkti 5.9 kohane tõrkesignaal. Märguanne peab jääma sisselülitatuks kuni tõrke kõrvaldamiseni. Selle võib ajutiselt tühistada, kuid see peab korduma alati, kui seadet, mis mootori käivitab või seiskab, sisse või välja lülitatakse.
 6.22.8.3. Märguanne selle kohta, et juht on seadnud süsteemi eeskirja nr 123 punktis 5.8 ettenähtud olekusse, ei ole kohustuslik.
 6.22.9. Muud nõuded
 6.22.9.1. AFS on lubatud ainult koos eeskirja nr 45 (19) kohas(t)e esilaterna puhastusseadme(te)ga vähemalt nende valgustusüksuste puhul, mis on märgitud eeskirja nr 123 1. lisa mudelile vastava teatisvormi punktis 9.3, kui nende üksuste valgusallikate kogu objektiivne valgustugevus ületab 2 000 lm külje kohta, ning mis osalevad C-klassi (liht)lähitule loomises.
 AFSi automaatse töö nõuetele vastavuse kontrollimine
 6.22.9.2.1. Taotleja tõendab lühikirjeldusega või mõnel muul tüübikinnituse eest vastutava asutuse jaoks vastuvõetaval viisil:
 a)
 AFSi juhtsignaalide vastavust
 i)
 käesoleva eeskirja punktis 3.2.6 nõutud kirjeldusele ja
 ii)
 AFSi tüübikinnitusdokumentides kirjeldatud AFSi juhtsignaalidele ning
 b)
 vastavust punktides 6.22.7.4.1–6.22.7.4.5 automaatse töö suhtes esitatud nõuetele.
 6.22.9.2.2. Selleks et kontrollida, et AFSi automaatne töö ei põhjusta vastavalt punktile 6.22.7.4 ebamugavust, peab tehniline talitus tegema testisõidu, milles kontrollitakse taotleja esitatud kirjelduse põhjal kõiki süsteemi juhtimisega seotud asjakohaseid olukordi; ära tuleb märkida see, kas kõik töörežiimid on taotleja antud kirjeldusele vastavalt aktiveeritud, töökorras või mitteaktiivsed; kõik ilmsed häired (näiteks liiga suur nurk või tulede vilkumine) tuleb samuti ära märkida.
 6.22.9.3. Kaugtulevalgustuse või selle režiimide (nende olemasolu korral) jaoks samaaegselt sisselülitatavate valgustusüksuste kogu maksimaalne valgustugevus ei tohi ületada 225 000 cd, mis vastab normväärtusele 75.
 Suurim valgustugevus saadakse, kui liidetakse kokku mitme kaugtule saamiseks samaaegselt sisselülitatava valgustusüksuse võrdlusnäitajad.
 6.22.9.4. Eeskirja nr 123 punkti 5.8 kohaseid vahendeid, mis võimaldavad kasutada sõidukit ajutiselt riikides, kus liiklussuund erineb sellest liiklussuunast, mille jaoks tüübikinnitust taotleti, tuleb kasutaja käsiraamatus üksikasjalikult selgitada.
 6.23. HÄDAPIDURDUSTULI
 6.23.1. Olemasolu
 Vabatahtlik.
 Hädapidurdustuli annab märguande kõigi vastavalt punktile 6.22.7 paigaldatud pidurdus- ja suunatulelaternatega samaaegselt.
 6.23.2. Arv
 Nagu on määratud punkti 6.5.2 või 6.7.2 nõuetes.
 6.23.3. Järjestus
 Nagu on määratud punkti 6.5.3 või 6.7.3 nõuetes.
 6.23.4. Asend
 Nagu on määratud punkti 6.5.4 või 6.7.4 nõuetes.
 6.23.5. Geomeetriline nähtavus
 Nagu on määratud punkti 6.5.5 või 6.7.5 nõuetes.
 6.23.6. Reguleeritus
 Nagu on määratud punkti 6.5.6 või 6.7.6 nõuetes.
 6.23.7. Elektriühendused
 Kõik hädapidurdustule laternad peavad vilkuma sagedusega 4,0 ± 1,0 Hz.
 6.23.7.1.1. Kui mõnes hädapidurdustule laternas sõiduki taga kasutatakse hõõgniidiga valgusallikaid, peab sagedus olema siiski 4,0 +0,0/–1,0 Hz.
 6.23.7.2. Hädapidurdustuli peab töötama teistest laternatest sõltumatult.
 Hädapidurdustuli peab lülituma sisse ja välja automaatselt.
 6.23.7.3.1. Hädapidurdustuli peab lülituma sisse ainult siis, kui sõiduki kiirus on üle 50 km/h ja pidurdussüsteem annab eeskirjades nr 13 ja 13-H määratletud hädapidurduse loogilist signaali.
 6.23.7.3.2. Hädapidurdustuli peab lülituma automaatselt välja, kui eeskirjades nr 13 ja 13-H määratletud hädapidurduse loogilist signaali enam ei anta või kui ohutuli sisse lülitatakse.
 6.23.8. Märguanne
 Vabatahtlik.
 6.23.9. Muud nõuded
 6.23.9.1. Kui mootorsõiduk on varustatud haagise vedamiseks, peab mootorsõiduki hädapidurdustule juhtseadis suutma juhtida ka haagise hädapidurdustuld, välja arvatud punktis 6.23.9.2 sätestatud juhtudel.
 Kui mootorsõiduk on haagisega elektriliselt ühendatud, peab hädapidurdustule töösagedus autorongi puhul piirduma punktis 6.23.7.1.1 sätestatuga. Kui mootorsõiduk on aga võimeline tuvastama, et haagise hädapidurdustules ei kasutada hõõgniidiga valgusallikaid, võib sagedus jääda punktis 6.23.7.1 sätestatud vahemikku.
 6.23.9.2. Kui mootorsõiduk on varustatud eeskirjas nr 13 määratletud pideva või poolpideva sõidupidurisüsteemiga haagise vedamiseks, tuleb tagada, et sõidupiduri rakendamisel antakse sellise haagise piduritulelatenatele elektriühenduse kaudu pidevat toidet.
 Iga niisuguse haagise hädapidurdustuli võib töötada vedavast sõidukist sõltumatult ega pea töötama koos vedava sõiduki signaaliga ega sellega sama sagedusega.
 7. SÕIDUKITÜÜBI VÕI SELLELE PAIGALDATAVA VALGUSTUS- JA VALGUSSIGNAALSEADMETE MUUTMINE JA LAIENDAMINE
 Kõigist sõidukitüübis või sellele paigaldatavates valgustus- ja valgussignaalseadmetes või punktis 3.2.2 nimetatud loetelus tehtavatest muudatustest tuleb teavitada sõidukitüübile tüübikinnituse andnud haldusasutust. Seejärel võib asutus kas:
 7.1.1. võtta seisukoha, et kõnealustel muudatustel ei ole negatiivset mõju ja et sõiduk vastab igal juhul nõuetele või
 7.1.2. nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.
 7.2. Teade muudatusi käsitleva tüübikinnituse laiendamise või sellest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.3 ettenähtud korras.
 7.3. Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus määrab kõnealusele laiendusele seerianumbri ning teavitab sellest teisi käesolevat eekirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele.
 8. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE
 Toodangu vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liitega ja see peab vastama järgmistele nõuetele:
 8.1. Kõik käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud sõidukid peavad vastama tüübikinnituse saanud sõidukitüübile ja punktides 5 ja 6 sätestatud nõuetele.
 Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:
 8.2.1. tagama sõidukite tõhusa kvaliteedikontrolli korra olemasolu seoses punktides 5 ja 6 sätestatud nõuetele vastavuse kõigi külgedega;
 8.2.2. tagama selle, et iga sõidukitüübi suhtes teostatakse vähemalt käesoleva eeskirja 9. lisas ettenähtud kontroll või samaväärseid andmeid pakkuv väärtuste kontroll;.
 8.3. Pädev asutus võib teha käesolevas eeskirjas ettenähtud mis tahes katseid. Kõnealuseid katseid tehakse juhuslikult valitud näidistel, kahjustamata sellega tootja tarnekohustusi.
 8.4. Pädeva asutuse eesmärk on teostada kontrolle korra aastas. Neid teostatakse aga pädeva asutuse äranägemisel ja sõltuvalt sellest, kuivõrd nad usaldavad toodangu nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks võetud meetmeid. Negatiivsete tulemuste korral tagab pädev asutus selle, et võimalikult kiiresti võetakse toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks vajalikud meetmed.
 9. KARISTUS TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL
 9.1. Sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev sõiduk ei vasta tüübikinnituse saanud tüübile.
 9.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teavitab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele.
 10. TOOTMISE LÕPETAMINE
 Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, teavitab ta sellest tüübikinnituse andnud asutust. Asjaomase teatise saamisel teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele.
 11. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID
 Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnituse ja kellele tuleb saata vormikohased teated teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.
 12. ÜLEMINEKUSÄTTED
 12.1. Üleminekusätetest hoolimata ei ole kokkuleppeosalised, kelle suhtes käesolev eeskiri jõustub pärast viimase seeria muudatuste jõustumist, kohustatud heaks kiitma käesoleva eeskirja varasemate seeriate muudatuste kohaseid tüübikinnitusi.
 12.2. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei saa keelduda käesoleva eeskirja varasemate seeriate muudatuste kohastele tüübikinnitustele laienduse andmisest.
 12.3. Kuni ÜRO peasekretärile ei ole teisiti teatatud, deklareerib Jaapan, et seoses valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamisega kohustub Jaapan täitma ainult käesolevat eeskirja hõlmava kokkuleppe M1- ja N1-kategooria sõidukitega seotud kohustusi.
 12.4. Alates 03-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast ei saa käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 03-seeria muudatustega.
 12.5. 12 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse vaid siis, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 03-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele.
 12.6. 36 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist ei saa ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda riikliku või piirkondliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste kohase tüübikinnituse.
 12.7. 36 kuud pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste nõuetele mittevastava sõiduki riiklikust või piirkondlikust registreerimisest (esmakordsest kasutuselevõtust).
 12.8. 60 kuud pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist kaotavad käesoleva eeskirja kohased tüübikinnitused kehtivuse, välja arvatud need, mis on antud käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste nõuetele vastavatele sõidukitüüpidele.
 12.9. Punktide 12.7 või 12.8 sätetest hoolimata jäävad kehtima käesoleva eeskirja varasemate seeriate muudatuste kohased sõidukitüübi tüübikinnitused, mida 03-seeria muudatused ei mõjuta, ning käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised kiidavad need jätkuvalt heaks.
 12.10. Pärast 36 kuu möödumist 03-seeria muudatuste 3. täienduse jõustumisest annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnitusi vaid juhul, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 03-seeria muudatuste 3. täiendusega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele.
 12.11. Alates 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast ei saa käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 04-seeria muudatustega.
 12.12. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul pärast 30 kuu möödumist ning teiste kategooriate sõidukite puhul pärast 48 kuu möödumist 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse vaid juhul, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele.
 12.13. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul 30 kuu jooksul ning teiste kategooriate sõidukite puhul 48 kuu jooksul pärast 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäeva jätkavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste nõuetele vastavatele sõidukitüüpidele tüübikinnituse andmist.
 12.14. M1- ja N1-kategooria sõidukitele enne 30 kuu möödumist ja teiste kategooriate sõidukitele enne 48 kuu möödumist 04-seeria muudatuste ametliku jõustumise kuupäevast käesoleva eeskirja alusel antud tüübikinnitused ja kõik selliste tüübikinnituste laiendused, sealhulgas need, mis vastavad varasemale muudatuste seeriale, kehtivad tähtajatult. Kui varasema muudatuste seeria kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduk vastab 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele, teatab tüübikinnituse andnud kokkuleppeosaline sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.
 12.15. Ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline ei saa keelduda riikliku või piirkondliku tüübikinnituse andmisest sõidukitüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste kohase tüübikinnituse.
 12.16. Üleminekusätetest hoolimata ei ole kokkuleppeosalised, kelle jaoks eeskirja nr 112 kohaldamine jõustub pärast käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste jõustumist, kohustatud heaks kiitma tüübikinnitusi, mis seoses eeskirjaga nr 112 ei vasta käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste punktides 6.1.2 ja 6.2.2. kehtestatud nõuetele.
 (1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega).
 (2) Selgitusi vaata 10. lisast.
 (3) Tagumise numbrimärgi valgustusseadme ja suunatulede (5. ja 6. kategooria) puhul, kui valgusava puudub, asendada väljendiga „valgust kiirgav pind”.
 (4) 1 — Saksamaa, 2 — Prantsusmaa, 3 — Itaalia, 4 — Madalmaad, 5 — Rootsi, 6 — Belgia, 7 — Ungari, 8 — Tšehhi Vabariik, 9 — Hispaania, 10 — Serbia, 11 — Ühendkuningriik, 12 — Austria, 13 — Luksemburg, 14 — Šveits, 15 — (vaba), 16 — Norra, 17 — Soome, 18 — Taani, 19 — Rumeenia, 20 — Poola, 21 — Portugal, 22 — Venemaa Föderatsioon, 23 — Kreeka, 24 — Iirimaa, 25 — Horvaatia, 26 — Sloveenia, 27 — Slovakkia, 28 — Valgevene, 29 — Eesti, 30 — (vaba), 31 — Bosnia ja Hertsegoviina, 32 — Läti, 33 — (vaba), 34 — Bulgaaria, 35 — (vaba), 36 — Leedu, 37 — Türgi, 38 — (vaba), 39 — Aserbaidžaan, 40 — endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 — (vaba), 42 — Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad selle liikmesriigid, kasutades oma vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 — Jaapan, 44 — (vaba), 45 — Austraalia, 46 — Ukraina, 47 — Lõuna-Aafrika, 48 — Uus-Meremaa, 49 — Küpros, 50 — Malta, 51 — Korea Vabariik, 52 — Malaisia, 53 –Tai, 54 ja 55 — (vabad), 56 — Montenegro. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, nagu nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist, või ühinevad sellega; määratud numbrid edastab kokkuleppeosalistele Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär.
 (5) Nimetatakse ka valgeks või värvituks helkuriks.
 (6) Käesolevas eekirjas ei välistata, et seda kohaldavad kokkuleppeosalised võivad lubada nähtavust suurendavate tagumiste valgete märgistuste kasutamist oma territooriumil.
 (7) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega)
 (8) Asjaomaste eeskirjade kokkuleppeosalised võivad siiski keelata mehaaniliste puhastusseadmete kasutamise, kui sõidukile on paigaldatud tähekombinatsiooniga PL märgistatud plastist hajutiklaasidega esilaternad.
 (9) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega).
 (10) Sõidukitüüpidele, mis ei vasta käesolevale nõudele, võib anda kinnituse veel kuni 18 kuud pärast 03-seeria muudatuste 4. täienduse jõustumist.
 (11) Nähtavuse surnud nurga maksimaalseks suuruseks külgmise suunatulelaterna taga on 5°. d ≤ 1,80 m (M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul d ≤ 2,50 m).
 (12) Nähtavuse surnud nurga maksimaalseks suuruseks külgmise suunatulelaterna taga on 5°. d ≤ 2,50 m.
 (13) Kokkuleppeosalised, kes eeskirja nr 87 ei rakenda, võivad siseriiklike eeskirjadega keelata (punktis 5.22 nimetatud) päevatulelaterna.
 (14) Sõidukitüüpidele, mis ei vasta käesolevale nõudele, võib kinnituse anda veel kuni 18 kuud pärast 03-seeria muudatuste 4. täienduse jõustumist.
 (15) Kõnealust sätet kohaldatakse viis aastat pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumist.
 (16) Kahe sümmeetriliselt asetseva lisavalgustusüksuse puhul võib horisontaalne kaugus olla 200 mm (vt tähist C joonisel).
 (17) Liiklussuunad on tee-ehituslikult eraldatud või nendevaheline kaugus vastab kiirtee omale. See toob kaasa vastassuunas liikuvate sõidukite esilaternatest tuleneva helgi vähenemise.
 (18) Käesolevat sätet ei kohaldata lähitulede suhtes, kui kurvivalgustust tekitatakse parempöördeks parempoolses liikluses (vasakpöördeks vasakpoolses liikluses).
 (19) Asjaomaste eeskirjade kokkuleppeosalised võivad siiski keelata mehaaniliste puhastusseadmete kasutamise, kui sõidukile on paigaldatud tähekombinatsiooniga PL märgistatud plastist hajutiklaasidega esilaternad.
 1. LISA
 TEATIS
 2. LISA
 TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE PAIGUTUS
 NÄIDIS A
 (vt käesoleva eeskirja punkti 4.4)
 Sõidukile kinnitatud ülalkujutatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõidukitüüp on valgustus- ja valgussignaalseadmetega seoses saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) eeskirja nr 48 kohaselt, mida on muudetud 04-seeria muudatustega. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus on antud 04-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 48 nõuete kohaselt.
 NÄIDIS B
 (vt käesoleva eeskirja punkti 4.5)
 Sõidukile kinnitatud ülalkujutatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane sõidukitüüp on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) eeskirja nr 48, mida on muudetud 04-seeria muudatustega, ja eeskirja nr 33 kohaselt (1). Tüübikinnitusnumber näitab, et vastavate tüübikinnituste andmise ajal oli eeskirja nr 48 muudetud 04-seeria muudatustega ning eeskiri nr 33 oli veel oma algsel kujul.
 (1) Teine number on esitatud vaid näitena.
 3. LISA
 Laternate pinnad, nulltelg ja nullkese ning geomeetrilise nähtavuse nurgad
 Seletused
 1.
 Valgusava
 2.
 Nulltelg
 3.
 Nullkese
 4.
 Geomeetrilise nähtavuse nurk
 5.
 Valgust kiirgav pind
 6.
 Valgusaval paiknev nähtav pind
 7.
 Valgust kiirgaval pinnal paiknev nähtav pind
 8.
 Nähtavuse reguleeritus
 Märkus: joonisest hoolimata tuleb nähtavat pinda lugeda valgust kiirgava pinnaga kokkupuutes olevaks.
 Valgusava valgust kiirgava pinnaga võrreldes
 (vt käesoleva eeskirja punkte 2.9 ja 2.8)
 JOONIS A
 Valgusava
 Valgust kiirgav pind
 Servad on
 a ja b
 c ja d
 JOONIS B
 Valgusava
 Valgust kiirgav pind
 Servad on
 a ja b
 c ja d
 4. LISA
 Punase tule nähtavus eest ja valge tule nähtavus tagant
 (vt käesoleva eeskirja punkte 5.10.1 ja 5.10.2)
 Joonis 1
 Joonis 2
 5. LISA
 Koormusseisundid, mida tuleb arvesse võtta lähitulelaternate vetikaalse reguleerituse erinevuste määramisel
 Punktides 6.2.6.1 ja 6.2.6.3.1 nimetatud koormustingimused telgedel.
 1. Järgmiste katsete jaoks võetakse reisijate massi arvutamisel aluseks 75 kg isiku kohta.
 Koormustingimused erinevat tüüpi sõidukite puhul:
 M1-kategooria sõidukid (1):
 Lähitulelaternate valgusvihu nurk tuleb määrata järgmistel koormustingimustel:
 2.1.1.1. juhiistmel üks inimene;
 2.1.1.2. juht ja üks reisija juhist kõige kaugemal asuval esiistmel;
 2.1.1.3. juht ja üks reisija juhist kõige kaugemal asuval esiistmel ning kõik kõige tagumised istekohad täidetud;
 2.1.1.4. kõik istekohad täidetud;
 2.1.1.5. kõik istekohad täidetud ja pakiruumis ühtlaselt jaotatud koormus, et saavutada lubatud koormust tagateljele, või kui pakiruum on ees, siis esiteljele. Kui sõidukil on pakiruum ees ja taga, tuleb telgedele avalduva lubatud koormuse saavutamiseks kasutada vastavalt jaotatud lisakoormust. Kui aga suurim lubatud mass saavutatakse enne ühele teljele avaldatava lubatud koormuse saavutamist, peab pakiruumi(de) täitmisel piirduma koormusega, millega on võimalik kõnealune mass saavutada;
 2.1.1.6. juht ja pakiruumis ühtlaselt jaotatud koormus, et saavutada vastavale teljele avalduv lubatud koormus.
 Kui aga suurim lubatud mass saavutatakse enne sellele teljele avaldatava lubatud koormuse saavutamist, peab pakiruumi(de) täitmisel piirduma koormusega, millega on võimalik kõnealune mass saavutada.
 2.1.2. Eespool nimetatud koormustingimuste määramisel tuleb arvesse võtta kõiki tootja kehtestatud koormuspiiranguid.
 M2- ja M3-kategooria sõidukid (1);
 Lähitulelaternate valgusvihu nurk tuleb määrata järgmistel koormustingimustel:
 2.2.1. tühimassiga sõiduk ja üks inimene juhiistmel;
 2.2.2. sõidukid, mis on koormatud nii, et iga telg kannab oma suurimat tehniliselt lubatud massi või kuni saavutatakse sõiduki suurim lubatud mass, koormates esi- ja tagateljed proportsionaalselt nende suurima lubatud massiga olenevat sellest, kumb enne saavutatakse.
 Veokastidega N-kategooria sõidukid:
 Lähitulelaternate valgusvihu nurk tuleb määrata järgmistel koormustingimustel;
 2.3.1.1. tühimassiga sõiduk ja üks inimene juhiistmel;
 2.3.1.2. juht ja koormus, mis on jaotatud nii, et see võimaldab saavutada tagateljele või -telgedele tehniliselt lubatud suurimat massi või sõiduki suurimat lubatud massi olenevalt sellest, kumb enne saavutatakse, ületamata seejuures esitelje koormust, mis saadakse, liites tühimassiga sõiduki esitelje koormus ja 25 % suurimast esitelje lubatud koormusest. Kui koormusplatvorm asub ees, võetakse samalaadselt arvesse esitelge..
 Ilma veokastita N-kategooria sõidukid:
 Poolhaagiste vedukid:
 2.4.1.1. tühimassiga sõiduk ilma poolhaakeseadmetele avalduva koormuseta ja üks inimene juhiistmel;
 2.4.1.2. üks inimene juhiistmel: poolhaakeseadmetele avalduv suurim tehniliselt lubatud koormus, kui seadmed on asendis, mis vastab tagatelje suurimale koormusele.
 Haagiste vedukid:
 2.4.2.1. tühimassiga sõiduk ja üks inimene juhiistmel;
 2.4.2.2. üks inimene juhiistmel, kõik teised istekohad juhikabiinis täidetud.
 (1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud 4. muudatusega).
 6. LISA
 Koorma raskusest tuleneva lähitule kalde muutuse mõõtmine
 1. REGULEERIMISALA
 Käesolevas lisas määratletakse meetod mootorsõidukite lähitulede kalde erinevuste mõõtmiseks nende algkalde suhtes, mida põhjustab sõiduki asendi muutus koormuse tagajärjel.
 2. MÕISTED
 Algkalle
 2.1.1. Kindlaksmääratud algkalle
 Mootorsõiduki tootja määratletud lähitule algkalde väärtus, mida kasutatakse normväärtusena lubatud erinevuste arvutamiseks.
 2.1.2. Mõõdetud algkalle
 Lähitule või sõiduki kalde keskväärtus, mõõdetuna katsetatava kategooria sõidukil 5. lisas määratletud 1. tingimusel. Seda kasutatakse normväärtusena valgusvihu kalde erinevuste hindamiseks koormuse muutmisel.
 2.2. Lähitule kalle
 Seda võib määratleda järgmiselt:
 kas milliradiaanides väljendatava nurgana valgusvihu suuna ahenduse horisontaalse osa iseloomuliku punkti suunas esilaterna valgusjaotuses ja horisontaaltasapinna vahel,
 või selle nurga puutejoone abil, väljendatuna kaldeprotsentides, sest nurgad on väikesed (1 % kõnealuste väikeste nurkade puhul võrdub 10 mrad).
 Kui kallet väljendatakse kaldeprotsendina, võib selle arvutada järgmise valemi abil:
 kus:
 h1
 on eespool nimetatud iseloomuliku punkti kõrgus maapinnast millimeetrites, mõõdetuna sõiduki keskpikitasapinnaga risti asetseval vertikaalekraanil, mis paikneb horisontaalsel kaugusel L.
 h2
 on nullkeskme kõrgus maapinnast millimeetrites (mida loetakse h1-s valitud iseloomuliku punkti nominaalseks lähtekohaks):
 L
 on nullkeskme kaugus ekraanist millimeetrites.
 Negatiivsed väärtused tähendavad allapoole suunatud kallet (vt joonist 1).
 Positiivsed väärtused tähendavad ülespoole suunatud kallet.
 Joonis 1
 M1-kategooria sõiduki lähitule allapoole suunatud kalle
 Märkused:
 1.
 Kõnealune joonis kujutab M1-kategooria sõidukit, kuid näidatud põhimõte kehtib ka teiste kategooriate sõidukite puhul.
 2.
 Kui sõidukile ei ole paigaldatud esilaterna reguleerimisseadet, on lähitule kalde erinevus identne sõiduki kalde erinevusega.
 3. MÕÕTMISTINGIMUSED
 3.1. Ekraanil tekkiva lähitule kujutise vaatluse või fotomeetrilise meetodi kasutamise korral teostatakse mõõtmine pimedas keskkonnas (näiteks pimedas ruumis) alal, mis võimaldaks sõiduki ja ekraani paigutada nii, nagu on kujutatud joonisel 1. Esilaternate nullkeskmed peavad asuma ekraanist vähemalt 10 m kaugusel.
 3.2. Pind, millel mõõtmised tehakse, peab olema võimalikult tasane ja horisontaalne, mis võimaldaks tagada lähitule kalde korduvmõõtmise täpsuseks ±0,5 mrad (kaldeprotsent ±0,05).
 3.3. Ekraani kasutamise korral peab selle märgistus, asend ja suund maapinna ja sõiduki keskpikitasapinna suhtes olema selline, mis võimaldaks tagada lähitule kalde korduvmõõtmise täpsuseks ±0,5 mrad (kaldeprotsent ±0,05).
 3.4. Mõõtmiste ajal peab ümbritseva õhu temperatuur olema vahemikus 10–30 °C.
 4. SÕIDUKI ETTEVALMISTAMINE
 4.1. Mõõtmised tuleb teostada sõidukil, mis on läbinud 1 000–10 000 km, soovitavalt 5 000 km.
 4.2. Rehvid peavad olema pumbatud sõiduki tootja poolt täiskoormusel ettenähtud rõhuni. Sõiduk peab olema täielikult varustatud kütuse, vee ja õliga ning kõigi tootja poolt ettenähtud lisaseadmete ja tööriistadega. Täielik kütusega varustatus tähendab seda, et kütusepaak peab olema täidetud vähemalt 90 % selle täismahust.
 4.3. Sõiduki seisupidur peab olema vabastatud ning käigukang peab olema neutraalasendis.
 4.4. Sõidukit tuleb punktis 3.4 määratletud temperatuuril hoida vähemalt 8 h.
 4.5. Fotomeetrilise või vaatlusmeetodi kasutamise korral oleks mõõtmiste hõlbustamiseks soovitav katsetatavale sõidukile paigaldada esilaternad, mille lähitule ahendus oleks märgatav. Täpsema näidu saamiseks on lubatud kasutada ka teisi vahendeid (näiteks eemaldada esilaterna hajutiklaas).
 5. KATSE KÄIK
 Üldist
 Lähitule või sõiduki kalde erinevust, olenevalt valitud meetodist, tuleb mõõta sõiduki kummalgi küljel eraldi. Nii parema kui ka vasaku esilaterna puhul 5. lisas määratletud kõigil koormustingimustel saadud tulemused peavad jääma punktis 5.5 määratletud vahemikku. Koormust tuleb rakendada sujuvalt ja sõidukit põrutamata.
 5.1.1. Kui sõidukile on paigaldatud AFS, tuleb mõõtmised teostada AFSi neutraalasendis.
 Mõõdetud algkalde määramine
 Sõiduk tuleb punkti 4 kohaselt ette valmistada ning koormata vastavalt 5. lisale (vastava sõidukikategooria esimene koormustingimus). Enne iga mõõtmist tuleb sõidukit vastavalt punktile 5.4 kõigutada. Mõõtmisi tuleb teostada kolm korda.
 5.2.1. Kui ükski kolmest mõõtmistulemusest ei erine tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), loetakse see keskmine lõpptulemuseks.
 5.2.2. Kui mõni mõõtmine erineb tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), tuleb teostada täiendavad kümme mõõtmist, mille aritmeetiline keskmine on lõpptulemus.
 5.3. Mõõtmismeetodid
 Kalde erinevuste mõõtmiseks võib kasutada mis tahes meetodit eeldusel, et tulemused saadakse täpsusega ±0,2 mrad (kaldeprotsent ±0,02).
 Sõiduki kasutamine kõigil koormustingimustel
 Sõiduki vedrustus ja mis tahes muu osa, mis võib lähitule kallet mõjutada, peab olema allpool kirjeldatud meetodi kohaselt sisse lülitatud.
 Tehnilised asutused ja tootjad võivad siiski ühiselt välja pakkuda mõne muu meetodi (kas katselise või arvutustel põhineva), eriti kui katse on seotud konkreetsete probleemidega, tingimusel et sellised arvutused on selgelt paikapidavad.
 5.4.1. Tavalise vedrustusega M1-kategooria sõidukid
 Mõõtekohas seisvat sõidukit, mille rattad on vajaduse korral ujuvplatvormidel (mida tuleb kasutada, kui nende puudumine takistaks vedrustuse liikumist, mis võib mõjutada mõõtmistulemusi), tuleb kõigutada järjepidevalt vähemalt kolm täistsüklit; iga tsükli puhul surutakse alla kõigepealt sõiduki taga- ja seejärel esiots.
 Kõigutamise sagedus lõpeb tsükli lõppedes. Enne mõõtmisi lastakse sõidukil seista. Ujuvplatvormide kasutamise asemel saavutatakse samasugune toime sõiduki liigutamisel ette- ja tahapoole vähemalt ratta täispöörde ulatuses.
 Tavalise vedrustusega M2-, M3- ja N-kategooria sõidukid
 5.4.2.1. Kui punktis 5.4.1 kirjeldatud M1-kategooria sõidukite puhul ei ole võimalik kasutada ettenähtud meetodit, võib kasutada punktis 5.4.2.2 või 5.4.2.3 kirjeldatud meetodit.
 5.4.2.2. Kõigutada sõidukit, mis seisab mõõtmiskohal ja mille kõik rattad asuvad maapinnal, muutes ajutiselt koormust.
 5.4.2.3. Aktiveerida sõidukil, mis seisab mõõtmiskohal ja mille kõik rattad asuvad maapinnal, vedrustus ja kõik muud lähitule kallet mõjutada võivad osad, kasutades vibratsiooniseadet. Selleks võib olla rataste alla asetatav vibreeriv platvorm.
 5.4.3. Tavalisest erineva vedrustusega sõidukid, kui mootor peab töötama.
 Enne mõõtmist tuleb oodata, kuni sõiduk on saavutanud oma lõpliku asendi, kui mootor töötab.
 Mõõtmised
 Lähitule kalde erinevusi hinnatakse iga erineva koormustingimuse puhul punkti 5.2 kohaselt määratud algkalde suhtes.
 Kui sõidukile on paigaldatud manuaalne esilaternate reguleerimissüsteem, tuleb see reguleerida asenditesse, mille on antud koormustingimuste jaoks ette näinud tootja (5. lisa kohaselt).
 5.5.1. Igal koormustingimusel teostatakse kõigepealt üks mõõtmine. Nõuded loetakse täidetuks, kui kalde erinevus jääb kõigil koormustingimustel arvutatud vahemikku (näiteks kindlaksmääratud algkalde ja tüübikinnituseks vajalike alumise ja ülemise piirväärtuse piiridesse) ohutusvaruga 4 mrad (kaldeprotsent 0,4).
 5.5.2. Kui mõne mõõtmise tulemus(ed) ei jää punktis 5.5.1 esitatud ohutusvaru piiridesse või ületab (ületavad) piirväärtusi, tuleb teostada kolm täiendavat mõõtmist kõnealusele (kõnealustele) tulemusele (tulemustele) vastavatel koormustingimustel, nagu on määratletud punktis 5.5.3.
 Kõigi eespool nimetatud koormustingimuste puhul:
 5.5.3.1. kui ükski kolmest mõõdetud tulemusest ei erine tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), loetakse kõnealune keskmine lõpptulemuseks.
 5.5.3.2. kui mõni mõõtmine erineb tulemuste aritmeetilisest keskmisest rohkem kui 2 mrad (kaldeprotsent 0,2), tuleb teostada 10 täiendavat mõõtmist, mille aritmeetiline keskmine loetakse lõpptulemuseks.
 5.5.3.3. Kui sõidukile on paigaldatud automaatne esilaternate reguleerimissüsteem, millel on oma hüstereesisilmus, loetakse olulisteks väärtusteks hüstereesisilmuse ülemisel ja alumisel serval saadud keskmisi tulemusi.
 Kõik kõnealused mõõtmised tuleb teostada punktide 5.5.3.1 ja 5.5.3.2 kohaselt.
 5.5.4. Nõuded on täidetud, kui kõigil koormustingimustel on vastavalt punktile 5.2 määratud mõõdetud algkalde ja kõigil koormustingimustel mõõdetud kalde erinevus väiksem kui punkti 5.5.1 kohaselt arvutatud väärtused (ilma ohutusvaruta).
 5.5.5. Kui ületatakse ainult üks arvutatud kõrgeimatest või madalaimatest erinevuse piirväärtustest, lubatakse tootjal valida kindlaksmääratud algkaldeks erinev väärtus, mis jääb tüübikinnituse saamiseks ettenähtud piiridesse.
 7. LISA
 Käesoleva eeskirja punktis 6.3.6.1.2 nimetatud eesmise udutule ahenduse allasuunatud kalde tähis
 NÄIDIS 1
 Sümboli ja numbrite suuruse määrab tootja.
 NÄIDIS 2
 Sümboli ja numbrite suuruse määrab kindlaks tootja.
 8. LISA
 Käesoleva eeskirja punktis 6.2.6.2.2 nimetatud esilaternate reguleerimisseadmete lülitusseadised
 1. Spetsifikatsioonid
 Lähitule allapoole suunatud kallet peab igal juhul olema võimalik saavutada, kasutades ühte järgmistest viisidest:
 a)
 liigutades lülitusseadist allapoole või vasakule;
 b)
 pöörates lülitusseadist vastupäeva;
 c)
 vajutades nuppu (nupplüliti).
 Kui valgusvihu reguleerimiseks kasutatakse mitut nuppu, peab suurimat allapoole kallet andev nupp olema paigaldatud lähitule muude asendite nupust (nuppudest) vasakule või nende alla.
 Pöördlülitusseadis, mis on paigaldatud serviti või millest on nähtav ainult serv, peab järgima samu põhimõtteid kui a või c tüüpi lülitusseadised.
 1.1.1. Kõnealusel lülitusseadisel peavad olema sümbolid, mis näitavad selgesti, milline nupu liigutamise suund vastab lähitule allapoole ja ülespoole suunatud kaldele.
 1.2. 0-asend vastab käesoleva eeskirja punkti 6.2.6.1.1 kohasele algkaldele.
 1.3. 0-asend, mis käesoleva eeskirja punkti 6.2.6.2.2 kohaselt peab olema piirasend, ei pea tingimata asuma skaala lõpus.
 1.4. Lülitusseadisel kasutatud märkide selgitus peab olema esitatud kasutaja käsiraamatus.
 Lülitusseadiste tähistamiseks võib kasutada ainult järgmisi sümboleid:
 Kasutada võib ka sümbolit, millel on nelja joone asemel viis joont
 NÄIDIS 1
 NÄIDIS 2
 NÄIDIS 3
 9. LISA
 Toodangu nõuetele vastavuse kontrollimine
 1. KONTROLLID
 1.1. Laternate asend
 Käesoleva eeskirja punktis 2.7 määratletud laternate asendi laiust, kõrgust ja pikkust kontrollitakse vastavalt käesoleva eeskirja punktides 2.8–2.10, 2.14 ja 5.4 sätestatud nõuetele.
 Kauguste mõõdetud väärtused peavad vastama iga laterna suhtes ettenähtud erinõuetele.
 Laternate nähtavus
 1.2.1. Geomeetrilise nähtavuse nurki tuleb kontrollida vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.13.
 Nurkade mõõdetud väärtused peavad vastama iga laterna suhtes ettenähtud erinõuetele, kuid nurkade piirväärtuste puhul on lubatud hälve ±3o, mis on lubatud valgussignaalseadmete paigaldamisel punkti 5.3 kohaselt.
 1.2.2. Punase tule nähtavust eest ja valge tule nähtavust tagant kontrollitakse käesoleva eeskirja punkti 5.10 kohaselt.
 Lähitulelaternate ettepoole suunatus
 1.3.1. Allapoole suunatud algkalle
 Lähitule ahenduse allapoole suunatud kalle peab olema esitatud 7. lisas kujutatud tähisel.
 Numbrite puhul, mis erinevad tähisel kujutatutest, peab tootja näitama tähisel, et need vastavad 6. lisa ja eriti punkti 4.1 kohased katsed läbinud tüübikinnituse saanud tüübile.
 Kalde erinevus koormuse korral
 Lähitulede allapoole suunatud kalde erinevus käesolevas osas määratletud koormustingimuste funktsioonina peab jääma vahemikku:
 0,2–2,8 %
 kui esilaterna paigaldamise kõrgus h < 0,8;
 0,2–2,8 %
 kui esilaterna paigaldamise kõrgus 0,8 ≤ h ≤ 1,0; või
 0,7–3,3 %
 (tüübikinnituse andmisel tootja valitud vahemiku puhul);
 0,7–3,3 %
 kui esilaterna paigaldamise kõrgus 1,0 < h ≤ 1,2 m;
 1,2–3,8 %
 kui esilaterna paigaldamise kõrgus h > 1,2 m.
 Käesoleva eeskirja 5. lisas nimetatud kasutatavad koormusseisundid, mida iga süsteemi puhul vastavalt kohandatakse, on järgmised.
 1.3.2.1. M1-kategooria sõidukid:
 Punkt 2.1.1.1
 Punkt 2.1.1.6, võttes arvesse
 Punkt 2.1.2
 1.3.2.2. M2-ja M3-kategooria sõidukid:
 Punkt 2.2.1
 Punkt 2.2.2
 1.3.2.3. Veokastidega N-kategooria sõidukid:
 Punkt 2.3.1.1
 Punkt 2.3.1.2
 Ilma veokastideta N-kategooria sõidukid:
 1.3.2.4.1. Poolhaagiste vedukid:
 Punkt 2.4.1.1
 Punkt 2.4.1.2
 1.3.2.4.2. Haagiste vedukid:
 Punkt 2.4.2.1
 Punkt 2.4.2.2
 1.4. Elektriühendused ja märguanded
 Elektriühendusi tuleb kontrollida kõikide sõiduki elektrisüsteemist elektrienergiat saavate laternate sisselülitamise teel.
 Laternad ja märguanded peavad funktsioneerima käesoleva eeskirja punktides 5.11–5.14 sätestatud nõuete ja iga laterna suhtes rakendatavate erinõuete kohaselt.
 Valgustugevused
 1.5.1. Kaugtulelaternad
 Kaugtulelaternate suurimat valgustugevust kokku tuleb kontrollida käesoleva eeskirja punktis 6.1.9.2 kirjeldatud korra kohaselt. Saadud väärtus peab vastama käesoleva eeskirja punkti 6.1.9.1 nõudele.
 1.6. Olemasolu, värvust, järjestust ja vajaduse korral laternate kategooriat kontrollitakse laternate ja nende märgistuse visuaalsel kontrollimisel.
 Need peavad vastama punktides 5.15 ja 5.16 sätestatud nõuetele ja iga laterna suhtes rakendatavatele erinõuetele.
 10. LISA
 Valgusallikate näidised
 11. LISA
 Sõidukit nähtavamaks tegeva märgistuse nähtavus sõiduki tagant ja külgedelt
 (vt käesoleva eeskirja punkti 6.21.5)
 JOONIS 1
 JOONIS 2